Провадження № 1-кс/331/4263/2018

У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 жовтня 2018 року слідчий суддя Жовтневого районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю скаржника ОСОБА_3 , розглянувши скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого військової прокуратури Запорізького гарнізону Південного регіону України про закриття кримінального провадження №0000137 ,
В С Т А Н О В И В :
У провадженні Жовтневого районного суду м. Запоріжжя перебуває скарга ОСОБА_3 на постанову слідчого військової прокуратури Запорізького гарнізону Південного регіону України від 25 червня 2018 року про закриття кримінального провадження №0000137, оскільки, на думку скаржника, вищевказана постанова незаконна та підлягає скасуванню через те, що слідчим неповно проведено досудове розслідування, не перевірена діяльність слідчого УСБУ з приводу вчинення ним злочину, не вірно зроблена кваліфікація його дій та безпідставно заявника не визнано потерпілим по справі.

У судовому засіданні скаржник ОСОБА_3 скаргу підтримав та просив її задовольнити.

Слідчий у судове засідання не з"явився, про час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином, його неявка не перешкоджає розгляду справи по суті.

Вислухавши пояснення скаржника, дослідивши матеріали кримінального провадження слідчий суддя приходить до наступних висновків.

У судовому засіданні встановлено, що у провадженні слідчих військової прокуратури Запорізького гарнізону перебувало кримінальне провадження № 0000137 від 14.09.2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 367 КК України щодо посадових осіб УСБУ у Запорізькій області.

Розслідування даного кримінального провадження розпочалося на підставі заяви ОСОБА_3 від 13.09.2017 року щодо притягнення до кримінальної відповідальності слідчого СВ УСБУ в Запорізькій області ОСОБА_4 . Під час розслідування даного провадження була проведена попередня кваліфікація злочину за ч.1 ст. 367 КК України , як вчинення службової недбалості службовою особою.

Під час проведення досудового розслідування слідчим було отримано висновок за результатами проведення сллужбового розслідування щодо можливих порушень законодавства співробітнимом УСБУ, допитано у якості свідка слідчого ОСОБА_4 , винесена постанова про відмову у визнання потерпілим заявника ОСОБА_3 , після чого 25.06.2018 року винесена постанова про закриття кримінального провадження у зв"язку із тим, що " в ході розслідування не встановлено факту зловживання слідчим ОСОБА_4 службовим становищем".

Так, згідно п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається в разі, якщо, зокрема встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Статею 9 КПК України передбачено, що під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства. Прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Згідно до ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню:

1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення);

2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення;

3) вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат;

4) обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження;

5) обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання;

6) обставини, які підтверджують, що гроші, цінності та інше майно, які підлягають спеціальній конфіскації, одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від такого майна, або призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи винагороди за його вчинення, або є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом, або підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення;

7) обставини, що є підставою для застосування до юридичних осіб заходів кримінально-правового характеру.

Частина 2 ст. 91 КПК України передбачає, що доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Як встановлено у судовому засіданні слідчий під час розслідування кримінального провадження за заявою ОСОБА_3 обмежився отриманням висновку за результатами проведення службового розслідування щодо можливих порушень законодавства співробітником УСБУ та допитом самого слідчого ОСОБА_4 у якості свідка. Інших дій, спрямованих на збирання доказів по справі, вчинено не було, із клопотаннями про отримання тимчасового доступу до матеріалів кримінального провадження, яке перебуває у провадженні слідчого ОСОБА_4 , слідчий військової прокуратури не звертався, безпосередньо вказані матеріали на предмет дотримання слідчим ОСОБА_4 вимог діючого законодавства під час розслідування справи та вісутність ознак зловживання своїм службовим становищем, не вивчались та не аналізувались.

Крім того, слідчим не були отримані та досліджені процесуальні документи, винесені слідчим ОСОБА_4 та слідчими суддями або судом апеляційної інстанції під час здійснення апеляційного перегляду винесених рішень.

Також слідчий суддя зазначає, що слідчим були проігноровані без відповідного мотивування повідомлення заявником ОСОБА_3 про вчинення слідчим ОСОБА_4 , іншого злочину, передбаченого ст. 109, 110 та 111 КК України, та, як наслідок, не вжито заходів для отримання та дослідження відповідно до норм КПК відеоматеріалів, на які посилається заявник у своїй заяві. Розслідування злочину за вказаним епізодом взагалі не проводилось.

Зі змісту постанови про закриття кримінального провадження від 25.06.2018 року вбачається, що слідчим не було наведено мотивів прийнятого рішення, а лише констатовано про відсутність у діях ОСОБА_4 складу злочину, що не відповідає вимогам для оформлення процесуальних документів.

Згідно практики Європейського суду з прав людини розслідування не буде ефективним доти, доки всі докази не будуть ретельно вивчені. А висновки не будуть обґрунтовані (рішення у справі № 43577/98 та 43579/98, п. 131 Nachovaand others v. Bulgaria, рішення у справі ОСОБА_3 та інші проти України від 13.01.2013 року п. 42, рішення у справі Шевченко проти України від 04.04.2006 року п. 67). Органи влади завжди повинні добросовісно намагатись з"ясувати те, що трапилось, та не покладатися на поспішні та необґрунтовані висновки для закриття кримінальної справи, або використовувати такі висновки для закриття кримінальної справи, або використовувати такі висновки як підставу для своїх рішень (див. рішення у справі «Асьонов та інші проти Болгарії» (Assenov and Others v.Bulgaria) від 08.10.1998 року, п. 103 з подальшим посиланням, Reports of Judgments and Decisions 1998-VIII).»

Відповідно до ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора: 3) рішення слідчого про закриття кримінального провадження, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.
Таким чином, оскільки під час судового засідання знайшов свого підтвердження факт неналежного та неповного проведення рослідування кримінального провадження за заявою ОСОБА_3 , постанова про закриття кримінального провадження під 25.06.2018 року є немотивованого та необгрунтованою та такою, що винесена передчасно без проведення належного досудового розслідування, слідчий суддя вважає необхідним постанову скасувати, а матеріали кримінального провадження повернути слідчому для проведення досудового розслідування.
На підставі викладеного, керуючись ст. 2,9. 91, 92, 284, 303, 309 КПК України,-

У Х В А Л И В:
Скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого військової прокуратури Запорізького гарнізону Південного регіону України про закриття кримінального провадження №0000137 - задовольнити.
Скасувати постанову слідчого військової прокуратури Запорізького гарнізону Південного регіону України ОСОБА_5 від 25 червня 2018 року про закриття кримінального провадження №0000137.
Ухвалу слідчого судді надіслати до військової прокуратури Запорізького гарнізону Південного регіону України для продовження розслідування кримінального провадження.
Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.
Слідчий суддя ОСОБА_1