Єдиний унікальний номер 235/5072/17
Номер провадження 11-кп/775/232/2018

УХВАЛА

Іменем України

05 червня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення апеляційного суду Донецької області у складі:

судді-доповідача: ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бахмуті Донецької області матеріали кримінального провадження № 0002328 стосовно ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 263 КК України за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 31 жовтня 2017 року, -

ВСТАНОВИЛА:

Вироком Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 31 жовтня 2017 року

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження м. Красноармійськ Донецької області, місце проживання - АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 , громадянина України, освіта неповна середня, неодруженого, дітей не має, непрацюючого, раніше судимого:

1) вироком Красноармійського міського суду Донецької області від 18.08.1998 за ст. 81 ч.3, 140 ч.2, 89 ч.2, 17 ч.2, 215-3 ч.3, 145 ч.1, 206 ч.1, 215-3 ч.2, 81 ч.2 КК України (1960 р.) до 8 років позбавлення волі, звільненого 28.04.2006 по відбуттю строку покарання;

2) вироком Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 08.11.2006 за ч.1 ст. 129, ч.2 ст.289 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі, звільненого 03.03.2012 по відбуттю строку покарання,

Відповідно до вироку Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 31 жовтня 2017 року, обвинувачений ОСОБА_6 , маючи не зняту та непогашену судимість за вчинення умисного злочину, вчинив злочин проти громадської безпеки в частині убезпечення від порушення правил обороту (користування населенням) вогнепальної і холодної зброї, бойових припасів, вибухових речовин, вибухових пристроїв за наступних обставин.

На початку вересня 2017 року, точного часу досудовим слідством не встановлено, обвинувачений ОСОБА_6 , знаходячись на перехресті вулиці Західна з вулицею Торгівельна в місті Покровськ Донецької області, виявив поліетиленовий пакет, в якому знаходились набої до вогнепальної зброї різних калібрів, які вирішив перенести до місця свого проживання. В цей же день частину зазначених бойових припасів ОСОБА_6 переніс до домоволодіння за місцем своєї реєстрації та періодичного проживання за адресою: АДРЕСА_2 , іншу частину - до домоволодіння за адресою місця проживання його співмешканки ОСОБА_7 : АДРЕСА_1 , де залишив їх на зберігання.

16.09.2017 під час проведення на підставі ухвали слідчого судді обшуку домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , в якому проживає співмешканка ОСОБА_6 . ОСОБА_7 , працівниками поліції було виявлено та вилучено 3 патрони калібру 9мм, які згідно висновку судово-балістичної експертизи від 27.09.2017 №2/2-534 є боєприпасами - пістолетними патронами калібру 9x18 мм промислового виробництва, які використовуються для стрільби з нарізної вогнепальної зброї (пістолетів «ПМ», Форт-12, «АПС» та ін.).

Також, 16.09.2017 під час проведення на підставі ухвали слідчого судді обшуку домоволодіння за місцем проживання обвинуваченого ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_2 , в спальній кімнаті будинку працівниками поліції були виявлені 39 патронів калібру 9мм, які згідно висновку судово-балістичної експертизи від 27.09.2017 №2/2-534 є боєприпасами - пістолетними патронами калібру 9x18мм промислового виробництва, які використовуються для стрільби з нарізної вогнепальної зброї (пістолетів «ПМ», Форт-12, «АПС» та ін.), 21 патрон калібру 5,45x39 мм, які є боєприпасами - проміжними патронами промислового виробництва до нарізної вогнепальної зброї калібру 5,45 мм (автоматів і кулеметів конструкції Калашникова АК-74, АКС-74У, РПК- 74 та ін.). Патрони для стрільби придатні.

На вказаний вирок суду обвинуваченим ОСОБА_6 у кримінальному провадженні було подано апеляційну скаргу, в якій він просить пом`якшити йому покарання та застосувати вимоги ст. 75, 76 КК України. Вважає, що суд безпідставно зазначив у вироку, що він скоїв рецидив злочину, оскільки умислу на вчинення злочину він не мав. Також судом не було взято до уваги, той факт, що за змістом досудової доповіді органу пробації, ризик вчинення їм повторного кримінального правопорушення та ризик його небезпеки для суспільства високі, однак було вказано, що виправлення без обмеження або позбавлення волі на певний строк може становити небезпеку для суспільства.

Обвинувачений ОСОБА_6 у судове засідання не з`явився, але був повідомлений належним чином про день та час розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора, який заперечував проти доводів апеляційної скарги обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга обвинуваченого задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції перевіряє законність та обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Фактичні обставини кримінального провадження та кваліфікація кримінального правопорушення в апеляційній скарзі не оскаржуються, тому апеляційної інстанцію не перевіряються.

Перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає доводи обвинуваченого викладені в апеляційній скарзі необґрунтовані та мають на меті уникнення відповідальності.

Судом у відповідності до п. 1 Постанови Пленуму ВСУ від 24.10.2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання додержано вимоги ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, за принципом законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України при призначенні покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу засудженого та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, при вирішенні питання про призначення обвинуваченому покарання, суд у повній мірі дотримався вимог зазначеного закону.

Відповідно до ч.1 ст. 65 КК, суд призначає покарання не тільки в межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, і враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, але й відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу.

Згідно ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення обвинуваченого, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Ураховуючи ці положення закону, суд при призначенні покарання має виходити не тільки з меж караності діяння, встановлених у відповідній санкції Особливої частини КК України, а й із тих норм Загальної частини КК України, в яких регламентується цілі, система покарань,підстави, порядок та особливості застосування окремих його видів, а також регулюються інші питання, пов`язанні з призначенням покарання, здатні вплинуть на обрання судом певних йому виду і міри.

Дотримуючись наведених вимог, суд першої інстанції, обираючи обвинуваченому покарання в межах санкції ч. 1 ст. 263 КК України, врахував ступень тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, данні про особу обвинуваченого, який раніше був засуджений за вчинення умисних злочинів, має не зняту та непогашену судимість, належних висновків для себе не зробив та знову скоїв злочин.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини кримінального правопорушення, а тому та призначене ОСОБА_6 покарання є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових правопорушень.

Справедливе застосування норм права є, передусім, недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.

Згідно досудової доповіді та пояснень представника органу пробації ризик вчинення обвинуваченим повторного злочину є високим, а його виправлення без позбавлення або обмеження волі може становити небезпеку для суспільства.

Що стосується висновку органу пробації в частині можливості у винятковому порядку застосувати до обвинуваченого вимоги ст. 76 КК України, то зазначені посилання зумовлені тим, що санкція статті та категорія злочину інкримінованого обвинуваченому не виключають можливість відбування покарання з випробуванням, проте не свідчить про наявність підстав для його звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Крім того, колегія суддів зазначає, що висновок органу пробації має суто інформативний характер та не є автоматичною підставою для застосування покарання не пов`язаного з позбавленням волі.

Щодо доводів апеляційної скарги відносно неврахуванням судом першої інстанції такої обставини, як наявність у обвинуваченого неповнолітньої дитини, то вони також не підлягають задоволенню. Матеріали провадження не містять жодних доказів перебування дитини на утриманні обвинуваченого, крім того, обвинувачений офіційно не працює, відповідно не має постійного джерела прибутку, що ставить під сумнів його можливість утримувати будь-кого, а тому вказаний факт не може впливати на розмір призначеного останньому покарання з урахуванням вищенаведених обставин.

Крім того, згідно статті 34 КК України та роз`яснень, що містяться у п.15 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 04.06.2010 року «Про практику застосування судами кримінального законодавства про повторність, сукупність і рецидив злочинів та їх правові наслідки» рецидивом злочинів визнається вчинення нового умисного злочину особою, яка має судимість за умисний злочин. Оскільки відповідно до частини першої статті 88 КК особа визнається такою, що має судимість, з дня набрання законної сили обвинувальним вироком і до погашення або зняття судимості, то вчинення саме в цей період нового умисного злочину утворює з попереднім умисним злочином їх рецидив.

Отже, з огляду на зазначені вимоги кримінального процесуального закону, суд першої інстанції, всупереч тверджень апелянта, обґрунтовано врахував рецидив злочину, як обставину, що обтяжує покарання ОСОБА_6 , оскільки як вбачається з матеріалів даного кримінального провадження останній був засуджений 18.08.1998 року вироком Красноармійського міського суду Донецької області за ст. 81 ч. 3, 140 ч. 2, 89 ч. 2, 17 ч. 2, 215-3 ч. 3, 145 ч. 1, 206 ч. 1, 215-3 ч. 2, 81 ч. 2 КК України (1960 р.) до 8 років позбавлення волі та був звільнений 28.04.2006 по відбуттю строку покарання, 08.11.2006 року вироком Красноармійського міськрайонного суду Донецької області знову був засуджений за ч.1 ст. 129, ч. 2 ст. 289 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі, звільнений 03.03.2012 року по відбуттю строку покарання. Тобто має на теперішній час не зняту і не погашену судимість, яка утворює з попереднім умисним злочином їх рецидив.

З урахуванням вищенаведених обставин, з метою справедливості та законності призначення покарання, колегія суддів вважає необхідним відмовити обвинуваченому в задоволенні апеляційних вимог, оскільки саме покарання призначене судом є необхідним і достатнім та справедливим для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.

Керуючись ст. ст. 404, 407, 409 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Вирок Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 31 жовтня 2017 року у відношенні ОСОБА_6 залишити без змін.

Ухвалу може бути оскаржено у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді