Справа № 713/79/18
Провадження №1-кп/713/62/18
ВИРОК
іменем України

30.10.2018 м. Вижниця
Вижницький районний суд Чернівецької області в складі: головуючого-судді: ОСОБА_1 , за участі секретаря ОСОБА_2 прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду м. Вижниця кримінальне провадження внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000558 від 19.12.2017 року по обвинуваченню :

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Гришківці Бердичівського району Житомирського району, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , працюючого по найму , не одруженого, з освітою повною середньою, раніше судимого ,

10.11.2011 року Бердичівським районним судом Житомирської області по ст. 185 ч. 3 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 4 роки 22.05.2015 року звільнений умовно-достроково від відбування покарання на невідбутий термін 1 рік 1 місяць 23 дні.

у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 185 ч.2 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_4 , 16.12.2017 року біля 14 години 30 хвилин повторно, переслідуючи умисну, корисливу мету, спрямовану на таємне викрадення чужого майна, проживаючи в житловому будинку гром. ОСОБА_5 що за адресою: с. Baxнівці Вижницького району Чернівецької області, скориставшись відсутні останньої, шляхом вільного доступу, з-під подушки, яка лежала на ліжку у спальні ОСОБА_5 , таємно викрав грошові кошти в сумі 3000 гривень після чого з місця вчинення злочину втік, а викраденими коштами розпорядився на власний розсуд, чим завдав потерпілій ОСОБА_6 матеріальної шкоди на суму 3000 гривень.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину визнав посилався на обставини вказані в обвинувальному акті. Щиро розкаюється та просить суворо не карати та не позбавляти його волі.

При встановленні обсягу доказів, які підлягають дослідженню та порядку їх дослідження, суд, у відповідності до ч.3 ст. 349 КПК України, при відсутності заперечень з боку учасників судового розгляду та сумнівів у добровільності та істинності їх позицій, визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин, які ніким не оспорюються та обмежив їх дослідження допитом обвинуваченого.

Аналізуючи надані докази, суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 , доведена, а його дії правильно кваліфіковані за ч.2 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна(крадіжка), вчинена повторно.

При призначенні покарання суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення, обставини справи та особу винного.

Відповідно до ст. 66 КК України, обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, добровільно частково відшкодував шкоду.

Обставин, що обтяжує покарання ОСОБА_4 , судом не встановлено.

За правилами ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

При обранні ОСОБА_4 , покарання, суд враховує, ступінь тяжкості вчинення ним кримінального правопорушення, який згідно ст.12 КК України віднесений до категорії середньої тяжкості, те що він визнав повністю свою вину, щиро розкаявся в скоєному, по місцю проживання характеризується позитивно, в ході судового засідання дав правдиві та визнавальні показання, які узгоджуються між собою та доказами, активно сприяв встановленню об`єктивної істини по справі , позицію представника потерпілої, який не наполягав на суворому покаранні та просив не позбавляти волі ОСОБА_4 , оскільки обвинувачений матеріальну шкоду їй частково відшкодував.

Ці висновки кореспондуються з положеннями п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003р. «Про практику призначення судами кримінального покарання» судам належить обговорювати питання про призначення менш суворого - особам, які щиро розкаялись у вчиненому, активно сприяли розкриттю злочину тощо.

Призначаючи ОСОБА_4 , покарання суд в повній мірі враховує особу обвинуваченого, а саме позитивну характеристику по місцю проживання.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що обвинуваченому ОСОБА_4 , необхідно призначити покарання у виді обмеження волі в межах санкції статті за інкриміноване йому кримінальне правопорушення з застосуванням положень ст. 75 КК України з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Цивільний позов не заявлено.

Запобіжний захід не застосовувався.

Судові витрати відсутні.

Речові докази вирішено в порядку ст.100 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 370, 374 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Визнати винним ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді 1 (один) рік обмеження волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_4 від призначеного покарання з випробувальним строком на 1 (один) рік, якщо він на протязі випробувального строку не скоїть нового злочину.

На підставі ст. 76 КК України зобов`язати засудженого ОСОБА_4 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Речові докази, грошові кошти, копюру номіналом 100 (сто) гривень, які знаходяться в матеріалах кримінального провадження , повернути потерпілій ОСОБА_5 .

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Чернівецької області через Вижницький районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1