№ провадження 1-кп/646/46/2018
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25.06.18 року м. Харкова
Червонозаводський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судових засідань - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

захисників - ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальні акти у кримінальних провадженнях, внесених до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001875 від 03.09.2015 року, № 0001129 від 01.06.2015, № 0001719 від 14.08.2015, № 0001490 від 15.07.2015, № 0000551 від 28.05.2015 за обвинуваченням

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Зміїв, Зміївського району, Харківської області, громадянина України, має середню освіту, не працюючого, зареєстрованого та мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 187 КК України, -

ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця Краснокутського району, Харківської області, громадянина України, не працюючого, зареєстрованого та мешкаючого: АДРЕСА_2 , раніше судимого 14.11.2011 Червонозаводським районним судом м. Харкова за ч. 1 ст. 296, ч. 2 ст. 296, ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України до 5 років позбавлення волі, звільнено 29.05.2014 на підставі ст. 3 п. А Закону України «Про амністію» від 08.04.2014.

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 187 КК України,-

ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м. Харків, громадянина України, одруженого, має на утриманні дочку ІНФОРМАЦІЯ_4 та дочку 2008 року народження, зареєстрованого та мешкаючого за адресою: АДРЕСА_3 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,-

у присутності обвинувачених ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_11 , потерпілих ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , перекладача ОСОБА_19 ,

В С Т А Н О В И В:

У лютому березні 2015 року, більш точної дати в ході досудового слідства та судового розгляду, встановити не представилось можливим, у ОСОБА_11 виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна.

З метою реалізації свого злочинного умислу ОСОБА_11 в лютому березні 2015 року, у денний час, прибув до дачного домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_4 , що належить ОСОБА_14 , де шляхом віджиму металевої решітки вікна, проник у приміщення будинку. Знаходячись всередині будинку, ОСОБА_11 оглянув майно, виявив запасні ключі від вхідних дверей даного будинку та його підсобних приміщень, після чого визначився для себе із кількістю речей необхідною для задоволення свого злочинного наміру. В подальшому, ОСОБА_11 на протязі лютого -березня 2014 року, більш точної дати в ході досудового слідства встановити не представилось можливим, з метою закінчення свого злочинного умислу, направленого на викрадення майна, шляхом відкривання запасними ключами вхідних дверей проникав до середини приміщень домоволодіння АДРЕСА_4 , де переконавшись, що його дії ніким помічені не будуть, таємно, протиправно, з корисливих мотивів з метою наживи, викрав плед вартістю 180 грн., дрібнокаліберну гвинтівку ВАМ ВЗ, яка для потерпілої матеріальної цінності не представляє., 20 кг міді, вартістю 90 грн. за 1 кг, на загальну суму 1800 грн., чим згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 76 від 20.06.2015 року, спричинив ОСОБА_14 матеріальну шкоду 1980 гривень.

Викраденим майном ОСОБА_11 розпорядився на свій розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_14 матеріальний збиток на вищевказану суму.

Органом досудового слідства дії ОСОБА_11 кваліфіковані за ч. 3 ст. 185 КК України.

29 травня 2015 року о 16 годині 00 хвилин, ОСОБА_11 , знаходячись в приміщенні кафе, розташованого за адресою: м. Харків, пр. Гагаріна, 22, діючи з умислом, з корисливих мотивів, з метою незаконного самостійного збагачення, з наміром, спрямованим на відкрите викрадення чужого майна, підійшов до малознайомого ОСОБА_15 , та відкрито заволодів, зірвавши з шиї останнього, ланцюжок з металу білого кольору, який для потерпілого матеріальної цінності не представляє, із хрестом з металу білого кольору 925 проби, вартістю згідно висновку товарознавчої експертизи №175 від 08 червня 2015 - 81,82 грн. та з обручкою з металу жовтого кольору 585 проби, вартістю, згідно висновку товарознавчої експертизи №175 від 08 червня 2015 року 1379,34 грн. після чого з місця скоєння злочину зник та розпорядився викраденим на свій розсуд, спричинивши потерпілому ОСОБА_15 матеріальну шкоду на загальну суму 1461,16 грн.

Органом досудового слідства дії ОСОБА_11 кваліфіковані за ч. 2 ст. 186 КК України.

29 червня 2015 року, близько 01 години 30 хвилин ОСОБА_12 , діючи умисно, з корисливим мотивом, з метою нападу для незаконного заволодіння чужим майном, поєднаним із насильством, небезпечним для життя та здоров`я особи, за попередньою змовою в групі з неповнолітнім ОСОБА_20 та ОСОБА_11 , біля зупинки громадського транспорту «Проспект Гагаріна» біля супермаркету «АТБ-маркет», розташованого за адресою: м. Харків, вул. Вернадського, 12, побачивши раніше незнайомих ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , які стояли на узбіччі дороги та спілкувалися, підійшов разом з неповнолітнім ОСОБА_20 до них та попросили запалити, на що ОСОБА_17 та ОСОБА_18 відмовили. В цей час підійшов ОСОБА_12 , після розмови з яким неповнолітній ОСОБА_20 , діючи умисно, реалізуючи спільний злочинний намір, застосовуючи насильство, що є небезпечне для життя та здоров`я особи, наніс ОСОБА_17 удар порожньою скляною пляшкою з-під пива, об`ємом 0,5 л. по голові, тримаючи її за горловину, від якого ОСОБА_17 впав на землю, спричинивши останньому забиту рану на тлі синця волосистої частини голови, що згідно висновку експерта № 2922 від 27.07.2015 відноситься до легких тілесних ушкоджень. В цей же час ОСОБА_11 , тримаючи в руці порожню скляну пляшку з-під пива, об`ємом 0,5 л. за горловину, діючи умисно, реалізуючи свій злочинний намір застосовуючи насильство, що є небезпечним для життя та здоров`я особи, наніс ОСОБА_18 удар нею по голові, від чого ОСОБА_18 зазнав фізичного болю та втратив рівновагу, спричинивши останньому забійну рану на голові, яка згідно висновку експерта № 2976 від 20.07.2015 відноситься до легких тілесних ушкоджень. Після чого ОСОБА_12 , реалізуючи спільний умисел направлений на заволодіння чужим майном, руками зняв з плеча ОСОБА_17 його барсетку, вартістю згідно висновку експерта №229 від 22.07.2015, 405 грн, в якій знаходився планшет «Samsung Galaxy TabЗ» вартістю, згідно висновку експерта № 229 від 22.07.2015 - 1533 грн. в чохлі червоного кольору, вартістю згідно висновку експерта № 229 від 22.07.2015 - 157 грн., зарядка для електронної сигарети, вартістю згідно висновку експерта №229 від 22.07.2015 - 45 грн., зарядний пристрій для мобільного телефону «Lenovo», вартістю, згідно висновку експерта №229 від 22.07.2015, 105 грн., гаманець коричневого кольору зі шкірозамінника, вартістю згідно висновку експерта №229 від 22.07.2015 - 85 грн., в якому були кошти в сумі 450 грн. та паспорт громадянина України на його ім`я, який для потерпілого матеріальної цінності не представляє. Потім ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , намагаючись уникнути отримання в подальшому тілесних ушкоджень від нападників, побігли в бік автовокзалу. Після цього ОСОБА_20 ОСОБА_11 та ОСОБА_12 з місця скоєння злочину зникли та розпорядились викраденим на власний розсуд, заподіявши ОСОБА_17 матеріальну шкоду на загальну суму 2780 грн.

