Справа № 755/9017/18
№1-м/755/8/18
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"22" серпня 2018 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку Совєтського районного суду м. Волгоград від 28 вересня 2015 року відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у відповідність із законодавством України,

ВСТАНОВИВ:

Міністерство юстиції України /далі заявник/ звернулося до Дніпровського районного суду м. Києва з клопотанням про приведення вироку суду Російської Федерації у відповідність із законодавством України, в якому заявник просив суд визначити норми /статті, частини статей/ Кримінального кодексу України, якими передбачена відповідальність за кримінальне правопорушення, у вчиненні якого засудженого визнано винним вказаним вище вироком суду Російської Федерації та визначити строк позбавлення волі, що підлягає відбуванню засудженим ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі цього вироку суду.
Так, вироком Совєтського районного суду м. Волгоград від 28 вересня 2015 року ОСОБА_4 засуджено до покарання у виді 7 років позбавлення волі, з відбуванням покарання у виправній колонії суворого режиму, за вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 30, ч. 5 ст. 228.1 (замах на незаконний збут наркотичних засобів, вчинений організованою групою осіб, в особливо великому розмірі, з використанням електронних та інформаційно-телекомунікаційних мереж, в т.ч. мережі «Інтернет») Кримінального кодексу Російської Федерації, що також є караним діянням, відповідно до законодавства України про кримінальну відповідальність.
Прокурор у судовому засіданні не заперечував проти задоволення клопотання заявника, посилаючись на наявність всіх правових підстав для його задоволення, просив привести вирок суду іноземної держави відносно громадянина України ОСОБА_4 у відповідність із законодавством України та визначити норми Кримінального кодексу України, якими передбачена відповідальність за кримінальне правопорушення, у вчиненні якого ОСОБА_4 визнано винним та засуджено вироком Совєтського районного суду м. Волгоград від 28 вересня 2015 року до покарання у виді 7 років позбавлення волі, з відбуванням покарання у виправній колонії суворого режиму, за вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 30, ч. 5 статті 228.1 (замах на незаконний збут наркотичних засобів, вчинений організованою групою осіб, в особливо великому розмірі, з використанням електронних та інформаційно-телекомунікаційних мереж, в т.ч. мережі «Інтернет») Кримінального кодексу Російської Федерації та, з урахуванням ч. 3 ст. 68 КК України, визначити йому строк покарання 6 років 6 місяців позбавлення волі, що підлягає відбуванню засудженим ОСОБА_4 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.15, ч. 2 ст. 307 КК України.
Заслухавши думку прокурора, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.
Розглядаючи клопотання про приведення вироку суду Російської Федерації, суд виходить із положень Конституції України, глави 46 КПК України, якими регламентовано визнання та виконання вироків судів іноземних держав та передача засуджених осіб, Конвенції про передачу засуджених осіб 1983 року та норм Кримінального кодексу України.
Зазначена Європейська конвенція, згідно з положеннями ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», є частиною національного законодавства і застосовується у порядку, передбаченому для норм національного законодавства.
Частиною 1 статті 602 КПК України передбачено, що вирок суду іноземної держави може бути визнаний і виконаний на території України у випадках і в обсязі, передбачених міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.
Відповідно до ч. 3 ст.610 КПК України, під час розгляду клопотання Міністерства юстиції України суд визначає статті /частини статей/ закону України про кримінальну відповідальність, якими передбачена відповідальність за кримінальне правопорушення, вчинене засудженим громадянином України, строк позбавлення волі, визначений на підставі вироку суду іноземної держави.
Так, вироком Совєтського районного суду м. Волгоград від 28 вересня 2015 року ОСОБА_4 визнано винним за вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 30, ч. 5 статті 228.1 (замах на незаконний збут наркотичних засобів, вчинений організованою групою осіб, в особливо великому розмірі, з використанням електронних та інформаційно-телекомунікаційних мереж, в т.ч. мережі «Інтернет») Кримінального кодексу Російської Федерації та призначено йому покарання у виді 7 років позбавлення волі, з відбуванням покарання у виправній колонії суворого режиму. Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахується з 28.09.2015 року. Зарахувати в строк відбування покарання ОСОБА_4 тримання його під вартою в період з 13.03.2015 року по 27.09.2015 року. Запобіжний захід засудженому залишено тримання під вартою.
Відповідно до розпорядження № 1-298/2015/958 від 13.10.2015 року про виконання вироку, що набрав законної сили, вирок Совєтського районного суду м. Волгоград від 28 вересня 2015 року відносно ОСОБА_4 набрав законної сили 13.10.2015 року.

