Справа № 379/870/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09.07.2018 року м.Тараща
Слідчий суддя Таращанського районного суду Київської області ОСОБА_1 ,
за участю слідчого СВ Таращанського ВП Миронівського ВП ГУНП в Київській області капітана поліції ОСОБА_2 ,
прокурора: ОСОБА_3 ,
захисника: ОСОБА_4 ,
секретаря: ОСОБА_5 ,
у відкритому судовому засіданні розглянув клопотання слідчого СВ Таращанського ВП Миронівського ВП ГУНП в Київській області ОСОБА_6 , внесене в кримінальному провадженні № 0000292 від 06.07.2018 за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного

ОСОБА_7 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Чорногородка Макарівського району Київської області, громадянина України, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , не працюючого, одруженого, на утриманні неповнолітніх дітей не має, раніше судимого,

Клопотання надійшло до суду 09 липня 2018 року.
Суд перевіривши надані матеріали клопотання, включаючи витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження, у рамках якого було подано клопотання, та дослідивши докази по даних матеріалах,

ВСТАНОВИВ:

Старший слідчий СВ Таращанського ВП Миронівського ВП ГУНП в Київській області ОСОБА_6 подав до Таращанського районного суду Київської області клопотання, погоджене прокурором Таращанського відділу Кагарлицької місцевої прокуратури юристом 1 класу ОСОБА_8 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
В обґрунтування клопотання слідчим зазначено, що 06.07.2018 приблизно о 14 год. 00 хв. ОСОБА_7 разом з неповнолітнім ОСОБА_9 , перебуваючи біля багатоквартирного будинку, що розташований по АДРЕСА_2 , помітив біля під`їзду велосипед марки «Athletic», що належить ОСОБА_10 . У цей момент у ОСОБА_7 виник умисел на таємне викрадення вказаного велосипеда.
Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_7 , діючи умисно, керуючись корисливим мотивом, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, усвідомлюючи протиправність своїх дій, діючи таємно, повторно, користуючись зайнятістю власника та відсутністю інших осіб, які б могли завадити йому вчинити крадіжку, підійшов до належного на праві власності ОСОБА_10 велосипеда марки «Athletic» та викрав його.
Викраденим майном ОСОБА_7 розпорядився на власний розсуд, поїхавши на вказаному велосипеді в сторону с. Ольшаниця Рокитнянського району Київської області.
Своїми діями ОСОБА_7 завдав ОСОБА_10 майнову шкоду.
Таким чином, ОСОБА_7 підозрюється у тому, що своїми умисними, протиправними діями вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.
06.07.2018 о 20 год. 00 хв. ОСОБА_7 затримано в порядку ст. 208 КПК України.
06.07.2018 ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.

Підозрюваний ОСОБА_7 доставлений у судове засідання 09.07. 2018 року.
Прокурор та слідчий в судовому засіданні клопотання підтримали та просили суд його задовольнити.
Підозрюваний ОСОБА_7 в судовому засіданні визнав свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України за обставин викладених в клопотанні.
Матеріали провадження свідчать про те, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.
Підозрюваний ОСОБА_7 та його захисник ОСОБА_4 у судовому засіданні заперечили проти задоволення клопотання та просили відмовити у застосуванні запобіжного заходу у вигляді триманні під вартою, оскільки ОСОБА_7 має постійне місце проживання, одружений, а наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України слідчим та прокурором не доведена.
Вислухавши думку прокурора, слідчого, захисника, підозрюваного, слідчий суддя дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи наступне.
Відповідно до частин 1, 2 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчинені особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч.1 ст. 177 КПК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.
Відповідно до ч.3 ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.
Висновки слідчого щодо наявності таких обставин, виходячи з положень ст. 178 КПК України, мають бути належно обґрунтовані, зроблені за результатами сукупного аналізу характеру злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців, стану здоров`я, матеріального стану).
При цьому слід мати на увазі, що обмеження розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою лише переліком законодавчих (стандартних) підстав для його застосування без встановлення їх наявності та обґрунтованості до конкретної особи є порушенням вимог п. 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (Рішення Європейського суду з прав людини «Харченко проти України», «Белевитський проти Росії»).
В обґрунтування обрання найсуворішого запобіжного заходу слідчий послався лише на стандартне посилання про можливість переховуватися від органів досудового розслідування та суду, впливати на свідків та потерпілого, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, що є явно недостатнім і не вказує на доведеність обставин, передбачених ст. 178 КПК України.
Вважаю, що заявлені у клопотанні слідчого ризики, хоча й існують, проте не всі, які визначені в ст. 177 КПК України, та вони не мають достатній ступінь небезпеки, якому може запобігти лише винятково суворий запобіжний захід. Посилання ж на те, що підозрюваний впливатиме на свідків та потерпілого жодним чином не конкретизовані та не обґрунтовані. Однак, жодних підстав вважати, що зазначеному ризику може запобігти лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з матеріалів справи не вбачається. Під час розгляду клопотання не встановлено наявності ризиків, передбачених у п.3 ч.1 ст. 177 КПК України, крім того, в матеріалах клопотання відсутні докази, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу і в судовому засіданні необхідність обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не доведено.
Для того, щоб позбавлення свободи не вважалось свавільним, додержання національного закону при його застосуванні є недостатнім. Такий захід має бути необхідним за конкретних обставин (рішення ЄСПЛ у справі Нештак проти Словаччини (Nestak v. Slovakia), N 65559/01, пункт 74, від 27 лютого 2007 року).
В рішенні ЄСПЛ Ладент проти Польщі (Ladent v. Poland), N 11036/03, пункт 55 зазначено, що тримання під вартою у відповідності до підпункту (c) пункту 1 статті 5 Конвенції ( 995_004 ) має задовольняти вимогу пропорційності.

Судом встановлено, що ОСОБА_11 підозрюється у вчиненні злочину середньої тяжкості, має постійне місце проживання в с. Чорногородка, Макарівського району, Київської області, одружений, на момент розгляду клопотання про взяття під варту доказів про те, що, перебуваючи на волі ОСОБА_7 може перешкоджати якимось чином кримінальному провадженню, прокурором не надано, також досудовим розслідуванням не встановлено даних, за допомогою яких би обґрунтовувалася неможливість запобігання зазначених ризиків іншим, менш суворим з запобіжних заходів.
Отже, тримання під вартою не буде відповідати принципу пропорційності, оскільки слідчим не доведено, що інші, менш суворі заходи не будуть достатніми для досягнення цілі - явки підозрюваного до слідчого та до суду.
Суд враховує також рішення Хайредінов проти України, в якому ЄСПЛ прийшов до висновку, що національними судами не було розглянуто можливість застосування менш суворих запобіжних заходів, таких як підписка про невиїзд або застава, які могли б забезпечити доступність заявника для розслідування та судового розгляду.
Відповідно до вимог ч. 4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення та наявність достатніх підстав вважати, що існує, хоча б один із ризиків, але не доведе обставин щодо недостатності застосування більш м`яких запобіжних заходів, слідчий суддя має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначено у клопотанні.
Таким чином, враховуючи дані, що характеризують особу підозрюваного, ступінь ризиків, які існують у кримінальному провадженні та недоведеність слідчим і прокурором, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не здатний запобігти вказаним ризикам, вважаю можливим відмовити в застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосувати щодо підозрюваного альтернативний запобіжний захід, а саме домашній арешт.
Такий запобіжний захід є співмірним з існуючим ризиком, відповідає особі підозрюваного та тяжкості пред`явленої підозри, може забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків та унеможливить вчинення нових злочинів.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177-178, 181, 183, 184, 193, 194, 196, 202, 309, 372 КПК України, слідчий суддя,
УХВАЛИВ:
У задоволенні клопотання слідчого СВ Таращанського ВП Миронівського ВП ГУНП в Київській області ОСОБА_12 внесене в кримінальному провадженні № 0000292 від 06.07.2018 за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_7 - відмовити.
Застосувати щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Чорногородка Макарівського району Київської області, громадянина України, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 - запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.
Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.
Покласти на підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки:
1) прибувати за першим викликом на визначений час до слідчого, прокурора та суду за місцем проведення досудового розслідування;
2) в період часу з 22 год. 00 хв. до 06 год. 00 хв. не залишати житло, в якому він зареєстрований та проживає, а саме: АДРЕСА_1 .
Підозрюваного ОСОБА_7 негайно звільнити з-під варти та зобов`язати невідкладно прибути до місця свого проживання.
Ухвала залишається в силі протягом двох місяців з дня її постановлення, тобто до 09.09.2018 року.
Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Київської області протягом п`яти днів з дня її оголошення, а підозрюваним - в цей же строк з моменту вручення копії ухвали.

Слідчий суддя:ОСОБА_1