Справа № 640/8416/18
н/п 1-кс/640/4937/18
УХВАЛА
"15" травня 2018 р. Київський районний суд м. Харкова у складі:
слідчого судді - ОСОБА_1 ,
за участю секретаря - ОСОБА_2 ,
слідчого - ОСОБА_3 ,
власника майна - ОСОБА_4 ,

Досудовим розслідуванням встановлено, що в період часу з 23.54 години 10.05.2018 по 00.26 годин 11.05.2018 невстановлені особи здійснили до оператора «102» завідомо неправдиві повідомлення про вчинення розбійного нападу та інших кримінальних правопорушень по вул. Пушкінській в м. Харкові.
В ході досудового розслідування встановлено, що згідно рапортів старшого інспектора, чергового Київського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_6 10.05.2018 о 23.45 годині від оператора «102» надійшло повідомлення, про те, що 10.05.2018 о 23.54 години за адресою: м. Харків, вул. Пушкінська 104є, до заявника ОСОБА_7 підійшло троє невідомих осіб та, погрожуючи предметом схожим на холодну зброю, заволоділи грошовими коштами в сумі 12.000 грн., телефоном ТМ «Iphon 7+», планшетом ТМ «Iple», павербанком.
Крім того, до чергової частини Київського ВП ГУ НП в Харківській області 11.05.2018 о 00:26 годині надійшло повідомлення зі служби «102» про те, що 11.05.2018 о 00:26 годні за адресою: АДРЕСА_1 , заявник ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_2 тел.( НОМЕР_3 ) повідомив, що працівники поліції не відреагували на правопорушення, а саме йому нанесли тілесні ушкодження.
Згідно з рапортом інспектора Київського ВП ГУНП в Х/о ОСОБА_9 , під час виїзду слідчо-оперативної групи за адресою: м. Харків, вул. Пушкінська 104є, інформація, щодо вчинення грабежу не підтвердилась. Співробітники патрульної поліції сумісно зі слідчо-оперативною групою намагались установити, хто викликав поліцію. Телефон, з якого здійснювався виклик був вимкнений. Громадяни, які знаходились на місці пояснити нічого не змогли, так як були у стані сильного алкогольного сп`яніння та неадекватному стані.
Також, під час проведення слідчих (розшукових) дій, був встановлений гр. ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , у якого при собі знаходився мобільний телефон ТМ «Samsung» модель: SM-J320H imei: НОМЕР_1 , НОМЕР_2 з сімкарткою мобільного оператора «Водафон» номер телефону НОМЕР_3 , тобто номер з якого 11.05.2018 о 00.22 годині та 11.05.2018 о 00.26 годині здійснювались виклики до оператора «102».
11.05.2018 в період часу з 16.52 до 17.10 годин в ході огляду місця події, який проводився в службовому кабінеті Київського ВП ГУ НН в Харківській області в присутності гр. ОСОБА_4 був вилучений мобільний телефон ТМ «Samsung» в корпусі чорного кольору модель: SM-J320H imei: НОМЕР_1 , НОМЕР_2 з сімкарткою мобільного оператора «Водафон» номер телефону НОМЕР_3 , який як пояснив ОСОБА_4 на початку слідчої дії належить йому, але згодом ОСОБА_4 зазначив, що телефон він знайшов.
Постановою слідчого від 11.05.2018 зазначені предмети визнані речовими доказами і залучені до кримінального провадження.
Слідчим зазначено, що з метою забезпечення збереження вилученого майна, що відповідає критеріям речового доказу, оскільки існує сукупність підстав та розумних підозр вважати, що воно є знаряддям і доказом вчинення кримінального правопорушення та із завдань запобігання можливості його подальшого перетворення, відчуження, просить накласти на нього арешт.
У судовому засіданні слідчий підтримала подане нею клопотання.
ОСОБА_4 , власник майна, у судовому засіданні заперечував проти накладення арешту на вилучений під час огляду місця події належний йому мобільний телефон з сім-карткою, вважаючи його безпідставним та необґрунтованим, оскільки вилучення телефону, на його думку, проведено незаконно.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 170 цього Кодексу, а саме: запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Згідно з ч. 5 ст. 171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна.
Відповідно до п 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів та накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу, якою визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Слідчий суддя приходить до висновку про наявність підстав до задоволення клопотання, оскільки слідчий довів наявність вважати, що було вчинено кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 383 КК України, а тому з метою забезпечення збереження доказової інформації, яка була отримана 11.05.2018 р. в ходіпроведення огляду місця події за адресою м. Харків, вул. Алчевськіх 49, каб.316, за участі гр. ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , на вилученому майні, що є знаряддям і доказом вчинення кримінального правопорушення, може містити відомості про факти чи обставини, що встановлюються під час кримінального провадження, тобто відповідає критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України, та яке може бути речовим доказом, - на це майно слід накласти арешт.
На підставі викладеного, керуючись ст. 98, 107, 170-173, 309, 372 КПК України, слідчий суддя,
Накласти арешт на тимчасово вилучене в ході огляду місця події за адресою м. Харків, вул. Алчевськіх 49, каб.316, за участі гр. ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , майно, а саме: мобільний телефон ТМ «Samsung» модель: SM-J320H imei: НОМЕР_1 , НОМЕР_2 з сім карткою мобільного оператора «Водафон» номер телефону НОМЕР_3 .
Місцем зберігання арештованого майна визначити Київський відділ поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області, що розташований за адресою: м. Харків, вул. Алчевських, 49.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду Харківської області протягом п`яти днів з дня її проголошення.
Слідчий суддя ОСОБА_1