Справа № 202/5641/18
Провадження № 1-кс/202/5615/2018
УХВАЛА
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 вересня 2018 року м. Дніпро

Слідчий суддя Індустріального районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши клопотання прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури № 1 Дніпропетровської області ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000388 від 12.07.2018 року,

В С Т А Н О В И В :

До суду надійшло зазначене клопотання прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури № 1 Дніпропетровської області ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000388 від 12.07.2018 року.
З клопотання убачається, що в провадженні СВ Індустріального ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області знаходяться матеріали кримінального провадження, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000388 від 12.07.2018 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 197-1, ч. 4 ст. 358 КК України.
Прокурор зазначає, що до Дніпропетровської місцевої прокуратури №1 Дніпропетровської області надійшли матеріали Управління Служби безпеки України в Дніпропетровській області про те, що невстановлені особи самовільно зайняли земельні ділянки державної власності орієнтовною площею 220 га, частина з яких надана у постійне користування підприємствам з ознаками фіктивності, а частина належить до земель запасу, та використовують їх для ведення товарного сільського господарства, чим державі завдано значної шкоди.
Під час проведення досудового розслідування був проведений огляд вказаної земельної ділянки з залученням спеціалістів з метою визначення площі земельних ділянок та встановлення факту самовільного зайняття земельної ділянки, в ході якого встановлено, що на земельній ділянці, яка розташована на території Новоолександрівської сільської ради, Дніпровського району, Дніпропетровської області площею 5,0397 га, на якій знаходяться посіви сільськогосподарської культури соняшнику. Соняшник перебуває у стані господарської зрілості.
Допитано в якості свідка ОСОБА_4 , який вказав, що проживає за адресою: АДРЕСА_1 . Поруч з його домоволодінням розташована земельна ділянка, яка засаджена сільськогосподарською культурою, а саме соняшником.
Допитано в якості свідка ОСОБА_5 , який вказав, що працює сторожем. Поруч з територією, яку він охороняє знаходиться територія, яка засаджена сільськогосподарською культурою, а саме соняшником. Кому належить земельна ділянка та устаткування сільськогосподарської техніки вказати не може.
Допитано ОСОБА_6 , який являється директором КП «Eco Dnipro». Свідок пояснив, що ділянку з кадастровим номером :04:008:0031, що розташована на території Новоолександрівської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області він використовує відповідно проектної документації та державного акту на землю.
Враховуючи викладене вбачається, що невідомі особи самовільно зайняли земельну ділянку комунальної власності площею 5,0397 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Новоолександрівської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області, чим завдали значної шкоди державі.
11.09.2018 року винесена постанова про визнання речовими доказами посівів соняшника (як матеріальні об`єкти, які містять відомості, що можуть бути використані як доказ факту та обставин самовільного зайняття земельної ділянки) на самовільно зайнятій земельній ділянці державної власності для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 5,0397 га згідно план-схеми до протоколу огляду від 02.08.2018 року, розташовану на території Новоолександрівської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області, яка межує з земельною ділянкою за кадастровим номером :04:004:0001, чим завдано значної шкоди державі та саму вказану земельну ділянку (як матеріальні об`єкти (предмети), що були об`єктом кримінально протиправних дій).
Тому прокурор просив накласти арешт на речові докази у кримінальному провадженні шляхом заборони будь-кому розпоряджатись будь-яким чином майном та використовувати його, а саме на:
- земельну ділянку площею 5,0397 га згідно план-схеми до протоколу огляду від 02.08.2018 року, розташовану на території Новоолександрівської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області, яка межує з земельною ділянкою за кадастровим номером :04:004:0001;
- посіви сільськогосподарської культури соняшнику на земельній ділянці площею 5,0397 га згідно план-схеми до протоколу огляду від 02.08.2018 року, розташовану на території Новоолександрівської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області, яка межує з земельною ділянкою за кадастровим номером :04:004:0001.
Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав та просив його задовольнити.
Вислухавши прокурора, дослідивши клопотання із доданими до нього матеріалами, матеріали кримінального провадження, приходжу до висновку, що клопотання не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Встановлено, що в провадженні СВ Індустріального ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області знаходяться матеріали кримінального провадження, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000388 від 12.07.2018 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 197-1, ч. 4 ст. 358 КК України.
За ст. 131 КПК України арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження, який застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Метою накладення арешту є забезпечення збереження речових доказів згідно з п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, та запобігання можливості їх приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів, а також умов, за яких жодна особа не була б підданою необґрунтованому процесуальному обмеженню.
При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного, обґрунтованого та справедливого рішення, слідчий суддя, відповідно до вимог ст.ст. 94, 132, 173 КПК України повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього спеціальної конфіскації; наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення; розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, що отримана юридичною особою; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Відповідні дані повинні міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки згідно ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження власності повинно здійснюватись відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.
Відмовляючи у задоволенні клопотання про накладення арешту, слідчий суддя виходить з того, що в клопотанні та долучених до нього матеріалах, не надано достатніх і належних доказів на підтвердження обставин, на котрі посилався прокурор у своєму клопотанні. Так, прокурор у своєму клопотанні зазначає, що невстановлені особи самовільно зайняли земельні ділянки державної власності орієнтовною площею 220 га, чим завдано значної шкоди державі, проте прокурором не зазначено розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; також прокурором не встановлено власника майна, що позбавляє можливості слідчого судді при вирішенні питання про накладення арешту врахувати розумність і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Крім того, відповідно до узагальнення судової практики Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року щодо розгляду слідчим суддею клопотань про застосування заходів забезпечення кримінального провадження, щодо осіб, які не є підозрюваними (яким у порядку, передбаченому ст.ст. 276-279 КПК України, повідомлено про підозру або яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення), обвинуваченими (особами, обвинувальний акт щодо яких передано до суду в порядку, передбаченому ст. 291 КПК України) або особами, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями, підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно-небезпечне діяння, не може бути прийнято ухвалу про арешт майна.
Враховуючи наведене, навіть якщо у слідчого судді є достатні підстави вважати, що певною особою було вчинено кримінальне правопорушення, він не має повноважень накладати арешт на майно особи, яка не є підозрюваним.
В даному випадку жодній особі у вказаному кримінальному провадженні не пред`явлено підозри та розмір, завданих кримінальним правопорушенням, збитків належним чином не визначено.
За встановлених обставин клопотання прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури № 1 Дніпропетровської області ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000388 від 12.07.2018 року задоволенню не підлягає.
Керуючись ст. ст. 170-173, 309 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні клопотання прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури № 1 Дніпропетровської області ОСОБА_3 про накладення арешту на земельну ділянку площею 5,0397 га відповідно до план-схеми до протоколу огляду від 02.08.2018 року, розташовану на території Новоолександрівської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області, що межує з земельною ділянкою за кадастровим номером :04:004:0001, та на посіви сільськогосподарської культури соняшнику на земельній ділянці площею 5,0397 га відповідно до план-схеми до протоколу огляду від 02.08.2018 року, розташованій на території Новоолександрівської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області, що межує з земельною ділянкою за кадастровим номером :04:004:0001, відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Дніпропетровської області протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1