Провадження №1-кс/127/7187/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 червня 2018 року м. Вінниця

Слідчий суддя Вінницького міського суду Вінницької області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , з участю прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ Вінницького відділу поліції ГУНП України у Вінницькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вінниця, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не одруженого, не працюючого, з середньою освітою, раніше судимого: - 28.07.1994 р. Тульчинським РС Вінницької області за ч. 3 ст. 140, ч. 3 ст. 81, ч. 2 ст. 141, ст. 42 до 4 років позбавлення волі, - 13.04.1998 р. Тульчинським РС Вінницької області за ч. 2 ст. 141 КК України (редакції 1960 року) до 3 років позбавлення волі, - 20.04.2000 р. Вінницьким РС Вінницької області за ст. 94 КК України (редакції 1960 року), до 10 років позбавлення волі, - 13.07.2012 р. Тульчинським РС Вінницької області за ч. 1 ст. 187, ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі, - 16.03.2018 р. Вінницьким міським судом Вінницької області за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років і 1 дня позбавлення волі на підставі ч. 5 ст. 72 КК України звільнений із залу суду, -

В С Т А Н О В И В:

Слідчий СВ Вінницького відділу поліції ГУНП у Вінницькій області старший лейтенант поліції ОСОБА_6 , 09.06.2018 року звернувся до суду з клопотанням, погодженим з прокурором ОСОБА_7 про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_4 . Клопотання мотивовано тим, що досудовим розслідуванням встановлено, що 03.06.2018 приблизно о 00:30 год. ОСОБА_4 знаходився поблизу будинку № 9 по вул. Пирогова, м. Вінниці, де помітив ОСОБА_8 , яка тримала у руці свою шкіряну сумку. В подальшому у ОСОБА_4 виник умисел на незаконне збагачення за рахунок чужого майна.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливими мотивом та метою, спрямованими на незаконне збагачення за рахунок чужого майна, ОСОБА_4 підбіг до ОСОБА_8 та почав штовхати її після чого наніс кілька ударів по її нозі, чим завдав згідно виписки із МКЛ ШМД тілесні ушкодження, які виразились у садні на лівій зовнішній ділянці кісточки правої гомілки та стопи, після чого шляхом ривка вирвав із рук останньої вирвав її жіночу сумку чорного кольору, яка не становить матеріальної шкоди для потерпілої, у якій знаходились гроші в сумі 300 грн., та мобільний телефон "Apple Iphone 6S Plus 64GB Gold" вартістю 20000 грн. Після чого ОСОБА_4 з місця вчинення злочину зник, викраденим розпорядився на власний розсуд, чим заподіяв ОСОБА_8 матеріальної шкоди на суму 20300 гривень.

Крім того 07.06.2018 приблизно о 15:30 год. ОСОБА_4 знаходився поблизу пам`ятнику ОСОБА_9 , що по вул. Миколи Оводова, м. Вінниці, де помітив ОСОБА_10 , яка тримала у руці свій мобільний телефон марки "Meizu M2 Mini" та у нього виник умисел на відкрите викрадення чужого майна.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливими мотивом та метою, спрямованими на незаконне збагачення за рахунок чужого майна, ОСОБА_4 підійшов до ОСОБА_10 та почав погрожувати їй застосуванням фізичного насильства, з метою заволодіння грошовими коштами в сумі 96 грн. та мобільним телефоном марки "Meizu M2 Mini" вартістю 3400 грн., що належать останній. Однак заволодіти вищевказаним майном ОСОБА_4 не зміг з причин, що не залежали від її волі, не вчинив усіх дій, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця так як ОСОБА_10 з метою самозахисту застосувала балончик із сльозогінним газом дратівливої дій. Після чого ОСОБА_4 з місця вчинення злочину зник.

У вчиненні зазначеного кримінального правопорушення ґрунтовно підозрюється: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Вінниця, українець, громадянин України, із середньою освітою, неодружений, непрацюючий, проживаючий та, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий: 28.07.1994 р. Тульчинським РС Вінницької області за ч. 3 ст. 140, ч. 3 ст. 81, ч. 2 ст. 141, ст. 42 до 4 років позбавлення волі; 13.04.1998 р. Тульчинським РС Вінницької області за ч. 2 ст. 141 КК України (редакції 1960 року) до 3 років позбавлення волі; 20.04.2000 р. Вінницьким РС Вінницької області за ст. 94 КК України (редакції 1960 року), до 10 років позбавлення волі; 13.07.2012 р. Тульчинським РС Вінницької області за ч. 1 ст. 187, ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі; 16.03.2018 р. Вінницьким міським судом Вінницької області за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років і 1 дня позбавлення волі на підставі ч. 5 ст. 72 КК України звільнений із залу суду.

Причетність ОСОБА_4 до вчинення кримінального правопорушення повністю підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами: протоколами допитів потерпілих ОСОБА_8 , та ОСОБА_10 свідка ОСОБА_11 , та ОСОБА_12 ; протоколами пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участю потерпілих та свідка; протоколом огляду місця події від 07.06.2018 р.; іншими матеріалами кримінального провадження.

