справа №619/3331/16-к
провадження №1-кп/619/57/18
06 липня 2018 року м. Дергачі
Дергачівський районний суд Харківської області
у складі:головуючого - суддіОСОБА_1
за участю:секретаря судового засіданняОСОБА_2
обвинуваченогоОСОБА_4
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Олександрівка Близнюківського району Харківської області, громадянина України, освіта неповна середня, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого за вироком Близнюківського районного суду Харківської області від 19.09.2014 року за ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України до трьох років позбавлення волі з застосуванням ст. 75 КК України з іспитовим строком на два роки,
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 413 КК України.
14 серпня 2015 року солдат ОСОБА_6 на підставі Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» за №15/2015 року від 14 січня 2015 року призваний ІНФОРМАЦІЯ_2 на військову службу під час мобілізації та направлений для подальшого проходження військової служби до військової частини - польова пошта НОМЕР_1 , де наказом командира вказаної частини №217 від 05 жовтня 2015 року останній призначений на посаду номера обслуги 2 взводу мінометної батареї 3 механізованого батальйону. 08 серпня 2016 року солдат ОСОБА_6 , згідно Книги видачі зброї та боєприпасів мінометної батареї 3 механізованого батальйону військової частини - польова пошта НОМЕР_1 , одержав для службового користування 5,45 мм автомат АКС-74 НОМЕР_2 , загальною вартістю 704 гривні. Після отримання зброї солдат ОСОБА_6 , пройшов інструктаж з питань порядку несення служби, поводження зі зброєю, мір безпеки, заборони вживання спиртних напоїв. В подальшому, згідно наказу командира вищевказаної військової частини №167 від 08 серпня 2016 року, солдат ОСОБА_6 вибув у службове відрядження до табірного намету військової частини - польова пошта НОМЕР_1 , який розташований неподалік АДРЕСА_2 , для прикриття ділянки державного кордону в складі батальйону тактичної групи. Відповідно до ст.ст. 2, 4, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» солдат ОСОБА_6 вважається військовослужбовцем, який проходить військову службу за призовом під час мобілізації. Положеннями ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» передбачено, що особливий період настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію, а згідно Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» за № 15/2015 від 14 січня 2015 року оголошено її проведення протягом 2015 року у три черги протягом 210 діб із дня набрання чинності даного Указу Президента. Відповідно до вимог ст.ст. 17, 65, 68 Конституції України, визначено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є обов`язком громадян України. Керуючись ст.ст. 3, 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України солдат ОСОБА_6 під час проходження військової служби повинен свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, знати й утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, бойову та іншу техніку, берегти державне майно, особисто відповідати за внутрішній порядок, стан і збереження озброєння, бойової та іншої техніки, встановлювати такий внутрішній порядок, який гарантував би неухильне виконання законів України і положень статутів Збройних Сил України. У відповідності до п. 2 розділу І Інструкції про організацію обліку, зберігання і видачі стрілецької зброї та боєприпасів у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністра оборони України №359 від 29 червня 2005 року (далі - Інструкція) до стрілецької зброї відносяться табельна та нетабельна зброя: револьвери, пістолети, гвинтівки, карабіни, автомати, пістолети- кулемети, кулемети, сигнальні пістолети, ручні гранатомети, запасні стволи кулеметів, пристрої для навчальних стрільб, спортивна та навчальна зброя, зброя спеціального призначення. Крім цього, згідно з п. 14 розділу І Інструкції, солдату ОСОБА_7 забороняється залишати стрілецьку зброю та боєприпаси без нагляду. Однак, солдат ОСОБА_6 , достовірно знаючи вищевказані вимоги законодавства України, діючи із злочинною самовпевненістю, тобто передбачаючи можливість настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння, але легковажно розраховуючи на їх відвернення, через несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов`язків, 25 серпня 2016 року заступив у наряд в період з 00 год. 00 хв. по 02 год. 00 хв., а закріплений за ним автомат АКС-74У № НОМЕР_3 залишив під матрацом свого ліжка у табірному наметі військової частини - польова пошта НОМЕР_1 , який розташований поблизу АДРЕСА_2 . В подальшому, повернувшись з наряду до табірного намету приблизно о 02 год. 00 хв. 25 серпня 2016 року солдат ОСОБА_6 виявив відсутність закріпленої за ним зброї - автомата АКС-74У № НОМЕР_3 . Внаслідок злочинної самовпевненості солдата ОСОБА_8 , державі в особі військової частини польова пошта НОМЕР_1 завдано матеріальних збитків на суму 704 гривні.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав повністю, у вчиненому щиросердно розкаявся, підтвердив факт і обставини вчинення злочину, так як це зазначено вище.
