УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2018 р.
м. Київ

Справа № 2035/5763/2012

Провадження № 51-317 км 18
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати
Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:
прокурора ОСОБА_4 ,
захисників ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
ОСОБА_9 , ОСОБА_10 (в режимі відеоконференції),
засудженої ОСОБА_11 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні кримінальну справу за касаційними скаргами прокурора, засудженої ОСОБА_11 , захисника ОСОБА_5 , який діє в інтересах ОСОБА_12 , на вирок Червонозаводського районного суду м. Харкова від 23 вересня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 22 березня 2017 року.

Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини

Вироком Червонозаводського районного суду м. Харкова від 23 вересня 2015 року засуджено:

ОСОБА_11 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
уродженку м. Чугуєва Харківської області,
яка мешкає за адресою:
АДРЕСА_1 , таку, що не має судимості,

- за ч. 4 ст. 27, п.п. 6, 11 ч. 2 ст. 115 КК України - до покарання у виді довічного позбавлення волі з конфіскацією належного їй майна;

ОСОБА_13 ,

ІНФОРМАЦІЯ_2 ,

уродженця та мешканця

АДРЕСА_2 ,

такого, що не має судимості,

- за ч. 3 ст. 27, п.п. 6, 11 ч. 2 ст. 115 КК України - до покарання у виді довічного позбавлення волі з конфіскацією належного йому майна та позбавленням звання майора міліції;

- за ч. 3 ст. 27, ч. 1 ст. 263 КК України - до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років;

- за ч. 1 ст. 364 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки з позбавленням права обіймати посади в правоохоронних органах строком на 3 роки та штрафом в розмірі 5 100 грн;

- на підставі ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_13 визначено остаточне покарання у виді довічного позбавлення волі з конфіскацією належного йому майна, позбавленням звання майора міліції, права обіймати посади в правоохоронних органах строком на 3 роки та штрафом в розмірі 5 100 грн;
ОСОБА_12 ,

ІНФОРМАЦІЯ_3 ,

уродженця та мешканця

АДРЕСА_3 ,

такого, що не має судимості,

- за п.п. 6, 11 ч. 2 ст. 115 КК України - до покарання у виді довічного позбавлення волі з конфіскацією належного йому майна;

- за ч. 1 ст. 263 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років;

- на підставі ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_12 визначено остаточне покарання у виді довічного позбавлення волі з конфіскацією належного йому майна;
ОСОБА_14 ,

ІНФОРМАЦІЯ_4 ,

уродженця та мешканця

АДРЕСА_4 ,

такого, що не має судимості в силу

ст. 89 КК України,

- за ч. 1 ст. 14, п.п. 6, 11 ч. 2 ст. 115 КК України - до покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років 6 місяців з конфіскацією належного йому майна.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 на користь потерпілих ОСОБА_15 і ОСОБА_16 в рахунок відшкодування матеріальних збитків 37 049,49 грн, а також в рахунок відшкодування моральної шкоди по 500 000 кожному.

Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 22 березня 2017 року вирок місцевого суду змінено:
- пом`якшено призначене ОСОБА_11 покарання - до 14 років позбавлення волі з конфіскацією належного їй майна;
- пом`якшено призначене ОСОБА_12 покарання до 15 років позбавлення волі з конфіскацією належного йому майна;
- на підставі ч. 5 ст. 74 і ст. 49 КК України ОСОБА_12 звільнено від призначеного покарання за ч. 1 ст. 263 КК України за закінченням строку давності притягнення до кримінальної відповідальності;
- пом`якшено призначене ОСОБА_13 за ч. 3 ст. 27, п.п. 6, 11 ч. 2 ст. 115 КК України покарання до 15 років позбавлення волі з конфіскацією належного йому майна та позбавленням звання «майор міліції»;
- в частині засудження ОСОБА_13 за ч. 1 ст. 364 КК України вирок скасовано, кримінальну справу в цій частині на підставі п. 2 ч. 1 ст. 6 КПК України (1960 року) закрито за відсутністю складу злочину;
- на підставі ч. 5 ст. 74 і ст. 49 КК України ОСОБА_13 звільнено від призначеного покарання за ч. 3 ст. 27, ч. 1 ст. 263 КК України за закінченням строку давності притягнення до кримінальної відповідальності;
- виключено з резолютивної частини вироку посилання на призначення ОСОБА_13 та ОСОБА_12 покарання за сукупністю злочинів на підставі ст. 70 КК України;
- за правилами ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції Закону від 26 листопада 2015 року) засудженим зараховано у строк покарання строк попереднього ув`язнення: ОСОБА_11 - з 02 березня 2012 року по 22 березня 2017 року, ОСОБА_13 - з 20 вересня 2011 року по 22 березня 2017 року, ОСОБА_12 - з 20 жовтня 2011 року по 22 березня 2017 року включно.
За вироком суду, з урахуванням змін, внесених апеляційним судом, ОСОБА_11 , ОСОБА_13 , ОСОБА_12 , ОСОБА_14 визнано винуватими у вчиненні злочинів за таких обставин.
Так, ОСОБА_11 , будучи співвідповідачем, а також представником відповідачів ОСОБА_17 та ОСОБА_18 в цивільній справі за позовом до них ОСОБА_16 , маючи матеріальну зацікавленість в результатах його розгляду, діючи умисно, приблизно в травні-червні 2011 року у м. Харкові звернулася до свого знайомого ОСОБА_13 , який на той час був співробітником правоохоронних органів, з пропозицією організувати вчинення умисного вбивства ОСОБА_16 за матеріальну винагороду в розмірі 20 000 доларів США. Пізніше ОСОБА_11 передала ОСОБА_13 аванс в розмірі 10 000 доларів США.
ОСОБА_13 , у свою чергу, не бажаючи особисто виконувати замовлення на умисне вбивство ОСОБА_16 , вирішив організувати вчинення даного злочину й на початку червня 2011 року звернувся до свого знайомого ОСОБА_14 , який знаходився в скрутному матеріальному становищі.
При зустрічі з ОСОБА_14 біля будинку № 8 на вул. Тополева у м. Харкові ОСОБА_13 вступив з ним у злочинну змову на виконання особливо тяжкого злочину, а саме умисного вбивства ОСОБА_16 на замовлення ОСОБА_11 . В ході цієї зустрічі ОСОБА_13 створив умови для вчинення вказаного злочину, передавши ОСОБА_14 частину отриманої винагороди за вчинення вбивства ОСОБА_16 в розмірі 7 500 доларів, а також раніше отриману від ОСОБА_11 кольорову фотокартку, розміром 10x15 см, із зображенням ОСОБА_16 та його анкетними даними з її зворотного боку у вигляді рукописних записів в друкованому стилі.
Реалізуючи свій корисливий умисел, ОСОБА_13 частину грошових коштів в розмірі 2 500 доларів США, що залишилися з суми, переданої йому ОСОБА_11 в якості матеріальної винагороди за вбивство ОСОБА_16 , звернув на свою користь.
У свою чергу, ОСОБА_14 , діючи умисно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи, що в результаті його дій буде здійснено умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, забезпечуючи умови для приготування зазначеного злочину, отримав від ОСОБА_13 грошові кошти в сумі 7 500 доларів США та фотографію ОСОБА_16 , чим дав згоду на вчинення умисного вбивства останнього на умовах, запропонованих ОСОБА_13 , тим самим вступивши з ним в злочинну змову.
Виконуючи умови змови на вчинення умисного вбивства ОСОБА_16 , реалізуючи свій корисливий мотив, приблизно на початку липня 2011 року ОСОБА_14 підготував умови для вчинення даного злочину, передавши ОСОБА_19 частину виділених ОСОБА_13 грошових коштів в сумі 6 000 доларів США та вищевказану фотографію з зображенням ОСОБА_16 з анкетними даними останнього, привласнивши собі в якості передбачуваної ним оплати за вчинення дій з приготування до вчинення умисного вбивства на замовлення частину виділених грошових коштів в розмірі 1500 доларів США, про що повідомив ОСОБА_13 , чим довів свій злочинний умисел з приготування до вчинення умисного вбивства ОСОБА_16 на замовлення до кінця.
Однак ОСОБА_19 , не маючи намірів здійснювати будь-які дії щодо створення умов для скоєння вбивства ОСОБА_16 , намагаючись отримати грошові кошти від ОСОБА_14 шляхом обману, умисно ввів ОСОБА_14 та ОСОБА_13 в оману про свої наміри щодо підготовки умов до вчинення вбивства ОСОБА_16 .
В силу зазначених причин, ОСОБА_19 , отримавши від ОСОБА_14 зазначені грошові кошти в розмірі 6 000 доларів США, добровільно відмовився від вчинення вбивства ОСОБА_16 , у зв`язку з чим злочинний умисел ОСОБА_13 по організації умисного вбивства ОСОБА_16 не був доведений до кінця.
Розуміючи, що ОСОБА_13 не були виконані умови домовленості про фізичне усунення ОСОБА_16 , ОСОБА_11 пред`явила ОСОБА_13 претензію з приводу взятих на себе зобов`язань і зажадала від нього довести злочинний умисел на вбивство ОСОБА_16 до кінця.
ОСОБА_13 , продовжуючи реалізацію злочинного умислу, спрямованого на організацію умисного вбивства ОСОБА_16 на замовлення ОСОБА_11 , приблизно в середині липня 2011 року, не бажаючи самостійно виконувати умисне вбивство, вирішив залучити до скоєння даного злочину іншого виконавця.
З цією метою ОСОБА_13 приблизно в другій половині липня 2011 року звернувся до свого близького знайомого (кума) і колишнього колеги по роботі в УБОЗ ГУМВСУ в Харківській області ОСОБА_12 , достовірно знаючи, що останній володіє професійними навичками стрільби з вогнепальної зброї, методами оперативно розшукової діяльності і має спеціальну фізичну та психологічну підготовку.
При зустрічі з ОСОБА_12 у другій половині липня 2011 року в кафе «Потейто Хаус» у м. Харкові ОСОБА_13 , діючи умисно, з корисливих мотивів, виступаючи організатором умисного вбивства ОСОБА_16 на замовлення ОСОБА_11 , запропонував ОСОБА_12 здійснити умисне вбивство ОСОБА_16 з передоплатою в розмірі 3000 доларів США, і далі, після скоєння вбивства ОСОБА_16 та отримання від ОСОБА_11 решти суми винагороди в розмірі 10 000 доларів США, розділити ці кошти між собою.
Переслідуючи корисливий мотив, усвідомлюючи, що в результаті запропонованих незаконних дій буде здійснено умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, ОСОБА_12 погодився особисто виконати умисне вбивство ОСОБА_16 , тим самим вступивши в злочинну змову з ОСОБА_13 .
Так, ОСОБА_13 приблизно в кінці липня 2011 року в кафе «Потейто Хаус» у м. Харкові передав ОСОБА_12 , а останній прийняв раніше отриману ним від ОСОБА_11 записку з рукописним текстом «Московський суд, суддя ОСОБА_20 скарга ОСОБА_16 на дії державного виконавця ОСОБА_21 ОТВС Харківського р-ну с / з 16.02 Третя особа ОСОБА_18 ОСОБА_22 », і раніше обумовлені кошти в розмірі 3 000 доларів США для підготовки до вчинення злочину в якості передоплати за його вчинення.
В подальшому при неодноразових зустрічах ОСОБА_13 передавав, а ОСОБА_12 отримував зібрані ОСОБА_13 установчі дані про особу ОСОБА_16 , звіряли результати спостереження за останнім на території, прилеглій до будинку за місцем його проживання, узгоджували складену ОСОБА_12 на зворотному боці зазначеної вище записки схему із зображенням місцевості, прилеглої до будинку ОСОБА_16 з можливими шляхами відходу з місця скоєння злочину.
Здійснюючи організацію умисного вбивства ОСОБА_16 , ОСОБА_13 спільно з ОСОБА_12 розробив план здійснення умисного вбивства ОСОБА_16 , відповідно до якого ОСОБА_12 повинен буде зробити постріли в ОСОБА_16 з пістолета, придбаного ним за рахунок коштів, переданих йому ОСОБА_13 в якості передоплати в сумі 3000 доларів США, а також план відходу з місця події, відповідно до якого ОСОБА_12 повинен буде швидко втекти з місця скоєння злочину на своєму службовому автомобілі, який буде знаходитись недалеко від місця проживання ОСОБА_16 .
Крім того, відповідно до плану, погодженого між ОСОБА_13 та ОСОБА_12 , останній повинен буде незаконно придбати вогнепальну зброю, з якого буде здійснювати постріли в ОСОБА_16 і заздалегідь забезпечити собі алібі на випадок його можливої перевірки правоохоронними органами на причетність до скоєння вбивства.
При цьому, погоджуючи з ОСОБА_12 злочинний план з підготовки необхідних умов для здійснення умисного вбивства ОСОБА_16 на замовлення ОСОБА_11 , ОСОБА_23 переконав ОСОБА_12 в тому, що найбільш надійним способом позбавлення життя ОСОБА_16 є незаконне використання вогнепальної зброї типу пістолет і боєприпасів до неї.
Таким чином, здійснюючи з корисливих мотивів організацію умисного вбивства ОСОБА_16 на замовлення, ОСОБА_13 також організував незаконне поводження зі зброєю та боєприпасами.
ОСОБА_12 , на виконання вищевказаного злочинної змови, з 13 вересня 2011 року, за 2 дні до скоєння злочину, оформив відпустку за місцем своєї роботи в державній інспекції з карантину рослин по Харківській області, при цьому залишивши в своєму користуванні закріплений за ним службовий автомобіль «Деу сенс», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , який запланував використовувати для швидкого приховування з місця події, залишивши його поблизу від місця скоєння злочину.
Також для вчинення злочину ОСОБА_12 за рахунок переданих йому ОСОБА_13 грошових коштів в сумі 3000 доларів США придбав у невстановлених в ході досудового слідства осіб пістолет, калібру 7,62 мм, а також боєприпаси до нього - бойові револьверні патрони 7,62x39 Наган, заводського калібру 7,62 мм, у невстановленій в ході досудового слідства кількості.
Далі ОСОБА_12 , діючи умисно та протиправно, не маючи відповідного дозволу, переніс вказану зброю і боєприпаси до неї у невстановлене в ході досудового слідства місце, де незаконно, без відповідного дозволу, зберігав дану зброю до дня здійснення умисного вбивства ОСОБА_16 .
Продовжуючи свій злочинний умисел, спрямований на незаконне поводження зі зброєю та боєприпасами до неї, 15 вересня 2011 року ОСОБА_12 незаконно, без відповідного дозволу, переніс вказану вище зброю з місця його зберігання до місця скоєння умисного вбивства ОСОБА_16 , де використав його для здійснення зазначеного злочину і в подальшому приховав цю зброю від органів слідства.
15 вересня 2011 року приблизно о 17.05 ОСОБА_12 , діючи з корисливих мотивів, за попередньою змовою зі ОСОБА_13 , реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на вбивство ОСОБА_16 на замовлення, перебуваючи біля під`їзду № 2 будинку АДРЕСА_5 , використовуючи вказану вище зброю, зробив два прицільних постріли в ОСОБА_16 , що проходив біля під`їзду, спричинивши йому тяжких тілесних ушкоджень, від яких потерпілий помер.
Крім того, органом досудового слідства ОСОБА_13 звинувачував ся в тому, що він, будучи посадовою особою органів міліції та представником влади, діючи умисно, з корисливих мотивів та в інтересах третіх осіб, всупереч інтересам служби, користуючись повноваженнями співробітника міліції, використовував надану йому владу та службове становище для збору настановних даних про особу ОСОБА_16 і отримав відомості про нього з реєстру виборців - громадян України.
Також ОСОБА_13 , підриваючи авторитет міліції як державного органу виконавчої влади, діючи умисно, з корисливих мотивів, в інтересах третіх осіб, використовуючи надану йому владу та службове становище, всупереч інтересам служби, не тільки не вжив жодних заходів до припинення протиправної діяльності, спрямованої на вбивство ОСОБА_16 , а більш того, вступив з ОСОБА_11 в злочинну змову, на виконання чого організував умисне вбивство ОСОБА_16 .
Вимоги касаційних скарг та узагальнені доводи осіб, які їх подали
У касаційній скарзі зі змінами до неї прокурор, не погоджуючись із ухваленим щодо ОСОБА_11 , ОСОБА_13 , ОСОБА_12 рішенням суду апеляційної інстанції через невідповідність призначеного покарання тяжкості вчиненого злочину та особам засуджених внаслідок м`якості, просить його скасувати та направити кримінальну справу на новий апеляційний розгляд, в частині обвинувачення ОСОБА_14 - судові рішення скасувати, кримінальну справу закрити на підставі п. 8 ч. 1 ст. 6 КПК України (1960 року) у зв`язку зі смертю останнього. Свої вимоги прокурор мотивує тим, що суд апеляційної інстанції дійшов необґрунтованого висновку про можливість пом`якшення призначеного судом першої інстанції покарання засудженим, при цьому не врахував наслідків злочину у виді смерті потерпілого ОСОБА_16 , корисливого мотиву, відсутність пом`якшуючих обставин і лише часткове відшкодування завданої шкоди потерпілим.
У касаційній скарзі з доповненнями до неї засуджена ОСОБА_11 , не погоджуючись із постановленими щодо неї судовими рішеннями через однобічність та неповноту досудового та судового слідства, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи та істотне порушення вимог кримінально-процесуального закону, просить їх скасувати, справу відносно неї закрити у зв`язку з відсутністю в її діях складу злочину, щодо інших засуджених - направити на додаткове розслідування. Свої вимоги ОСОБА_11 мотивує тим, що висновки суду першої інстанції, з яким погодився й апеляційний суд, ґрунтуються на припущеннях, суперечливих показаннях свідків і підсудного ОСОБА_13 , яким не надана належна оцінка. Вказує на те, що її дії кваліфіковано неправильно, не встановлено мотиву вчинення інкримінованого їй злочину. Також ОСОБА_11 зазначає про вибіркове дослідження доказів, які, до того ж, на її думку, були отримані з порушенням кримінально-процесуального закону, зокрема, показання ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_12 були надані під тиском працівників правоохоронних органів, протокол огляду місця події складений не за місцем події, затримання ОСОБА_13 відбулось за відсутності понятих, речові докази судом взагалі не досліджувались. Вказує на відсутність у матеріалах справи звукозаписів судових засідань. Крім того, у ОСОБА_11 зауважує на відсутність належної перевірки її скарг щодо тиску, стверджує про обмеження її права на захист у зв`язку з проведенням частини судових засідань за відсутності одного або двох її адвокатів з трьох та формальний розгляд її апеляційної скарги, викладені в ній доводи судом апеляційної інстанції залишились не спростованими.
У касаційній скарзі захисник ОСОБА_5 , не погоджуючись із ухваленим рішенням суду апеляційної інстанції щодо ОСОБА_12 через істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, однобічність та неповноту досудового та судового слідства, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, просить його скасувати та направити кримінальну справу на новий апеляційний розгляд. Свої вимоги захисник мотивує тим, що матеріали справи не містять доказів винуватості ОСОБА_12 у вчиненні інкримінованих йому злочинів, висновок суду першої інстанції, з яким погодився й апеляційний суд, ґрунтується на припущеннях і суперечливих показаннях свідків. Вказує на неповноту та однобічність досудового слідства, отримання доказів з істотними порушеннями вимог КПК України (1960 року). Зазначає про невідповідність ухвали апеляційного суду вимогам кримінально-процесуального закону, оскільки вона не містить відповідей на всі доводи апеляції сторони захисту. Також зауважує про те, що ряд клопотань, заявлених ним для усунення допущених судом першої інстанції суперечностей та порушень, залишились поза увагою суду апеляційної інстанції.
Від засудженого ОСОБА_13 надійшли заперечення, в яких він просить касаційну скаргу прокурора залишити без задоволення.
Від засудженого ОСОБА_12 надійшли заперечення на касаційну скаргу прокурора, в яких він просить її відхилити.
Позиції учасників судового провадження
