Постанова
05 жовтня 2018 року

м. Київ
справа 296/358/12-к
провадження № 51-8919ск18
Суддя Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду ОСОБА_1 , розглянувши касаційну скаргу заступника прокурора Житомирської області ОСОБА_2 на вирок Корольовського районного суду Житомирської області від 25 вересня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Житомирської області від 20 червня 2018 року щодо ОСОБА_3 ,
встановила:
За вироком Корольовського районного суду Житомирської області від 25 вересня 2017 року ОСОБА_3 виправдано у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК, за відсутністю в його діях складу злочину, а кримінальну справу закрито
Апеляційний суд Житомирської області ухвалою від 20 червня 2018 року вирок місцевого суду залишив без змін.
У касаційній скарзі прокурор, посилаючись на неналежну оцінку доказів у кримінальній справі, неповноту та однобічність судового слідства, невідповідність висновків суду обох інстанцій фактичним обставинам справи, порушує питання про скасування постановлених щодо ОСОБА_3 судових рішень та призначення нового розгляду в суді першої інстанції.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 387 КПК 1960 року, зміст касаційної скарги повинен відповідати вимогам ст. 350 цього Кодексу та узгоджуватись з положеннями ст. 398 КПК 1960 року.
Згідно з ч. 1 ст. 398 КПК 1960 року, підставами для скасування або зміни вироку та ухвали касаційним судом є істотне порушення кримінально-процесуального закону (ст. 370 цього Кодексу), неправильне застосування кримінального закону (ст. 371 КПК 1960 року) та невідповідність призначеного покарання тяжкості злочину та особі засудженого (ст. 372 цього Кодексу).
Так, відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 350 КПК 1960 року в скарзі повинно бути зазначено в чому полягає незаконність вироку, ухвали, постанови та доводи на обґрунтування цього, з огляду на положення ч. 1 ст. 398 цього Кодексу.
Посилаючись у касаційній скарзі на необхідність перевірки судових рішень, особа, яка подає скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для скасування або зміни судових рішень, які, на її думку, допущені судами при постановленні цих рішень, навести конкретні аргументи в обґрунтування кожної позиції.
Подана прокурором касаційна скарга містить формальні посилання на незаконність судових рішень, проте, у порушення вимогст. 370 КПК України1960 року, у ній не зазначено у чому полягають істотні порушення кримінально-процесуального закону чи неправильне застосування кримінального закону, які допущені судами та можуть бути предметом касаційного розгляду, а також відповідати приписам ст. 398 КПК України 1960 року.
Водночас, порушуючи питання про скасування ухвали апеляційного суду, якою вирок місцевого суду залишено без змін, прокурор не наводить доводів на обґрунтування незаконності цього судового рішення. Зокрема прокурор не конкретизував, яких порушень допустився апеляційний суд в результаті перегляду кримінальної справи за його апеляційною скаргою, в чому саме ці порушення полягали та як вони вплинули на законність й обґрунтованість постановленої апеляційним судом ухвали. Крім того прокурор не обґрунтував чому ці порушення, слід відносити до безумовних підстав для скасування касаційним судом ухвали суду апеляційної інстанції відповідно до вимог ст. 398 КПК 1960 року.
Оскільки касаційний суд, відповідно до правил ст. 395 КПК 1960 року, перевіряє законність та обґрунтованість судових рішень в тій частині, в якій вони були оскаржені, відсутність у касаційній скарзі згаданого обґрунтування й недотримання вимог ст. 350 вказаного Кодексу перешкоджає вирішенню питання про витребування справи.
Згідно зі ч. 2 ст. 388 КПК 1960 року справа не витребовується, якщо скарга відповідно до вимог статей 350, 398 цього Кодексу не може бути предметом розгляду суду касаційної інстанції.
Відмова у витребуванні справи не перешкоджає її витребуванню при повторному надходженні касаційної скарги за умови усунення зазначених у постанові суду недоліків і якщо вона надійде протягом строку, передбаченого ч. 2 ст. 386 КПК 1960 року, або не пізніше одного місяця з дня одержання копії постанови про відмову у витребуванні справи.
Враховуючи викладене, керуючись ст. 388 КПК 1960 року, пунктами 11, 15 розділу XI Перехідних положень КПК 2012 року, Суддя

постановила:
Відмовити у витребуванні кримінальної справи за касаційною скаргою заступника прокурора Житомирської області ОСОБА_2 на вирок Корольовського районного суду Житомирської області від 25 вересня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Житомирської області від 20 червня 2018 року щодо ОСОБА_3 .
Постанова оскарженню не підлягає.
Суддя ОСОБА_1