Оскільки учасники судового розгляду не заперечували, суд відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин справи, які ніким не оспорюються, та з урахуванням вимог ч. 4 ст. 349 КПК України суд обмежився допитом обвинуваченого та дослідженням доказів, які характеризують його особу.
Вина обвинуваченого у вчиненні вищезазначеного злочину доведена в повному обсязі і підтверджується доказами, які є в матеріалах кримінального провадження, і обвинуваченим не оспорюються.
Дії обвинуваченого ОСОБА_8 , які виразилися у втраті ввіреної для службового користування зброї внаслідок порушення правил її зберігання, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, суд кваліфікує за ч. 2 ст. 413 КК України.
При вирішенні питання про вид і міру покарання ОСОБА_7 суд враховує його щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та добровільне відшкодування завданого збитку, що відповідно до пунктів 1, 2 ч. 1 ст. 66 КК України визнається судом обставинами, які пом`якшуютьь його покарання.
Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_8 , судом не встановлено.
Вивченням даних про особу ОСОБА_8 встановлено, що він раніше судимий, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно.
При призначенні покарання ОСОБА_7 , суд відповідно до вимог ст.65 КК України, бере до уваги характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого злочину, його наслідки, відшкодування збитків, а також дані про особу обвинуваченого.
За таких обставин справи, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, обставини, які пом`якшують його покарання, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_7 покарання за ч. 2 ст. 413 КК України у виді позбавлення волі в межах санкції частини цієї статті.
Відповідно до ст. 71 КК України, за таких обставин справи, враховуючи особу обвинуваченого, суд до покарання за ч. 2 ст. 413 КК України приєднує частину невідбутого покарання за вироком Близнюківського районного суду Харківської області від 19 вересня 2014 року.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 просить звільнити його від відбування покарання, застосувавши Закон України «Про амністію у 2016 році», як до особи, яка захищала незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України, брала безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, що підтверджується довідкою № 12/403 від 26.12.2017 року ТВО командира військової частини НОМЕР_4 ОСОБА_9 .
Відповідно до ст. 2 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 року, підлягають звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, осіб, кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили, а також осіб, визнаних винними у вчиненні злочину, що не є особливо тяжким злочином проти життя та здоров`я особи та не є діянням, передбаченим частинами другою, третьою і четвертою статті 408, статтею 410, частинами другою, третьою і четвертою статті 411 Кримінального кодексу України, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України, брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, отримали статус учасника бойових дій (крім осіб, зазначених у частині четвертій статті 86 Кримінального кодексу України, статті 4 Закону України "Про застосування амністії в Україні" та статті 9 цього Закону).
Тобто, на день набрання чинності Законом України «Про амністію у 2016 році» ОСОБА_4 має статус особи, яка брала безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районах проведення антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей.
Вчинений ОСОБА_4 злочин ст. 413 ч. 2 КК України, не вказаний у ст. 9 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 року, яким передбачено вичерпний перелік випадків, коли амністія не застосовується. Обмежень щодо застосування амністії, згідно із Законом України «Про застосування амністії в Україні» від 1996 року та Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 року не встановлено.
За таких обставин суд вважає за можливе звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного основного і додаткового покарання.
Прокурором був поданий цивільний позов про стягнення з обвинуваченого на користь військової частини польова пошта НОМЕР_1 грошових коштів у розмірі 704 гривні.
У судовому засіданні прокурор заявив клопотання про залишення позову без розгляду у зв`язку з відшкодуванням обвинуваченим завданого збитку. У зв`язку з викладеним, суд залишає вказаний позов прокурора без розгляду.
Речових доказів у справі не має, процесуальні витрати відсутні.
Керуючись ст.ст. 368-371, 373-376, 392, 395 КПК України, суд,
ОСОБА_4 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 413 КК України, і призначити йому покарання виді 1 (одного) року позбавлення волі.
На підставі ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Близнюківського районного суду Харківської області від 19 вересня 2014 року та остаточно визначити покарання ОСОБА_4 у виді 3 (трьох) років шести місяців позбавлення волі.
На підставі ст. 2 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 року ОСОБА_4 звільнити від відбування основного покарання.
Цивільний позов прокурора військової прокуратури Харківського гарнізону залишити без розгляду.
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Харківської області через Дергачівський районний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1