Справа № 283/2460/17
провадження №1-кп/283/44/2018
В И Р О К
і м е н е м У к р а ї н и
14 травня 2018 року Малинський районний суд Житомирської області в складі: під головуванням судді ОСОБА_1 , з секретарем судових засідань ОСОБА_2 , з участю прокурора ОСОБА_3 , потерпілого ОСОБА_4 , його представника ОСОБА_5 , захисника обвинуваченого ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Малині кримінальне провадження, внесене в ЄРДР за № 0000859 від 29.10.2017 року по обвинуваченню:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, одруженого, з середньо-спеціальною освітою, не працюючого, не судимого, -

в скоєнні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ст. 125 ч. 2 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
29 жовтня 2017 року близько 19-ї години ОСОБА_7 , перебуваючи на АДРЕСА_2 , на ґрунті тривалих особистих неприязних відносин, наблизившись до ОСОБА_4 правим кулаком наніс йому один удар в перенісся, спричинивши потерпілому тілесні ушкодження у вигляді рани спинки носа, перелому кісток носа, які відносяться до легкого ступеню тяжкості, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Обвинувачений вину у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ст. 125 ч. 2 КК України визнав. Не оспорюючи фактичні обставини справи та нанесення удару потерпілому, зазначив, що підставою конфлікту, що виник, слугувала образа зі сторони ОСОБА_4 в його адресу під час спілкування останнього з сусідом ОСОБА_8 близько 19-ї години 29.10.2017 року, в момент, коли проходячи по вулиці почув розмову потерпілого з сусідом, під час якої ОСОБА_4 з незрозумілих йому причин голосно почав ображати як ОСОБА_8 так і обвинуваченого. Підійшовши до них, щоб з`ясувати причину цього, він не маючи умислу на спричинення тілесних ушкоджень, відмахуючись від потерпілого, дійсно завдав одного удару по носі потерпілого. Однак, причиною цьому вважає саме агресивну поведінку та безпідставні висловлювання ОСОБА_4 .

Потерпілий ОСОБА_4 показав, що дійсно між його матір`ю та її сусідами ОСОБА_7 та ОСОБА_8 існує конфлікт з приводу встановлення меж землекористування, що потягло за собою численні звернення до різних контролюючих та правоохоронних органів, засобів масової інформації. 29 жовтня 2017 року він разом з дружиною приїхав на власному автомобілі до своєї матері, та коли вони вже всі вони мали їхати, та знаходились на вулиці, на вулиці дійсно знаходився ОСОБА_8 , з яким вони не сварились. Він не помітив, оскільки було темно, як несподівано підійшов обвинувачений, який нічого не пояснюючи та не говорячи, завдав йому удар по носі, внаслідок чого він був змушений проходити лікування та потребує оперативного втручання. Заявив позов на відшкодування йому 10 000 грн. моральної шкоди, 1270,25 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди та 112660 грн. на проходження курсу лікування риносептопластики в медичній клініці.

Згідно висновку експерта №242 від 07.11.2017 року у ОСОБА_4 маються тілесні ушкодження у вигляді рани спинки носа, перелому кісток носа, які по своїй категорії відносяться до легкого ступеню важкості з короткочасним розладом здоров`я, могли виникнути від дії твердих тупих предметів, можливо за обставин і в час вказані потерпілим.

Потерпілому було нанесено не менше 1 травмуючої дії в ділянку носа.

Потерпілий в момент отримання ушкодження міг знаходитися у вертикальному або близькому до нього положенні. Малоймовірно, що дане ушкодження могло виникнути внаслідок падіння з положення стоячи на тверду поверхню.

Під час проведення слідчого експерименту 10 листопада 2017 року потерпілий вказав на обставини, механізм та локалізацію завдання йому обвинуваченим тілесного ушкодження , які не суперечать тим показанням які він надав в судовому засіданні. Таке саме положення учасників та обставини завдання удару вказала свідок ОСОБА_9 при проведенні з нею слідчого експерименту 11 листопада 2017 року

Про те, що показання потерпілого та свідка відповідають механізму спричинення тілесних ушкоджень зазначив в своєму висновку №250 від 14.11.2017 року судмедексперт.

