Номер провадження: 11-сс/785/1341/18
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.08.2018 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря с/з ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , подану в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , на ухвалу слідчого судді Суворовського районного суду м.Одеси від 10 серпня 2018 року про застосування до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0003823 від 10 серпня 2018 року за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою слідчого судді Суворовського районного суду м. Одеси від 10 серпня 2018 року було задоволено клопотання слідчого СВ Суворовського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 та до ОСОБА_8 підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів, без визначення розміру застави.

Не погодившись із зазначеною ухвалою слідчого судді захисник ОСОБА_7 подав в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 апеляційну скаргу, в якій просив ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого та застосувати до ОСОБА_8 більш м`який запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту.

Доводи апеляційної скарги захисник обґрунтовує тим, ухвала слідчого судді є незаконною, оскільки підозра, пред`явлена ОСОБА_8 , взагалі не обґрунтована, а ризики на які слідчий посилається у своєму клопотанні не підтверджуються жодними доказами.

Захисник зазначив, що ОСОБА_8 не має наміру переховуватись від органу досудового розслідування, оскільки він має постійне місце проживання в м.Одесі, має міцні соціальні зв`язки, одружений, на утриманні у нього знаходяться двоє неповнолітніх дітей, раніше не притягувався до кримінальної відповідальності.

Крім того, на думку захисника, слідчий в клопотанні не обґрунтував, чому інші більш м`які запобіжні заходи не зможуть запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Заслухавши суддю-доповідача, захисника ОСОБА_7 , який підтримав доводи апеляційної скарги, прокурора ОСОБА_6 , який заперечував проти його задоволення, дослідивши доводи апеляційної скарги, матеріали провадження за клопотанням слідчого, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу.

Згідно з п. 3 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Статтею 194 КПК України передбачено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

При розгляді зазначеного кримінального провадження у відповідності до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» апеляційний суд застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Відповідно до ст.5 Конвенції, кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури встановленої законом: п.с) законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчинені нею правопорушення, або обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

В рішенні «Єлоєв проти України» Європейський суд з прав людини вказує на те, що пункт 4 статті 5 забезпечує заарештованим чи затриманим особам право на перегляд матеріально-правових і процесуальних умов, які з погляду Конвенції, є суттєвими для забезпечення «законності» позбавлення свободи. Це означає, що компетентний суд має перевірити не лише дотримання процесуальних вимог національного законодавства, а й обґрунтованість підозри, яка стала підставою для затримання, а також мети, з якою застосовувалося затримання (також справа «Буткевічюс проти Литви»).

Разом з тим відповідно до п.175 рішення у справі «Нечипорук та Йонкало проти України» (Nechiporuk and Yonkalo v. Ukraine) від 21 квітня 2011 р., заява № 42310/04 суд наголошує, що термін обґрунтована підозра означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Вимога, що підозра має ґрунтуватись на обґрунтованих підставах, є значною частиною гарантії недопущення свавільного затримання і тримання

під вартою. Більше того, за відсутності обґрунтованої підозри особа не може бути за жодних обставин затримана або взята під варту з метою примушення її зізнатися у злочині, свідчити проти інших осіб або з метою отримання від неї фактів чи інформації, які можуть служити підставою для обґрунтованої підозри (див. рішення у справі «Чеботарі проти Молдови» (Cebotari v. Moldova), N 35615/06, п.48, від 13 листопада 2007 року).

Апеляційний суд вважає, що розглядаючи клопотання слідчого про застосування до ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчий суддя дотримався вищевикладених вимог КПК України, взяв до уваги практику Європейського суду з прав людини, врахував їх при постановленні оскарженої ухвали та прийняв обґрунтоване та законне судове рішення.

Органом досудового розслідування ОСОБА_8 підозрюється в тому, що 09 серпня 2018 року приблизно о 23:00 год., він разом із ОСОБА_10 , знаходились біля супермаркету «Честор», в будинку №299 по вул.Миколаївська дорога в м.Одесі, де зустріли раніше незнайомих їм ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 . Між ОСОБА_8 та ОСОБА_11 на ґрунті раптово виниклих між ними неприязних відносини стався словесний конфлікт, який в подальшому переріс у бійку. У ході бійки у ОСОБА_8 виник прямий умисел, спрямований на вбивство, реалізуючи який ОСОБА_8 , діючи умисно, з метою вбивства ОСОБА_11 , усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, наніс останньому колюче-ріжучим предметом три удари в область грудної клітки зліва. Від отриманих тілесних ушкоджень ОСОБА_11 помер.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України підтверджується комплексом зібраних у кримінальному провадженні доказів, а саме: протоколом затримання ОСОБА_8 , протоколами допиту свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , протоколом пред`явлення осіб для впізнання за фотознімками, протоколом огляду місця події від 10 серпня 2018 року, протоколом огляду трупа від 10 серпня 2018 року, протоколом огляду місця події від 10 серпня 2018 року, та іншими матеріалами кримінального

Апеляційний суд вважає, що на даному етапі досудового розслідування вказані докази є вагомими та достатніми для обґрунтування підозри ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому злочину. При цьому, доводи сторони захисту про необґрунтованість підозри ОСОБА_8 не можуть бути прийняті до уваги, оскільки відповідно до статей 89, 94 КПК України та Глави 28 КПК України питання про встановлення вини підозрюваного у вчиненні інкримінованого йому злочину, оцінка зібраних доказів на предмет їх достовірності і допустимості відноситься до компетенції суду за наслідками судового розгляду кримінального провадження по суті обвинувачення, а підстав для визнання доказів недопустимими, відповідно до ст.87 КПК України, стороною захисту в апеляційній скарзі не наведено та в ході апеляційного розгляду не встановлено.

Злочин, передбачений ч.1 ст.115 КК України, відповідно до ст.12 КК України відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, оскільки за його вчинення передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до п`ятнадцяти років.

Таким чином, згідно з вимогами ч.2 ст.183 КПК України до ОСОБА_8 може бути застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Враховуючи тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному ОСОБА_8 у разі доведеності його вини, апеляційний суд вважає, що ризик того, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та суду існує і є обґрунтованим.

Вказаний ризик підтверджується і тією обставиною, що одразу ж після вчинення злочину ОСОБА_8 залишив місце події та був затриманий працівниками правоохоронних органів лише через добу внаслідок проведення оперативно-розшукових заходів та слідчих дій.

За таких обставин апеляційний суд вважає обґрунтованим існування ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК України.

Крім того, одним зі свідків у кримінальному провадженні є ОСОБА_10 який є колегою ОСОБА_8 і з яким підозрюваний знаходився в момент вчинення злочину.

Оскільки ОСОБА_8 особисто знайомий зі свідком ОСОБА_10 , апеляційний суд вважає наявним ризик того, що підозрюваний може незаконно впливати на вказаного свідка з метою схилити його до зміни своїх первинних показань, що в свою чергу буде перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні, а також повному, всебічному та об`єктивному дослідженню всіх обставин справи.

Більш того апеляційний суд погоджується з наявністю ризику, передбаченого п.2 ч.1 ст.177 КПК України, а саме, що підозрюваний може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

Так, на теперішній час не встановлено місце знаходження знаряддя вчинення злочину - ножа, яким ОСОБА_8 наносив поранення потерпілому і який підозрюваний ймовірно приховав або знищів.

Із вказаного ризику виплаває і інший ризик, що перебуваючи на свободі та з метою уникнення кримінальної відповідальності ОСОБА_8 буде намагатися всіма можливішими заходами перешкоджати кримінальному провадженню.

З огляду на наявність вищевказаних ризиків, передбачених пунктами 1-4 ч.1 ст.177 КПК України апеляційний суд вважає, що слідчий суддя дійшов правильного та обґрунтованого висновку про те, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів аніж тримання під вартою на даному етапі досудового розслідування не зможе запобігти заявленим слідчим ризикам та не дозволить контролювати місце перебування ОСОБА_8 , який у разі застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу цілком ймовірно вдасться до спроб зникнути з поля зору правоохоронного органу з метою уникнути кримінального переслідування.

За таких обставин, апеляційний суд дійшов висновку про те, що доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 про безпідставність застосування до його підзахисного запобіжного заходу у виді тримання під вартою є необґрунтованими, а слідчий суддя при розгляді клопотання дослідив всі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, та не виявив перешкод для застосування такого запобіжного заходу, передбачених ч.2 ст.183 КПК України.

Крім того, апеляційний суд погоджується з висновком слідчого судді, який керуючись положеннями п.2 ч.4 ст.183 КК України при застосуванні до ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою не визначив розмір застави, оскільки інкримінований йому злочин спричинив загибель людини.

Враховуючи викладене, апеляційний суд дійшов висновку про необґрунтованість апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 у зв`язку з чим вважає за необхідне залишити її без задоволення, а оскаржувану ухвалу слідчого судді - без змін.

Керуючись статтями 177, 178, 183, 194, 309, 376, 404, 405, 407, 418, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , подану в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Суворовського районного суду м. Одеси від 10 серпня 2018 року, якою задоволено клопотання слідчого СВ Суворовського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 та до ОСОБА_8 підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів до 08 жовтня 2018 року, без визначення розміру застави залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді апеляційного суду Одеської області:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3