Провадження №1-кп/127/990/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 жовтня 2018 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

представника потерпілого адвоката ОСОБА_5 ,

захисників адвокатів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду № 12 обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України та ОСОБА_9 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, відомості про які внесені в Єдиний реєстр досудових розслідувань 20.07.2018 р. за № 0003004, -

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшло кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, ОСОБА_9 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України.

Прокурор вважає, що кримінальне провадження підсудне Вінницькому міському суду Вінницької області й вважає за можливе призначити його до судового розгляду. Також заявив клопотання про застосування до ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді взяття під варту. Клопотання мотивоване тим, що обвинувачений вже утримувався під вартою, обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, може чинити тиск на потерпілого та свідків злочину, уникати суду.

Потерпілий та його представник адвокат ОСОБА_5 вважають, що кримінальне провадження підсудне Вінницькому міському суду Вінницької області, а тому його можливо призначити до судового розгляду. Клопотання прокурора про застосування до ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді взяття під варту підтримали та просили його задовольнити.

Обвинувачений ОСОБА_8 та його захисник адвокат ОСОБА_6 вважають, що кримінальне провадження підсудне Вінницькому міському суду Вінницької області й проти призначення останнього до судового розгляду не заперечували. Разом з тим, вважають, що прокурором не наведено ризиків, з метою уникнення яких необхідно утримувати ОСОБА_8 під вартою. Крім того, ОСОБА_8 був звільнений з-під варти і в період часу між звільненням з-під варти та проведенням підготовчого судового засідання жодних дій, які б свідчили про наявність ознак чинення тиску чи переховування від суду ним вчинено не було. Також захисник посилалась на те, що ОСОБА_8 є потерпілим у іншому кримінальному провадженні.

Обвинувачений ОСОБА_9 та його захисник адвокат ОСОБА_7 проти призначення кримінального провадження до судового розгляду не заперечували, однак вважають, що підстави для задоволення клопотання прокурора про застосування до ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді взяття під варту немає.

Заслухавши думку сторін кримінального провадження, дослідивши обвинувальний акт, суд вважає, що останній підсудний Вінницькому міському суду Вінницької області, підстави для прийняття будь-якого з рішень, передбачених п. п. 1-4 ч. 3 ст. 314 КПК України, тобто для затвердження угоди, повернення обвинувального акту прокурору, направлення до іншого суду чи закриття кримінального провадження відсутні, а тому кримінальне провадження підлягає призначенню до судового розгляду у відкритому судовому засіданні.

Відповідно до ч. 1 ст. 31 КПК України, кримінальне провадження слід здійснювати професійним суддею одноособово.

В судове засідання необхідно викликати сторони обвинувачення та захисту.

При вирішенні питання про наявність підстав для задоволення клопотання прокурора про застосування до ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді взяття під варту суд приймає до уваги, що згідно з положеннями ч. 1 ст. 183 КПК України взяття під варту є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Відповідно до вимог ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.

Як слідує з клопотання прокурора про застосування до ОСОБА_8 запобіжного заходу, підставами для такого застосування є обвинувачення ОСОБА_8 у вчиненні тяжкого злочину. Разом з тим, як слідує з правової позиції, викладеної в рішенні ЄСПЛ у справі «Луценко проти України», згідно з якою при вирішенні питання щодо доцільності обрання відносно обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, виправдати тримання під вартою можуть наступні ризики: ризик ухилення від правосуддя, ризик незаконного впливу на правосуддя, ризик повторного вчинення правопорушення. Підозра у вчиненні тяжкого злочину не може розцінюватись як єдина та виключна підстава для утримання під вартою. Таким чином, доводи сторони обвинувачення про вчинення ОСОБА_8 тяжкого злочину як на підставу для застосування стосовно нього запобіжного заходу у вигляді взяття під варту суд до уваги не приймає і розцінює їх критично. Також суд враховує, що стороною обвинувачення як на підставу для взяття ОСОБА_8 під варту було заявлено, що останній може чинити тиск на потерпілого та свідків у кримінальному провадженні. Як слідує з наданих суду матеріалів (додатків до клопотання) дане твердження представника сторони обвинувачення не підтверджене об`єктивними доказами, а тому суд дане твердження розцінює як припущення представника державного обвинувачення. Об`єктивних доказів на можливість ухилення ОСОБА_8 від суду сторонами кримінального провадження також надано не було.

Таким чином, враховуючи доводи сторін кримінального провадження, надані на їх підтвердження докази, положення ст. 177-178 КПК України, ст. 5 Конвенції «Про захист прав людини та основоположних свобод», суд приходить до переконання, що на даних час наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які б давали підстави для ствердження про необхідність утримання ОСОБА_8 під вартою, суду доведено не було. Тому суд приходить до переконання про необхідність у відхиленні (залишенні без задоволення) клопотання сторони обвинувачення про застосування до ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді взяття під варту.

Згідно з ч. 3 ст. 315 КПК України при розгляді клопотань учасників судового провадження про обрання заходів забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжного заходу, суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.

Відповідно до ч. 4 ст. 194 КПК України, яка розміщена у розділі ІІ КПК України, у разі, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Згідно з приписами п. 1 та п. 2 ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор.

Обов`язковою умовою для застосування судом відповідно до положень ч. 4 ст. 194 КПК України іншого, менш суворого запобіжного заходу ніж взяття під варту з власної ініціативи є також доведення стороною обвинувачення наявності обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення та наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу.

На даний час пред`явлене ОСОБА_8 обвинувачення по суті не досліджується, оскільки згідно з приписами ч. 1 ст. 91 КПК України дані обставини є предметом доказування у кримінальному провадженні з урахуванням наданих сторонами кримінального провадження доказів у їх сукупності. Разом з тим, ч. 4 ст. 291 КПК України визначено вичерпний перелік документів, які надаються суду до початку судового розгляду справи по суті, до яких докази на підтвердження винуватості особи не віднесені. Таким чином, суд вважає, що на даний час вирішення питання щодо обґрунтованості підозри ОСОБА_8 як на підставу для застосування до нього запобіжного заходу у вигляді взяття під варту є передчасним.
Крім того, з наданого суду клопотання сторони обвинувачення про застосування до ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, стороною обвинувачення об`єктивними даними не доведено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. Таким чином, правові підстави для застосування судом з власної ініціативи більш м`якого запобіжного заходу відсутні.
Керуючись ст. ст. 314, 316 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Призначити судовий розгляд Вінницьким міським судом Вінницької області (професійним суддею одноособово) за участю прокурора на підставі обвинувального акта за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, ОСОБА_9 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, у відкритому судовому засіданні в приміщенні Вінницького міського суду Вінницької області (зал судових засідань № 12), яке відбудеться 25.10.2018 р. о 16.30 год.

У судове засідання викликати: сторону обвинувачення та сторону захисту.

В задоволенні клопотання прокурора про обрання відносно ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді взяття під варту відмовити.

Ухвала остаточна, оскарженню не підлягає.

Суддя: