Справа № 362/1839/18
Провадження № 1-кп/362/274/18
ВИРОК

Іменем України

22.06.2018 Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 , з участю секретаря - ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , захисників ОСОБА_7 та ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Василькові кримінальне провадження за № 0000773 від 26.07.2017 року за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт.Глеваха, Васильківського району, Київської області, українця, громадянина України, з неповною вищою освітою, одруженого, приватного підприємця, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

та

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с.Савинка Козелецького району Чернігівської області, українця, громадянина України, з середньою технічною освітою, одруженого, офіційно не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчинені злочину, передбаченого ч.3 ст.146 КК України, -

в с т а н о в и в :

23 липня 2017 приблизно о 01 год. 00 хв. обвинувачені ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , а також громадянин ОСОБА_9 (матеріали відносно якого виділені в окреме провадження за № 0000117) прибули до паркувального майданчику ресторанно-готельного комплексу «Батьківська хата», що розташоване за адресою: Київська область Васильківський район, 24-й км автодороги Київ-Одеса, для зустрічі із ОСОБА_10 з метою обговорення із останнім наявної в його розпорядженні інформації про місцезнаходження раніше викраденого невідомими особами належного ОСОБА_9 транспортного засобу марки «Toyota Land Cruiser».
Тіє ж ночі, знаходячись неподалік від центрального входу до чебуречної ресторанно-готельного комплексу «Батьківська хата», розташованого за адресою: Київська область, Васильківський район, 24-й км автодороги «Київ-Одеса» під час зазначеної зустрічі, між обвинуваченим ОСОБА_5 та ОСОБА_9 (матеріали відносно якого виділені в окреме провадження № 0000117) з однієї сторони та ОСОБА_11 з невстановлених причини виник словесний конфлікт, що переріс у бійку, в ході якої останні почали наносити один одному численні удари руками по тулубу, обличчю та голові, після чого ОСОБА_12 впав на асфальтне покриття.
В подальшому, поки потерпілий ОСОБА_12 знаходився в положення лежачи на асфальтному покритті, обвинувачений ОСОБА_5 , ОСОБА_9 (матеріали відносно якого виділені в окреме провадження № 0000117) та обвинувачений ОСОБА_6 спільно, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин до ОСОБА_13 з метою отримання інформації від останнього про місцезнаходження раніше викраденого невідомими особами транспортного засобу марки «Toyota Land Cruiser», належного ОСОБА_9 , що могла перебувати у останнього, раптово для потерпілого, почали наносити руками та ногами численні (точна кількість розслідуванням не встановлена) удари потерпілому ОСОБА_10 в область тулуба, голови, верхніх та нижніх кінцівок, чим спричинили останньому фізичного болю та фізичних страждань.
В ході нанесення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_10 у обвинуваченого ОСОБА_5 , ОСОБА_9 (матеріали відносно якого виділені в окреме провадження № 0000117) та обвинуваченого ОСОБА_6 виник спільний прямий умисел на протиправне викрадення ОСОБА_10 та подальше його переміщення із ресторанно-готельного комплексу «Батьківська хата» до іншого місця, всупереч власної волі потерпілого.
Продовжуючи свій єдиний спільний злочинний умисел направлений на незаконне викрадення ОСОБА_10 , знаходячись на тому ж місці, з метою отримання від ОСОБА_10 інформації про місцезнаходження раніше викраденого невідомими особами транспортного засобу ОСОБА_9 , що могла перебувати у останнього, обвинувачений ОСОБА_5 спільно із ОСОБА_9 (матеріали відносно якого виділені в окреме провадження № 0000117) та обвинуваченим ОСОБА_6 взяли за руки та ноги потерпілого ОСОБА_10 та, не зважаючи на фізичний опір потерпілого у вигляді відштовхування нападників, та його словесні заклики, щодо припинення протиправних дій, силою, використовуючи свою фізичну перевагу та чисельність, перетягли потерпілого на іншу сторону паркувального майданчику, де, долаючи фізичний супротив потерпілого, помістили ОСОБА_10 , в супереч його волі, до багажного відділення транспортного засобу марки «Mitsubishi Pajero», державний № НОМЕР_1 , який на той час належав громадянці ОСОБА_14 , та перебував у користуванні ОСОБА_5 .
Помістивши потерпілого ОСОБА_10 , в супереч його волі, до багажного відділення, обвинувачений ОСОБА_5 сів за кермо вищезазначеного транспортного засобу, а ОСОБА_9 (матеріали відносно якого виділені в окреме провадження № 0000117) та обвинувачений ОСОБА_6 сіли до салону, та всі разом направились в невідомому напрямку в с. Іванковичі Васильківського району Київської області.
Після вище викладених обставин, потерпілий ОСОБА_10 з 23.07.2017 року безвісті зник та на зв`язок із близькими та родичами більше не виходив.
26.12.2017 року під час проведення розслідування та оперативно-розшуковими заходами в ході огляду ділянки лісосмуги, розташованої неподалік с.Гвоздів Васильківського району Київської області, в ґрунтовому шарі землі виявлено закопане тіло ОСОБА_10 у скелетованому стані з сильними гнилісними змінами.
Дії обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч.3 ст.146 КК України, як незаконне викрадення людини, вчинене за попередньою змовою групою осіб, що супроводжувалось заподіяння йому фізичних страждань та спричинило тяжкі наслідки.

