Справа №577/3903/17 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/788/502/18 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Крадіжка
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2018 року колегія суддів з розгляду справ та матеріалів кримінального судочинства Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми матеріали кримінального провадження за апеляційними скаргами прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 13 лютого 2018 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та мешканець АДРЕСА_1 , раніше судимий: останній раз 15.10.2014 р. за ст.ст. 186 ч. 2, 71 КК України до 4 років 1 місяця позбавлення волі; 04.01.2017р. звільньний умовно достроково на 1 рік 5 місяців 9 днів

визнаний винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України,

з участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_9 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИЛА:

До апеляційного суду Сумської області надійшли апеляційні скарги прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 13 лютого 2018 року, яким

- прокурор просить вирок суду скасувати та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_8 вважати засудженим за ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 5 місяців, відповідно до ч.1 ст.71 КК України, ОСОБА_8 за сукупністю вироків до призначеного покарання за даним вироком частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 15 жовтня 2014 року у виді позбавлення волі строком 1 (один) рік 2 (два) місяці і призначити остаточне до відбуття покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 7 місяців.

- захисник ОСОБА_7 порушує питання про зміну вироку та перекваліфікацію дій її підзахисного з ч.3 ст.185 КК України на ч.2 ст.185 КК України, з призначенням йому більш мякого покарання, не пов`язаного з позбавленням волі.

- обвинувачений просить скасувати вирок і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Даним вироком суду ОСОБА_8 визнано винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі строком 3 (три) роки 1 (один) місяць, відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків до призначеного покарання за даним вироком частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 15 жовтня 2014 року у виді позбавлення волі строком 1 рік 2 місяці і призначено ОСОБА_8 остаточне до відбуття покарання у виді позбавлення волі строком 4 роки 3 місяці.

Постановлено стягнути з ОСОБА_8 на користь держави процесуальні витрати в розмірі 296 грн. 61 коп.

Долю речових доказів вирішено в порядку ст.100 КПК України.

За вироком суду ОСОБА_8 визнано винуватим у тому, що в середині квітня 2017 року ОСОБА_8 , маючи не зняту та не погашену у встановленому законом порядку судимість за вчинення умисного злочину проти власності, перебуваючи на подвір`ї місця свого тимчасового проживання за адресою: АДРЕСА_2 , яке він винаймав у ОСОБА_10 , викрав із сараю вказаного домоволодіння металеві тиски, а також 32 цеглини газоблоку стінового, які знаходились біля будівлі літньої кухні на території господарства та перевіз їх до домоволодіння по АДРЕСА_3 , де в подальшому зберігав, завдавши у такий спосіб матеріальну шкоду потерпілій ОСОБА_10 на загальну суму 2379 грн. 52 коп.

У поданій апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи доведеність вини та правильності кваліфікації дій обвинуваченого, вважає вирок суду незаконним та таким, що підлягає скасуванню у зв`язку з невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, а також неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність. Вказує, що суд неповною мірою врахував суспільну небезпечність вчиненого злочину та особу обвинуваченого, зокрема, ОСОБА_8 , будучи умовно достроково звільнений 26.12.2016 з місць позбавлення волі, не бажаючи ставати на шлях виправлення, будучи особою працездатного віку, не зайнявся суспільно - корисною працею, фактично не мав законних джерел доходу, та вчинив новий умисний, тяжкий злочин проти власності. Вказує, що за наведених обставин, обвинуваченому обрано надто м`яке покарання. Зауважує, що судом безпідставно визнано молодий вік обвинуваченого обставиною, що пом`якшує покарання, не навівши при цьому кримінально - правових підстав та жодним чином не вмотивувавши своє рішення. Наглошує, що молодий вік є складовою характеризуючої сторони особи винного та ніяким чином не впливає на тяжкість вчиненого діяння. Стверджує, що вказана особа засуджена за вчинення першого злочину в неповнолітньому віці та після відбуття покарання продовжує вчиняти нові злочини, при цьому раніше призначені покарання не мали належного виховного впливу, що вказує на стійкість антисоціальних поглядів обвинуваченого ОСОБА_8 . Зауважує, що з огляду на санкцією інкримінованої статті та систематичність вчинення злочинів ОСОБА_8 , вказаній особі є недоцільним призначення покарання, наближене до мінімальної межі

У поданій апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 не погоджується з оскаржуваним судовим рішенням, вважає, що вирок суду підлягає зміні в зв`язку з невідповідністю висновків суду, викладених у вироку, фактичним обставинам кримінального провадження, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність і призначення підзахисному надто суворого покарання, яке не відповідає особі підзахисного, обставинам справи у зв`язку з його суворістю. Вказує, що в судовому засіданні ОСОБА_8 свою вину у скоєнні злочину визнав частково, дав покази по справі, в яких пояснив, що мав домовленість з потерпілою про те, що він може користуватись не тільки домом та городом, а й сараєм та що він мав вільний доступ до сараю, а тому не проникав до сараю, відкрив його ключом, що знаходився у будинку ОСОБА_10 , при цьому дійсно із сараю забрав тиски, а газоблоки забрав із двору потерпілої, а тому, на думку сторони захисту, існують підстави для перекваліфікації його дій з ч.3 ст.185 КК України на ч.2 ст.185 КК України. Вважає, що при призначенні міри покарання слід врахувати молодий вік обвинуваченого, його щире каяття в скоєному, вибачення перед потерпілою, відсутність претензій з боку потерпілої, обіцянку обвинуваченого більше не порушувати закон, відсутність тяжких наслідків від скоєного, а також відсутність обтяжуючих покарання обставин.

У поданій апеляційній скарзі обвинувачений не погоджується з вироком суду, вважає його незаконним та необґрунтованим. За змістом доводів апеляційної скарги обвинувачений зазначає про невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, а також невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого. Посилається також на однобічність та неповноту досудового та судового слідства. Вказує, що недоведеним є факт вчинення ним крадіжки цеглин газоблоку та металевих тисків із проникненням у інше приміщення, при цьому ні досудовим, ні судовим слідством не було встановлено мотив скоєння ним інкримінованого злочину. Стверджує, що при обговоренні з потерпілою умов його проживання у вказаному будинку був присутній свідок, який не викликався у судове засідання, та покази цього свідка можуть підтвердити непричетність ОСОБА_8 до інкримінованого злочину. Наголошує, що при проведенні слідчих дій захисник не був присутнім, хоча обвинуваченим неодноразово порушувалось питання про його призначення. Крім того зауважує на застосуванні до нього з боку правоохоронних органів заходів психологічного та фізичного тиску.

Заслухавши суддю-доповідача про зміст оскаржуваного судового рішення, прокурора, яка не підтримала подані апеляційні скарги, обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_7 на підтримку поданих апеляційних скарг, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга обвинуваченого підлягає задоволенню, апеляційні скарги прокурора та захисника частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог статті 370 КПК України вирок повинен бути законним, обгрунтованим і вмотивованим.

Вирок буде законним лише в тому випадку, коли він ухвалений з дотриманням всіх матеріальних законів, які підлягали застосуванню, та відповідно до вимог кримінального процесуального закону, а саме: його ухваленню передувало проведення передбачених законом процесуальних дій, а зміст вироку викладено у відповідній закону формі.

Надаючи великого значення формі вироку, законодавець враховував, що тільки у правильній формі зміст вироку може бути зрозумілим обвинуваченому, іншим учасникам кримінального провадження, органам, що фактично виконуюють вирок, так і всім присутнім у залі судового засідання.

Форма вироку передбачає певний порядок як розташування всіх складових частин вироку, так і викладу кожної його частини, а також логічність викладу всіх елементів вироку з приведенням відповідного мотивування.

Форма рішення - одна з рис, притаманних процесуальній формі судочинства в цілому, а тому точне дотримання передбаченої законом форми судового рішення - неодмінна умова законності судочинства та законності судового рішення в цілому.

Так, відповідно до п.2 ч.3 ст. 374 КПК України у разі визнання особи винуватою у мотивувальній частині вироку зазначається формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення.

Зміст мотивувальної частини вироку визначається предметом доказування у кримінальному провадженні, також складом кримінального правопорушення, що інкримінується обвинуваченому і який визнано доведеним (або недоведеним) судом. У цій частині суд обґрунтовує рішення, яке буде викладене ним у резолютивній частині вироку, і воно повинно відповідати резолютивній частині.

Однак, суд першої інстанції даних вимог закону не дотримався.

Як вбачається з матеріалів провадження, визнавши доведеною винуватість ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, судом першої інстанції у мотивувальній частині вироку суду при формулюванні обвинувачення щодо викрадення ОСОБА_8 із сараю домоволодіння, яке він винаймав у ОСОБА_10 металевих тисків, а також 32 цеглин газоблоку стінового, які знаходились біля будівлі літньої кухні на території господарства не було викладено обставини проникнення до приміщення, у зв`язку з чим у вироку фактично відсутня така кваліфікуюча ознака за ч. 3 ст. 185 КК України, як крадіжка чужого майна з проникненням у приміщення, тобто, відсутнє належне формулювання обвинувачення, встановленого судом, що в свою чергу потягло порушення права на захист обвинуваченого, а тому ця обставина є беззаперечною підставою для скасування вироку.

Згідно з правилами п.1 ч.1 ст.415 КПК України, суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду першої інстанції і призначає новий розгляд у суді першої інстанції, якщо встановлені порушення, передбачені п.п.2,3,4,5,6,7 ч.2 ст. 412 КПК України.

Однак, положеннями КПК України не врегульовані питання кримінального провадження, які полягають у вищенаведених порушеннях судом норм кримінального процесуального кодексу.

Відповідно до ч.6 ст.9 КПК України, у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч.1 ст.7 цього Кодексу.

Значення загальних засад полягає в тому, що вони мають вищий ступінь нормативності, є підґрунтям для тлумачення норм кримінального процесуального права та для подолання прогалин у правовому регулюванні кримінальних процесуальних правовідносин.

Враховуючи наведені положення ч.6 ст.9 КПК України та порушення судом першої інстанції загальної засади кримінального провадження - законності (п.2 ч.1 ст.7 КПК України), вирок суду підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду кримінального провадження судом першої інстанції.

За таких обставин, у зв`язку зі скасуванням вироку суду з підстав допущення судом істотних порушень в ході судового розгляду, апеляційний суд в даному випадку не має можливості усунути вказані недоліки, а тому колегія суддів вважає такими, що частково заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги прокурора, а оскаржувана ухвала суду відповідно до вимог ч.1 ст.412, ст.415 КПК України, підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду провадження в суді першої інстанції в іншому складі суду.

Призначаючи новий розгляд в суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції, відповідно до положень ч.2 ст.415 КПК України, не вправі вирішувати наперед питання про доведеність чи недоведеність обвинувачення, достовірність чи недостовірність доказів, переваги одних доказів над іншими, застосування судом першої інстанції того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність та покарання, а тому інші доводи апеляційних скарг підлягають ретельній перевірці при новому розгляді в суді першої інстанції, під час якого, з дотриманням прав учасників кримінального провадження та вимог кримінального процесуального закону слід також детально перевірити доводи сторін захисту та обвинувачення на підтвердження своїх позицій, після чого ухвалити законне, обґрунтоване та справедливе судове рішення.

Вирішуючи питання запобіжного заходу щодо обвинуваченого ОСОБА_8 , апеляційний суд бере до уваги, що з метою забезпечення виконання процесуальних обов`язків та запобіганню ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, які на момент розгляду кримінального провадження в суді не зменшилися, колегія суддів вважає за необхідне продовжити ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Керуючись ст.ст.376,404,405,407,412,415,418,419 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 задовольнити.

Апеляційні скарги прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_7 - задовольнити частково.

Вирок Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 13 лютого 2018 року відносно ОСОБА_8 скасувати у зв`язку з істотним порушенням кримінального процесуального закону та призначити новий розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції.

Продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, застосованого до обвинуваченого ОСОБА_8 , до 20 липня 2018 року.

Ухвала набирає чинності негайно та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

.