Свідок ОСОБА_9 показала, що завдання удару обвинуваченим було несподіваним для її чоловіка. При цьому, заперечила ту обставину, що потерпілий будь-яким чином ображав ОСОБА_7 .

Допитаний свідок ОСОБА_8 зазначав, що того вечора 29 жовтня 2017 року він намагався заїхати до свого будинку на автомобілі, йому дорогу перегородив транспортний засіб ОСОБА_4 , який поставив автомобіль таким чином, що перегородив проїзд в провулку. Зупинившись, він попросив потерпілого прибрати автомобіль з дороги, однак останній ніяким чином не відреагував на це, внаслідок чого між ними виникла словесна перепалка. Саме потерпілий почав нецензурно ображати його, та ОСОБА_7 , які на думку потерпілого, не дають життя його матері. В цей момент, він побачив обвинуваченого, який вийшов до них та почав з`ясовувати причину конфлікту. Припускає, що обвинувачений міг завдати одного удару.

Дані докази в їх сукупності, свідчать про доведеність стороною обвинувачення своєї позиції в провадженні.

При цьому, розбіжність в місці розташуванні всіх учасників події в момент заподіяння удару потерпілому в показаннях свідків в провадженні, потерпілого, обвинуваченого не впливає на правильність визначеної стороною обвинувачення кваліфікації.

На підставі наведеного, з врахуванням принципу змагальності, суд приходить до висновку щодо винності обвинуваченого у нанесенні ОСОБА_4 умисного легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я та кваліфікує ці дії ОСОБА_7 за ст. 125 ч. 2 КК України.

Як особа, обвинувачений за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку у лікарів нарколога і психіатра не перебуває.

Пом`якшуючих та обтяжуючих його покарання обставин судом не виявлено. В судовому засіданні обвинувачений попросив вибачення у потерпілого. На його утриманні знаходяться двоє неповнолітніх дітей.

Призначаючи вид і міру покарання, суд у відповідності до ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься до невеликої тяжкості, тривалість неприязних стосунків між сторонами, мотиви обвинуваченого, думку потерпілого, яка висловив позицію про обов`язкову сувору відповідальність обвинуваченого за скоєне в межах санкції у вигляді громадських робіт.

Позов ОСОБА_4 підлягає частковому задоволенню.

Потерпілим заявлено вимоги про відшкодування завданих йому матеріальних збитків в розмірі 1270,25 грн., 112660 грн. на проходження курсу лікування та в рахунок завданої моральної шкоди на суму 10 000,00 грн.

Вирішуючи цивільний позов потерпілого, суд керується статтями 23, 1166 ЦК України та постановою Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995р. №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди».

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін виникає спір.

Доказів на обґрунтування завданої моральної шкоди саме в 10 000 грн. цивільним позивачем не надано, а тому виходячи із доведеності вини обвинуваченого у вчиненні злочину, враховуючи обставини справи, глибину душевних, психічних страждань, які зазнав потерпілий ОСОБА_4 від злочинних дій обвинуваченого, та пов`язані з цим психологічні незручності, з засад розумності та справедливості, суд вважає визначити моральну шкоду на користь потерпілого в сумі 5 000 грн.

Також виходячи з доведеності понесених матеріальних збитків, та оригіналів чеків, які надані в судовому засіданні для їх огляду, задоволенню підлягає позов частині відшкодування 655,85 грн. матеріальної шкоди.

Крім того, відшкодуванню підлягають реальні збитки понесені потерпілим внаслідок злочину, а тому, як з`ясовано в судовому засіданні персональне замовлення №189273 від 15.12.2017 року ТОВ «А.А.Партнерс» є лише попереднім, будь-яких витрат та їх пов`язаність та необхідність з подіями 29.10.2017 року цивільним позивачем не доведена, а тому в їх задоволенні слід відмовити.

Процесуальні витрати та речові докази в провадженні відсутні.

Керуючись ст. ст. 373, 374 КПК України, -
УХВАЛИВ:
ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України та призначити йому покарання у виді 150 (ста п`ятдесяти) годин громадських робіт.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_4 5655,85 грн. в рахунок відшкодування завданої злочином матеріальної та моральної шкоди.

Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду Житомирської області через Малинський районний суд протягом 30 діб з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя