Справа №489/6179/17 23.08.2018

У Х В А Л А
23 серпня 2018 року м. Миколаїв
Апеляційний суд Миколаївської області
в складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3
за участю секретаря ОСОБА_4
за апеляційною скаргою першого заступника прокурора Миколаївської області ОСОБА_5 на вирок Ленінського районного суду м. Миколаєва від 06 квітня 2018 року у відношенні
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Радгоспне Снігурівського району Миколаївської області, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:
1. - 13.06.2014 р. Ленінським районним судом м. Миколаєва за ч.3 ст. 185 КК України із застосуванням ст. 69 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням строком 1 рік;
2. 20.04.2015 р. Ленінським районним судом м. Миколаєва за ч.2 ст. 187, ч.2 ст. 186 КК України із застосуванням ст.ст. 69, 70, 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 6 років, звільнився 06.03.2017 р. умовно-достроково на 2 роки 10 місяців 9 днів;
- обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 187 КК України.
Учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_7
обвинувачений ОСОБА_6
Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.
Вироком Ленінського районного суду м. Миколаєва від 06 квітня 2018 року ОСОБА_6 засуджений за ч. 2 ст. 187 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 7 років із конфіскацією майна.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Ленінського районного суду міста Миколаєва від 20.04.2015 р. та остаточно призначено ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі строком на 8 років із конфіскацією майна.

Визначено строк відбування покарання обчислювати з 06.04.2018 р.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зараховано у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 11.12.2017 р. до 06.04.2018 р. із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Прокурор просить вирок скасувати та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_6 призначити покарання за ч. 2 ст. 187 КК України у виді позбавлення волі строком на 8 років з конфіскацією майна.

На підставі ч.1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Ленінського районного суду м. Миколаєва від 20.04.2015 р. та остаточно призначити ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі строком на 9 років з конфіскацією майна.

В іншій частині вирок залишити без змін.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі прокурор зазначає, що вирок підлягає скасуванню з підстав невідповідності призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості.

Вважає, що призначене обвинуваченому покарання за своїм розміром є явно несправедливим через м`якість й не відповідає особі обвинуваченого. Суд формально врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, сукупність усіх обставин, що характеризують даний злочин, особу обвинуваченого. На думку апелянта, обвинувачений є особою, яка становить підвищену небезпеку для суспільства. Останній, будучи раніше засудженим, належних висновків не зробив, через сім місяців з дня звільнення вчинив новий злочин. Крім того, апелянт не погоджується із визнанням судом обставини, яка пом`якшує покарання - щирого каяття обвинуваченого у вчиненому злочині.

Встановлені судом першої інстанції обставини.

28 жовтня 2017 року приблизно о 01:00 години ОСОБА_6 , знаходячись біля будинку № 14 по пр. Миру в м. Миколаєві, маючи умисел на викрадення чужого майна, здійснив напад на ОСОБА_9 , застосовуючи фізичне насильство, яке є небезпечним для життя і здоров`я, що виразилося в нанесені удару в область плеча та не менше трьох ударів в область обличчя, після чого заволодів мобільним телефоном марки «Fly IQ4412», вартістю 3000 грн, золотим ланцюжком із хрестиком вартістю 5599,72 грн, та срібною підвіскою вартістю 25,48 грн, які належать ОСОБА_9 , заподіявши майнову шкоду на загальну суму 8625,20 грн. Після чого з місця події зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.

Судом першої інстанції ОСОБА_6 визнаний винним у нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаним із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчинений особою, яка раніше вчинила розбій. Його дії кваліфіковані за ч.2 ст. 187 КК України.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора на підтримку апеляційної скарги, заперечення обвинуваченого та захисника, які просили про залишення вироку без змін, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши викладені в апеляційній скарзі доводи, апеляційній суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Висновки суду першої інстанції щодо доведеності вини ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, є правильними та апелянтом в цій частині не оспорюються.

Доводи прокурора про невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого при призначенні покарання ОСОБА_6 є не обґрунтованими, з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ч. 1 та ч. 2 ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.

Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Як передбачено ст. 65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Зазначених вимог закону суд першої інстанції дотримався.

Призначаючи покарання ОСОБА_6 , суд першої інстанції достатньо врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься до категорії тяжких.

Також враховані дані про особу обвинуваченого, який раніше судимий за вчинення тяжких злочинів проти власності, вчинив кримінальне правопорушення в період умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, не працює, неодружений, за місцем проживання характеризується негативно, на обліку у психіатра та нарколога не перебуває.

Крім того, апеляційний суд щодо даних про особу винного враховує, що обвинувачений ОСОБА_6 , хоча раніше судимий, але у неповнолітньому віці. Крім того, враховує його молодий вік.

Обставиною, яка пом`якшує покарання, судом обгрунтовано визнано щире каяття обвинуваченого у вчиненому злочині, яке обвинувачений висловив також під час апеляційного розгляду.

Обставини, які обтяжують покарання, не встановлені.

Покарання ОСОБА_6 призначено відповідно до вимог ст.ст. 50, 65, 66 КК України, за видом та розміром у межах санкції, передбаченої ч.2 ст. 187 КК України. На думку апеляційного суду, призначене покарання є необхідним й достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів, і не є занадто м`яким, як вважає апелянт.

Хоча ОСОБА_6 призначено покарання у мінімальному розмірі, але, з урахуванням обставин справи, відомостей про особу обвинуваченого, його молодого віку, відсутності обставин, які обтяжують покарання, апеляційний суд вважає, що призначене ОСОБА_6 покарання відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Остаточне покарання ОСОБА_6 правильно визначено із застосуванням ст. 71 КК України.

З огляду на наведене, апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 424, 425, 532 КПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу першого заступника прокурора Миколаївської області ОСОБА_5 залишити без задоволення, а вирок Ленінського районного суду м. Миколаєва від 06 квітня 2018 року у відношенні ОСОБА_6 залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3