В судовому засіданні обвинувачені ОСОБА_5 та ОСОБА_6 свою вину у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.146 КК України, визнали повністю, та підтвердили всі обставини, саме викрадення 23 липня 2017 року ОСОБА_10 , викладені в обвинувальному акті, свою причетність до смерті останнього вони заперечували. В скоєному щиро розкаялися.

Потерпіла ОСОБА_15 надала суду заяву про слухання справи без її участі, із зазначенням, що обвинуваченими шкода їй повністю відшкодована, а тому жодних претензій, через їх безпосередню не причетність до загибелі ОСОБА_10 , до них вона не має. Щодо визначення їм покарання поклалася на розсуд суду.

Суд, з урахуванням визнання обвинуваченими своєї вини, відповідно до положень ст.349 КПК України, вирішив недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ні ким не оспорюються, проти чого не заперечують прокурор і обвинувачена, правильно розуміючи зміст даних обставин, і у суду немає сумнівів у добровільності їх позиції, з роз`ясненням, що в такому разі вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини справи в апеляційному порядку.

За таких обставин суд вважає, що органи досудового розслідування правильно кваліфікували дії обвинувачених ОСОБА_5 і ОСОБА_6 за ч.3 ст.146 КК України, як незаконне викрадення людини, вчинене за попередньою змовою групою осіб, що супроводжувалось заподіяння йому фізичних страждань та спричинило тяжкі наслідки, оскільки в судовому засіданні встановлено, що діяння, у вчиненні якого обвинувачуються особи, мало місце, воно містить склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.146 КК України, і що в його вчиненні винні саме обвинувачені ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинувачених ОСОБА_6 і ОСОБА_5 , відповідно до ст.66 КК України, суд визнає їх щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та повне добровільне відшкодування завданої потерпілій ОСОБА_15 шкоди.

Обставин, які обтяжують покарання обвинувачених ОСОБА_6 і ОСОБА_5 , відповідно до ст.67 КК України, судом не встановлено.

Крім того, обираючи обвинуваченим міру покарання, суд враховує ступінь тяжкості скоєного ними злочину, що відноситься, відповідно до ст.12 КК України, до тяжких злочинів, обставини його вчинення, дані про особи обвинувачених, наявність пом`якшуючих та відсутність обтяжуючих обставин.

Зокрема, суд враховує, що обвинувачені ОСОБА_5 і ОСОБА_6 раніше до кримінальної відповідальності не притягувалися, за місцем проживання характеризуються позитивно, на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебувають.