Згідно з довідкою про відбуту та не відбуту частини покарання, виданої начальником ФКУ ВК-19 ОСОБА_5 , початок строку відбування 13 березня 2015 року, кінець строку відбування 12 березня 2022 року, станом на 28 липня 2017 року відбув 02 роки 04 місяці 16 днів, невідбутий строк покарання 04 роки 07 місяців 14 днів.
Відповідно до ч. 1 ст. 610 КПК України, клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку суду іноземної держави у відповідність із законодавством України розглядає суд першої інстанції за останнім відомим місцем проживання засудженої особи в Україні або за місцем знаходження Міністерства юстиції.
Згідно зі ст. 606 КПК України, визначаються умови передачі засуджених осіб і їх прийняття для відбування покарання в Україні: якщо ця особа є громадянином держави виконання вироку; якщо вирок набрав законної сили; якщо на час отримання запиту про передачу засуджений має відбувати покарання упродовж як найменш шести місяців або якщо йому ухвалено вирок до ув`язнення на невизначений строк; якщо на передачу згоден засуджений або з урахуванням його віку або фізичного чи психічного стану на це згоден законний представник засудженого; якщо кримінальне правопорушення, внаслідок вчинення якого було ухвалено вирок, є злочином згідно із законодавством держави виконання вироку або було б злочином у разі вчинення на її території, за вчинення якого може бути призначено покарання у виді позбавлення волі; якщо відшкодовано майнову шкоду, завдану кримінальним правопорушенням, а в разі наявності - також процесуальні витрати; якщо держава ухвалення вироку і держава виконання вироку згодні на передачу засудженого.
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, остання відома адреса проживання в Україні: АДРЕСА_1 .
ОСОБА_4 висловив бажання бути переданим в Україну, що підтверджується його особистою заявою /а.с. 21/. Також, як вбачається з характеристики ОСОБА_4 , за період відбування покарання останній допускав порушення один раз, яке зняте, має одне заохочення, на профілактичному обліку не стоїть, заходи виховного характеру відвідує регулярно, робить для себе правильні висновки, з представниками адміністрації ввічливий та коректний, у бесідах виховного характеру веде себе спокійно, на критику реагує адекватно /а.с.24-25/.
Крім того, згідно з медичною довідкою ОСОБА_4 , останній на диспансерному обліку не перебуває.
Відповідно до ч. 4 ст. 610 КПК України, при визначенні строку покарання у виді позбавлення волі, що підлягає відбуванню на підставі вироку суду іноземної держави, суд дотримується тривалості призначеного таким вироком покарання, крім таких випадків: 1) якщо законом України про кримінальну відповідальність за кримінальне правопорушення максимальний строк позбавлення волі є меншим, ніж призначений вироком суду іноземної держави, суд визначає максимальний строк позбавлення волі, передбачений кримінальним законом України; 2) якщо строк покарання, призначений вироком суду іноземної держави, є меншим, ніж мінімальний строк, передбачений санкцією статті Кримінального кодексу України за відповідне кримінальне правопорушення, суд дотримується строку, визначеного вироком суду іноземної держави.
ОСОБА_4 засуджений вироком Совєтського районного суду м. Волгоград від 28 вересня 2015 року до покарання у виді 7 років позбавлення волі за злочин, передбачений ч. 3 ст. 30, ч. 5 статті 228.1 КК Російської Федерації.
Дії, передбачені ч. 3 ст. 30, ч. 5 ст. 228.1 КК Російської Федерації (замах на незаконний збут наркотичних засобів, вчинений організованою групою осіб, в особливо великому розмірі, з використанням електронних та інформаційно-телекомунікаційних мереж, в т.ч. мережі «Інтернет») Кримінального кодексу Російської Федерації, відповідають діям, передбаченим ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 307 КК України - санкція якої передбачає покарання у виді позбавлення волі строком від 6 до 10 років з конфіскацією майна.
Разом з тим, згідно зі ч. 3 ст.68 КК України, за вчинення замаху на злочин строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу.
Пунктом «b» частини 1 статті 9 Європейської конвенції про передачу засуджених осіб від 21.03.1983 року визначено, що компетентні власті держави виконання вироку визнають вирок і таким чином замінюють міру покарання, призначену в державі визначення вироку, мірою покарання, передбаченою законодавством держави виконання вироку за такий самий злочин, згідно з положеннями статті 11.
Пунктами «а», «d» статті 11 Конвенції про передачу засуджених осіб від 21.03.1983 року встановлено, що при заміні вироку мають враховуватися зроблені щодо фактів висновки, які ясно викладені або припускаються в рішенні, ухваленому державою винесення вироку, а також не може посилюватися кримінальне покарання засудженої особи.
Враховуючи, що строк покарання у виді позбавлення волі, призначений вироком Російської Федерації, передбачений санкцією ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 307 КК України за відповідне кримінальне правопорушення, суд призначає покарання в межах двох третин строку, визначеного вироком суду іноземної держави.
Таким чином, вирок Совєтського районного суду м. Волгоград від 28 вересня 2015 року, яким ОСОБА_4 визнано винним за вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 30, ч. 5 ст. 228.1 КК Російської Федерації та призначено покарання у виді 7 років позбавлення волі, слід привести у відповідність із законодавством України дотримуючись вимог статті 10 Конвенції про передачу засуджених осіб та вважати ОСОБА_4 засудженим за ч. 2 ст. 15, ч.2 ст. 307 КК України до 6 років 6 місяців позбавлення волі.
Крім того, суд не визначає засудженому ОСОБА_4 додаткове покарання, як це передбачено санкцією ч. 2 ст. 307 КК України, у виді конфіскації майна, як обов`язкове, оскільки за вироком Совєтського районного суду м. Волгоград Російської Федерації таке покарання ОСОБА_4 не призначалось.
Також, відповідно до положень п. «с» ч. 1 ст.11 Конвенції про передачу засуджених осіб від 21.03.1983 року, компетентний орган повинен зарахувати у строк покарання весь період, впродовж якого засуджена особа була позбавлена волі, у зв`язку з чим, ОСОБА_4 необхідно зарахувати в строк відбування покарання час тримання його під вартою в період з 13.03.2015 року по 27.09.2015 року та не визначати виду державної установи, в якій належить відбувати покарання засудженому, оскільки діючим законодавством України не передбачено визначення судом виду такої установи.
Враховуючи, що засуджений ОСОБА_4 є громадянином України, вирок суду Російської Федерації, яким він засуджений, набрав законної сили, строк покарання, який має відбувати засуджений більше шести місяців, надано згоду на передачу засудженого в Україну для подальшого відбування покарання, кримінальне правопорушення, внаслідок вчинення якого було ухвалено вирок, є злочином, згідно з законодавством України, суд приходить до висновку, що є всі достатні та законні підстави для приведення вироку у відповідність з кримінальним законодавством України.
Керуючись ст. ст. 9-12 Конвенції «Про передачу засуджених осіб», ст. ст. 602, 610 КПК України, суд; -
ПОСТАНОВИВ:

Клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку Совєтського районного суду м. Волгоград від 28 вересня 2015 року відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у відповідність із законодавством України - задовольнити.
Привести у відповідність із законодавством України вирок Совєтського районного суду м. Волгоград від 28 вересня 2015 року, згідно з яким ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 30, ч. 5 ст. 228.1 Кримінального кодексу Російської Федерації та призначено йому покарання у виді 7 років позбавлення волі та вважати ОСОБА_4 засудженим за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 307 КК України та призначити йому покарання у виді 6 років 6 місяців позбавлення волі.
Строк відбування покарання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рахувати з 28.09.2015 року. У строк відбування покарання засудженому ОСОБА_4 зарахувати час тримання його під вартою в період з 13.03.2015 року по 27.09.2015 року включно.
Запобіжний захід ОСОБА_4 залишити без змін у виді тримання під вартою.

Ухвала може бути оскаржена органом, що подав клопотання, особою, щодо якої вирішено питання про приведення вироку суду іноземної держави у відповідність із законодавством України, та прокурором до Апеляційного суду м. Києва через Дніпровський районний суд м. Києва протягом семи днів.

Суддя: