АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний номер судової справи:658/3274/14-к Головуючий в 1 інстанції: ОСОБА_1
Номер провадження: 11-кп/791/726/18 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ст. 186 ч. 2, 187 ч. 2 КК України

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Херсонської області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю секретаря судового засідання: ОСОБА_5

прокурора: ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8 , ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Херсоні кримінальне провадження за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_7 з доповненнями, захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 з урахуванням внесених змін, прокурора Каховської місцевої прокуратури ОСОБА_10 з доповненнями, внесеними заступником прокурора Херсонської області ОСОБА_11 на вирок Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 07.12.2017 року щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Каховки Херсонської області, громадянина України, освіта базова загальна середня, неодруженого, непрацюючого, адреса реєстраційного обліку та фактичного місця проживання: АДРЕСА_1 , судимого:

- 12 грудня 2014 року Каховським міськрайонним судом Херсонської області за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 289, ст. 198, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 289, ст. 70 КК України до 5 років 3 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна (вирок набрав законної сили 12.01.2015 року),

обвинуваченого, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 187 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

Цим вироком, ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 187 КК України та призначено покарання: за ч. 2 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі строком на 6 років; за ч. 2 ст. 187 КК України - у виді позбавлення волі строком на 8 років. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 8 років. Згідно з ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення більш суворим покаранням за даним вироком менш суворого покарання за вироком Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 12 грудня 2014 року ОСОБА_7 призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 8 років. Початок строку відбування покарання обчислено з 10.06.2014 року. Відповідно до ч.5 ст. 72 КК України зараховано в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення та перебування особи, яка відбуває покарання, в установі попереднього ув`язнення для участі у судовому розгляді кримінального провадження з 10.06.2014 року по 20 червня 2017 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, а з 21 червня 2017 року до набрання вироком законної сили - день за день. Запобіжний захід відносно ОСОБА_7 , як такого, що відбуває покарання за попереднім вироком, не обирався. Вирішено питання щодо судових витрат та речових доказів.

Цим же вироком засуджено ОСОБА_12 за ч. 2 ст. 186 ,70 ч.4 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 6 років.

Вирок в частині засудження ОСОБА_12 в апеляційному порядку не оскаржується.

Судом встановлено, що:

1) ОСОБА_12 та ОСОБА_7 , за попередньою змовою між собою, в ніч на 10 травня 2014 року, приблизно о 01.00 год., по вул. Ворошилова у м. Каховка Херсонської області, біля магазину «Гном», діючи повторно, з корисливих мотивів, із застосуванням до потерпілого ОСОБА_13 насильства, яке не є небезпечним для його життя чи здоров`я та полягало в нанесенні ударів по голові та тулубу, відкрито заволоділи майном потерпілого: мобільним телефоном «Флай» DS 123, вартістю 600 грн. з сім-карткою ПрАТ «МТС», вартістю 10 грн., на рахунку якої знаходились кошти в сумі 12 грн., сім карткою ТОВ «КиївСтар», вартістю 10 грн., на рахунку якої знаходились кошти в сумі 5 грн., ключами від квартири, грошовими коштами в сумі 150 грн., чим завдали ОСОБА_13 матеріальну шкоду на суму 787 грн..

