Провадження №1-кс/127/5404/18
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 травня 2018 року м. Вінниця

Слідчий суддя Вінницького міського суду Вінницької області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника підозрюваного - адвоката ОСОБА_5 , розглянувши клопотання слідчого Вінницького ВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вінниця, громадянина України, неодруженого, із середньою освітою, непрацюючого, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , відповідно до ст. 89 КК України вважається таким, що не має судимості, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Слідчий Вінницького відділу поліції ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_6 звернувся до суду з клопотанням, погодженим з прокурором ОСОБА_3 , про застосування до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, мотивуючи свої вимоги тим, що в ході досудового розслідування встановлено, що 05 травня 2018 року приблизно о 12.30 год. ОСОБА_4 спільно із ОСОБА_7 , перебуваючи біля будинку №139 по вул. Кн. Коріатовичів в м. Вінниці, виявили пристебнутий тросом до дерева гірський велосипед марки «Pilot» чорного кольору зі вставками зеленого кольору, який належить ОСОБА_8 та вартість якого становить 2000 гривень. Після чого у них виник умисел, спрямований на таємне заволодіння цим велосипедом.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 та ОСОБА_7 пішли до квартири АДРЕСА_2 , де проживає ОСОБА_4 , та взяли ручну пилку по дереву, після чого повернулись до місця знаходження велосипеда. Далі, приблизно о 13.10 год. 05 травня 2018 року ОСОБА_4 та ОСОБА_7 , діючи спільно, умисно, таємно, з корисливих спонукань, підійшли до дерева, до якого був пристебнутий вищевказаний велосипед, де ОСОБА_7 став різати стовбур дерева, а ОСОБА_4 став йому допомагати.

Зрізавши стовбур дерева, ОСОБА_7 звільнив трос та взяв до рук кермо велосипеда, після чого разом з ОСОБА_4 почали залишати місце вчинення злочину. Однак, в момент, коли ОСОБА_4 та ОСОБА_7 намагалися розпорядитися викраденим майном, вони були виявлені власником велосипеда - ОСОБА_8 , який побачивши, що його майном намагаються заволодіти, став до них кричати. Однак ОСОБА_4 та ОСОБА_7 , усвідомлюючи, що їх дії викрито, продовжили вчиняти дії, спрямовані на завершення свого злочинного наміру, та почали тікати від потерпілого разом із викраденим. Проте, ОСОБА_8 вдалося їх наздогнати та зачепитись руками за велосипед. Далі, у зв`язку із втратою рівноваги ОСОБА_8 впав. Після чого, ОСОБА_7 сів на викрадений велосипед та поїхав у невідомому напрямку, а ОСОБА_4 самостійно залишив місце вчинення злочину.

В подальшому ОСОБА_4 та ОСОБА_7 розпорядилися викраденим велосипедом на власний розсуд, завдавши ОСОБА_8 матеріальної шкоди на суму 2000 гривень.

06 травня 2018 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене за попередньою змовою групою осіб.

06 травня 2018 року о 10.58 год. ОСОБА_4 , в порядку ст. 208 КПК України, був затриманий за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.

Причетність ОСОБА_4 до вчинення вищезазначеного злочину підтверджується наступними зібраними під час проведення досудового розслідування доказами: результатами проведеного огляду місця події; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_8 ; допитами свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_10 ; протоколами впізнання за участю потерпілого ОСОБА_8 .

Враховуючи, що метою та підставою застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватись від органів досудового розслідування та суду, оскільки він на даний час є особою без визначеного місця проживання, підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі до шести років; злочин, у якому він підозрюється, є умисним, що підвищує ступінь та характер суспільної небезпеки діяння; незаконно впливати на інших підозрюваних, зокрема, перебуваючи на волі, матиме можливість визначити з іншими підозрюваними спільний план заходів надання свідчень у провадженнях по яким на даний час ще проводяться слідчо-оперативні заходи, в тому числі повідомлення неправдивих обставин щодо власних дій з метою уникнення кримінальної відповідальності, заплутати слідство, затянути розслідування; вчинити інші подібні корисливі кримінальні правопорушення, пов`язані із привласненням чужого майна.

Зазначені обставини свідчать про наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. Жоден із більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою не може запобігти зазначеним ризикам. Особисте зобов`язання не може бути застосовано у зв`язку з тим, що це найбільш м`який запобіжний захід і він не відповідає тяжкості вчиненого злочину та наслідкам, які були завдані вчиненням злочину. Особиста порука не може бути застосована в силу того, що не встановлено осіб, які заслуговують на довіру та можуть поручитися за виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, і зобов`язуються за необхідності доставити його до органу досудового розслідування чи в суд на першу вимогу. Обирати запобіжний захід відносно підозрюваного домашній арешт недоцільно, оскільки він не має визначеного місця проживання.

Враховуючи особу підозрюваного, обставини кримінального правопорушення, наявність ризиків, слідчий ОСОБА_6 просить застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів та визначити підозрюваному розмір застави в межах 80 мінімальних прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 140 960 гривень.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 клопотання підтримала за обставин, викладених в ньому, та просила клопотання задоволити. Крім того, зазначила, що ОСОБА_4 хоча є особою яка, відповідно до ст. 89 КК України є такою, що не має судимостей, однак характеризується з негативної сторони, зокрема: зловживає спиртними напоями, має антисоціальну поведінку, не має почуття відповідальності, моралі або інтересу до інших, його поведінка майже повністю визначає його власні сітуативні потреби, на протязі року ОСОБА_4 неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності за різні адміністративні правопорушення, зокрема: розпивання алкогольних напоїв в громадських місцях, зберігання наркотичних засобів мез мети збуту, хуліганські дії, тощо.
Підозрюваний ОСОБА_4 та його захисник - адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечилили проти задоволення клопотання, посилаючись на те, що слідчий не довів, що існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України. Крім того, адвокат ОСОБА_5 зазначила, що ОСОБА_11 страждає на хронічний алкоголізм та йому необхідно лікуватися, вважає підозру не обгрунтованою.
Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження під час розгляду питань слідчим суддею, крім вирішення питання про проведення негласних слідчих (розшукових) дій, та в суді під час судового провадження є обов`язковим. У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Враховуючи вищенаведене, судовий розгляд здійснювався за фіксації процесу технічними засобами.

Слідчий суддя, дослідивши вказане клопотання та додані до нього матеріали, заслухавши прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 та його захисника ОСОБА_5 , дійшов висновку, що клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

За змістом п. 5 ч. 2, ч. 3 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як, зокрема, до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки. Слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводяться надані сторонами кримінального провадження докази обставин, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального провадження; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначених у клопотанні.

Згідно ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Під час розгляду даного клопотання слідчим суддею було встановлено, що надані стороною обвинувачення докази доводять обставини, які свідчать про наявність обгрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним ОСОБА_4 вищезазначеного кримінального правопорушення. Крім того, слідчим суддею було з`ясовано, що хоча ОСОБА_4 в силу ст. 89 КК України є особою, яка не має судимості, однак обгрунтовано підозрюється у вчиненні умисного тяжкого злочину, санкція за який передбачає покарання до шести років позбавлення волі, соціально стримуючих факторів таких, як сім`я, робота, нерухоме майно на праві власності, в нього немає, відсутні джерела постійного доходу, крім того має антисоціальну поведінку, на протязі року ОСОБА_4 неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності за різні адміністративні правопорушення,що є підставами вважати про наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: може продовжувати вчиняти інші кримінальні правопорушення, переховуватись від органів досудового розслідування та суду.

Європейський суд з прав людини в своєму рішенні Летельє проти Франції від 26 червня 1991 року зазначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Врахувавши фактичні обставини справи, слідчий суддя схиляється та приймає за грунтовні доводи прокурора про те, що застосування до підозрюваного більш м`яких запобіжних заходів, що передбачені Кримінальним процесуальним кодексом України, є недостатньою мірою, оскільки вони не будуть слугувати забезпеченню виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також не зможуть запобігти його спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, оскільки підозрюваний ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні умисного злочину, неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності за різні адміністративні правопорушення, що свідчить про антисоціальну поведінку підозрюваного і наміри вчиняти злочини в майбутньому.

Вказані обставини виключають об`єктивну можливість щодо застосування до підозрюваного такого виду запобіжного заходу як особисте зобов`язання.

Оскільки осіб, які б виявили бажання особисто поручитися за виконання підозрюваним ОСОБА_4 покладених на нього обов`язків відповідно до ст. 194 КПК України і зобов`язалися за необхідності доставити його до органу досудового розслідування чи в суд на першу про те вимогу, не знайшлося, застосування до підозрюваного такого виду запобіжного заходу як особиста порука не виявляється можливим.

Передбачений ст.181 КПК України запобіжний захід у вигляді домашнього арешту полягає у забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Беручи до уваги наведені вище обставини, вважаю за неможливе застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, оскільки є обґрунтована підозра вважати, що ОСОБА_4 може спробувати переховуватися від органів слідства та суду або вчинити інше кримінальне правопорушення.

На підставі викладеного, враховуючи те, що прокурором було доведено наявність обставин, передбачених ч. 1 ст. 194 КПК України, слідчий суддя дійшов висновку, що дане клопотання є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

На підставі наведеного, керуючись ст.107, 183, 177, 194, 307, 309 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:

Клопотання задоволити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в межах досудового розслідування, строком 60 (шістдесят) днів з моменту затримання до 10:58 години 04 липня 2018 року.

Одночасно визначити розмір застави, в сумі 35240 ( тридцять п"ять тисяч двісті сорок ) гривень у національній грошовій одиниці, яка може бути внесена як самим підозрюваним так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок ТУ ДСА у Вінницькій області (одержувач ТУ ДСАУ в Вінницькій області, на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Реквізити рахунку: Депозит 37 315 033 000 401; ; Банк Державне казначейство України, м. Київ МФО 820 172.

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою протягом дії ухвали.

У разі внесення застави зобов`язати підозрюваного ОСОБА_4 ,виконувати обов`язки, передбачені пунктами 1-3 ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:
-прибувати до визначеної службової особи із встановленою періодичністю;

-не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

-повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання.

Термін дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави визначити на час дії ухвали суду.

Упродовж застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою утримувати ОСОБА_4 у Вінницькому СІЗО Вінницької установи виконання покарань №1 УДПтСУ у Вінницькій області.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Апеляційного суду Вінницької області протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: