АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 635/1598/18 Головуючий суддя І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/790/1783/18 Суддя доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 червня 2018 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Харківської області:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю прокурора - ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Харкова апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Харківського районного суду Харківської області від 28 березня 2018 року у відношенні ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Харкова, з професійно-технічною освітою, не одруженого, до арешту мешкав за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

1) 20.03.2006 р. Жовтневим районним судом м. Харкова заст.185 ч.3 КК України з застосуванням ст.ст.75,104 КК України до покарання у виді 3 років позбавлення волі з іспитовим строком на 1 рік;

2)23.10.2006 р. Дзержинським районним судом м. Харкова за ст.185ч.3,185ч.2,70,71 КК України до покарання у виді 3 років 6 міс. позбавлення волі;

3) 29.03.2010 р. Ленінським районним судом м. Харкова заст. 263 ч.2 КК України з застосуванням ст. 75 КК України до покарання у виді 1 року 6 міс. позбавлення волі, з іспитовим строком на 2 роки;

4) 08.07.2010 р. Ленінським районним судом м. Харкова за ст.185ч.3, 71 КК України до покарання у виді 3 років позбавлення волі, звільнений з місць позбавлення волі за відбуттям покарання;

5) 13.05.2014 р. Ленінським районним судом м. Харкова заст. 190 ч.2 КК України з застосуванням ст. 75 КК України до покарання у виді 1 року позбавлення волі, з іспитовим строком на 1 рік.

6) 19 вересня 2014 року Ленінським районним судом м. Харкова за ст.ст. 186 ч.2, 186 ч.3, 125 ч.1, 70 ч.1, 71 КК України до покарання у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі, -

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 28 березня 2018 року відмовлено у задоволенні подання начальника державної установи «Темнівська виправна колонія (№ 100)» ОСОБА_8 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_7 .
Приймаючи таке рішення за поданням начальника ДУ «Темнівська ВК- (№ 100)», суд зазначив, що засуджений не довів свого виправлення під час відбування покарання у виді позбавлення волі, оскільки за час відбуття покарання засуджений має лише 4 заохочення, що не доводить його виправлення на краще. Комісією установи було тричі відмовлено у застосуванні до засудженого ст.ст. 100,101 КВК України, ст.ст. 81, 82 КК України. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 01 серпня 2017 року у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення відмовлено. За час відбування покарання за допущене порушення установленого порядку відбування покарання 4 рази притягувався до дисциплінарної відповідальності. До праці ставиться посередньо, має непогашену заборгованість за виконавчими листами згідно вироку суду, підтвердження сумлінної поведінки суду не надано.

В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_7 просить оскаржувану ухвалу скасувати та вирішити питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. В обґрунтування посилається на те, що за час відбування покарання має 4 заохочення, у раніше скоєному злочині розкаюється, 19.01.2018 року одружився в місцях позбавлення волі, частково відшкодував матеріальні збитки потерпілим.
Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження, матеріали особової справи засудженого, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга засудженого задоволенню не підлягає, з наступних підстав.
Головною умовою прийняття рішення про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Судом першої інстанції встановлено , що ОСОБА_7 відбуває покарання за вироком Ленінського районного суду м. Харкова від 19.09.2014 року за ч.2 ст. 186, ч.3 ст.186 КК України у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі. Закінчення строку відбування покарання 02.08.2018 року, фактично відбуто 2/3 строку покарання.
Як вбачається з характеристики засудженого ОСОБА_7 , що міститься в особовій справі та була досліджена судом першої інстанції, із 31.10.2014 року він відбуває покарання в ДУ «Темнівська виправна колонія ( №100)» , працевлаштований до промислової зони установи, цех №1.
Адміністрація установи вказує, що ОСОБА_7 підтримує рівні взаємовідносини з іншими засудженими.
Разом із тим у довідці про заохочення та стягнення зазначено, що в 2015 році засудженому за неввічливе ставлення до іншого засудження оголошувались догана та сувора догана. На думку колегії суддів цим підтверджується висновок суду про нестабільну поведінку засудженого.
Протягом перебування у виправній колонії тричі розглядалось питання про можливість умовно-дострокового звільнення ОСОБА_7 та було відмовлено в цьому. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 01 серпня 2017 року також було відмовлено в умовно достроковому звільненні ОСОБА_7 за його клопотанням.

Згідно з довідкою засудженому оголошувались подяки 01.04.2015 року, 04.11.2016 року та двічі в 2017 році за сумлінну поведінку та ставлення до праці. Суд першої інстанції вірно звернув увагу на відсутність підтвердження сумлінності засудженого, який не вживав належних заходів для відшкодування заподіяної злочином шкоди потерпілим, що свідчить про відсутність у нього щирого каяття.
З особової справи засудженого також вбачається, що ОСОБА_7 був неодноразово судимий та вчиняв корисливі злочини, в т.ч. після застосування до нього умовно-дострокового звільнення від відбування покарання а також при звільненні від відбування покарання з випробуванням.

Згідно з роз`ясненнями Пленуму Верховного Суду України, викладеними у п.17 Постанови № 2 від 26.04.2002р. «Про умовно-дострокове звільнення від відбування
покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», при судовому розгляді слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму а також його наміри щодо залучення до суспільно-корисної праці.
Враховуючи наведені вище обставини, колегія суддів вважає, що ОСОБА_7 не довів своє виправлення, тобто до закінчення призначеного судом строку покарання не досягнута зазначена мета кримінального судочинства, а тому вважає законним та обґрунтованим рішення суду першої інстанції, а доводи апеляційної скарги засудженого безпідставними.
Керуючись ст.ст. 404,405,407, ст.418, ст. 419, ч. 2 ст. 376 , КПК України, колегія суддів,
П О СТ А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення.
УхвалуХарківського районного суду Харківської області від 28 березня 2018 року про відмову в умовно достроковому звільненні ОСОБА_7 залишити без змін.
Ухвала набирає чинності з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді