АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 654/2939/17 Головуючий в 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/791/431/18 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.2 ст. 309 КК України
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2018 року м. Херсон

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Херсонської області в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні матеріали кримінального провадження № 0001988 за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_8 , захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Голопристанського районного суду Херсонської області від 26 лютого 2018 року, яким:
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Нова Одеса Новоодеського району Миколаївської області, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст.89 КК України такого, що не має судимості;
засуджено: за ч.2 ст. 309 КК України на 2 роки позбавлення волі.
Міра запобіжного заходу особисте зобов`язання.
Вирішено питання про процесуальні витрати та речові докази.

в с т а н о в и л а:

Цим вироком ОСОБА_8 визнано винним та засуджено за те, що він в період часу з 05.09.2017 по 09.09.2017 при невстановлених слідством обставинах, незаконно, без мети збуту, шляхом купівлі придбав, речовину, яку перевіз до місця свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , де зберігав без мети збуту, яка є особливо небезпечним наркотичним засобом опій ацетильований, масою 1,165г. Даний наркотичний засіб з метою власного вживання та прекурсор ангідрид оцтової кислоти, масою 1,7660г. зберігав по місцю свого проживання до виявлення працівниками правоохоронних органів 13.09.2017 року під час проведення обшуку.

У поданих на вирок апеляційних скаргах:

- обвинувачений ОСОБА_8 , не оспорюючи доведеність своєї вини та правильність кваліфікації дій, посилається на незаконність вироку в частині призначеного покарання. В обґрунтування доводів указує, що він є таким, що не має судимості, раніше не притягувався до кримінальної відповідальності за злочини, пов`язанні з зберіганням чи збутом наркотичних засобів, слідів ін`єкції на його тілі не виявлено, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, відсутні обставини, що обтяжують покарання. Навпаки судом встановлені обставини, що пом`якшують покарання, щире каяття, повне визнання вини, активне сприяння розкриттю злочину. Наголошує, що з висновком органу пробації він не був ознайомлений, а тому він не відповідає дійсності. Вважає, що суд призначив йому надто суворе покарання, оскільки є підстави для призначення покарання із застосуванням ст. 75 КК України. Просить скасувати вирок суду першої інстанції та призначити йому покарання із застосуванням ст.ст.75, 76 КК України;

- захисник ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 наводить аналогічні доводи про суворість призначеного покарання. Додатково зазначає, що на технічному носії інформації не зафіксовано, що обвинувачений ОСОБА_8 визнав себе винним та погодився на спрощений порядок дослідження доказів. Крім того, досудова доповідь про особу обвинуваченого під час судового розгляду ОСОБА_8 не вручалася, про що свідчить відсутність його підпису, що також є однією з підстав для скасування вироку. Вважає, що відповідно до сформованої судової практики є всі підстави для призначення ОСОБА_8 покарання із застосуванням ст.75 КК України. Просить скасувати вирок та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача щодо суті поданої апеляційної скарги, доводи захисника ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_8 , які змінили свої апеляційні вимоги, просили змінити вирок в частині призначення покарання та пом`якшити покарання з застосуванням ст. 75 КК України, думку прокурора, яка заперечувала проти задоволення апеляційних скарг сторони захисту, у дебатах сторони залишилися на своїх попередніх позиціях, перевіривши матеріали провадження та доводи, викладені в апеляційних скаргах, колегія суддів дійшла до наступного.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_8 у незаконному придбанні, перевезенні, зберіганні наркотичного засобу у великих розмірах без мети збуту, та правильність кваліфікації його дій за ч.2 ст.309 КК України, обґрунтовані доказами, які досліджено судом у порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України.

Відповідно до вимог ч.2 ст.394, ст.404 КПК України, апеляційний суд не перевіряє висновки суду першої інстанції щодо фактичних обставин провадження, які ніким не оспорювалися, і докази стосовно яких судом, згідно із ч.3 ст.349 КПК України, не досліджувались.

Порушень кримінального процесуального закону під час установлення фактичних обставин вчинення злочину, які могли б істотно вплинути на висновки суду про винність обвинуваченого та кваліфікацію його дій, перевіркою матеріалів справи не виявлено.

Під час судового розгляду, що підтверджено записом судового засідання, яке відбулось 29.11.2017 року, обвинувачений ОСОБА_8 повністю визнав себе винним в обсязі висувного йому обвинувачення. Головуючим суддею йому було роз`яснено порядок дослідження доказів відповідно до ч.3 ст.349 КПК України та наслідки розгляду кримінального провадження в такому порядку, на що обвинувачений ОСОБА_8 надав згоду.

Оскільки він та інші учасники судового провадження не заперечували проти скороченого дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, суд обмежився тільки допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів провадження, що характеризують особу винного, а тому учасники судового провадження тепер позбавлені права оспорювати їх в апеляційному порядку.

З цих підстав не приймаються до уваги доводи захисника, викладені в його апеляційній скарзі, стосовно того, що на запису судового засідання не зафіксовано те, що ОСОБА_8 повністю визнав себе винним та погодився на спрощений порядок судового розгляду.

Крім того, колегією суддів звернуто увагу, що особисто обвинуваченим ОСОБА_8 порядок дослідження доказів, передбачений ч.3 ст.349 КПК України, не оспорюється, він повністю визнав себе винним у вчиненні злочину в обсязі висунутого обвинувачення, про що вказує в своїй апеляційній скарзі.

Не приймаються до уваги і доводи апелянтів щодо не ознайомлення з досудовою доповіддю органу пробації та необґрунтованістю прийняття висновків вказаної доповіді під час ухвалення судового рішення по суті обвинувачення.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, досудову доповідь складено відповідно до вимог ст.3141 КПК України, згідно наявного повідомлення, обвинувачений ОСОБА_8 відмовився отримати копію досудової доповіді органу пробації, однак брав участь у її складанні, що засвідчено його особистим підписом.

(а.п. 30)

Крім того, встановлено, що судом першої інстанції висновки вказаної доповіді були прийняті до уваги при обранні виду та міри покарання ОСОБА_8 , що узгоджується з вимогами вищевказаної норми кримінального процесуального закону.

Що ж до доводів апелянтів на суворість призначеного покарання та необхідність його пом`якшення із застосуванням ст.75 КК України, то колегія суддів вважає їх безпідставними.

Виходячи з положень, передбачених ст.65 КК України, при призначенні покарання суд повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при призначенні покарання обвинуваченому дотримався вимог ст.ст.50, 65 КК України щодо його необхідності, достатності і справедливості. Підстав вважати, що призначене покарання є суворим, як про це стверджують апелянти, немає.

Призначаючи ОСОБА_8 вид та міру покарання, суд першої інстанції відповідно до вимог ст.65 КК України врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст.12 КК України відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості, дані про його особу, що він за місцем проживання характеризується позитивно, раніше притягувався до кримінальної відповідальності, але судимості погашені в установленому законом порядку, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, обставини, що пом`якшують покарання, визнання вини, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, відсутність обставин, що обтяжують покарання, на які є посилання в апеляційних скаргах, що були враховані судом при призначенні покарання. Також суд врахував висновок органу пробації про високий ризик вчинення ОСОБА_8 повторного кримінального правопорушення та можливість його виправлення лише в умовах ізоляції від суспільства.

На підставі цих конкретних обставин, суд обґрунтовано дійшов висновку про те, що виправлення ОСОБА_8 можливе лише в умовах ізоляції від суспільства та правильно призначив йому покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки в мінімальних межах санкції ч.2 ст.309 КК України, яке за своїм видом та розміром, на думку колегії суддів, є справедливим, необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Дані про особу ОСОБА_8 , характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним злочину, свідчать про суспільну небезпеку його особи та неможливість його виправлення без відбування реального покарання у виді позбавлення волі.

Колегія суддів вважає, що виправлення ОСОБА_8 можливе лише в умовах ізоляції від суспільства, оскільки призначення йому покарання із застосуванням ст.75 КК України буде недостатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.

З огляду на викладене, підстав для пом`якшення покарання та зміни вироку в цій частині, як про це ставить питання сторона захисту в апеляційних скаргах, колегія судді не знаходить.

З запису судового засідання, яке відбулося 26.02.2018 року встановлено, що після проголошення вироку головуючий роз`яснив обвинуваченому ОСОБА_8 його зміст, порядок та строк оскарження, у цей же день йому вручено копію вироку, що підтверджено розпискою ОСОБА_8 (а.п. 58), де зазначено порядок та строк оскарження вироку, що жодним чином не свідчить про порушення судом першої інстанції вимог ч.1 ст.376 КПК України.

Отже, переконливих доводів, які б спростовували висновок суду першої інстанції в частині призначеного покарання, а також свідчили б про можливість виправлення обвинуваченого без відбування покарання із застосуванням ст.75 КК України, стороною захисту в апеляційних скаргах не наведено.

Даних про те, що у кримінальному провадженні неправильно застосовано кримінальний закон чи допущено істотні порушення кримінального процесуального закону, які можуть бути підставами для зміни чи скасування вироку, колегією суддів не встановлено.

Виходячи з наведеного, апеляційні скарги сторони захисту мають бути залишені без задоволення, а вирок без зміни.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_8 та захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 - залишити без задоволення, а вирок Голопристанського районного суду Херсонської області від 26 лютого 2018 року щодо ОСОБА_8 - без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення і може бути оскаржена учасниками судового провадження в касаційному порядку протягом 3 місяців з дня проголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: (підпис) ОСОБА_2
Судді: (підпис) ОСОБА_3 (підпис) ОСОБА_4

Згідно з оригіналом
Копія ухвали оформлена 23 травня 2018 року
Ухвала набрала законної сили 22 травня 2018 року

Суддя Апеляційного суду
Херсонської області ОСОБА_2