Постанова
Іменем України

05 червня 2018 року

м. Київ
справа № 320/3392/15-к
провадження № 51-2557 км 18

Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
розглянула у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу засудженого ОСОБА_6 на вирок Апеляційного суду Запорізької області від 22 серпня 2017 року в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0005987, за обвинуваченням
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , у силу ст. 89 Кримінального кодексу України (далі-КК) такого, що не має судимості;
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185 КК.
Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами
першої та апеляційної інстанцій обставини
Вироком Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 21 грудня 2015 року ОСОБА_6 засуджено за ч. 3 ст. 185 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки.
На підставі ст. 75 КК ОСОБА_6 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 2 роки з покладенням обов`язків, передбачених пунктами 2-4 ч. 1 ст. 76 КК.
Вирішено цивільні позови та долю речових доказів у кримінальному провадженні.
Також цим вироком засуджено ОСОБА_7 за ч. 3 ст. 185 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки, а також ОСОБА_8 за частинами 2, 3 ст. 185, ч. 5 ст. 27 ч. 3 ст. 185 КК із застосуванням ч. 1 ст. 70 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 1 місяць, судові рішення щодо яких в касаційному порядку не оскаржено.
Ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 23 березня 2016 року вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_6 змінено. Постановлено виключити із вступної частини вироку вказівки на судимості, які погашені - ОСОБА_7 від 20 листопада 2016 року та ОСОБА_6 від 08 квітня 1997 року; виключити з мотивувальної частини вироку посилання суду на обставини, які обтяжують покарання ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_6 - вчинення злочинів групою осіб, повторно; виключити з формулювання обвинувачення за епізодами від 12 лютого, 15 лютого, 16 лютого і 02 березня 2015 року посилання на прізвище « ОСОБА_9 » і формулювати вчинення цих діянь «з особою, щодо якої матеріали виділені в окреме провадження». У решті вирок залишено без зміни.
Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 06 квітня 2017 року ухвалу Апеляційного суду Запорізької області від 23 березня 2016 року щодо ОСОБА_6 скасовано і призначено новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
Вироком Апеляційного суду Запорізької області від 22 серпня 2017 року вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_6 , засудженого за ч. 3 ст. 185 КК в частині звільнення від відбування покарання з випробуванням скасовано та в частині призначення покарання постановлено новий вирок, яким ОСОБА_6 за ч. 3 ст. 185 КК призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки. Постановлено виключити із вступної частини вироку Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 21 грудня 2015 року вказівки на судимості, які погашені - ОСОБА_7 від 20 листопада 2016 року та ОСОБА_6 від 08 квітня 1997 року; виключити з мотивувальної частини вироку посилання суду на обставини, які обтяжують покарання ОСОБА_7 ОСОБА_8 та ОСОБА_6 - вчинення злочинів групою осіб, повторно; виключити з формулювання обвинувачення за епізодами від 12 лютого, 15 лютого, 16 лютого і 02 березня 2015 року посилання на прізвище « ОСОБА_9 » і формулювати вчинення цих діянь «з особою, щодо якої матеріали виділені в окреме провадження». У решті вирок суду першої інстанції залишено без зміни.
За обставин, встановлених судом першої інстанції та детально викладених у вироку, ОСОБА_6 визнано винуватим у тому, що він наприкінці грудня 2014 року та протягом січня-лютого 2015 року, діючи на території м. Мелітополя Запорізької області, спільно із засудженими у цьому провадженні ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , а також особою, матеріали щодо якої виділено в окреме провадження, вчинив 10 епізодів таємного викрадення чужого майна, поєднаного з проникненням у сховище, повторно, наступних осіб на загальні суми:
- ОСОБА_10 - 16 590 грн;
- ОСОБА_11 - 5 150 грн;
- ОСОБА_12 - 2 110 грн;
- ОСОБА_13 - 1 420 грн;
- ОСОБА_14 - 450 грн;
- ОСОБА_15 - 7 000 грн;
- ОСОБА_16 - 1 800 грн;
- ОСОБА_17 - 13 200 грн;
- ОСОБА_18 - 9 650 грн;
- ОСОБА_19 - 76 000 грн.
Вимоги касаційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_6 просить вирок апеляційного суду змінити та звільнити його від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК. Посилається на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, що призвело до невідповідності призначеного покарання ступеню тяжкості кримінальних правопорушень та його особі внаслідок суворості. Вказує на те, що скасовуючи рішення місцевого суду про його звільнення від відбування покарання з випробуванням, суд апеляційної інстанції недостатньо врахував такі обставини, як: позитивні характеристики його особи, наявність на утриманні двох дітей, один з яких є дитиною-інвалідом, а також батька похилого віку, офіційне працевлаштування, критичне ставлення до скоєного, активне сприяння розкриттю злочину, щире каяття та часткове відшкодування шкоди.
Позиції інших учасників судового провадження
В судовому засіданні прокурор ОСОБА_5 заперечив проти задоволення касаційної скарги й просив вирок апеляційного суду залишити без зміни.
Мотиви Суду
Відповідно до ч. 2 ст. 433 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.
Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених, ч. 3 ст. 185 КК і правильність кваліфікації його дій у касаційній скарзі не оспорюються.

Що ж стосується доводів касаційної скарги засудженого ОСОБА_6 про незаконність вироку апеляційного суду, яким скасовано вирок суду першої інстанції в частині звільнення його від відбування покарання на підставі ст. 75 КК та постановлено свій вирок з призначенням покарання, яке він має відбувати реально, то колегія суддів Верховного Суду вважає їх безпідставними.

Перевіркою матеріалів кримінального провадження касаційним судом встановлено, що апеляційний суд, скасовуючи вирок місцевого суду щодо ОСОБА_6 , яким йому за ч. 3 ст. 185 КК було призначено покарання у виді 3 років позбавлення волі, від відбування якого звільнено з випробуванням на підставі ст. 75 КК, дійшов правильного висновку про те, що застосування до засудженого вимог ст. 75 КК є неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, яке в кінцевому рахунку призвело до призначення йому надто м`якого покарання, з огляду на тяжкість вчинених ОСОБА_6 злочинів, кількість епізодів кримінальних правопорушень у короткий проміжок часу та попереднє притягнення його до кримінальної відповідальності за аналогічний корисливий злочин, що свідчить про системний характер протиправної поведінки останнього.

Такий висновок апеляційного суду, на думку колегії суддів Верховного Суду, є обґрунтованим, оскільки при призначенні покарання, керуючись вимогами статей 50, 65 КК, цей суд урахував ступінь тяжкості вчинених злочинів, кількість епізодів кримінальних правопорушень, а також виходячи з наявних в ОСОБА_6 позитивних характеристик, офіційного працевлаштування та наявності на утриманні неповнолітніх дітей, правильно призначив йому мінімальне за розміром покарання, передбачене санкцією ч. 3 ст. 185 КК, яке він має відбувати реально.
Таким чином, урахувавши повною мірою усі обставини кримінального провадження, суд апеляційної інстанції призначив ОСОБА_6 покарання у виді і розмірі, яке буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.
Призначене ОСОБА_6 покарання відповідає вимогам ст. 65 КК, а тому його не можна визнати невідповідним ступеню тяжкості вчиненого злочину та особі засудженого внаслідок суворості. Отже законних підстав, передбачених ч. 1 ст. 438 КПК для зміни вироку апеляційного суду у зв`язку із необхідністю звільнення його від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК за доводами його касаційної скарги, у колегії суддів Верховного Суду, немає.
Оскільки закон України про кримінальну відповідальність апеляційним судом застосовано правильно, тому Верховний Суд вважає, що касаційну скаргу засудженого ОСОБА_6 слід залишити без задоволення, а вирок апеляційного суду відносно нього - без зміни.
Керуючись статтями 433, 434, 436 - 438, 441, 442 КПК, пунктом 4 параграфу 3 розділу 4 Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року, Верховний Суд

ухвалив:
Вирок Апеляційного суду Запорізької області від 22 серпня 2017 року відносно ОСОБА_6 залишити без зміни, а касаційну скаргу засудженого без задоволення.
Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3