У діях ОСОБА_4 вбачаються ознаки кримінальних правопорушень, відповідальність за вчинення яких передбачена ч. 2 ст. 186, ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 186 КК України, а саме: незакінченому замаху на відкрите викрадення чужого майна (грабіж) вчинене повторно, поєднане з погрозою застосування насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, та відкритому викраденні чужого майна (грабіж) вчиненому повторно, поєднаному із застосування насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.
Підставою застосування вказаного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч.1 ст. 177 КПК України.

Враховуючи викладене, особу підозрюваного ОСОБА_4 , його вік і стан здоров`я, матеріальний стан, а також те, що він офіційно не працює, не має постійного джерела доходів, стійких соціальних зв`язків, вчинив умисний злочин, будучи раніше судимим вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 16.03.2018 за ч. 2 ст. 186 КК України, судимість не знято та не погашено, належних висновків після цього не зробив та знову вчинив тяжкий умисний злочин проти власності, а тому наявні усі підстави вважати про схильність останнього до вчинення протиправних діянь, наявність можливості переховуватися від органів досудового розслідування та суду, ухилятись від проведення слідчих дій, незаконно впливати на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити нові кримінальні правопорушення. Вказане свідчить про наявність ризиків, яким неможливо запобігти шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу, окрім як тримання під вартою.

У зв`язку з тим, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні умисного тяжкого злочину, виникає необхідність у проведенні з ним ряду слідчих дій та відпрацювання версій про причетність останнього до вчинення аналогічних злочинів. У той же час, застосування більш м`якого запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 не перешкоджатиме останньому здійснити дії, передбачені п. п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, не гарантуватиме виконання покладених на нього обов`язків та не забезпечить дотримання розумних строків досудового розслідування.

У відповідності з п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.
Підставою застосування вказаного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України та інших обставин, що мають значення при обранні запобіжного заходу.
Так, тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_4 у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, а саме санкція ч. 2 ст. 186 КК України, передбачає покарання у вигляді позбавлення волі строком до 6 років, а відповідно до ч. 3 ст. 12 КК України, вказане кримінальне правопорушення відноситься до тяжких злочинів.
ОСОБА_4 не має міцних соціальних зв`язків, постійного місця роботи та навчання. Крім того, він має негативну репутацію, оскільки з 1994 року систематично вчиняє кримінальні правопорушення за що отримує покарання у вигляді позбавлення волі, на теперішній час має не зняті та непогашені судимості за вчинення тяжких та особливо тяжких злочинів.
Таким чином, з урахуванням вищезазначених обставин, існують ризики, що ОСОБА_4 не виконуватиме покладених на нього процесуальних обов`язків, а також може: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, оскільки намагався зникнути з місця вчинення злочину; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, оскільки з моменту вчинення злочину минув малий час та здобуто не всі докази; незаконно впливати на потерпілих, свідків з метою зміни їхніх показань, щоб уникнути кримінальної відповідальності або з метою отримання більш м`якого покарання за вказане кримінальне діяння, зокрема один із свідків є раніше знайомим ОСОБА_4 ; вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки ОСОБА_4 схильний до вчинення кримінальних правопорушень;
Враховуючи викладене, особу підозрюваного ОСОБА_4 , його вік і стан здоров`я, матеріальний стан, а також те, що він офіційно не працює, не має постійного джерела доходів, стійких соціальних зв`язків, будучи раніше судимим вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 16.03.2018 за ч. 2 ст. 186 КК України, судимість за який не знято та не погашено, належних висновків після цього не зробив та знову вчинив тяжкий умисний злочин проти власності, а тому наявні усі підстави вважати про схильність останнього до вчинення протиправних діянь, наявність можливості переховуватися від органів досудового розслідування та суду, ухилятись від проведення слідчих дій, незаконно впливати на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити нові кримінальні правопорушення. Вказане свідчить про наявність ризиків, яким неможливо запобігти шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу, окрім як тримання під вартою.
У зв`язку з тим, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні умисного тяжкого злочину, виникає необхідність у проведенні з ним ряду слідчих дій та відпрацювання версій про причетність останнього до вчинення аналогічних злочинів. У той же час, застосування більш м`якого запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 не перешкоджатиме останньому здійснити дії, передбачені п. п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, не гарантуватиме виконання покладених на нього обов`язків та не забезпечить дотримання розумних строків досудового розслідування.
Відповідно до вимог п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні, так як ОСОБА_4 вчинив зазначений злочин із застосуванням насильства.

Враховуючи неможливість запобігання зазначеним ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, слідчий просить клопотання задовольнити.

