Справа № 204/7007/17
Провадження № 1-в/204/144/18
КРАСНОГВАРДІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 травня 2018 року Красногвардійський районний суд м.Дніпропетровська у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1
при секретарі: ОСОБА_2
за участі прокурора: ОСОБА_3
захисника: ОСОБА_4

представника установи: ОСОБА_5

особи, відносно якої
розглядається заява: ОСОБА_6
при розгляді у закритому судовому засіданні в залі суду в м.Дніпрі заяви лікаря-психіатра ДЗ «Українська психіатрична лікарня з суворим наглядом МОЗ України» про продовження застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1
В С Т А Н О В И В:
02 листопада 2017 року до суду надійшла справа за заявою лікаря-психіатра ДЗ «Українська психіатрична лікарня з суворим наглядом МОЗ України» про продовження застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_6 . З врахуванням задоволення клопотань захисту щодо допиту лікарів, неодноразовими неявками адвоката ОСОБА_7 у судові засідання, справу було розглянуто судом в розумні строки, які були необхідні в даному випадку для повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин.
Постановою Суворовського районного суду м.Херсона від 04.07.2012, ОСОБА_6 звільнений від кримінальної відповідальності за вчинення у стані неосудності суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч.3 ст.15 ч.1 ст.115 КК України. До ОСОБА_6 застосовано примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу з суворим наглядом.
В судовому засіданні представник ДЗ «Українська психіатрична лікарня з суворим наглядом МОЗ України» ОСОБА_5 підтримала подану заяву та просила суд продовжити застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_6 .
Лікуючий лікар ОСОБА_8 підтримав заяву. Пояснив суду, що у ОСОБА_6 спостерігаються маячні ідеї. Пацієнт відмовляється від лікування, конфліктує з іншими пацієнтами, грубий з персоналом, вважає себе особливим, та вимагає особливого відношення до себе, порушує режим утримання та розпорядок дня. ОСОБА_6 приховує свої переживання, не розповідає лікарю про свій стан, приховує погіршення стану, що є критерієм активного типу суспільної небезпеки. Стан пацієнта на даний час не дозволяє його переведення, оскільки ОСОБА_6 виявляє особливу небезпеку. Зазначив, що на даний час у ОСОБА_6 спостерігається погіршення стану.
ОСОБА_6 просив відмовити в задоволенні заяви та просив змінити йому заходи примусового характеру на більш м`який режим. Пояснив, що розуміє, що в нього є хвороба, він розуміє про необхідність лікування. Висловив жаль з приводу скоєного. Зазначив, що режим не порушує, чому лікар каже інше, він не розуміє.

Захисник ОСОБА_7 в судових засіданнях просив відмовити в задоволенні заяви та перевести ОСОБА_6 на більш м`який режим утримання. Зазначив, що ОСОБА_6 умови режиму не порушує, серйозно відноситься до скоєного. Просив зупинити розгляд даної заяви, поки не набере законної сили попереднє рішення про продовження застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_6 . В останнє судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, у зв`язку з чим ОСОБА_6 було призначено безоплатного захисника. Своє рішення суд мотивував тим, що зазначена категорія справ передбачає обов`язкову участь захисника, проте, адвокат ОСОБА_7 неодноразово не з`являвся у судове засідання. Також суд врахував ту обставину, що всі процесуальні дії в межах даного процесу виконано, при цьому, адвокат ОСОБА_7 висловив свою позицію під час судового розгляду та суд вирішив всі заявлені ним клопотання. Подальше відкладення розгляду справи призведе до порушення розумних строків розгляду провадження. У зв`язку з чим, суд, з метою уникнення порушення прав ОСОБА_6 , призначив йому безоплатного захисника, враховуючи той факт, що сам ОСОБА_6 не заперечував проти цього.
Захисник ОСОБА_4 підтримав думку свого підзахисного та просив змінити заходи примусового характеру.

Прокурор ОСОБА_3 підтримала подану заяву.
Заслухавши думку учасників процесу, обговоривши подану заяву, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.
Відповідно до ст.95 КК України продовження, зміна або припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється судом за заявою представника психіатричного закладу (лікаря-психіатра), який надає особі таку психіатричну допомогу, до якої додається висновок комісії лікарів-психіатрів, який обґрунтовує необхідність продовження, зміни або припинення застосування таких примусових заходів.
З аналізу ст.94 КК України вбачається, що вид примусового заходу медичного характеру залежить від характеру та тяжкості психічного захворювання в особи, тяжкості вчинення нею діяння з урахуванням її ступеня суспільної небезпечності. Виділяють активний та пасивний тип суспільної небезпечності.

Відповідно до висновку комісії лікарів-психіатрів ДЗ «Українська психіатрична лікарня з суворим наглядом МОЗ України» №1179 від 24.10.2017 (а.с.3-6) ОСОБА_6 страждає на хронічне психічне захворювання. В клінічній картині захворювання зберігаються дисимілятивні тенденції шляхом часткового заперечення та вітіювато-раціонального пояснення хворобливих переживань, що були чинниками скоєного суспільно-небезпечного діяння, відмови від патопсихологічного обстеження. Виявляються емоційно-вольові розлади з проявами афективної нестійкості, роздратованості, нестриманості, грубості, схильністю порушувати розпорядок дня відділення; ігнорування зауважень медичних працівників, а також зниження критичності мислення, негативне ставлення до лікування і рекомендацій лікарів, впевненість в тому, що йому потрібно лікуватися тільки психотерапією. Відсутнє усвідомлення хворобливості свого стану, жалю з приводу скоєного, наявні знижений рівень морально-етичних уявлень, вірогідність асоціальних проявів (підвищена зацікавленість холодною зброєю). Також присутній негативний вплив соціального оточення на настанови пацієнта (впевненість матері хворого в необхідності відміни медикаментозного лікування, нерозуміння з її боку хворобливого стану пацієнта, що заважає лікувальному процесу). Тобто клінічний, особистісний та соціальний чинники суспільної небезпеки зберігаються.
Зазначений висновок повністю підтверджується поясненнями лікуючого лікаря ОСОБА_8 , наданими ним у судовому засіданні, з яких вбачається, що ОСОБА_6 потребує на продовження застосування примусових заходів медичного характеру саме у лікарні з суворим наглядом, оскільки він відноситься до активного типу суспільної небезпеки, в нього зберігаються емоційно-вольові розлади, які виражаються у грубості, роздратованості, негативному ставленні до лікування, байдужості до скоєного, досі зберігаються маячні ідеї певного змісту. При обґрунтуванні своїх доводів, лікар ОСОБА_8 у судовому засіданні наводив відповідні посилання на медичну карту стаціонарно хворого, досліджену судом, а саме, на записи від 28.04.2017, 06.10.2017, 28.09.2017,18.10.2017, 19.10.2017, 20.10.2017, які відносяться до міжкомісійного періоду, та, на переконання суду, є доказами висновків, які викладені комісією в №1179 від 24.10.2017 та підтверджують пояснення представника лікарні, наданих у судовому засіданні.
Так активний тип суспільної небезпеки характеризується наявністю у ОСОБА_6 маячних ідей певного змісту. Також у нього наявний психопатологічний стан, який виражається в проявах агресивності, роздратованості, негативним ставленням до лікування. Маячні ідеї та психопатологічний стан у ОСОБА_6 повністю підтверджується висновком, поясненнями лікарів, наданими ними безпосередньо у судовому засіданні, та дослідженою у судовому засіданні медичною картою стаціонарного хворого. При цьому, суд зауважує, що наявність маячних ідей певного змісту та психопатологічного стану, за умови їх обґрунтованості, свідчить про активний тип суспільної небезпечності хворого. При цьому, у суду не має підстав ставити під сумнів як висновок комісії, так і пояснення лікарів-психіатрів, дані ними у судовому засіданні, оскільки з наведеного вище у мотивувальній частині ухвали, вбачається, що всі письмові докази і пояснення узгоджуються між собою і є послідовними.
Вирішуючи посилання адвоката ОСОБА_7 щодо зміни примусових заходів, суд зазначає, що відповідно до п.п.18,19 постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування» від 03.06.2005 № 7 статтею 95 КК України, зокрема, введено положення про можливість продовження застосування примусових заходів медичного характеру, яке, як і зміна або скасування (припинення) їх застосування, здійснюється за заявою представника психіатричного закладу, що надає особі психіатричну допомогу, з долученням до цієї заяви висновку комісії лікарів-психіатрів. Судам необхідно мати на увазі, що продовжувати застосування примусових заходів медичного характеру можна кожного разу на строк, який не перевищує шість місяців. Це правило поширюється і на випадки надання особі амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку. За змістом ст. 95 КК України, ст. 19 Закону N 1489-III зміна примусового заходу медичного характеру може полягати лише в його пом`якшенні у зв`язку з поліпшенням психічного стану особи (наприклад, у переведенні її з психіатричного закладу з посиленим наглядом до закладу зі звичайним наглядом) чи у скороченні строку перебування у психіатричному закладі.
Таким чином, Пленумом ВСУ чітко зазначено, що зміна примусового заходу медичного характеру може полягати лише в його пом`якшенні у зв`язку з
поліпшенням психічного стану особи (наприклад, у переведенні її з психіатричного закладу з посиленим наглядом до закладу зі звичайним наглядом) чи у скороченні строку перебування у психіатричному закладі. Як вбачається з висновку комісії лікарів-психіатрів ДЗ «Українська психіатрична лікарня з суворим наглядом МОЗ України» №1179 від 24.10.2017 у ОСОБА_6 не поліпшився психічний стан, він досі виявляє особливу небезпеку для себе та оточуючих.
Крім того, вирішення питання щодо зміни застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється лише за заявою представника психіатричного закладу, що надає особі психіатричну допомогу, тобто суд не уповноважений змінювати застосування примусових заходів медичного характеру за клопотанням інших учасників процесу.
Оцінюючи посилання захисника ОСОБА_7 в частині того, що провадження в справі потрібно зупинити, оскільки неможливо розглядати дану заяву, поки не набере законної сили попереднє рішення про продовження застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_6 суд приходить до наступного.

