Справа № 466/7201/18
У Х В А Л А

05 жовтня 2018 року Шевченківський районний суд м. Львова

у складі: головуючого судді ОСОБА_1

секретаря судового засідання ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5

захисників ОСОБА_6 та ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові кримінальне провадження № 0003026 від 08.08.2018 року про обвинувачення ОСОБА_8 та ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України,

у с т а н о в и в:

у провадженні Шевченківського районного суду м. Львова знаходяться матеріали кримінального провадження № 0003026 від 08.08.2018 року про обвинувачення ОСОБА_8 та ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України.

На досудовому слідстві ОСОБА_8 та ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, термін дії якого закінчується 07 жовтня 2018 року .

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 заявив клопотання про продовження терміну запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_4 та ОСОБА_5 строком на два місяця, оскільки вважає, що ризики з моменту обрання їм такого виду запобіжного заходу не змінились, обвинувачені можуть впливати на потерпілих та свідків, чинити на них тиск, переховуватись від суду.

Заслухавши думку прокурора в підтримку даного клопотання, заперечення щодо продовження строку тримання під вартою, висловлені захисниками та обвинуваченими, суд вважає наступне.

У відповідності до ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Крім того, як зазначено у п. 219 рішення Європейського суду з прав людини, питання про те, чи є тривалість тримання під вартою розумною, не можна вирішувати абстрактно. Наявність підстав для залишення обвинуваченого під вартою слід оцінювати в кожній справі з урахуванням її особливостей. Продовжуване тримання під вартою може бути виправданим заходом у тій чи іншій справі лише за наявності чітких ознак того, що цього вимагає справжній інтерес суспільства, який, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважує інтереси забезпечення права на свободу (рішення у справі "Єчюс проти Литви" (Jecius v. Lithuania), N 34578/97, п.93, ECHR 2000-IX).

Подальше існування обґрунтованої підозри у вчиненні затриманою особою злочину є обов`язковою і неодмінною умовою належності її продовжуваного тримання під вартою. Але зі спливом певного часу така підозра перестає сама по собі бути виправданням для позбавлення особи свободи і судові органи повинні вмотивовувати свої рішення про продовження тримання її під вартою іншими підставами (рішення у справі "Яблонський проти Польщі" (Jabtoriski v. Poland), N 33492/96, п.80, від 21 грудня 2000 року). Крім того, такі підстави мають бути чітко зазначені національними судами і аргументи "за" і "проти" звільнення з-під варти не повинні бути "загальними й абстрактними" (рішення у справах "Іловецький проти Польщі" [Ilowiecki v. Poland), N 27504/95, п.61, від 4 жовтня 2001 року, та "Смирнова проти Росії" (Smirnova v. Russia), NN 46133/99 і 48183/99, п.63, ECHR 2003-IX).

Враховуючи обставини справи, те, що кримінальне провадження надійшло до суду лише 05 вересня 2018 року, а до 07 жовтня 2018 року закінчити судовий розгляд справи не видається за можливе, на даний час не можливо стверджувати, що ризики, які існували на момент обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою зменшились, враховуючи не тривалий час перебування під вартою обвинувачених, суд вважає, що клопотання є підставним та підлягає до задоволення, слід продовжити термін дії запобіжного заходу до 2 місяців. Однак, враховуючи п.п.3,4,5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, згідно із якими обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою, суд вважає за необхідне змінити розмір застави.

Визначаючи розмір застави, суд керується вимогами ч. 4, 5 ст.182 КПК України.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_5 має на утриманні неповнолітню дитину, суд вважає, що застава у розмірі 30 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб дасть можливість забезпечити виконання обвинуваченим його процесуальних обов`язків. Враховуючи те, що ОСОБА_8 вперше притягується до кримінальної відповідальності, проживає з бабцею похилого віку, мав важку травму, сув вважає, що 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб дасть можливість забезпечити виконання обвинуваченим його процесуальних обов`язків.

санкція за яке передбачена у виді позбавлення волі на строк від чотирьох до восьми років і який згідно ст. 12 КК України відноситься до тяжкого злочину.

Керуючись ст. ст. 177, 182, 183, 197, 199, 331 КПК України, суд, -

у х в а л и в:

клопотання прокурора задовольнити частково.

Продовжити обвинуваченим за ч. 2 ст. 186 КК України ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 строк тримання під вартою строком на 60 днів до 06 грудня 2018 року включно.

Визначити обвинуваченому ОСОБА_8 заставу в розмірі 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 35240,00 грн. (тридцять п`ять тисяч двісті сорок гривень), яка буде достатньою для забезпечення виконання обвинуваченими обов`язків, передбачених КПК України.

Визначити обвинуваченому ОСОБА_5 заставу в розмірі 30 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 52860,00 грн. (п`ятдесят дві тисячі вісімсот шістдесят гривень), яка буде достатньою для забезпечення виконання обвинуваченими обов`язків, передбачених КПК України.

Роз`яснити ОСОБА_8 та ОСОБА_5 , що застава може бути внесена, як як ними самими так і іншою фізичною або юридичною особою ( заставодавцем) у будь-який момент з часу винесення ухвали.

Внесення застави визначеної судом про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є підставою для звільнення особи з під варти.

Встановити ОСОБА_8 та ОСОБА_5 , у випадку внесення застави, наступні обов`язки строком на два місяці з моменту винесення такої :

- прибувати за першою вимогою, а також першою вимогою прокурора та суду;

- не відлучатись із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу прокурора та суду;

- повідомляти прокурора та суд про зміну місця свого проживання;

- утримуватись від спілкування із свідками по даному кримінальному провадженні та будь-якою особою, визначеною слідчим суддею, судом або спілкуватися

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснити обвинуваченим ОСОБА_8 та ОСОБА_5 , що у випадку невиконання вищевказаних обов`язків та в подальшому розгляду питання про застосування до неї запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, на підставі п.3 ч.4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя матиме право не визначати розмір застави.

Копію ухвали вручити обвинуваченому, захиснику, прокурору та направити уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

Скерувати ухвалу для виконання.

Суддя ОСОБА_1