1Справа № 335/5198/18 1-кп/335/537/2018
6 липня 2018 року Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
процесуального прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника адвоката ОСОБА_5 ,
вироком Заводського районного суду м. Запоріжжя від 11 січня 2006 р. за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі із застосуванням ст.ст. 75, 76 КК України з іспитовим строком 1 рік;

вироком Заводського районного суду м. Запоріжжя від 3 травня 2006 р. за ч. 1 ст. 162, ч. 2 ст. 186 КК України із застосуванням ст.ст. 69, 70, 71 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі, звільненого 4 серпня 2009 р. за відбуванням строку покарання;

вироком Заводського районного суду м. Запоріжжя від 21 липня 2010 р. за ч. 2 ст. 186 КК України до 5 років позбавлення волі із застосуванням ст.ст. 75, 76 КК України з іспитовим строком 3 роки;

вироком Заводського районного суду м. Запоріжжя від 27 грудня 2010 р. за ч. 2 ст. 185 КК України із застосуванням ст. 71 КК України до 5 років 1 місяця позбавлення волі, звільненого 8 квітня 2014 р. умовно-достроково на 1 рік 6 місяців 23 дні;

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 вчинив злочин за таких обставин.

30 березня 2018 р. приблизно о 07:08 год. ОСОБА_4 , діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, через відкрите вікно, що розташовано на рівні першого поверху, проник до приміщення офісу ТОВ «Буддім» за адресою: м. Запоріжжя, вул. Сєдова, 36, звідки таємно викрав грошові кошти в сумі 400 грн., що належали ОСОБА_6 . Після цього ОСОБА_4 виліз через вікно офісу та з місця скоєння злочину зник разом із викраденими грошима, та розпорядився ними на власний розсуд. Своїми умисними діями ОСОБА_4 спричинив потерпілому ОСОБА_6 матеріальної шкоди на зазначену вище суму.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненні інкримінованого йому діяння визнав повністю, щиро розкаявся у скоєному, пояснив суду, що 30 березня 2018 р. приблизно о 07:08 год. він, направляючись до міста роботи, розташованого на території за адресою: АДРЕСА_3 , побачив відкрите вікно офісу, після чого вирішив туди проникнути. Через відкрите вікно він потрапив до офісу, звідки викрав грошові кошти 400 гривень. Після цього через вікно виліз та пішов працювати. Грошові кошти витратив на продукти харчування.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 у повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину, за обставин, викладених в обвинувальному акті, приймаючи до уваги, що прокурор, обвинувачений та його захисник не оспорюють обставини, які встановлені органом досудового розслідування, учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, суд вислухавши думку учасників кримінального провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин, які ніким не оспорюються.

Вина ОСОБА_4 є доведеною, та його дії кваліфікуються судом за ч. 3 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане із проникненням у інше приміщення.

Разом із тим суд вважає за необхідне виключити з обсягу обвинувачення, визнаного судом доведеним, таку кваліфікуючу ознаку як повторність, зазначену в обвинувальному акті, оскільки ч. 3 ст. 185 КК України дану кваліфікуючу ознаку не передбачає.

Суд зазначає, що злочин, у вчиненні якого вина обвинуваченого визнається доведеною, відповідно до ст. 12 КК України відноситься до тяжких злочинів.
При призначенні ОСОБА_4 покарання суд керується вимогами КК України, роз`ясненнями, наданими у Постанові Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», та враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, його наслідки (злочином завдано матеріальну шкоду потерпілому, яка не відшкодована), особу обвинуваченого, який повністю визнав вину і розкаявся в скоєному, працює, раніше неодноразово притягався до кримінальної відповідальності за вчинення корисливих злочинів, перебував на обліку у лікаря-психіатра з 1990 р. по 2005 р. із діагнозом «Легка розумова відсталість з емоційно-вольовою нестійкістю», на обліку у лікаря-нарколога не перебуває. За сімейним станом ОСОБА_4 в зареєстрованому шлюбі не перебуває, але фактично проживає із жінкою, яка має чотирьох неповнолітніх дітей, в т.ч. дитину-інваліда, що підтверджується копіями свідоцтв про народження дітей, копією посвідчення інваліда.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд визнає його щире каяття.
Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд визнає повторність злочинів.
З урахуванням викладеного, суд вважає, що виправлення та перевиховання ОСОБА_4 можливе без його ізоляції від суспільства, оскільки хоча він раніше неодноразово притягався до кримінальної відповідальності, проте тривалий час після звільнення з місць позбавлення волі нових злочинів не вчиняв, на даний час працює, чим заробляє собі на життя, опікується дітьми своєї співмешканки, що в сукупності свідчить про його намір стати на шлях виправлення. Крім того, суд враховує і розмір шкоди, заподіяної злочином потерпілому, який є незначним, та думку потерпілого щодо призначення покарання, яку він виклав у письмовій заяві, згідно з якою просив вирішити це питання на розсуд суду, а отже не наполягав на суворому покаранні обвинуваченого.
Тому з урахуванням всіх обставин справи, загальних засад призначення покарання, а саме законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд доходить висновку про можливість призначення обвинуваченому покарання у вигляді позбавлення волі в мінімальному розмірі, передбаченому санкцією ч. 3 ст. 185 КК України, та його звільнення від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України із покладенням обов`язків, визначених ст. 76 КК України.
Запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, застосований до ОСОБА_4 , слід залишити до набрання вироком законної сили.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.
Керуючись ст.ст. 368, 369-371, 373-376 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування основного покарання у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі з випробуванням, якщо він протягом 1 (одного) року іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

Відповідно до ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

До набрання вироком законної сили залишити ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту на умовах, визначених ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 13 квітня 2018 р.

Речові докази:
чоловіча спортивна кофта сірого кольору «ALINGSAS», що передана на відповідальне зберігання ОСОБА_4 залишити за належністю ОСОБА_4 ;

DVD-диск з відеозаписами з камери відео спостереження приміщення офісу за адресою: АДРЕСА_3 , долучений до матеріалів кримінального провадження, залишити в матеріалах кримінального провадження прокурора;

паперовий конверт з пояснювальним написом, в який поміщено марлевий тампон, змочений дистильованою водою та контрольним змивом та змивом ДНК з поверхні ноутбуку «LENOVO», проведеного в ході огляду місця події, переданий на відповідальне зберігання до камери зберігання речових доказів Вознесенівського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області, знищити;

спец. пакет № 0007154, в якому знаходяться 2 сліди структури матеріалу, виявлені та вилучені з зовнішньої сторони з поверхні скла вікна в ході проведення огляду місця події, переданий на відповідальне зберігання до камери зберігання речових доказів Вознесенівського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області, знищити.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Запорізької області через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1