Органом досудового слідства дії ОСОБА_12 , ОСОБА_11 кваліфіковані за ч. 2 ст. 187 КК України.

15.07.2015, близько 02 години 00 хвилин, ОСОБА_12 , спільно з ОСОБА_13 , перебуваючи біля бару «Чарка», розташованого по пр. Гагаріна, 22А в м. Харкові, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою наживи, за попередньою змовою в групі з ОСОБА_13 , маючи намір на відкрите викрадення чужого майна, одночасно підійшли зі спини до раніше незнайомого ОСОБА_16 , який зайшов за вказаний бар, щоб справити природну потребу, при цьому ОСОБА_13 , виконуючи свою роль у вчиненні злочину, штовхнув його в спину, від чого ОСОБА_16 впав на землю. Після цього ОСОБА_13 , продовжуючи свої злочинні дії, перевернув його на спину та коли ОСОБА_16 намагався підвестись з землі, ОСОБА_13 , придавлюючи його своєю ногою у плече до землі, забрав у останнього барсетку зі шкірозамінника, вартістю згідно висновку експерта № 316 від 22.09.2015 180 грн., яка висіла в нього через плече, розірвавши при цьому ремінь, в якій знаходився мобільний телефон «Lenovo S 898t», вартістю згідно висновку експерта № 316 від 22.09.2015 - 2702 грн. та кошти в сумі 200 грн., та віддав їх ОСОБА_12 , який знаходився поряд. Після цього ОСОБА_13 зірвав з правої руки ОСОБА_16 його браслет з металу сірого кольору, передав ОСОБА_12 , та зняв з пальця лівої руки печатку з металу сірого кольору, встановити вартість який не надалось можливим. Після цього з місця скоєння злочину зникли, розпорядившись викраденим на власний розсуд, спричинивши ОСОБА_16 матеріальну шкоду на загальну суму 3082 грн.

В результаті протиправних дій ОСОБА_12 та ОСОБА_13 потерпілому ОСОБА_16 , були спричинені, згідно висновку експерта № 3232 від 16.07.2015 легкі тілесні ушкодження, які виразились у синці на лівій руці та садні на правій руці.

Органом досудового слідства дії ОСОБА_12 , ОСОБА_13 кваліфіковані за ч. 2 ст. 186 КК України.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_11 вину у заволодінні майном ОСОБА_15 визнав повністю і дав пояснення про те, що він з ОСОБА_21 відпочивав на Леваді в кафе « Налівайка». Потерпілий ОСОБА_22 сидів за стойкою бару і став шуміти «Де мій гаманець». Зазначив, що зірвав з нього ланцюжок, на якому були хрестик та обручка і побіг в сторону автовокзалу. Після того, як потерпілий пішов з кафе, він повернувся і заклав все в Ломбард. В цей же день, через деякий час, знов зустрів потерпілого у кафе, який за 50 доларів США попросив повернути обручку. Проте ці 50 доларів США у нього викрав ОСОБА_23 , коли потерпілий поклав 50 доларів США на стіл.

Зазначив, що шкоду потерпілому ОСОБА_15 повністю відшкодував, викупивши з ломбарду ланцюжок та хрестик, вартість обручки виплатила його матір.

Вину у нападі на потерпілих ОСОБА_18 та ОСОБА_17 з метою заволодіння майном не визнав, дав показання про те, що 29.06.2015 року вони з ОСОБА_20 відпочивали, пили пиво. Піднявшись на ОСОБА_24 , вони побачили двох молодих людей, попросили в них цигарки. Однак останні його образили, почали нецензурно розмовляти. Так, ОСОБА_25 сказав « ОСОБА_26 , малолітка, рано курити». Вважає, що він оскорбив його честь та гідність. Після цього, він з ОСОБА_20 пішли до ОСОБА_24 взяли по пустій пляшці в руки і пішли до потерпілого. Підійшовши до потерпілого ОСОБА_25 , вдарив його пляшкою по голові, оскільки його це зачепило. Потерпілий похитнувся і побіг в сторону Автовокзалу. Пробігши за ним, приблизно метрів 20, повернувся назад. ОСОБА_27 також вдарив потерпілого ОСОБА_17 , але що було далі не знає. Повернувшись, побачив барсетку ОСОБА_28 . Як вона там залишилася, він не знає. В ній були планшет, гаманець, телефон. Відкривши барсетку, витягнув грошові кошти десь гривень 400, з яких 200 гривень віддав ОСОБА_29 в рахунок погашення боргу. Барсетку віддав ОСОБА_20 та разом з барсеткою пішли в бік ОСОБА_24 . Де дівся пакет не знає. Умислу щось забирати у потерпілого не було. ОСОБА_12 лише поруч був на зупинці.

Щодо епізоду за ч. 3 ст.185 КК України, обвинувачений ОСОБА_11 в судовому засіданні пояснив, що дійсно наприкінці зими 2015 року він потрапив через вікно, розхитавши решітку та зламавши її, в будинок, що розташований в м. Зміїв. Перший раз прийшов наприкінці зими 2015 року і побачив, що у будинку ніхто не живе. Знайшов у тамбурі будинку на шафі ключі від гаража. З будинку викрав «воздушку» та плед. Пішов до гаражу, відчинив його, викрав мідь. Гвинтівку «воздушку» та плед він подарував другу, а мідь здавав на металобрухт. З гаража мідні труби виносив протягом декількох днів по декілька кілограмів одночасно. Коли через дні три повернувся і знов зайшов у гараж, забрав мідь більше двох 2 або більше кілограми, у будинку почув шорох. Побачив свого знайомого ОСОБА_30 . При ньому ОСОБА_31 нічого не брав. Він йому заборонив щось брати у будинку.

Обвинувачений ОСОБА_12 у судовому засіданні вину у інкримінованих йому злочинах не визнав, дав пояснення про те, що він влітку 2015 року сам відпочивав в барі «Чарка». Поруч відпочивала компанія ОСОБА_32 . ОСОБА_13 відпочивав зі своєю компанією. Потім ОСОБА_13 йому кивнув, та він пішов за ним і вони вийшли з кафе, пройшли на тильну сторону кафе. Разом з ОСОБА_13 вони підійшли до ОСОБА_16 , який там вже стояв. ОСОБА_13 сказав йому: «Делаем его?», він нічого йому не відповів. ОСОБА_13 штовхнув потерпілого в спину. Потерпілий впав. ОСОБА_13 забрав у потерпілого барсетку, браслет ла обручку. Передав йому барсетку та браслет. Зазначив, що вину визнає в тому, що був поруч з ОСОБА_13 , який віддав йому браслет та барсетку, з якої він дістав телефон, а барсетку викинув. Телефон в той же день здали у ломбард на паспорт його знайомої, а грошові кошти поділили. Обручку ОСОБА_13 передав дівчині з бару, щоб мовчала. Браслет він залишив собі.

Влітку 2015 року в нічний час повертався додому, знаходився на зупинці біля станції метро проспект Гагаріна.

Там же, в метрах 10 - 15 від нього, стояли два молодих чоловіка, спілкувалися. Він звернувся до них з питанням, коли була остання маршрутка, на що отримав відповідь, що хвилин через 15 тому. Побачив, як два молодих чоловіка - ОСОБА_11 та ОСОБА_20 , з якими був малознайомий, підійшли до молодих людей, щось спитали і одразу від них відійшли. Потім, хвилини через дві п`ять повернулися із за угла, пройшли мимо нього, підійшли до двох молодих людей та стали бити пляшками, які були в їх руках, двох молодих людей по голові. Його цей конфлікт не цікавив. Він розмовляв по телефону. Він не намагався зупинити конфлікт, оскільки наявність скляних пляшок представляло загрозу для життя. Один потерпілий від удару упав. Після падіння потерпілий підвівся і побіг в сторону автовокзалу. При падінні з його плеча впала барсетка. Другий потерпілий зробив два кроки назад, від удару в нього випав пакет з продуктами. Він підійшов, поставив на бордюр пакет, ОСОБА_33 і ОСОБА_34 побігли за потерпілими. Пробігли за ними метрів 20 і повернулися. ОСОБА_35 взяв барсетку, відкрив її, дістав гроші і повернув йому борг у сумі 200 гривень, які був його винен. Він чекав останню маршрутку, яка відходить приблизно в 00-30 годині на ХТЗ. В поліцію він не телефонував. Взяв гроші, сів в таксі і поїхав.

Обвинувачений ОСОБА_13 вину визнав повністю, у судовому засіданні пояснив, що влітку 2015 року відпочив з компанією. Розпивав спиртні напої. У сусідній компанії відпочивав ОСОБА_16 .. Поряд був ОСОБА_12 зі своєю компанією. Вони з ним привіталися і пішли по нужді за кафе. Вдвох побачили потерпілого ОСОБА_16 , який був у нетверезому стані. Він штовхнув потерпілого в спину, потерпілий впав, обличчям в землю. Коли потерпілий намагався встали, він поставив йому ногу на передпліччя, перевернув його на спину, забрав у потерпілого браслет та обручку. Барсетку забрав він. Все майно передав ОСОБА_12 , який був поруч. Одразу вдвох пішли з пішли з кафе. Пам`ятає, що у барсетці був телефон «Леново». Оскільки паспорта ні у нього, ні у ОСОБА_12 не було, ОСОБА_12 попросив знайому дівчину, яка працювала у барі, здати цей телефон у ломбард. В ломбард заходив ОСОБА_12 та дівчина. Дума після здачі телефона в ломбард передав йому 200 грн. Браслет забрав собі ОСОБА_12 .. А обручку він забрав собі, погано пам`ятає куди її подів, був дуже п`яним, міг віддати обручку якийсь дівчині з сусіднього закладу.

Також зазначив, що після вказаних подій знайома дівчина (не пам`ятає ім`я) передала квитанцію з ломбарду про здачу обручки та браслета для подальшої передачі ОСОБА_36 . Де ділася ця квитанція не знає.

Суд вважає, що винуватість обвинувачених у вчиненні кримінальних правопорушень доведена у судовому засіданні безпосередньо дослідженими судом доказами.

По епізоду таємного викрадення майна ОСОБА_14 за ч. 3 ст. 185 КК України вина обвинуваченого ОСОБА_11 доводиться наступними доказами.
Показаннями потерпілої ОСОБА_14 яка дала суду показання про те, що будинок АДРЕСА_4 це не дача, а житловий будинок, в якому до самої смерті проживали її батьки. Кожні вихідні вона відвідувала будинок з сином або дочкою. Приїхавши на Різдво у 2015 році, вони впевнились, що все у порядку. Наступний раз по дзвінку сусідів вони приїхали у квітні 2015 року. 26.04.2015 року прибули працівники міліції. По залишкам їжі, які знаходились у будинку, вони були від 16.04.2015 року. По слідам, які залишись у будинку, в нього залазило багато людей. У будинку було все зруйновано. Вона впевнена, що усі були неповнолітні особи, яких приводив ОСОБА_37 . Було перекресллено все її життя, знищено все, що нажили за все життя вона та її батьки. Так, кондиціонер у приміщенні було зруйновано, з зовнішньої сторони викрадений, новий пилесос марки Самсунг викрадений, праски зникли, два телевізори - розтрощені, зникли праски, посуд, білизна та багато інших речей., в тому числі і гвинтівка, плед, вартість якого набагато більше ніж 180 грн., медь. Вважає, що вказаними діями їй завдано не тільки матеріальну, а й моральну шкоду.

Даними протоколу огляду місця події від 26.04.2015 житлового будинку та подвір`я по адресу АДРЕСА_4 було встановлено пошкодження дверей, вибиті вікна, зникнення належних ОСОБА_14 речей та даними фототаблиці до нього.

