Справа № 751/567/18 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/795/512/2018
Категорія - ч.2 ст.186 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 травня 2018 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Новозаводського районного суду міста Чернігова від 05 березня 2018 року, щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Чернігова, українця, громадянина України, не працюючого, не одруженого, фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , без місця реєстрації, раніше судимого: 29.08.2016 Новозаводським районним судом м. Чернігова за ч.2 ст.296,69 КК України до 240 годин громадських робіт, 09.02.2017 знятий з обліку органу пробації зв`язку з відбуттям покарання,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України,

З участю учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

В С Т А Н О В И Л А :

Вироком Новозаводського районного суду міста Чернігова від 05 березня 2018 року ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, із застосуванням статті 69 КК України та призначено йому покарання у виді 3 років позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_7 до вступу вироку в законну силу у вигляді домашнього арешту - залишити без змін.

Строк відбування покарання ОСОБА_7 рахувати з моменту затримання.

Стягнуто з ОСОБА_7 процесуальні витрати за проведення експертизи в сумі 572,00 грн. на користь держави.

Як встановив суд, в період часу з «03»год. «00» хв. до «04» год. «00» хв., 04.12.2017, ОСОБА_7 , з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, знаходячись біля магазину «Меблі», розташованого за адресою: вул. Ринкова, буд. 10, м. Чернігів, із застосуванням насильства, що не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, шляхом нанесення одного удару кулаком в область голови ОСОБА_9 , в наслідок якого останній впав на землю, з зовнішньої бокової кишені куртки ОСОБА_9 , відкрито викрав мобільний телефон марки «Xiaomi Mi Max 2 4/64 Gb Black», вартістю 6999 грн., в силіконовому чохлі Nillkin Sparkle Leather PU Xiaomi Mi Max 2», вартістю 349 грн., з карткою мобільного оператора «Київстар», вартістю 25 грн., з карткою мобільного оператора «МТС», вартістю 25 грн., а також із зовнішньої нагрудної кишені куртки потерпілого відкрито викрав грошові кошти в сумі 400 грн., та з метою подолання опору потерпілого та доведення злочину до кінця ОСОБА_7 наніс ОСОБА_9 два удари кулаком та два удари ногою в область голови, чим спричинив йому тілесні ушкодження у вигляді: синців, забиття м`яких тканин обличчя, саден лівої щоки, скроневої та лобної ділянок справа, котрі виникли від дії тупих предметів і як усі в сукупності, так і кожне окремо відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що не спричинили короткочасного розладу здоров`я чи незначної стійкої втрати працездатності. В результаті злочинних дій, ОСОБА_7 відкрито викрав майно на загальну суму 7798 грн., чим заподіяв ОСОБА_9 матеріальну шкоду на вказану суму.

Не погоджуючись з даним вироком, захисник ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить змінити вирок місцевого суду і призначити йому покарання за ч.2 ст.186 КК України із застосуванням ст..75 КК України з іспитовим строком.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що має місце невідповідність призначеного покарання тяжкості вчиненого обвинуваченим злочину та його особі. Вважає, що покарання повинно бути пом`якшено, оскільки судом першої інстанції не достатньо враховано тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, позитивні характеристики. Звертає увагу, що обвинувачений повністю визнав свою вину, повністю відшкодував шкоду потерпілому і претензії до обвинуваченого відсутні. Вказує, що ОСОБА_7 має постійне місце проживання та реєстрації, на праві власності володіє часткою квартири, проживає разом з матір`ю, яка являється ветераном праці та дуже часто хворіє. Крім того обвинувачений планує вступити на навчання до вищого навчального закладу. Також обвинувачений працює, що вказує на те, що він став на шлях виправлення. З урахуванням усіх вищезазначених обставин вказує, що суд мав можливість та законні підстави призначити ОСОБА_7 менш суворе покарання, відступивши від мінімальної межі санкції статті або призначити інший вид покарання, який не пов`язаний з позбавленням волі.

Заслухавши доповідача, обвинуваченого та захисника, які підтримали подану захисником апеляційну скаргу та просив її задовольнити, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Так під час розгляду справи місцевим судом обвинувачений ОСОБА_7 у судовому засіданні свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 Кримінального кодексу України визнав повністю.

Суд першої інстанції розглядав кримінальне провадження відповідно до ч.3 ст.349 КПК України та визнав недоцільним досліджувати докази стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясував, що обвинувачений та інші учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих обставин і немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини справи у апеляційному порядку.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні зазначеного у вироку діяння за обставин, встановлених судом, відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, підтверджується сукупністю зібраних у кримінальному провадженні і досліджених в судовому засіданні доказів, яким судом першої інстанції дана оцінка в сукупності з іншими доказами і на підставі яких прийнято законне та обґрунтоване рішення суду.

Дії ОСОБА_7 судом вірно кваліфіковані за ч.2 ст.186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого.

Обставини вчинення кримінального правопорушення та кваліфікація дій обвинуваченого не оспорюються, тому в цій частині вирок суду не переглядається.

Відповідно до вимог ст.65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

При призначенні виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_7 суд першої інстанції у відповідності з вимогами ст. ст.65, 66, 67 КК України, врахував ступінь суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення, обставини, що пом`якшують відповідальність та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, а саме щире каяття, активне сприяння у розкритті злочину, добровільне відшкодування завданих збитків, та обставину, яка його обтяжує - рецидив злочинів, а також врахував особу обвинуваченого, який раніше судимий, неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, врахував відсутність негативних характеристик з місця проживання, а також досудову доповідь органу пробації щодо особи обвинуваченого ОСОБА_7 , відповідно до якого ризик вчинення повторного кримінального правопорушення оцінюється як високий і дійшов обґрунтованого висновку про необхідність призначення йому покарання у вигляді позбавлення волі. При цьому, врахувавши ряд обставин, що пом`якшують покарання, суд першої інстанції призначив покарання із застосуванням ст.69 КК України.

З огляду на вимоги ст.65 КК України, колегія суддів дійшла висновку, що обрана судом першої інстанції міра покарання обвинуваченому ОСОБА_7 є необхідною й достатньою для його виправлення та попередження нових злочинів.

Всі обставини, на які посилається захисник у своїй апеляційній скарзі, судом першої інстанції при обранні покарання обвинуваченому були враховані. Будь-яких інших обставин не наведено, а посилання на хворобу матері обвинуваченого та його наміри вступити до вищого навчального закладу не є підставою для застосування іспитового строку.

За таких обставин вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_7 є законним та обґрунтованим, а тому апеляційна скарга захисника задоволенню не підлягає.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 404-405, 407, 419 КПК України, КПК України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Новозаводського районного суду міста Чернігова від 05 березня 2018 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4