Апеляційний суд Рівненської області
_____________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України
19 липня 2018 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченої ОСОБА_6 ,

захисника обвинуваченої ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі засідань апеляційного суду Рівненської області апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_6 на вирок Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 21 лютого 2018 року у кримінальному провадженні №0001287 за обвинуваченням ОСОБА_6 за ч.2 ст.185 КК України,

встановила :

Цим вироком ОСОБА_6 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 та проживає по АДРЕСА_1 , громадянка України, з середньою освітою, заміжня, не працевлаштована, раніше неодноразово судима востаннє 19 вересня 2016 року Дубенським міськрайонним судом Рівненської області за ч.1 ст.185 КК України з призначенням покарання у виді позбавлення волі строком 2 роки із застосуванням ст.75 КК України та звільненням від відбування покарання з випробуванням терміном 1 роки, визнана винуватою та засуджена:

- за ч.2 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком 2 (два) роки 2 (два) місяці.

На підставі ст.71 КК України засудженій ОСОБА_6 до призначеного покарання частково приєднано невідбуте покарання за вироком Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 19 вересня 2016 року за ч.1 ст.185 КК України та визначено остаточне покарання за сукупністю вироків 2 (два) роки 3 (три) місяці позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання вирішено рахувати з дня взяття ОСОБА_6 під варту - 28 листопада 2017 року.

До вступу вироку в законну силу міру запобіжного заходу ОСОБА_6 залишено попередню тримання під вартою.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь потерпілої ОСОБА_8 4694 гривні у відшкодування заподіяної матеріальної шкоди та 500 гривень у відшкодування заподіяної немайнової шкоди.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь потерпілої ОСОБА_9 400 гривень у відшкодування заподіяної матеріальної шкоди.

Крім того судом вирішено долю речових доказів та питання процесуальних витрат у провадженні.

Судом першої інстанції ОСОБА_6 засуджено за те, що вона 18 листопада 2017 року о 09 год. 45 хв. керуючись корисливим мотивом та маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, зайшла в кіоск орендований ПП ОСОБА_10 , який знаходиться по АДРЕСА_2 та, реалізовуючи свій злочинний намір спрямований на таємне викрадення чужого майна, скориставшись відсутністю нагляду за її діями з боку сторонніх осіб, перебуваючи у кіоску, таємно, шляхом вільного доступу, повторно, викрала із сумки ОСОБА_11 належний їй шкіряний гаманець вартістю 550 грн.. з грошовими коштами в сумі 2282 грн., заподіявши їй матеріальну шкоду на загальну суму 2832 грн.

В подальшому, 09 вересня 2017 року близько 08 години 40 хвилин ОСОБА_6 , перебуваючи у приміщенні магазину «Забрама» за адресою: м. Дубно, вул. Млинівська, буд. 2, Рівненської області, керуючись корисливим умислом, вирішила знову вчинити крадіжку чужого майна і керуючись корисливим мотивом й маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, скориставшись відсутністю нагляду за її діями з боку власника майна та інших сторонніх осіб, шляхом вільного доступу, умисно, із рюкзака таємно вчинила крадіжку гаманця вартістю 250 гривень 00 копійок з грошовими коштами в сумі 300 гривень 00 копійок, що належить ОСОБА_12 , спричинивши ОСОБА_12 майнову шкоду на загальну суму 550 гривень 00 копійок.

Крім того, ОСОБА_6 , 09 вересня 2017 року близько 14 години 30 хвилин, перебуваючи у приміщенні готелю «Дубно» за адресою: м. Дубно, вул. Данила Галицького, буд. 9, Рівненської області, керуючись корисливим умислом, знову повторно вирішила вчинити крадіжку чужого майна, й скориставшись відсутністю нагляду за її діями з боку власника майна та інших осіб, шляхом вільного доступу, умисно, із жіночої сумки таємно вчинила крадіжку гаманця вартістю 250 гривень 00 копійок, сережок вартістю 200 гривень 00 копійок, грошових коштів в сумі 400 гривень 00 копійок, що належить ОСОБА_9 , спричинивши їй майнову шкоду на загальну суму 850 гривень 00 копійок.

Також, 18 листопада 2016 року близько 10 години 20 хвилин ОСОБА_6 , перебуваючи в приміщенні Комунального закладу «Пологовий будинок» Дубенської міської ради, який знаходиться в м. Дубно по вул. Грушевського, 103, Рівненської області, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна та керуючись корисливим мотивом, скориставшись відсутністю нагляду за її діями з боку власника та інших сторонніх осіб, шляхом вільного доступу з кишені куртки здійснила крадіжку мобільного телефону марки «Huawei Y6 Pro» вартістю 3594 гривні 77 копійок, що належить ОСОБА_8 , спричинивши їй майнову шкоду на загальну суму 3594 гривні 77 копійок.

Крім цього, 15 грудня 2016 року близько 08 години 30 хвилин ОСОБА_6 , перебуваючи поблизу приміщення їдальні Вищого комунального навчального закладу «Дубенський медичний коледж» Рівненської обласної ради, який знаходиться в м. Дубно по вул. Князя Острозького, 25, Рівненської області, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, керуючись корисливим мотивом, скориставшись відсутністю нагляду за її діями з боку власника, та інших сторонніх осіб, шляхом вільного доступу, здійснила крадіжку, матеріальних цінностей належних ОСОБА_13 на загальну суму 2541 гривня 99 копійок.

Продовжуючи свій злочинний намір, спрямований на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_6 , перебуваючи в приміщенні їдальні, шляхом вільного доступу здійснила крадіжку також матеріальних цінностей належних і ОСОБА_14 , на загальну суму 545 гривень 00 копійок.

Крім того, 15 грудня 2016 року в період часу з 10 години 00 хвилин по 11 годину 00 хвилин ОСОБА_6 , перебуваючи в приміщенні меблевого салон-магазину «Ніка», який знаходиться в м. Дубно по вул. Свободи, 18, Рівненської області, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, керуючись корисливим мотивом, скориставшись відсутністю нагляду за її діями з боку власника та інших сторонніх осіб, шляхом вільного доступу здійснила крадіжку, матеріальних цінностей належних ОСОБА_15 , на загальну суму 2822 гривні 00 копійок.

Продовжуючи злочинну діяльність 20 грудня 2016 року в період часу з 18:00 годин по 18:10 годин ОСОБА_6 , перебуваючи в приміщенні ресторану «Іква», який знаходиться в м. Дубно по вул. Данила Галицького, 6, Рівненської області, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, керуючись корисливим мотивом, скориставшись відсутністю нагляду за її діями з боку власника та інших сторонніх осіб, шляхом вільного доступу здійснила крадіжку мобільного телефону марки «Samsung Galaxy SM Л20Н» вартістю 2612 гривень 31 копійок, що належить ОСОБА_16 .

Своїми діями ОСОБА_6 вчинила таємне викрадення чужого майна (крадіжку) вчинену повторно (ч.2 ст.185 КК України).

Не погодившись з вироком суду, обвинувачена ОСОБА_6 оскаржила його в апеляційному порядку.

У поданій нею апеляційній скарзі, ОСОБА_6 не оспорюючи доведеність вини, фактичних обставин справи та кваліфікації вчиненого нею злочину, вважає вирок суду занадто суворим та ухваленим без урахування її особи та обставин пом`якшуючих її відповідальність за вчинений злочин. Просить вирок суду в частині призначення покарання змінити та призначити їй менш суворе покарання, не пов`язане з позбавленням волі. Свою позицію мотивує тим, що суд розглянув справу поверхнево й не достатньо врахував обставини, що пом`якшують їй покарання у вчиненому - визнання вини, щире каяття, її активне сприяння слідству у розкритті злочину, часткове відшкодування заподіяної шкоди, а також не врахував обставини які її характеризують наявність на утриманні трьох неповнолітніх дітей, а також що її матір пенсійного віку й чоловік не працевлаштований. Вважає, що покарання не пов`язане з позбавленням волі було б достатнім для її виправлення та перевиховання. Переконує, що їй потрібно надати останній шанс на виправлення.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення обвинуваченої та її захисника, які під час апеляційного розгляду підтримали вимоги викладені у апеляційній скарзі обвинуваченої, думку прокурора який заперечив щодо вимог апеляційної скарги обвинуваченої та просив залишити вирок суду в силі як обґрунтований і законний, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи поданої апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Згідно з вимогами ч.1 ст.404 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційних скарг.
Винуватість ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого їй злочину, за вказаних у вироку обставин, ґрунтуються на досліджених в порядку ч.3 ст.349 КПК України у судовому засіданні доказах і сторонами не оспорюється.