Даними протоколу огляду місця події від 05.05.2015, відповідно до якого в ході огляду квартири АДРЕСА_5 ОСОБА_38 добровільно видано плед коричневого кольору з зображенням тигрів і повідомлено, що вказаний плед до їх будинку приніс ОСОБА_37 , з яким дружать її сини та даними фототаблиці.

Даними постанови про визнання речових доказів та передачу їх на зберігання від 08.05.2015, відповідно до якого плед коричневого кольору розміром 2 х 3 метри, вилучений у ОСОБА_39 переданий до кримінального провадження № 0000484 для визнання речовим доказом

Враховуючи показання потерпілої ОСОБА_14 та обвинуваченого ОСОБА_11 суд вважає доведеною ту обставину, що ОСОБА_11 вчинив таємне викрадення майна, а саме пледу, гвинтівки та 20 кг міді в період лютий березень 2015 року, а не жовтень листопад 2014, як зазначено в обвинувальному акті.

Факту викрадення пледу, гвинтівки та 20 кг міді обвинувачений ОСОБА_11 у судовому засіданні не оспорював.

Щодо кількості викраденого майна, визначеного потерпілою, необхідності встановлення причетності інших осіб, суд виходить з наступного.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 337 КК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею. Частиною третьою даної статті визначено, що з метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.
Таким чином, суд, при розгляді даного епізоду позбавлений можливості збільшити обсяг обвинувачення, виходить з пред`явленого ОСОБА_11 обвинувачення і вважає доведеною винуватість ОСОБА_11 в таємній крадіжці пледу, дрібнокаліберної гвинтівки ВАМ ВЗ, яка для потерпілої матеріальної цінності не представляє., 20 кг міді. З проникненням у приміщення.

Відповідно до висновку судово-товарознавчої експертизи № 76 від 20.06.2015 року, вартість 20 кг міді складає 90 грн. за 1 кг, тобто загальна вартість 1800 грн., вартість пледу 180 грн., вартість гвинтівки не визначена. Загальна вартість - 1980 гривень.

Суд вважає, що винуватість ОСОБА_11 у вчинені злочину щодо потерпілої ОСОБА_14 повністю доведена і кваліфікує його дії за ч. 3 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана із проникненням до житла.

По епізоду за ч. 2 ст. 186 КК України, а саме відкритого заволодіння ОСОБА_11 майном ОСОБА_15 .
Винуватість обвинуваченого ОСОБА_11 крім повного визнання ним своєї вини повністю доводиться показаннями потерпілого ОСОБА_15 , який у судовому засіданні свідчив про те, що 29 травня 2015 року о 16 годині 00 хвилин, знаходячись в приміщенні кафе, розташованого за адресою: м. Харків, пр. Гагаріна, 22 до нього підійшов ОСОБА_11 , якого він раніше зустрічав у цьому кафе, та зірвав з його шиї ланцюжок з срібла, з срібряним хрестом та з обручкою золотою. Які мали для нього цінність, як пам`ять. Він хотів викупити викрадені у нього речі, приніс з дому 50 доларів США, але в нього їх вкрав інший хлопець.

Як в ході досудового розслідування, що підтверджується даними протоколу пред`явлення особи для впізнання, так і в ході судового засідання, потерпілий ОСОБА_15 вказав на ОСОБА_11 , як на особу, яка відкрито заволоділа його майном.

Даними довідки ПП Ломбард «Феникс», відповідно до яких ОСОБА_11 заклав хрест срібляний 29.05.2015, даними у ссудо закладного договору від 29.05.2015, протоколом огляду виданого добровільно ОСОБА_11 хрестика та постановою про визнання його речовим доказом, даними розписки потерпілого ОСОБА_15 про прийняття на відповідальне зберігання срібляного хрестика.

Також потерпілим ОСОБА_15 написано заяву про відшкодування йому шкоди і відсутності претензій до ОСОБА_11 .

Загальна вартість викраденого майна, відповідно до висновку товарознавчої експертизи № 175 складає 1461, 16 грн.

Таким чином, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_11 за даним епізодом обвинувачення повністю доведена у судовому засіданні і кваліфікує його дії за ч. 2 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно.

По епізоду за ч. 2 ст. 187 КК України, а саме розбійного нападу обвинувачених ОСОБА_12 та ОСОБА_11 на ОСОБА_17 та ОСОБА_18 .
Показами потерпілого ОСОБА_17 , який дав суду свідчення про те, що нарикінці червня 2015 року після полуночі, він з ОСОБА_40 поверталися з роботи. Знаходилися на проспекті Гагаріна. На зупинці громадського транспорту біля супермаркету АТБ до них підійшли троє молодих людей. Першими підійшли два молодих хлопця. Це були ОСОБА_20 та ОСОБА_11 . Через секунди дві п`ять вслід за двома хлопцями підійшов ОСОБА_12 .. ОСОБА_20 або ОСОБА_11 попросили сигарет, вони дали, після чого стали просити гроші, вони відмовили. Він отримав удар скляною пляшкою по голові. ОСОБА_41 вдарив хтось іншій. Від удару по голові ОСОБА_41 пляшка розбилася. Хто саме ударив його по голові не пам`ятає. У судовому засіданні вказав на ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , як на осіб, що вчинили відносно нього злочин. Від удару пляшкою по голові він впав, закружилася голова. ОСОБА_42 разом з сумкою, коли встав, сумки вже не було. Він впав та в нього забрали барсетку з речами, про які він зазначав у своїй заяві про злочин та грошима. Вважає, що барсетку забрав ОСОБА_43 . Він убіг. Його наздогоняли. Потім повернувся, хлопців вже не було, барсетки з речами не було. Викликали поліцію.

Відповідно до даних протоколу пред`явлення осіб для впізнання, проведеного 06.07.2015 потерпілий ОСОБА_17 впізнав в ОСОБА_20 особу, яка нанесла йому порожньою скляною пляшкою удар по голові і заволоділа його майном.

Відповідно до протоколу пред`явлення особи для впізнання від 03.09.2015 ОСОБА_17 впізнав ОСОБА_12 , як особу яка заволоділа його майном, після нанесення іншою особою удару пляшкою по голові.

25.08.2015 в ході проведення слідчої дії, ОСОБА_17 вказав на ОСОБА_11 , як на особу, яка нанесла удар пляшкою по голові ОСОБА_18 , що підтверджується даними протоколу пред`явлення особи для впізнання та фототаблицею до нього від 25.08.2015.

Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_18 пояснив, що до них з ОСОБА_17 підбігли двоє хлопців поросили закурити, один з вдарив по голові пляшкою його, другий - ОСОБА_17 . Від удару в голову пляшка розбилася. Дума стояв між ними. Удари були майже одночасно. У нього потемніло в очах. В цей же момент хтось позаду почав тримати сумку, однак хто саме не знає. ОСОБА_17 впав, однак зразу ж піднявся, після чого вони розбіглися. Однак хлопці гналися за ними приблизно метрів 15, намагалися вдарити ще раз. Також зазначив, що в нього майно не забирали. Забрали майно у ОСОБА_17 барсетку, планшет, гаманець, приблизно 500 грн. та ще якісь речі. Після удару по голові, голова була розбита, на обличчі була кров.

В ході проведення слідчої дії, а саме пред`явлення особи для впізнання, ОСОБА_18 вказав на ОСОБА_11 , як на особу, яка нанесла йому удар скляною пляшкою по голові, що підтверджується протоколом від 14.08.2015 та фототаблицею до нього.

З протоколу пред`явлення особи для впізнання від 03.09.2015 вбачається, що ОСОБА_18 на фото з зображенням ОСОБА_12 , вказав на нього як на особу, яка заволоділа барсеткою ОСОБА_17 .

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_44 свідчив про те, що влітку 2015 року працював як таксист і знаходився в своєму автомобілі на зупинці громадського транспорту на проспекті Гагаріна м. Харкова і бачив двох молодих людей з якими розпочали бійку три молодих хлопця, вказав на ОСОБА_12 та ОСОБА_11 . Потім хлопці розбіглися. Потерпілі викликали поліцію. Більше нічого не пам`ятає, оскільки після 2015 року мав травму голови.

Відповідно до даних протоколів пред`явлення особи для впізнання в ході проведення слідчої дії 26.07.2015 свідок ОСОБА_44 вказав на ОСОБА_45 , як на особу, яка 29.06.2015 напала на двох хлопців, 07.07.2015 серед пред`явлених йому фотознімків вказав на ОСОБА_11 , як на особу, яка 29.06.2015 біля супермаркету АТМ-Маркет у м. Харкові по вул. Вернадського, 12 напала на двох хлопців та заволоділа майном.

З протоколу огляду місця події від 15.06.2015 та фототаблиці до нього вбачається, що він складений в період часу с 5.25 до 6.15 що місцем вчинення злочину є тротуар на зупинці громадського транспорту «Проспект Гагаріна» м. Харкова біля супермаркету «АТБ-маркет», на асфальті виявлені осколки скла в кількості 11 штук та краплі крові.

Даними висновку експерта № 2922 від 27.07.2015, відповідно до яких у ОСОБА_17 виявлена забита рана на тлі синця волосистої частини голови і відноситься до легких тілесних ушкоджень, а також садна на задній поверхні ліктьової ділянки, внаслідок падіння на тверду поверхню.

Даними висновку експерта № 2976 від 20.07.2015, відповідно до якого у ОСОБА_18 мала місце забійна рана на голові, яка відноситься до легких тілесних ушкоджень.

Спричинення тілесних ушкоджень шляхом нанесення ударів по голові потерпілим порожніми скляними пляшками обвинувачений ОСОБА_11 у судовому засіданні не заперечував.

Вартість майна, яким заволоділи ОСОБА_12 , ОСОБА_11 разом з ОСОБА_20 в наслідок розбійного нападу, належного ОСОБА_17 , згідно висновку експерта №229 від 22.07.2015, складає: барсетки - 405 грн, планшету «Samsung Galaxy TabЗ» - 1533 грн. в чохлі червоного кольору - 157 грн., зарядки для електронної сигарети - 45 грн., зарядного пристрою для мобільного телефону «Lenovo» - 105 грн. Загальна сума речей разом з грошовими коштами (450 грн.) складає 2780 грн.

Оцінюючи зібрані і досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що ОСОБА_12 , ОСОБА_11 та ОСОБА_20 діяли умисно і спільно, за попередньою змовою в групі з корисливим мотивом, з метою нападу для незаконного заволодіння чужим майном, при цьому ОСОБА_20 та ОСОБА_11 застосували до потерпілих насильство, шляхом нанесення скляними пляшками удару в життєве важливий орган голову, яке було небезпечним для життя та здоров*я потерпілих в момент спричинення, а ОСОБА_12 під час нападу заволодів майном ОСОБА_17 , а викрадене майно розподілили між собою. Таким чином, судом встановлено, що обвинувачені діяли спільно, між їх діями є спільний зв`язок, вони усвідомлювали, що кожен з них своєю дією вчиняє єдиний злочин.

Показання ОСОБА_11 про те, що удар пляшкою по голові потерпілого здійснив, оскільки потерпілий образив його, показання ОСОБА_12 , що він тільки спостерігав за злочином, показання обох обвинувачених про те, що барсетка випадково залишилися на асфальті, що ОСОБА_12 отримав грошові кошти від ОСОБА_11 в рахунок погашення боргу, суд розцінює як тактику захисту і бажання уникнути відповідальності за вчинений ними злочин.

Такі показання обвинувачених спростовуються наведеними вище доказами і показаннями потерпілих ОСОБА_46 , ОСОБА_18 та свідка ОСОБА_47 про те, що вони сприймали ОСОБА_12 , ОСОБА_11 та ОСОБА_20 як одну групу, яка діяла спільно.

Подальші дії щодо розподілу викраденого майна: поділ грошових коштів, що барсетку забрав собі ОСОБА_20 також свідчать про єдиний спільний умисел на вчинення розбійного нападу.

Так, судом встановлено, що ОСОБА_20 26.10.2015 вироком Червонозаводського районного суду м. Харкова засуджений за вчинення даного злочину за ч. 2 ст. 187 КК України, повністю визнав себе винним і зібрані у справі докази не оспорював.

Крім того, судом досліджений у судовому засіданні DVD R диск на ньому міститься інформація камер відеоспостереження, встановлених на аптеці «911» . При перегляді файлів, було встановлено, що камери направлені на сходи від зупинки громадського транспорту «проспект Гагаріна» до входу на станцію метро «Проспект Гагаріна». Відповідно до записів від 29.06.2015, об 1 год. 39 хв. Зафіксований хлопці в шортах з предметами, схожими на пляшки, об 1.39.26 за ними йде хлопець у штанах світлого кольору в бік зупинки громадського транспорту. Об 1.46.20 проходять в бік метро троє осіб так же одягнуті. Після цього ще раз проходять в один та инший бік,а о 2.00 в бік зупинки. А об 1.49.21 чоловік в футбольці та штанах, двоє в футбольці та шортах проходять в бік метро. В одного з них, який одягнутий в штани, на плечах сумка. Вони спустилися зі сходів і зупинилися біля предмету, схожого на урну. Потім розійшлися і декілька разів ще проходили в один та іншій бік до 2 години.

В ході дослідження даного доказу в одному з хлопців ОСОБА_11 впізнав себе, потів відмовився відповідати на питання. ОСОБА_12 також, спочатку впізнав себе, розмовляючим з двома хлопцями, а потім відмовився, пославшись на нечіткість зображення.

Доводи сторони захисту про те, що даний доказ отриманий в порушення, визначеного кримінально процесуальним кодексом порядку, суд не приймає, оскільки, як встановлено, вказаний доказ отриманий в порядку статті 93 КПК України на запит слідчого, що підтверджується рапортом слідчого, і, відповідно до протоколу огляду інформація, що міститься DVD R диску оглянута, а сам диск з записами з камер відеоспостереження аптеки «911», він визнаний речовим доказом, що підтверджується протоколом огляду від 07.07.2015 та постановою про визнання речовими доказами від 07.07.2015.

Суд вважає, що вина обвинувачених ОСОБА_11 та ОСОБА_12 за даним епізодом повністю доведена і кваліфікує їх дії за ч. 2 ст. 187 КК України, а саме напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний з насильством небезпечним для життя і здоров*я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчинений за попередньою змовою групою осіб.

По епізоду відкритого заволодіння майном ОСОБА_16 вина обвинувачених ОСОБА_12 та ОСОБА_13 в об`ємі, зазначеному у вироку суду підтверджується:
Показаннями потерпілого ОСОБА_16 , який дав свідчення проте, що 15.07.2015 разом із знайомими, такими як і він, глухонімими хлопцями, близько 02 години відпочивав у кафе по пр. Гагаріна, 22А в м. Харкові. ОСОБА_16 вийшов по нужді з кафе. Зайшов за тильну сторону кафе. До нього ззаду, підійшли два чоловіки. Як пізніше з`ясувалося, це були раніше йому незнайомі ОСОБА_12 та ОСОБА_13 . Його штовхнули в спину, від чого він впав на землю, ОСОБА_13 його перевернув на спину. Він намагався піднятися, але ОСОБА_13 , придавлюючи його своєю ногою у плече до землі, забрав у нього барсетку зі шкірозамінника, яка висіла в нього через плече, розірвавши при цьому ремінь, в якій знаходився мобільний телефон «Lenovo S 898t», та грошові кошти в сумі 200 грн., та віддав її ОСОБА_12 , який знаходився поряд. Після цього ОСОБА_13 зірвав з правої руки ОСОБА_16 його браслет з срібла та зняв з пальця лівої руки печатку з срібла. Все майно ОСОБА_13 піддав ОСОБА_12 і вони пішли. Він підвівся і пішов к магазину АТБ просити викликати швидку допомогу.

Даними протоколу огляду місця події від 15.07.2015 складеного період з 3.15 до до 3.35 години та фототаблицею до нього, з якого вбачається що місцем злочину є територія за баром «Чарка».

Показаннями свідка ОСОБА_48 , яка дала суду свідчення про те, що в нічний час 15.07.2015 на прохання ОСОБА_12 , який попросив закласти його телефон Леново, разом з ОСОБА_12 та ОСОБА_13 поїхали в ломбард, де вона надавши свій паспорт, заклала у ломбард телефон Lenovo, отримані грошові кошти, десь 600 грн., одразу забрав ОСОБА_12 , за що отримала від ОСОБА_12 грошову винагороду, її привезли на робоче місце до бару.

Дані показання узгоджуються з інформацією, що міститься у довідці ломбарду «Скарбниця», відповідно до якої 15.07.2015 о 3 годині 15 хвилин ОСОБА_49 заклала у ломбард мобільний телефон «Lenovo S 898t».

У судовому засіданні показання свідка підтвердили обвинувачені ОСОБА_12 та ОСОБА_13 . При цьому ОСОБА_12 зазначив, що телефон знаходився у барсетці, яку забрав ОСОБА_13 у ОСОБА_16 .. Що барсетку він викинув.

Даними двох протоколів пред`явлення особи для впізнання від 21.09.2015, відповідно до яких ОСОБА_16 в ході проведення слідчої дії, вказав на ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , як на осіб, які відкрито заволоділи його майном.

Даними висновку експерта № 3232 від 16.07.2015, відповідно до яких у ОСОБА_16 встановлено легкі тілесні ушкодження, які виразились у синці на лівій руці та садні на правій руці.

Вартість викраденого майна, відповідно до даних висновку експерта № 316 від 22.09.2015 складає: барсетки зі шкірозамінника- 180 грн., мобільний телефон «Lenovo S 898t» - 2702 грн.

Таким чином, у судовому засіданні не знайшло підтвердження застосування саме ОСОБА_12 насильства відносно потерпілого ОСОБА_16 і спричинення ним останньому тілесних ушкоджень, тому суд виключає з обвинувачення дану обставину.

Спільні дії обвинувачених ОСОБА_12 та ОСОБА_13 під час відкритого заволодіння майном, які разом і одночасно підійшли до потерпілого ОСОБА_16 зі спини, після чого ОСОБА_13 звернувшись до ОСОБА_12 і сказавши «Делаем его», одразу штовхнув в спину потерпілого, спричиним йому легкі тілесні ушкодження, а забране у потерпілого майно, одразу же передав ОСОБА_12 , залишивши собі тільки обручку, а ОСОБА_12 в свою чергу розпорядився викраденим майном і розподілив одержаний прибуток, свідчить про те, що вони діяли за попередньою змовою, а їх дії були охоплені єдиним умислом направленим на відкрите заволодіння майном потерпілого ОСОБА_16 із застосуванням насильства , яке не є небезпечним для життя і здоров`я потерпілого.

Суд вважає, що вина обвинувачених ОСОБА_12 і ОСОБА_13 в об`ємі, зазначеному у вироку суду, повністю доведена і кваліфікує їх дії за ч. 2 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), за попередньою змовою групою осіб, поєднаний насильством, яке не є небезпечним для життя і здоров`я потерпілого. А дії ОСОБА_12 також за ознакою повторності.

