Постанова
Іменем України
20 червня 2018 року

м. Київ
справа № 740/5424/15-к
провадження № 51-3076 км 18
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,
засудженого ОСОБА_7

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу засудженого ОСОБА_7 на вирок Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 19 серпня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Чернігівської області від 10 листопада 2016 року у кримінальному провадженні № 0001590 за обвинуваченням

ОСОБА_7 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ворзеля Київської області, жителя
АДРЕСА_1 , такого, що в силу ст. 89 КК України не має судимостей,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини

За вироком Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 19 серпня 2016 року ОСОБА_7 засуджено за ч. 1 ст. 121 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років 6 місяців.
Вирішено цивільні позови та долю речових доказів.

Ухвалою Апеляційного суду Чернігівської області від 10 листопада 2016 року вирок місцевого суду змінено, на підставі ч. 5 ст. 72 КК України зараховано ОСОБА_7 у строк відбування покарання термін попереднього ув`язнення з 22 вересня 2015 року по 10 листопада 2016 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
В решті вирок залишено без зміни.

За вироком суду встановлено, що 22 вересня 2015 року приблизно о 16:48 год. ОСОБА_7 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись на першому поверсі під`їзду № 1 по АДРЕСА_2 , під час сварки з ОСОБА_8 на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, з метою заподіяння тілесних ушкоджень умисно завдав один удар розкладним ножем потерпілому в груди, чим спричинив тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.
Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, спрямованого на заподіяння тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_9 , який знаходився біля під`їзду, з мотивів особистої неприязні до потерпілого, ОСОБА_7 умисно завдав ОСОБА_9 удар ножем в область передньої черевної стінки, чим спричинив потерпілому тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

Вимоги касаційної скарги та доводи особи, яка її подала

У касаційній скарзі засуджений порушує питання про зміну судових рішень та пом`якшення призначеного йому покарання до 5 років позбавлення волі. В обґрунтування своїх доводів засуджений зазначає, що судами не було в достатній мірі враховано усі конкретні обставини скоєного, дані про його особу та обставини, що пом`якшують покарання, зокрема, протиправну поведінку потерпілих, визнання ним своєї вини, а тому призначене йому покарання не відповідає вимогам ст. 65 КК України. Також вказує на невідповідність ухвали апеляційного суду вимогам ст. 419 КПК України, оскільки в ній не міститься обґрунтованих мотивів прийнятого судом рішення.

Позиції інших учасників судового провадження

Засуджений ОСОБА_7 та його захисник ОСОБА_6 у суді касаційної інстанції підтримали доводи скарги і просили її задовольнити та пом`якшити призначене засудженому покарання.

Прокурор у судовому засіданні заперечував проти задоволення скарги.

Мотиви Суду

Відповідно до ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення у межах касаційної скарги. При цьому він перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_7 та кваліфікація його дій у касаційному порядку не оскаржуються. При перевірці доводів, наведених у касаційній скарзі, колегія суддів виходить із фактичних обставин, встановлених місцевим та апеляційним судами.

Згідно з вимогами ст. 65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного й обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Доводи засудженого про невідповідність покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого через суворість є безпідставними.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, при призначенні ОСОБА_7 покарання суд дотримався положень статей 50, 65 КК України, в повній мірі врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є тяжким, конкретні обставини вчинення злочину, а саме те, що тяжкі тілесні ушкодження було спричинено двом потерпілим за допомогою ножа, дані про особу ОСОБА_7 , який у силу ст. 89 КК України не має судимостей, за місцем проживання характеризується задовільно, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, протягом року до адміністративної відповідальності не притягувався, свою вину визнав частково. Обставин, що пом`якшують покарання, судом не встановлено. Обставиною, що обтяжує покарання, є вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.

Врахувавши усі наведені дані про особу винного та обставину, що обтяжує покарання, місцевий суд дійшов обґрунтованого висновку про неможливість виправлення ОСОБА_7 без відбування ним реального покарання у виді позбавлення волі і призначив йому покарання у межах санкції статті, за якою його засуджено, що, на думку суду, є достатнім для виправлення винного та запобігання вчиненню нових злочинів.

Згідно ст. 414 КПК невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

Ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, у значенні ст. 414 КПК, означає з`ясування судом, насамперед, питання про те, до злочинів якої категорії тяжкості відносить закон (ст. 12 КК) вчинене у конкретному випадку злочинне діяння. Беручи до уваги те, що у ст. 12 КК дається лише видова характеристика ступеня тяжкості злочину, що знаходить своє відображення у санкції статті, встановленій за злочин цього виду, суд при призначенні покарання на основі всебічного, повного та неупередженого врахування обставин кримінального провадження в їх сукупності визначає тяжкість конкретного кримінального правопорушення, враховуючи його характер, цінність суспільних відносин, на які вчинено посягання, тяжкість наслідків, спосіб посягання, форму і ступінь вини, мотивацію кримінального правопорушення, наявність або відсутність кваліфікуючих ознак тощо.

Під особою обвинуваченого у контексті ст. 414 КПК розуміється сукупність фізичних, соціально-демографічних, психологічних, правових, морально-етичних та інших ознак індивіда, щодо якого ухвалено обвинувальний вирок, які існують на момент прийняття такого рішення та мають важливе значення для вибору покарання з огляду мети та засад його призначення.

Термін «явно несправедливе покарання» означає не будь-яку можливу відмінність в оцінці виду та розміру покарання з погляду суду апеляційної чи касаційної інстанції, а відмінність у такій оцінці принципового характеру. Це положення вказує на істотну диспропорцію, неадекватність між визначеним судом, хоча й у межах відповідної санкції статті (частини статті) Особливої частини КК, видом та розміром покаранням та тим видом і розміром покарання, яке б мало бути призначене, враховуючи обставини, які підлягають доказуванню, зокрема ті, що повинні братися до уваги при призначенні покарання.

Таким чином, призначене ОСОБА_7 покарання є співмірним протиправному діянню й достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів і не може вважатися явно несправедливим внаслідок суворості , є достатнім для досягнення мети покарання.

Апеляційний суд у межах своїх повноважень у порядку, визначеному ст. 404 КПК України, розглянув у повному обсязі доводи, викладені в апеляційних скаргах, дійшов висновку про їх безпідставність і погодився з кваліфікацією дій винного, видом та розміром покарання, призначеного ОСОБА_7 районним судом.

Висновки апеляційного суду належним чином мотивовано. Вважати їх необґрунтованими чи сумнівними підстав немає. Призначене покарання відповідає вимогам статей 50, 65 КК України, засадам справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання, є необхідним і достатнім для виправлення винного і попередження нових злочинів. Ухвала суду апеляційної інстанції відповідає вимогам ст. 419 КПК України.

Урахувавши наведене, колегія суддів дійшла висновку, що касаційну скаргу засудженого слід залишити без задоволення. У зв`язку з цим та керуючись статтями 434, 436 КПК України,п. 15 розділу ХІ «Перехідні положення» КПК (в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII), судові рішення слід залишити без зміни.

З цих підстав суд ухвалив:

Вирок Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 19 серпня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Чернігівської області від 10 листопада 2016 року щодо ОСОБА_7 залишити без зміни, а касаційну скаргу засудженого без задоволення.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_10