ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/1320/16-к
провадження № 1-кп/753/104/18
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" червня 2018 р. м. Київ
Дарницький районний суд м. Києва у складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
при секретарі - ОСОБА_2 ,
за участю:
прокурора ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0010553 від 29.11.2015 р. за звинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України,
ВСТАНОВИВ:
Відповідно до ч.3 ст. 331 КПК України - незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Прокурор просила продовжити відносно обвинуваченого строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, посилаючись на продовження існування ризиків, які зумовили застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу саме у вигляді тримання під вартою.
Захисник заперечував проти продовження відносно обвинуваченого строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою та просив змінити запобіжний захід на більш м`який, посилаючись на недоведеність ризиків, про які наголосив прокурор.
Обвинувачений підтримав свого захисника.
Вирішуючи питання щодо доцільності продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою, суд керується наступними вимогами закону.
Відповідно до положень ст. 183 ч.1 КПК України запобіжний захід тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом.
Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.
Водночас, ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. П.1 ст. 5 Європейської конвенції з прав людини визначає, що кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.
Відповідно до п. 79 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Харченко проти України» від 10.02.2011 р. продовження тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості.
Вислухавши позиції учасників судового провадження, суд оцінив в сукупності всі обставини. Так, судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_5 протягом тривалого часу утримується під вартою (більше 2 років). Крім того, після допиту обвинуваченого, прокурором було заявлено клопотання щодо оголошення перерви для зміни обвинувачення на менш тяжке. Зазначені обставини на думку суду свідчать про істотне зменшення ризиків, які зазначені в ст. 177 КПК України та які зумовлювали необхідність продовження відносно обвинуваченого строку дії запобіжного заходу саме у виді тримання під вартою.

Аналіз наведених обставин та вимог закону з урахуванням практики Європейського суду з прав людини дозволяє суду зробити висновок про можливість зміни запобіжного заходу, обраного відносно обвинуваченого ОСОБА_5 у вигляді «тримання під вартою» шляхом обрання більш м`якого запобіжного заходу, а саме у вигляді цілодобового домашнього арешту, що на думку суду буде достатнім й необхідним заходом забезпечення судового розгляду кримінального провадження для забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, запобіганню певним ризикам. Таким чином, клопотання захисника ОСОБА_4 про зміну запобіжного заходу, яке підтримав обвинувачений, підлягає задоволенню.
Відповідно до положень ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу.
Разом з тим обвинуваченому підлягають роз`ясненню його обов`язки не залишати цілодобово житло, а також прибувати до суду за першою вимогою.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 177- 178, 181, 182, 183, 184, 194, 196, 197, 331 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Змінити обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід з "тримання під вартою" та обрати запобіжний захід у вигляді "домашнього арешту" за адресою: АДРЕСА_1 строком на два місяці, а саме до 18.08.2018 р. включно з покладанням на обвинуваченого наступних обов`язків:
-заборонити ОСОБА_5 залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 цілодобово.
-покласти обов`язок на ОСОБА_5 прибувати до суду за першою вимогою;
Звільнити ОСОБА_5 з-під варти в залі суду.
Ознайомити та вручити обвинуваченому ОСОБА_5 під розпис копію ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Контроль за виконанням запобiжного заходу у вигляді домашнього арешту обвинуваченим покласти на орган національної поліції за мiсцем його проживання.
Працівники органу національної поліції з метою контролю за поведінкою обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань.

Ухвала оскарженню не підлягає.
Головуючий суддя ОСОБА_1