З урахуванням наведеного, конкретних обставин скоєння злочину та осіб обвинувачених, думки потерпілої, яка не наполягала на позбавлені волі обвинуваченого, та державного обвинувача, який в судових дебатах просив суд засудити обвинуваченого до позбавлення волі із встановленням випробувального строку, позитивних характеристик та повне відшкодування ними завданої шкоди, суд вважає, що необхідним і достатнім покаранням для обвинувачених буде покарання у виді хоча й позбавлення волі, передбаченого санкцією ч.3 ст.146 КК України, але зі звільненням від його відбування та встановленням їм іспитового строку.
На підставі наведеного та керуючись ст.ст.349, 368-371, 395 КПК України, суд,-

З А С У Д И В :

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.146 КК України, та призначити покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.
Відповідно до положень ст.ст.75,76 КК України, звільнити засудженого ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк випробування тривалістю 2 (два) роки, з зобов`язанням повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, та не виїжджати за межі України без погодженняз уповноваженим органом з питань пробації.

Іспитовий строк відбуття покарання ОСОБА_5 обчислювати з моменту проголошення вироку з «22» червня 2018 року.

ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.146 КК України, та призначити покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.
Відповідно до положень ст.ст.75,76 КК України, звільнити засудженого ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк випробування тривалістю 2 (два) роки, з зобов`язанням повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, та не виїжджати за межі України без погодженняз уповноваженим органом з питань пробації.

Іспитовий строк відбуття покарання ОСОБА_6 обчислювати з моменту проголошення вироку з «22» червня 2018 року.

Міру запобіжного заходу засудженим ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у виді домашнього арешту, скасувати.

Стягнути солідарно з ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в дохід держави за залучення експертів Київського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України та проведення судових молекулярно-генетичних експертиз:

?№10-1/1826 від 16.01.2018 року, №10-1/1964 від 15.01.2018 року, №10-1/1965 від 15.01.2018 року, №10-1/1966 від 15.01.2018 року, №10-1/1963 від 22.01.2018 року та №10-1/421 від 23.03.2018 року відповідно 3394,02 грн., 2675,71 грн., 2112,73 грн., 2112,73 грн., 9849,58 грн. та 4322,74 грн.;

?судових балістичних експертиз №8-5/3 від 16.01.2018 року, №8-5/1 від 12.02.2018 року, №8-5/2 від 19.02.2018 року та №8-5/31 від 26.01.2018 року відповідно 1859 грн., 2288 грн., 2288 грн. та 1144 грн. судової експертизи вибухових речовин, продуктів вибуху та пострілу №11-1/65 від 22.02.2018 року 1716 грн.,

а всього 33762,51 грн.

Речові докази по справі:

- лазерний CD-R диск марки «VS» з «video-0-02-04-3fe91e60ad3c35e0f21e9d7736c781bc870d8b002ed11cc7207b1344f159-V», розміром 3,68 МБ та «video-0-02-04-bf3765c19e70e70a1297f50ad261859fe46a9e09fc5014599d537179f89b4341-V», розміром 15,7 МБ з мобільного телефону марки «Samsung Galaxy Grand Prime SM-G 531H», що долучений до матеріалів кримінального провадження залишити при матеріалах провадження;

- шорти світло-сірого кольору, розміру 30; футболку коричневого кольору у смужку світло рожевого кольору фірми «Некст», розмір «М»; футболку сірого кольору фірми «А+», розміром «М»; шапку зеленого кольору, округлої форми, без назви, що зберігаються в камері зберігання речових доказів СУ ГНУП в Київській області знищити;

- три лазерні CD-R диски із пояснювальним текстом на них «25405ВК», «GD/КІ-П/17/9590/вх.24615) GD/КІ-П/17/9589/вх.24614)», «Вх:31591, 31593 Вих:31591/3, 20198/3 КТ» із інформацією про з`єднання абонентів мобільних операторів ТОВ «лайфселл», ПрАТ «Київстар», ПрАТ «ВФ Україна», що зберігаються при матеріалах кримінального провадження залишити при матеріалах провадження.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Київської області протягом тридцяти днів з дня проголошення через Васильківський міськрайонний суд Київської області.

Копію вироку негайно вручити обвинуваченим ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та прокурору.

Суддя ОСОБА_16