Засуджена ОСОБА_11 та її захисники ОСОБА_6 і ОСОБА_10 повністю підтримали подану нею касаційну скаргу, проти скарги прокурора - заперечили, касаційну скаргу захисника ОСОБА_5 - підтримали частково, в частині скасування судового рішення щодо ОСОБА_13 , ОСОБА_12 , ОСОБА_14 .
Захисник ОСОБА_5 підтримав свою скаргу та скаргу засудженої, проти задоволення касаційної скарги прокурора заперечив.
Захисники ОСОБА_8 і ОСОБА_7 підтримали касаційні скарги засудженої та захисника ОСОБА_5 в частині їх доводів, проте просили залишити судові рішення щодо ОСОБА_13 без зміни, при цьому зазначили, що така позиція повністю узгоджена з їх підзахисним.
Захисник ОСОБА_9 підтримав касаційні скарги засудженої, захисника ОСОБА_5 , проти скарги прокурора в частині скасування ухвали апеляційного суду через м`якість заперечив, щодо закриття справи за обвинуваченням ОСОБА_14 у зв`язку із смертю останнього - на розсуд суду.
Прокурор підтримав касаційну скаргу прокурора в частині закриття справи щодо ОСОБА_14 у зв`язку зі смертю останнього і заперечив проти задоволення касаційних скарг засудженої ОСОБА_11 та захисника ОСОБА_5 .
Мотиви Суду
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 398 КПК України (1960 року) підставою для скасування вироку, ухвали, постанови є, зокрема, істотне порушення вимог кримінально-процесуального закону.
Згідно з положеннями ч. 1 ст. 370 КПК України (1960 року) істотними порушеннями вимог кримінально-процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду повно та всебічно розглянути справу й постановити законне, обґрунтоване і справедливе рішення.
За змістом ч. 2 ст. 370 цього Кодексу судове рішення в усякому разі належить скасувати, якщо його винесено незаконним складом суду (п. 2); у справі відсутній протокол судового засідання або перебіг судового процесу у передбачених КПК (1960 року) випадках не фіксувався технічними засобами (п. 10).
Частиною 4 ст. 87 КПК України (1960 року) передбачалось, що на вимогу хоча б одного учасника судового розгляду справи або за ініціативою суду у суді першої чи апеляційної інстанції здійснюється повне фіксування судового процесу з допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Як убачається з матеріалів кримінальної справи, ОСОБА_11 16 січня 2017 року подала апеляційному суду заяву про здійснення повної фіксації судового процесу технічними засобами (Т. 35 а.с. 142).
Проте, суд апеляційної інстанції, отримавши від ОСОБА_11 вказану заяву, всупереч вимогам ст. 87 КПК України (1960 року) її не розглянув, фіксування судового процесу під час апеляційного розгляду кримінальної справи не здійснював.
Тобто, суд апеляційної інстанції допустив таке істотне порушення вимог кримінально-процесуального закону, яке в розумінні ст. 370 КПК України (1960 року) тягне за собою безумовне скасування ухвали апеляційного суду.
Крім того, ст. 54 КПК України (1960 року) встановлювалась неможливість участі судді в розгляді кримінальної справи при наявності інших обставин, які викликають сумнів в об`єктивності судді.
Європейський суд у своїх рішеннях у справах «Мироненко і Мартенко проти України» (рішення від 10 грудня 2009 року), «Білуха проти України» ( рішення від 09 листопада 2006 року) вказав на те, що наявність безсторонності має визначатися для цілей п. 1 ст. 6 Конвенції за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у цій справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності.
Як убачається з ухвали Апеляційного суду Харківської області від 22 березня 2017 року, до складу колегії суддів, яка переглядала в апеляційному порядку вирок Червонозаводського районного суду м. Харкова від 23 вересня 2015 року щодо ОСОБА_11 , ОСОБА_13 , ОСОБА_12 , ОСОБА_14 ,входив суддя ОСОБА_24 , який 31 травня 2012 року брав участь у розгляді апеляційної скарги захисника ОСОБА_25 в інтересах ОСОБА_11 на постанову Червонозаводського районного суду м. Харкова від 25 травня 2012 року про визначення строку ознайомлення з матеріалами справи обвинуваченій ОСОБА_11 та її захисникам.