Прокурор в судовому засіданні просив обрати підозрюваному ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Підозрюваний ОСОБА_4 та його захисник заперечували щодо клопотання та просили застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження під час розгляду питань слідчим суддею, крім вирішення питання про проведення негласних слідчих (розшукових) дій, та в суді під час судового провадження є обов`язковим. У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Враховуючи наведене, судовий розгляд клопотання здійснювався за фіксації судового процесу технічними засобами.

Суд, дослідивши вказане клопотання та додані до нього матеріали, оглянувши матеріали кримінального провадження № 0002207, заслухавши думку прокурора, підозрюваного та його захисника, дійшов висновку, що клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 194 ч. 1 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводяться наданні сторонами кримінального провадження докази обставин, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального провадження; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначених у клопотанні.

Згідно ст. 177 ч. 1 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4)перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ст.177 ч. 2 КПК Українипідставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Згідно ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.

Відомості про вчинене кримінальне правопорушення внесені 03.06.2018 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002207 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 186 КК України.

09.06.2018 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 186 КК України.

На час розгляду даного клопотання підозра щодо вчинення ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 186 КК України обґрунтована.

У відповідності з п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад 3 роки.
Під час розгляду даного клопотання судом було з`ясовано, що ОСОБА_4 не працює та не має постійного джерела прибутку, не одружений, не має на утриманні неповнолітніх дітей, раніше неодноразово судимий, на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив та підозрюється у вчиненні нового злочину.

На теперішній час органом досудового розслідування ОСОБА_4 оголошено про підозру у вчиненні умисних тяжких кримінальних правопорушень за які законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 4 до 6 років, враховуючи обставини кримінального правопорушення, його наслідки, тяжкість покарання за злочин по якому оголошено підозру, особу підозрюваного, відсутність соціально стримуючих факторів, тому суд під час розгляду клопотання дійшов обґрунтованого висновку, що підозрюваний ОСОБА_4 перебуваючи на волі може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, а також перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, що унеможливлює обрання йому більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

Суд також враховує вік та стан здоров`я підозрюваного та інші обставини, що мають значення для прийняття відповідного рішення.

При вирішенні питання щодо задоволення клопотання слідчий суддя враховує, що прокурором доведено, що встановлені під час розгляду клопотання обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не може запобігти доведеним під час розгляду ризикам, тому переконується в доцільності задоволення клопотання та застосування щодо ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Європейський суд з прав людини в своєму рішенні Летельє проти Франції від 26 червня 1991 року зазначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу. У справі «Мироненко і Мартенко проти України» від 10.12.2009 року ЄСПЛ зазначив, що компетентний суд повинен перевірити не лише дотримання процесуальних вимог національного законодавства, а й обґрунтованість підозри, на підставі якої здійснено затримання й подальшого тримання під вартою.
Крім того, слідчим суддею врахована практика Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Відповідно до вимог ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою має право визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених названим Кодексом, тому слідчий суддя вважає, що, з метою надання права на альтернативний вид запобіжного заходу, ОСОБА_4 необхідно визначити заставу.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини у справі «Мангурас проти Іспанії», ухваленому Великою Палатою від 28 вересня 2010 року за № 12050/04, сума застави за звільнення з-під варти заявника не була надмірною. У рішенні, у справі «Мангурас проти Іспанії», Європейський суд з прав людини постановив, що не було порушено ч. 3 ст. 5 (право на свободу та особисту недоторканість) Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, за наступних підстав: «Відповідно до ч. 3 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод внесення застави може вимагатися лише за наявності законних підстав для затримання особи. Органи влади повинні приділити визначенню суми застави стільки ж уваги, скільки і вирішенню питання про необхідність подальшого тримання обвинуваченого під вартою. Більш того, якщо навіть сума застави визначається виходячи із характеристики особи обвинуваченого та його матеріального становища, за певних обставин є обґрунтованим врахування також і суми збитків, у заподіянні яких ця особа обвинувачується».

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 182, 183, 184, 186, 193, 194, 196, 197, 309, 395, 400 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В:

Клопотання СВ Вінницького відділу поліції ГУНП України у Вінницькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Строк тримання під вартою діє протягом 60 (шістдесят) днів з моменту затримання ОСОБА_4 , тобто до 16 години 30 хвилин 05 серпня 2018 року.

Строк дії ухвали суду про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою визначити до 05 серпня 2018 року.

Одночасно визначити розмір застави в сумі 88100 (вісімдесят вісім тисяч сто) гривень, яка може бути внесена як самим підозрюваним так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленим Кабінетом Міністрів України.

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою протягом дії ухвали.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 у разі внесення застави наступні обов`язки: прибувати до слідчого, прокурора чи суду за першою вимогою; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання.

Термін дії обов`язків покладених судом, у разі внесення застави визначити на час дії ухвали суду.

У разі внесенні застави та з моменту звільнення підозрюваного з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, підозрюваний зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

У разі невиконання ОСОБА_4 покладеного на нього обов`язку, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до апеляційного суду Вінницької області протягом 5 днів з дня її оголошення.

Подача апеляційної скарги на дану ухвалу суду зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя