Ухвала
Іменем України
29 травня 2018 р.

м. Київ
Справа № 737/564/17
Провадження № 51-5557 ск 18
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 на ухвалу Апеляційного суду Чернігівської області від 18 січня 2018 року щодо ОСОБА_5 , у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР № 0000169,
встановив:

Вироком Деснянського районного суду м. Чернігова від 20 жовтня 2017 року

ОСОБА_5 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця
с. Табачне Бахчисарайського району Кримської області, громадянина України, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого, останній раз вироком Куликівського районного суду Чернігвської області від 10 червня 2016 року за ч. 1 ст. 389, ч. 1 ст. 71 КК України до покарання у виді арешту на строк 1 місяць 16 днів, звільнений 03 жовтня 2016 року по відбуттю покарання,

засуджено за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 2 місяці.

Вирішено питання щодо процесуальних витрат та речових доказів у провадженні.

Ухвалою Апеляційного судуЧернігівської області від 18 січня 2018 року зазначений вирок місцевого суду залишено без зміни.
За вироком суду ОСОБА_5 визнано винним та засуджено за те, що 15 травня 2017року, приблизно о 13.00 год., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, маючи умисел на заволодіння майном, з корисливих мотивів, проник на територію господарства АДРЕСА_2 , після чого через вікно, в якому було відсутнє скло, відчинив вхідні двері та проник до будинку, звідки повторно, таємно викрав майно, що належить ОСОБА_6 на загальну суму 781 грн.

Крім того, 16 травня 2017 року, приблизно о 13.00 год., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, маючи умисел на заволодіння майном, з корисливих мотивів, проник на територію господарства АДРЕСА_2 , після чого через незамкнені вхідні двері проник до будинку, звідки повторно, таємно викрав майно, що належить ОСОБА_6 на загальну суму 696 грн 70 грн.

У касаційній скарзі захисник ОСОБА_4 , не заперечуючи доведеності вини та кваліфікацію дій ОСОБА_5 , посилається на невідповідність призначеного судом покарання тяжкості злочину та особі засудженого. Зазначає, що суд не в повній мірі врахував особу винного та не врахував всі обставини, що пом`якшують покарання. Просить застосувати положення ст. 75 КК України та звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням.

Перевіривши доводи, наведені у касаційній скарзі, та надані до неї копії судових рішень, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з огляду на таке.
Відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_5 у вчиненні зазначеного у вироку кримінального правопорушення та правильність кваліфікації його дій за ч. 3 ст. 185 КК України у касаційній скарзі не оспорюються.
Що стосується доводів захисника про суворість призначеного ОСОБА_5 покарання, то колегія суддів дійшла наступного висновку.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України, при призначенні покарання суду необхідно врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Вказані вимоги закону судом дотримані.

Як вбачається з вироку, при призначенні покарання ОСОБА_5 , суд з достатньою повнотою врахував характер, ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який відповідно до ст. 12 КК України є тяжким, усі обставини справи, у тому числі й ті, на які посилається захисник у касаційній скарзі, дані про особу винного, який раніше притягувався до кримінальної відповідальності, його сімейний та матеріальний стан, вік, стан здоров`я, негативну характеристику за місцем проживання, відсутність майнових та моральних претензій збоку потерпілого ОСОБА_6 до засудженого.
Також, враховано обставини, які пом`якшують покарання ОСОБА_5 щире каяття, активне сприяння розкриттю злочинів та часткове відшкодування завданого збитку та обставину, що обтяжує покарання вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.

Зважаючи на наведене, суд дійшов обґрунтованого висновку про необхідність призначення ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі в мінімальній межі санкції ч. 3 ст. 185 КК України.

Таке покарання на думку колегії суддів, є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.

Крім того, доводи касаційної скарги близькі за змістом доводам, які були наведені в апеляційній скарзі захисника та були предметом перевірки суду апеляційної інстанції за результатами якої визнані безпідставними. Свій висновок апеляційний суд переконливо мотивував в ухвалі і вважати його необгрунтованим чи сумнівним підстав немає. Ухвала апеляційного суду відповідає вимогам ст.419 КПК України.

З врахуванням даних про особу засудженого, тяжкості вчиненого ним злочину колегія суддів не вбачає можливості пом`якшити ОСОБА_5 покарання, як про це зазначено у касаційній скарзі захисника.

Враховуючи викладене, суд касаційної інстанції не вбачає підстав для задоволення касаційної скарги захисника та вважає, що на підставі п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України у відкритті касаційного провадження слід відмовити.
Враховуючи викладене та керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428, ст. 441 КПК України, суд,
постановив:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисника ОСОБА_4 на ухвалу Апеляційного суду Чернігівської області від 18 січня 2018 року щодо ОСОБА_5 відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3