Кваліфікація дій ОСОБА_6 за ч.2 ст.185 КК України (таємне викрадення чужого майна (крадіжка) вчинена повторно) є вірною.

У відповідності до вимог ч.2 ст.50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Згідно з ч.2 ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів.
Призначене покарання за своїм видом та розміром повинно бути відповідним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення і повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують та обтяжують.
Зазначені вимоги закону судом виконані належним чином.
Так судом враховано відсутність обставин, що обтяжують покарання обвинуваченої.
До пом`якшуючих вину обставин, суд обґрунтовано відніс повне визнання вини обвинуваченою, її щире каяття у вчиненому, сприяння у розкритті злочину та часткове відшкодування заподіяної шкоди.
На думку колегії суддів, суд прийшов до вірного висновку про можливість призначення обвинуваченій покарання у виді позбавлення волі ближче до мінімальної межі такого покарання передбаченого санкцією інкримінованої ч.2 ст.185 КК України (яка передбачає максимальне межу покарання - позбавлення волі на строк 5 років).
Крім того, колегія суддів враховує, що обвинуваченою вчинено корисливий злочин під час її перебування на іспитовому терміні випробування за попереднім вироком, а згідно положень абз.7 п.26 Постанови Пленуму ВСУ №7 від 24.10.2003р. «Про практику призначення судами кримінального покарання» (із змінами і доповненнями, внесеними згідно з Постановою Верховного Суду N 8 від 12.06.2009 р.) :
«У разі, коли особа була засуджена до арешту або позбавлення волі зі звільненням від відбування покарання з випробуванням (статті 75, 104 КК) або була звільнена від відбування покарання умовно-достроково (статті 81, 107 КК) і в період іспитового строку або строку умовно-дострокового звільнення вчинила новий злочин, суд зобов`язаний визначити остаточне покарання у виді позбавлення волі, зокрема й тоді, коли останнім за часом вироком призначаються більш м`які види покарання.»
Виходячи з наведеного підстав для застосування до обвинуваченої ст.75 КК України, колегія суддів не знайшла.
Вимоги апелянта ОСОБА_6 про призначення їй менш суворого покарання, не пов`язаного з позбавленням волі, на думку колегії суддів є такими що не підлягають до задоволення.
Покликання апелянта, на недостатнє врахування судом встановлених обставин які пом`якшують покарання, а також характеризуючих даних на особу обвинуваченої, як підстав для застосування щодо неї положень ст.75 КК України не можуть враховуватися судом, оскільки, такі обставини належно враховані судом при обранні та призначенні достатньої для перевиховання та виправлення обвинуваченої міри покарання. Так, суд належно врахувавши у сукупності як обставини що пом`якшують покарання обвинуваченій, врахував і те, що обвинувачена являється матір`ю трьох неповнолітніх дітей, а також те, що вона не вперше притягується до кримінальної відповідальності й на шлях виправлення не стала - знову вчинила ряд корисливих злочинів під час перебування на іспитовому терміні випробування за попереднім вироком.
Порушень кримінального процесуального закону, які тягнуть скасування вироку суду першої інстанції, при апеляційному розгляді не встановлено.
Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги обвинуваченої не знайшли свого підтвердження у ході апеляційного розгляду, зазначене у ній не є підставами, в порядку ст.409 КПК України, для зміни чи скасування вироку, а тому задоволенню не підлягає.
Керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Вирок Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 21 лютого 2018 року щодо ОСОБА_6 залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_6 - без задоволення.

Ухвала набирає законної сили після її проголошення та може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженою в той же строк з моменту вручення їй копії судового рішення.

Судді :

__________ ____________ __________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3