Справа № 360/1909/18
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2018 року Бородянський районний суд

Київської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника адвоката ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Бородянського районного суду в смт Бородянка Київської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000456 від 02 липня 2018 року, про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця селища Ворзель Київської області, громадянина України, який проживає в АДРЕСА_1 , працюючого на посаді зварювальника в ТОВ "Укрбудмонтаж",

у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України,

в с т а н о в и в :

Відповідно до обвинувального акта, ОСОБА_4 обвинувачується в тому, що 01 липня 2018 року, приблизно о 19-й годині, в смт Бородянка Київської області він, повторно, за попередньою змовою з ОСОБА_7 , матеріали відносно якого виділені в окреме кримінальне провадження, перебуваючи на привокзальній площі, поблизу будівлі залізничного вокзалу, діючи умисно, з корисливих мотивів, застосовуючи до ОСОБА_6 насильство, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, що виразилось у нанесенні одного удару ногою в область тулуба, відкрито викрав, а саме зірвав сумку, яка була надіта через плече ОСОБА_6 , вартістю 120 гривень, в котрій знаходився мобільний телефон "Samsung" вартістю 1500 гривень, з сім-картою оператора мобільного зв`язку "Водафон Україна" вартістю 30 гривень, грошові кошти у сумі 300 гривень, а також зірвав портфель вартістю 150 гривень, який був на плечі та знаходився за спиною потерпілого ОСОБА_6 , в якому знаходились садові ножиці (секатор) вартістю 80 гривень, плоскогубці вартістю 50 гривень, викрутка з робочими головками до неї в резиновій обоймі у кількості 30 головок вартістю 60 гривень, ізаволодівши чужим майном з місця вчинення злочину втік. Викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим завдав потерпілому ОСОБА_6 майнової шкоди на загальну суму 2290 гривень.
За ухвалою слідчого судді Бородянського районного суду Київської області від 02 липня 2018 року відносно обвинуваченого ОСОБА_4 був обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 28 серпня 2018 року включно.

За ухвалою підготовчого судового засідання Бородянського районного суду Київської області від 27 серпня 2018 року дія обраного відносно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою була продовжена до 26 жовтня 2018 року.

Відповідно до ч.3 ст.331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Вислухавши думку прокурора ОСОБА_3 , який просив продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 дію обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в межах двох місяців, думки обвинуваченого ОСОБА_4 і захисника-адвоката ОСОБА_5 , які заперечували проти продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_4 під вартою та просили змінити запобіжний захід на домашній арешт, думку потерпілого ОСОБА_6 , який поклався на розсуд суду, оглянувши матеріали кримінального провадження, суд приходить до такого висновку.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість покарання не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі "Ілійков проти Болгарії" № 33977/96 від 25 липня 2001 року Європейський суд з прав людини зазначив, що "суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризику повторного вчинення злочинів".
Тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання його винним, з огляду на вірогідність переховування від суду, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, вчинення іншого кримінального правопорушення, спростовують доводи захисту про можливістьзміни запобіжного заходу на домашній арешт.

Також, згідно з практикою Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Оцінюючи викладене, суд вважає, що тяжкість і обставини злочину, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , тяжкість покарання, що йому загрожує у разі визнання його винуватим, дані про особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий, свідчать про наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що обвинувачений може переховуватися від суду та вчиняти інші злочини, і застосування більш м`яких запобіжних заходів є недостатнім, а тому суд вважає за необхідне продовжити дію обраного обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в межах двох місяців.
Керуючись ст.176, 177, 178, 183, 197, 199, 331 КПК України, суд

у х в а л и в :

Продовжити дію обраного відносно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в Державній установі "Київський слідчий ізолятор" до 01 грудня 2018 року.

Копії ухвали негайно після її проголошення вручити сторонам.

Головуючий-суддяОСОБА_8