Вивченням особи обвинуваченого ОСОБА_11 встановлено, що він раніше не судимий, не працює, за місцем проживання характеризується задовільно, на обліку лікаря-нарколога не перебуває, згідно висновку судово-психічного експерта № 737 від 25.08.2015 ОСОБА_11 може усвідомлювати свої дії та керувати ними. В період часу, який відноситься до правопорушення, в якому він підозрюється, ОСОБА_11 знаходився поза будь-якого хворобливого розладу психічної діяльності, міг усвідомлювати свої дії та керувати ними.

Вивченням особи обвинуваченого ОСОБА_12 встановлено, що він раніше судимий за злочини проти власності, звільнився з місць позбавлення волі 29.05.2014на підставі ст. 3 п. А Закону України «Про амністію» від 08.04.2014, не одружений, не працює , на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, має постійне місце проживання.

Вивченням особи обвинуваченого ОСОБА_13 встановлено, що він раніше не судимий, не працює, одружений, має двох малолітній доньок 2005 та 2008 року народження, за місцем проживання та навчання характеризується задовільно, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_11 , в силу ст. 66 КК України, за епізодом вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, суд вважає щире каяття у скоєнні злочину та відшкодування спричиненою шкоди, обставин, які обтяжують покарання судом не встановлено.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_13 , в силу ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття та часткове відшкодування спричиненої шкоди. Обставин, визначених ст. 67 КК України, що обтяжують покарання, судом не встановлено.

Обставин, що пом`якшують покарання, в силу ст. 66 КК України, та обставин, що обтяжують покарання, в силу ст. 67 КК України, обвинуваченому ОСОБА_12 за вчинені ним злочини, та обвинуваченому ОСОБА_11 за злочини, передбачені ч. 2 ст. 187 та ч. 3 ст. 185 КК України, судом не встановлено.

Відповідно до ст. 65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
При призначенні покарання суд враховує, що ОСОБА_12 та ОСОБА_11 обвинувачуються у скоєнні тяжких злочинів, а ОСОБА_13 тяжкого злочину, дані, які характеризують їх особи, розмір спричиненої ними шкоди, фактичні обставини вчинених ними кримінальних правопорушень і роль кожного з них в їх вчиненні, обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченим ОСОБА_13 та ОСОБА_11 ..

Тому суд вважає необхідним й достатнім для виправлення та попередження нових злочинівз метою виправлення обвинувачених та попередження нових злочинів, призначити покарання у вигляді позбавлення волі в межах, установлених у санкції статті (частини статті), що передбачає відповідальність за вчинені злочини.
При цьому, враховуючи ту обставину, що ОСОБА_13 раніше не судимий, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, одружений, щиро покаявся, відшкодував частину від загальної суми позову, майнову та моральну шкоду потерпілому ОСОБА_16 і останній відмовився від своїх позовних вимог до нього, суд приходить до висновку про можливість його виправлення без відбування покарання, тому вважає правильним прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням і покладенням на нього обов`язків, визначених п.п.1,2 ч.1, п. 2 ч. 2 ст. 76 КК України.
Саме таке покарання буде сприяти меті його призначення.

Потерпілою ОСОБА_14 заявлено цивільний позов, який вона уточнювала, в остаточній редакції ОСОБА_14 просила стягнути з обвинуваченого ОСОБА_11 завдану майнову шкоду у сумі 228845 грн. та моральну шкоду у сумі 30 000, 00 грн.

Обвинувачений ОСОБА_11 позов в межах пред`явленого обвинувачення визнав повністю, а саме у розмірі 1980 грн.

Суд вважає, що даний позов підлягає частковому задоволенню.

Так, відповідно до положень частини 2 ст. 127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.
Як зазначалось вище, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.
Відповідно до встановлених у даному кримінальному провадженні обставин, обвинувачений ОСОБА_11 заволодів шляхом крадіжки з проникненням у приміщення майном потерпілої ОСОБА_14 (плед, 20 кг меді, гвинтівка) на загальну суму 1980 грн.
Вина щодо причетності ОСОБА_11 до крадіжки іншого майна, зазначеного у позові і спричинення майнової шкоди розтрощенням майна ОСОБА_14 не є предметом даного кримінального провадження.
Тому суд вважає правильним позов задовольнити частково і стягнути з ОСОБА_11 на користь ОСОБА_14 в рахунок відшкодування майнової шкоди 1980 грн. У задоволенні позову в іншій частині щодо відшкодування майнової шкоди відмовити.
Суд вважає, що неправомірні дії обвинуваченого ОСОБА_11 , а саме проникнення у житло потерпілої ОСОБА_14 , пошкодження решітки, заволодіння належним їй на праві власності майном, необхідність приймати заходів у вигляді звернення до правоохоронних органів, участі у судових засіданнях з метою відновлення свого порошеного права, потягли за собою моральні страждання, враховуючи глибину яких суд вважає правильним позов в частині відшкодування моральної шкоди задовольнити частково. Розмір відшкодування моральної шкоди, враховуючи вимоги розумності і справедливості, визначити 4000 грн. В іншій частині позову про відшкодування моральної шкоди суд відмовляє.
Потерпілим ОСОБА_16 заявлено цивільний позов, в якому він просив стягнути з ОСОБА_12 та ОСОБА_13 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, яка складається з вартості викраденого у нього майна: мобільного телефону «Lenovo S 898t» - 3200 грн., барсетки 180 грн., срібного браслету 2400 грн., срібного перстню 650 грн. та грошових коштів у розмірі 200 грн., а всього у розмірі 6630 грн.

Крім того, просив стягнути з обвинувачених ОСОБА_12 та ОСОБА_13 спричинену йому моральну шкоду у розмірі 5000 грн., яку він зазнав у зв`язку з спричиненням легких тілесних а ушкоджень, приниженням, перенесенням нервового стресу та втратою речей: браслету та перстня, як для нього були як пам`ять після смерті його батька.
У судовому засіданні потерпілий ОСОБА_50 та його представник Мосінцева зазначили, що до ОСОБА_13 претензій не мають у зв`язку з відшкодуванням ним шкоди у загальному розмірі 5800 грн. Зменшили розмірі позовних вимогі в два рази і просили стягнути матеріальну та моральну шкоду лише з ОСОБА_12 , а саме 3315 грн. та 2500 грн. (половину від заявленої вимоги).
ОСОБА_12 позов визнав частково, тільки щодо вартості телефону, зазначив, що моральна шкода ОСОБА_16 не спричинена взагалі.
Суд, дослідивши зібрані докази, вважає, що уточнений в судовому засіданні позов підлягає частковому задоволенню.
Так, в ході судового розгляду встановлено, що вартість майна, яким відкрито заволоділи ОСОБА_12 та ОСОБА_13 складає: барсетка зі шкірозамінника 180 грн.; мобільний телефон «Lenovo S 898t» - 2702 грн. (що підтверджується висновком експерта № 316 від 22.09.2015), а також грошові кошти у розмірі 200 грн., всього на суму 3082 грн. Вартість браслету з металу сірого кольору та печатки з металу сірого кольору в ході досудового розслідування не встановлено. Належних та допустимих доказів вартості браслету та печатки потерпілим та його представником суду не надано. Вартість телефона визначена з врахуванням його зносу.

Тому суд вважає, що позов щодо відшкодування матеріальної шкоди ОСОБА_12 підлягає задоволенню частково, а саме в сумі 1541 грн (3082 грн. поділити на 2)

Що стосується відшкодування моральної шкоди, то суд вважає доведеним у судовому засіданні, що в результаті відкритого заволодіння майном, потерпілий ОСОБА_16 , який є інвалідом, зазнав фізичного болю та страждань, у зв`язку із застосуванням до нього сили, душевних страждань у зв`язку з протиправною поведінкою обвинувачених і втратою належного йому майна, в тому числі такого, що залишилось як пам`ять після смерті його батька.

Тому, враховуючи вимоги розумності і справедливості, з врахуванням того, що ОСОБА_16 є інвалідом, суд вважає правильним в частині відшкодування моральної шкоди позов задовольнити повністю і визначити розмір компенсації моральної шкоди 5000 грн.

Виходячи з положень ст. 25 КПК України, відповідно до якої сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах і у спосіб, передбачений цим Кодексом, суд вважає правильним стягнути з ОСОБА_12 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 1541 грн (3082грн./2) та моральної шкоди 2500 грн. (5000 грн./2)
В решті позову суд відмовляє за недоведеністю.
Строк відбування покарання ОСОБА_12 та ОСОБА_11 , суд вважає правильним рахувати з моменту обрання запобіжного заходу, а саме з 03.09.2015 та 14.08.2015 відповідно до ухвал слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 03.09.2015 та від 14.08.2015 відповідно.

До набрання чинності Законом України «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо правил складання покарань та зарахування строку попереднього ув`язнення» (№ 2046-VIII від 18.05.2017), ч. 5 ст. 75 КК України було передбачено, що попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день або за правилами, передбаченими у частині першій цієї статті.
Враховуючи положення ч. 1 ст. 5 КК України, суд вважає правильним, до часу, який передував дню набрання чинності вказаним Законом, застосувати положення ч.5 ст.72 КК України, у редакції, що діяла до 21.06.2017, і зарахувати строк попереднього ув`язнення ОСОБА_12 період: з 03.09.2015 року по 21.06.2017 року включно та ОСОБА_11 період з 14.08.2015 по 21.06.2017 року включно, а саме з моменту обрання запобіжного заходу і до набрання чинності законом (№ 2046-VIII від 18.05.2017) у строк відбування покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дня позбавлення волі.

Міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи тяжкість злочину, призначене покарання, дані про особи обвинувачених ОСОБА_12 та ОСОБА_11 , суд, з метою забезпечення виконання обвинувального вироку, вважає правильним залишити без змін до набрання вироком законної сили.

Судові витрати відсутні.
Долю речових доказів суд вирішує в порядку ст.100 КПК України.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 368, 370-371, 373-376 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

ОСОБА_11 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 187 КК України і призначити йому покарання:

- за ч. 3 ст. 185 КК України 3 роки позбавлення волі,

- за ч. 2 ст. 186 КК України 4 роки позбавлення волі

- за ч. 2 ст. 187 КК України 7 років позбавлення волі з конфіскацією належного засудженому майна;

На підставі ч.1 ст.70 КК України призначити ОСОБА_11 покарання за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим і остаточно призначити йому покарання у виді 7 (семи) років позбавлення волі з конфіскацією належного засудженому майна.
Строк відбування покарання ОСОБА_11 рахувати з 14.08.2015.
ОСОБА_11 у строк покарання на підставі ч.5 ст.72 КК України у редакції, що діяла до 21.06.2017 зарахувати строк попереднього ув*язнення в період з 14.08.2015 по 21.06.2017 включно з розрахунку один день попереднього ув*язнення за два дні позбавлення волі.
ОСОБА_12 , визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186 ч. 2 ст. 187 КК України і призначити йому покарання

- за ч. 2 ст. 186 КК України 4 роки позбавлення волі;

- за ч. 2 ст. 187 КК України 7 років позбавлення волі з конфіскацією належного засудженому майна

На підставі ч.1 ст.70 КК України призначити ОСОБА_12 покарання за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим і остаточно призначити йому покарання у виді 7 (сім) років позбавлення воліз конфіскацією належного засудженому майна.
Строк відбуття покарання рахувати з 03.09.2015.

ОСОБА_12 у строк відбуття покарання, на підставі ч.5 ст.72 КК України, у редакції, що діяла до 21.06.2017, зарахувати строк попереднього ув`язнення в період з 03.09.2015 року по 21.06.2017 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дня позбавлення волі.

Міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою засудженим ОСОБА_11 та ОСОБА_12 до набрання вироком законної сили залишити без змін.

ОСОБА_13 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 і призначити йому покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_13 від відбування покарання, якщо він протягом іспитового строку у 2 (два) роки не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього в силу ст. 76 КК України обов`язки:

-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

-не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;
Стягнути з ОСОБА_11 на користь ОСОБА_14 в рахунок відшкодування майнової шкоди 1800 грн.

Стягнути з ОСОБА_11 на користь ОСОБА_14 моральну шкоду у розмірі 4000 грн.

Стягнути з ОСОБА_12 на користь ОСОБА_16 в рахунок відшкодування майнової шкоди 1541 грн.

Стягнути з ОСОБА_12 на користь ОСОБА_16 в рахунок відшкодування моральної шкоди 2500 грн.

Речові докази у справі хрестик срібляний вважати повернутим власнику ОСОБА_22 .

Речовий доказ CDR-диск з записом з камер відеоспостереження зберігати в матеріалах кримінального провадження.

На вирок може бути подано апеляцію до апеляційного суду Харківської області через Червонозаводський районний суд м. Харкова протягом 30 днів з дня проголошення вироку.
Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку вручити негайно після його проголошення обвинуваченому та прокурору, учасникам судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, надіслати не пізніше наступного дня після проголошення вироку.

Суддя ОСОБА_1