2) Крім того, ОСОБА_7 17 травня 2014 року, приблизно о 22.30 год., у м. Каховка Херсонської області, по вул.. К.Маркса, біля магазину «Ромашка», за попередньою змовою з невстановленою досудовим розслідуванням особою з корисливих мотивів,з метою особистого збагачення, напав на потерпілого ОСОБА_14 та із застосуванням насильства, яке є небезпечним для його життя чи здоров`я та полягало в нанесенні ударів руками та ногами по голові та тулубу, заволодів майном потерпілого: мобільним телефоном «Сігма мобіл», вартістю 700 грн., в якому знаходились сім-картка ПрАТ «МТС Україна», вартістю 10 грн., та флеш картка, об`ємом 1 Гб, вартістю 35 грн., ланцюжком із срібла, вагою 30 г., вартістю 450 грн. Вказаними діями потерпілому ОСОБА_14 завдано матеріальної шкоди на суму 1 195 грн. та легких тілесних ушкоджень, що потягли за собою короткочасний розлад здоров`я: забійна рана, крововиливи, садна на голові, крововиливи на шиї, садна на лівій кінцівці.
Вимоги апеляційних скарг і узагальнені доводи осіб, які їх подали
В апеляційній скарзі з доповненнями обвинувачений ОСОБА_7 просив вирок суду скасувати у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, призначити новий розгляд у суді першої інстанції у іншому складі суду зі стадії підготовчого провадження. В обґрунтування своїх доводів посилався на те, що суд безпідставно не прийняв до уваги доводи сторони захисту про невідповідність обвинувального акту вимогам ст. 291 КПК України, оскільки в ньому не зазначено точний час вчинення кримінального правопорушення, відсутнє належне формулювання обвинувачення, не чітко викладено суб`єктивну сторону злочину, а саме мотив та мету скоєння правопорушення, що порушує його право на захист. Крім того, суд безпідставно поклав в основу вироку показання потерпілого ОСОБА_14 дані ним під час досудового розслідування, чим істотно порушив вимоги КПК України, не звернув належної уваги на відсутність прямих доказів його винуватості, порушення під час проведення досудового розслідування його права на захист. Вказує, що суд поверхнево дослідив письмові докази і обмежився лише дослідженням документів, що характеризують особу обвинуваченого, належним чином не дослідив речові докази. Крім того, оформлення вироку на думку апелянта не відповідає вимогам КПК України та Інструкції з діловодства. Зазначає, що суд формально, необ`єктивно та з обвинувальним ухилом розглянув кримінальне провадження.

В доповненнях до апеляційної скарги обвинувачений просив відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати у строк відбування покарання строк його попереднього ув`язнення з 10.06.2014 року до набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, в решті вирок залишити без змін.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_8 просив вирок скасувати, кримінальне провадження щодо ОСОБА_7 закрити в зв`язку із невстановленим достатніх доказів для доведення його винуватості у суді і вичерпанням можливостей їх отримання, звільнити ОСОБА_7 з-під варти з зали суду. В обґрунтування апеляційних вимог посилається на те, що суд безпідставно відмовив в здійсненні перехресного допиту потерпілого ОСОБА_14 з обвинуваченим, під час досудового розслідування не всі висновки судово-медичних експертиз відкривались стороні захисту, нумерація аркушів матеріалів кримінального провадження, відкритих стороні захисту по завершенню досудового розслідування не відповідає тій, що була виявлена при ознайомленні з матеріалами справи в суді, реєстр матеріалів досудового розслідування не містить посилання на прізвища осіб, яким пред`являлись фотознімки для впізнання особи, а також не містить посилання на висновки експертів. Крім того, суд безпідставно не обрав вироком запобіжний захід щодо ОСОБА_7 , тому він незаконно утримується під вартою. Зазначає, що суд за епізодом обвинувачення за ст. 186 ч. 2 КК України допустив невідповідність висновків суду, викладених в судовому рішенні фактичним обставинам справи. ОСОБА_7 свою вину не визнав та зазначив, що під час скоєння правопорушення перебував вдома, а потерпілий ОСОБА_13 під час нападу перебував у стані сильного алкогольного сп`яніння, тому ці показання не можуть бути визнані допустимим доказом. Крім того, суд безпідставно послався у вироку на протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками свідку ОСОБА_15 , оскільки безпосередньо вказаного свідка не допитував. В порушення вимог ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону від 26.11.2015 року суд безпідставно зарахував ОСОБА_7 в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 10.06.2014 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі по 21.06.2017 року , а не по день набрання вироком законної сили, не вирішив питання про відшкодування процесуальних витрат за проведення судово медичних експертиз, не виконав вимоги ст. 376 ч. 3 КПК України про необхідність роз`яснення обвинуваченому права на ознайомлення з журналами судових засідань та звукозаписом судових засідань, що є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та прав обвинуваченого.

В апеляційній скарзі прокурор у провадженні ОСОБА_10 , не оспорюючи кваліфікацію дій ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 187 КК України та доведеність його вини, просить вирок в частині призначеного покарання скасувати у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, а також невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості. Постановити новий вирок, яким ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні злочинів. передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 187 КК України та призначити покарання за ч. 2 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі строком на 6 років за ч. 2 ст. 187 КК України у виді позбавлення волі строком на 9 років з конфіскацією всього майна, яке є власністю ОСОБА_7 . На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі строком на 9 років з конфіскацією всього майна, яке є його власністю. Згідно з ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинання більш суворим покарання за даним вироком менш суворого покарання, призначеного вироком Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 12.12.2014 року остаточно призначити ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі строком на 9 років з конфіскацією всього майна, яке є його власністю. На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 10.06.2014 року по 20.06.2017 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. В обґрунтування своїх доводів посилається на те, що санкцією ч. 2 ст. 187 КК України, крім основного покарання у вигляді позбавлення волі на певний строк передбачено обов`язкове додаткове покарання конфіскацію майна, проте суд призначивши ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 187 КК основне покарання безпідставно не визначив додаткове. Крім того, вироком Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 12.12.2014 року ОСОБА_7 засуджений до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років 3 місяці з конфіскацією майна, але вказаний вирок у частині призначення додаткового покарання у вигляді конфіскації майна засудженого при призначенні остаточного покарання ОСОБА_7 суд не врахував, що потягло за собою призначення покарання, яке не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого і за своїм розміром є несправедливим через м`якість.

До апеляційної скарги прокурора у провадженні ОСОБА_10 , заступником прокурора Херсонської області ОСОБА_11 надійшли доповнення, відповідно до яких він просить на підставі ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону від 26.11.2015 року № 838-УІІІ зарахувати у строк відбування ОСОБА_7 покарання строк його попереднього ув`язнення з 10.06.2014 року до набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Під час апеляційного розгляду обвинувачений та його захисник свої апеляційні скарги підтримали частково, просили вирок в частині зарахування в строк відбування покарання строку попереднього ув`язнення змінити, відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону від 26.11.2015 року № 838-УІІІ зарахувати у строк відбування ОСОБА_7 покарання строк його попереднього ув`язнення з 10.06.2014 року до набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. В решті вирок просили залишити без змін, апеляційну скаргу прокурора у провадженні просили відхилити.

Прокурор ОСОБА_6 підтримала скаргу прокурора із доповненням та просила її задовольнити, апеляційні скарги обвинуваченого та захисника з урахуванням зміни їх позицій під час апеляційного розгляду також підтримала.

Захисник ОСОБА_9 підтримав позиції ОСОБА_7 та його захисника.

Мотиви Суду
Заслухавши доповідь судді, позиції обвинуваченого, його захисника, захисника ОСОБА_12 - адвоката ОСОБА_9 , прокурора ОСОБА_6 , перевіривши матеріали провадження та доводи, наведені в апеляційних скаргах з урахування змінених позицій сторін під час апеляційного розгляду, колегія суддів дійшла такого висновку.

Згідно з ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення судів першої інстанцій у межах апеляційної скарги.

Розглядаючи апеляційні вимоги обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 з урахуванням зміни їх позицій, доводи прокурора з урахуванням внесених доповнень, колегія суддів виходить з наступного.

Правильність кваліфікації дій ОСОБА_7 , доведеність його вини у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 187 КК та фактичні обставини вчинення злочинів сторонами не оспорюються.

Оцінюючи доводи апеляційної скарги прокурора про невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості вчинених злочинів та особі винного, колегія суддів виходить з наступного.

Згідно зі ст. 65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

При призначенні обвинуваченому покарання, суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу винного, який за місцем проживання характеризується посередньо, встановив відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, і дійшов правильного висновку про необхідність призначення ОСОБА_7 основного покарання за сукупністю злочинів в межах санкцій ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 187 КК України та із застосуванням ч. 4 ст. 70 КК у виді позбавлення волі, оскільки його виправлення та попередження вчинення нових злочинів неможливе без ізоляції від суспільства.

В апеляційній скарзі прокурор просив посилити призначене ОСОБА_7 основне покарання за ч. 2 ст. 187 КК на 1 рік та призначити йому покарання за вказаною нормою кримінального закону у виді позбавлення волі строком на 9 років, однак будь-яких мотивів на обґрунтування цих доводів взагалі не навів та не вказав які норми матеріального чи процесуального права порушив суд при обранні ОСОБА_7 саме такого розміру покарання, а тому у цій частині апеляційна скарга задоволенню не підлягає за необґрунтованістю.

Разом з цим, згідно з санкцією ч. 2 ст. 187 КК України додаткове покарання у виді конфіскації майна є обов`язковим.

На порушення вказаних вимог суд першої інстанції, призначивши ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 187 КК основне покарання, безпідставно не визначив йому обов`язкове додаткове покарання у виді конфіскації майна, про що обґрунтовано вказано в апеляційній скарзі прокурора, що відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 409, п. 2 ч. 1 ст. 420 КПК є підставою для скасування вироку в цій частині із ухваленням нового та призначенням ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 187 КК додаткового покарання у виді конфіскації майна.

Вирішуючи питання про те, яку частину майна належить конфіскувати колегія суддів виходить з тяжкості вчиненого злочину, який є тяжким та відомостей про особу винного, який судимий за вчинення тяжких умисних корисних злочинів, характеризується посередньо, не працює, вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 187 КК за попередньою змовою з іншою особою та щодо неповнолітнього, що значно підвищує суспільну небезпечність вчиненого злочину та особу винного, вину у вчиненому злочині не визнав, не розкаявся, заподіяну ОСОБА_14 матеріальну шкоду не відшкодував.

Виходячи з наведеного, колегія суддів вважає за доцільне застосувати додаткове покарання за ч. 2 ст. 187 КК у виді конфіскації всього майна, яке є власністю обвинуваченого.

Крім того, як правильно вказує в апеляційній скарзі прокурор, встановлений ст. 70 КК порядок, згідно з яким суд зобов`язаний призначити покарання окремо за кожний злочин, а потім остаточно визначити покарання за сукупністю злочинів, стосується як основних, так і додаткових покарань.

Якщо за злочини, що входять до сукупності, призначені різні види додаткового покарання, то вони мають бути зазначені у вироку з наведенням відповідних розмірів та строків і при призначенні остаточного покарання.

Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України за правилами, передбаченими в ч.ч. 1-3 цієї статті призначається покарання, якщо після постановлення вироку у справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку, в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком.

На порушення вказаних вимог закону, суд, призначивши ОСОБА_7 покарання за кожний злочин, що входить до сукупності та покарання за сукупністю злочинів на підставі ч. 1 ст. 70 КК, при визначенні остаточного покарання на підставі ст. 70 ч. 4 КК шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного вироком Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 12 грудня 2014 року більш суворим покаранням, призначеним оскаржуваним вироком у виді позбавлення волі строком на 8 років безпідставно не вказав на призначення додаткового покарання у виді конфіскації всього майна, призначеного ОСОБА_7 попереднім вироком за злочин, що входить до сукупності.

Таким чином, апеляційна скарга прокурора в цій частині підлягає задоволенню, а вирок в частині призначеного покарання скасуванню на підставі п. 4 ч. 1 ст. 409 КПК із призначенням ОСОБА_7 додаткового покарання за ч. 2 ст. 187 КК у виді конфіскації всього майна, що належить йому на праві власності та призначення вказаного додаткового покарання при визначенні остаточного покарання за сукупністю злочинів в порядку ч. 1, 4 ст. 70 КК України

Крім того, заслуговують на увагу доводи, висловлені апеляційних скаргах захисника, доповненнях до апеляційної скарги обвинуваченого та прокурора про порушення судом вимог кримінального закону при зарахуванні строку попереднього ув`язнення в строк відбування покарання.

Так, 24.12.2015 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення в строк покарання» № 838-УІІІ від 26.11.2015 року, відповідно до якого зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі

При цьому, у строк попереднього ув`язнення включається зокрема строк тримання особи під вартою як запобіжний захід, обраний суддею, судом на стадії досудового розслідування або під час судового розгляду кримінального провадження; перебування особи, яка відбуває покарання, в установах попереднього ув`язнення для проведення слідчих дій або участі у судовому розгляді кримінального провадження.

З матеріалів провадження вбачається, що в рамках цього кримінального провадження 10.06.2014 року ОСОБА_7 був обраний запобіжний захід у виді тримання під вартою, строк дії якого періодично продовжувався судом до 10.01.2015 року (том 1 а.п.167, том 2 а.п. 233).

12.12.2014 року ОСОБА_7 був засуджений вироком Каховського міськрайонного суду Херсонської області за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 289, ст. 198, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 289, ст. 70 КК України до остаточного покарання у вигляді 5 років 3 місяці позбавлення волі з конфіскацією всього майна, що перебуває у його власності. Строк відбування покарання за цим вироком обчислено з 10.06.2014 року.

Вказаний вирок набрав законної сили 12.01.2015 року, а 20.02.2015 року ОСОБА_7 вибув до Дарївської ВК № 10 для відбування призначеного цим вироком покарання

На підставі ухвали Каховського міськрайонного суду від 09.04.2015 року (том 3 а.п. 98) року ОСОБА_7 був етапований з Дар`ївської ВК № 10 до СІЗО для продовження участі в судовому розгляді кримінального провадження за ч. 2 ст. 186, 2 ст. 187 КК.

Згідно із довідкою начальника Херсонського слідчого ізолятора від 03.02.2016 року (а.п. 274 том3) ОСОБА_7 30.04.2015 року прибув в СІЗО в розпорядження Каховського міськрайонного суду для участі у розгляді кримінального провадження, і до теперішнього часу утримується в дільниці СІЗО при Дар`ївській ВК № 10.

Положення ч. 5 ст. 72 КК України щодо правил зарахування попереднього ув`язнення до строку позбавлення волі чи інших видів покарань, передбачених у ч. 1 ст. 72 КК України визначають «інші кримінально-правові наслідки діяння» у розумінні ч. 2 ст. 4 КК України.

Якщо особа вчинила злочин до 20.06.2017 року (включно) і щодо неї продовжували застосовуватись заходи попереднього ув`язнення після 21.06.2017 року, тобто після набрання чинності Закону № 2046-УІІІ, то під час зарахування попереднього ув`язнення в строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-УІІІ, в такому разі Закон № 838-УІІІ має переживаючу (ультраактивну) дію.

Застосування до таких випадків Закону № 2046-УІІІ є неправильним, оскільки зворотня дія Закону № 2046-УІІІ як такого, що «іншим чином погіршує становище особи» відповідно до ч. 2 ст. 5 КК України не допускається.

Таким чином, застосувавши до ОСОБА_7 після 20.06.2017 положення ч. 5 ст. 72 КК України в редакції закону від 18.05.2017 року № 2046-УІІІ суд першої інстанції допустив неправильне застосування закону про кримінальну відповідальність, тому відповідно до п. п. «в», «г» ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону від 26.11.2015 року строк перебування ОСОБА_7 під вартою з 10.06.2014 по 10.01.2015 та перебування його в період відбування покарання в установі попереднього ув`язнення для участі у судовому розгляді цього кримінального провадження з 30.04.2015 по 20.09.2018 року, підлягають зарахуванню в строк відбування покарання виходячи з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі по день набрання вироком законної сили, на чому слушно наполягають обвинувачений, захисник та заступник прокурора області.

Таким чином, апеляційні скарги обвинуваченого та захисника з урахуванням внесених змін підлягають задоволенню, апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню частково.

Керуючись ст. ст. 404, 407, п. 4 ч. 1 ст. 409, 420 ч. 1 п. 2КПК України колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 , його захисника ОСОБА_8 з урахуванням внесених змін, задовольнити.

Апеляційну скаргу прокурора у провадженні ОСОБА_10 з доповненнями, внесеними заступником прокурора Херсонської області ОСОБА_11 задовольнити частково.

Вирок Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 07.12.2017 року щодо ОСОБА_7 в частині призначеного покарання скасувати та ухвалити в цій частині новий вирок.

Призначити ОСОБА_7 покарання:

- за ч. 2 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі строком на 6 років;

- за ч. 2 ст. 187 КК України у виді позбавлення волі строком на 8 років з конфіскацією всього належного йому на праві власності майна;

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі строком на 8 років з конфіскацією всього належного йому на праві власності майна.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного вироком Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 12 грудня 2014 року, більш суворим, призначеним цим вироком, призначити ОСОБА_7 остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 8 років з конфіскацією всього належного йому на праві власності майна.

Строк відбування покарання обчислювати з 10.06.2014 року.

Зарахувати в строк остаточно призначеного покарання, покарання, часткове відбуте ОСОБА_7 за попереднім вироком Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 12 грудня 2014 року - з 10.06.2014 по 20.09.2018 року.

На підставі п. п. «в», «г» ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону України «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення в строк покарання» № 838-УІІІ від 26.11.2015 року зарахувати в строк відбування ОСОБА_7 покарання, строк тримання його під вартою на стадії досудового розслідування та під час судового розгляду кримінального провадження з 10.06.2014 року (дати затримання) по 10.01.2015 року (закінчення строку дії запобіжного заходу) та період його перебування в установі попереднього ув`язнення для участі у судовому розгляді кримінального провадження з 30.04.2015 (дати прибуття до СІЗО м. Херсона) по 20.09.2018 року (дати набрання вироком законної сили) включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Звільнити ОСОБА_7 з-під варти за відбуттям строку покарання.

В решті цей вирок залишити без змін.

Вирок набирає законної сили негайно після проголошення, але може бути оскаржений в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня його проголошення, а засудженим в той же строк з дня отримання копії вироку.

Судді: три підписи

З оригіналом згідно:

Суддя ОСОБА_2