В ухвалі апеляційного суду від 31 травня 2012 року колегія суддів дала оцінку діям підсудної ОСОБА_11 та її захисників, зокрема, зазначивши про зловживання ними своїми процесуальними правами при ознайомленні з матеріалами справи, про що обґрунтовано, на думку колегії суддів апеляційного суду, указав слідчий у своєму поданні.

Тобто, ще під час досудового слідства суддя ОСОБА_24 у складі колегії суддів давав оцінку певним обставинам, пов`язаним із можливістю здійснення ефективного захисту ОСОБА_11 , і такі ж питання, в тому числі, були вподальшому предметом розгляду судом апеляційної інстанції з участю ОСОБА_24 .

На думку Суду, вказані обставини свідчать про наявність обґрунтованих сумнівів у безсторонності та об`єктивності судді ОСОБА_24 у цій справі, а отже не було дотримано передбаченого ст. 6 Конвенції права учасників справи на справедливий судовий розгляд.
З урахуванням наведеного касаційні скарги засудженої ОСОБА_11 , прокурора та захисника ОСОБА_5 підлягають частковому задоволенню, а ухвала апеляційного суду - скасуванню у зв`язку з істотними порушеннями вимог кримінально-процесуального законодавства з направленням справи на новий апеляційний розгляд. Під час якого суду апеляційної інстанції необхідно повно та всебічно розглянути апеляційні скарги захисників і засуджених, ретельно перевірити викладені в них доводи, в тому числі й шляхом проведення судового слідства, та ухвалити законне й обґрунтоване судове рішення, належним чином умотивувавши свої висновки.
Водночас, Суд уважає за необхідне залишити ОСОБА_11 та ОСОБА_13 під вартою до розгляду кримінальної справи щодо них в апеляційному порядку судом апеляційної інстанції, але не більше ніж 60 днів, виходячи з конкретних обставин справи та тяжкості покарання, яке їм загрожує.
При цьому під час апеляційного розгляду засуджені не позбавлені права звертатися із клопотанням про зміну запобіжного заходу до апеляційного суду, який повноважний вирішувати такі питання.
Керуючись статтями 395, 396 КПК України (1960 року), пунктами 11, 15 розділу XI «Перехідні положення» Кримінального процесуального кодексу України, пунктом 4 параграфу 3 розділу 4 Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року, Суд

ухвалив:
Касаційні скарги прокурора, засудженої ОСОБА_11 та захисника ОСОБА_5 задовольнити частково.

Ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 22 березня 2017 року щодо ОСОБА_11 , ОСОБА_13 , ОСОБА_12 , ОСОБА_14 скасувати і направити справу на новий апеляційний розгляд.

Залишити ОСОБА_11 та ОСОБА_13 під вартою до розгляду кримінальної справи щодо ОСОБА_11 , ОСОБА_13 , ОСОБА_12 , ОСОБА_14 в апеляційному порядку судом апеляційної інстанції, але не більше ніж 60 днів.

С у д д і:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3