Відповідно до ч.2 ст.95 КК України особи, до яких застосовані примусові заходи медичного характеру, підлягають огляду комісією лікарів-психіатрів не рідше одного разу на 6 місяців для вирішення питання про наявність підстав для звернення до суду із заявою про припинення або про зміну застосування такого заходу. У разі відсутності підстав для припинення або зміни застосування примусового заходу медичного характеру представник психіатричного закладу (лікар-психіатр), який надає особі таку психіатричну допомогу, направляє до суду заяву, до якої додається висновок комісії лікарів-психіатрів, який містить обґрунтування про необхідність продовження застосування примусового заходу медичного характеру.
Ухвалою Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 11.05.2018 ОСОБА_6 було продовжено застосування примусових заходів медичного характеру в умовах психіатричної лікарні з суворим наглядом, призначених постановою Суворовського районного суду м.Херсона від 04.07.2012. На ухвалу було подано апеляційну скаргу. Таким чином, судом було виконано вимоги ст.95 КК України та вирішено питання щодо необхідності продовження примусових заходів медичного характеру за період, що передує періоду, що є предметом цього судового розгляду. Оскільки особа пройшла черговий огляд за наступні шість місяців, та відсутнє рішення, яким би застосування примусових заходів медичного характеру було скасовано чи змінено, обов`язком суду є вирішення питання про доцільність продовження примусових заходів медичного характеру за період, який зазначений в висновку №1179 від 24.10.2017 (тобто за наступні 6 місяців). Враховуючи, що на сьогоднішній день за наступний міжкомісійний період підстав для припинення чи зміни примусового заходу судом не встановлено, більш того, на даний час ОСОБА_6 за своїм станом потребує продовження застосування примусових заходів, суд вважає за необхідне задовольнити заяву та продовжити застосування примусових заходів медичного характеру.
Разом з тим, враховуючи, що попереднє рішення суду наразі оскаржується, суд звертає увагу на той факт, що, якщо одна з раніше постановлених ухвал про продовження застосування примусових заходів медичного характеру або постанова, якою ОСОБА_6 було застосовано примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу з суворим наглядом, буде скасована чи змінена, то відповідно до п.3 ч.2 ст.459 КПК, така обставина є підставою для перегляду ухвали, що прийнято у більш пізній строк, за нововиявленими обставинами. Таким чином, у будь-якому разі ОСОБА_6 не позбавляється права перегляду рішень стосовно нього та його права порушено не буде.
Окремо суд зауважує, що ст.335 КПК України зазначено лише дві підстави, за якими можна призупинити провадження, а саме розшук обвинуваченого, або його тривала хвороба, яка виключає його участь у судовому провадженні. У зв`язку з чим, суд не знаходить підстав для зупинення провадження.
Таким чином, ОСОБА_6 страждає на хронічне психічне захворювання і здійснив дії, які являють собою безпосередню небезпеку для нього та оточуючих, досі виявляє особливу небезпеку для оточуючих та потребує на продовження застосування примусових заходів медичного характеру у лікарні з суворим наглядом.
Керуючись ст.ст. 94, 95 КК України, ст.ст. 512, 514 КПК України, ст.ст. 19, 22 Закону України "Про психіатричну допомогу " від 22.02.2000

ПОСТАНОВИВ:
Продовжити застосування примусових заходів медичного характеру, призначених постановою Суворовського районного суду м.Херсона від 04.07.2012 відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в умовах психіатричної лікарні з суворим наглядом.
На ухвалу може бути подана апеляція протягом семи днів з дня її оголошення в Апеляційний суд Дніпропетровської області через Красногвардійський районний суд м.Дніпропетровська.

Суддя: ОСОБА_1