Постанова
Іменем України

6 вересня 2018 року
м. Київ
справа № 562/3856/17
Провадження № 51-6864км 18
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі ОСОБА_4 ,
за участю прокурора ОСОБА_5 ,
розглянув у судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000289 за обвинуваченням
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився та проживає по АДРЕСА_1 ,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 309, ч. 2 ст. 311, ч. 1 ст. 313 КК України,
за касаційною скаргою прокурора на ухвалу Апеляційного суду Рівненської області від 29 березня 2018 року щодо ОСОБА_6 .
Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами
першої та апеляційної інстанцій обставини
Вироком Здолбунівського районного суду від 14 грудня 2017 року ОСОБА_6 засуджено за:
- ч. 2 ст. 309 КК України на 3 роки позбавлення волі;
- ч. 2 ст. 311 КК України на 5 років позбавлення волі;
- ч. 1 ст. 313 КК України на 1 рік обмеження волі.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_6 остаточно призначено покарання 5 років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_6 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки та покладено обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.
Вирішено питання про процесуальні витрати та речові докази у кримінальному провадженні.
Ухвалою Апеляційного суду Рівненської області від 29 березня 2018 року цей вирок залишено без зміни.
ОСОБА_6 визнаний винуватим у тому, що він у лютому 2016 року по вул. Д. Галицького, 9 в м. Здолбунові Рівненської області, знайшов в автомобілі «Ауді» два поліетиленові пакети з психотропною речовиною метамфетамін, загальною масою - 13,7051 грам, що є великим розміром, які в подальшому зберігав у належному йому автомобілі марки "Мазда 6", д/н НОМЕР_1 , для власного вживання без мети збуту.
Крім того, ОСОБА_6 у лютому 2016 року по вул. Д. Галицького, 9 в м. Здолбунові Рівненської області, знайшов у автомобілі «Ауді» скляну банку та каністру з полімерного матеріалу, в яких знаходилась соляна кислота, об`ємом 3758 мл., яка відноситься до прекурсорів, стосовно яких встановлюються заходи контролю, та незаконно зберігав їх в гаражному приміщенні, для власного вживання без мети збуту.
У лютому 2016 року ОСОБА_6 по вул. Д. Галицького, 9 в м. Здолбунові Рівненської області, у автомобілі "Ауді", знайшов 948 таблеток білого кольору з маркуванням "О", які відповідно до висновку експертизи містять в собі прекурсор, обіг якого обмежено і стосовно якого встановлені заходи контролю, - псевдоефедрин, загальна маса якого в перерахунку на 948 таблеток становить 87,8 грам, що є великим розміром, які незаконно зберігав у приміщенні гаражу, для виготовлення психотропної речовини, без мети збуту.
Крім того, ОСОБА_6 у лютому 2016 року по вул. Д. Галицького, 9 в м. Здолбунові Рівненської області, у автомобілі "Ауді" знайшов складові для лабораторного обладнання, які згідно висновку експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів мають спеціальне хіміко-технологічне призначення для перетворення прекурсорів на готові до використання форми психотропних речовин, які незаконно зберігав у гаражному приміщенні для виготовлення психотропної речовини для власного вживання.
27 квітня 2017 року по АДРЕСА_1 , у період часу з 13 год. 30 хв. до 15 год. 20 хв. у гаражному приміщенні та автомобілі марки "Мазда 6", д/н НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_6 , працівниками поліції було виявлено та вилучено вищезазначені психотропні речовини, прекурсори та обладнання, призначене для виготовлення психотропної речовини.
Вимоги касаційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційний скарзі прокурор просить суд скасувати ухвалу апеляційного суду у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції. Зазначає, що ухвала апеляційного суду не відповідає вимогам ст. ст. 94, 370, 419 КПК України. Стверджує, що апеляційним суд належним чином не перевірив доводів прокурора про необґрунтованість застосування ст. 75 КК України, не надав на них відповіді. Наголошує, що виправлення та перевиховання ОСОБА_7 неможливе без ізоляції від суспільства. Вказує про відсутність щирого каяття, оскільки останній вину визнав під тиском зібраних доказів. Повідомляє про відсутність будь-яких підтверджень, що засуджений працює. Зазначає, що ОСОБА_6 раніше судимий за вчинення злочину передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, однак належних висновків для себе не зробив та знову вчинив злочини, пов`язані з незаконним обігом наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів.
У надісланих запереченнях засуджений просить касаційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а судові рішення без зміни.
Позиції учасників судового провадження
Прокурор підтримав доводи викладені у касаційній скарзі
Мотиви Суду
Як убачається з касаційної скарги доведеність винуватості ОСОБА_7 та кваліфікація його дій за ч. 2 ст. 309, ч. 2 ст. 311, ч. 1 ст. 313 КК України у касаційному порядку не оспорюються.
Що стосується доводів прокурора про невідповідність ухвали апеляційного суду вимогам ст. 419 КПК України та неправильного застосування ст. 75 КК України, то колегія суддів дійшла наступного висновку.
Ухвала апеляційного суду це рішення вищого суду стосовно законності й обґрунтованості вироку, ухвали, що перевіряються в апеляційному порядку та повинна відповідати тим же вимогам, що і вирок суду першої інстанції, тобто бути законною і обґрунтованою.
Згідно зі ст. 419 КПК України в ухвалі апеляційного суду, крім іншого, має бути зазначено: короткий зміст вимог, викладених у апеляційних скаргах та зміст судового рішення суду першої інстанції; узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу, й узагальнений виклад позиції інших учасників судового провадження; обставини, встановлені судами першої та апеляційної інстанцій з посиланням на докази; мотиви визнання окремих доказів недопустимими чи неналежними, та з яких суд апеляційної інстанції виходив при постановленні ухвали, а також положення закону, яким він керувався.
При залишенні апеляційної скарги без задоволення, в ухвалі суду апеляційної інстанції мають бути зазначені підстави, з яких апеляційну скаргу визнано необґрунтованою.
Як убачається з ухвали суду апеляційної інстанції, ці вимоги закону при перегляді кримінального провадження апеляційним судом залишились не виконаними.
Так, в апеляційній скарзі прокурора ставилося питання про скасування вироку у зв`язку з неправильним застосуванням Закону України про кримінальну відповідальність. Зокрема прокурор вказував, що покарання призначене ОСОБА_6 із застосуванням ст. 75 КК України не відповідає ступеню тяжкості вчинених злочинів та особі засудженого. Стверджував, що судом не враховані ступінь тяжкості вчинених злочинів, конкретні обставини справи, дані про особу винного підстави. Наголошував, що підстави для застосування ст. 75 КК України відсутні
Тобто, на обґрунтування своїх апеляційних вимог прокурор навів конкретні доводи, які мали бути ретельно перевірені апеляційним судом.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що суд апеляційної інстанції при розгляді апеляційної скарги зазначив суть апеляційних доводів, проте їх з достатньою повнотою не перевірив, відповіді на них не дав.
Залишаючи без зміни вирок районного суду, апеляційний суд не звернув уваги, що звільняючи ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання з випробуванням, районний суд належним чином не вмотивував, які саме обставини справи та дані про особу засудженого дали підстави для висновку про можливість його виправлення та перевиховання без ізоляції від суспільства.
Також, колегія суддів залишила поза увагою точні положення закону, а саме ст. 75 КК України, яка застосовується лише в тому разі, коли для цього є умови і підстави, на які слід послатися.
Крім того, апеляційна інстанція не звернула уваги, що не в повній мірі враховано ступінь суспільної небезпеки вчинених злочинів, їх тяжкість, розмір знайдених у ОСОБА_7 психотропних речовин та прекурсорів.
Більше того, при застосуванні ст. 75 КК України, районний суд не навів переконливих мотивів про можливість виправлення засудженого без реального відбування покарання, а апеляційний суд цю помилку не виправив.
З урахуванням зазначеного доводи прокурора, викладені у касаційній скарзі, про невідповідність ухвали апеляційного суду вимогам ст. 419 КПК України та неправильне застосування кримінального закону, а саме застосуванням ст. 75 КК України є слушними.
З огляду на викладене, ухвала апеляційного суду підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду в суді апеляційної інстанції, під час якого необхідно врахувати наведене та прийняти рішення, яке буде відповідати вимогам закону.
Керуючись ст. ст. 434, 436, 438 КПК України, суд
ухвалив:
Касаційну скаргу прокурора задовольнити.
Ухвалу Апеляційного суду Рівненської області від 29 березня 2018 року щодо ОСОБА_6 скасувати та призначити новий розгляд в суді апеляційної інстанції.
Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_8