Провадження № 1-кс/344/4639/18
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 липня 2018 року м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши клопотання прокурора відділу прокуратури Івано-Франківської області ОСОБА_3 , про арешт майна в рамках кримінального провадження за № 0000003, -

В С Т А Н О В И В:

Прокурор ОСОБА_3 звернувся звернувся з вказаним клопотанням, в обґрунтування якого зазначив, що службові особи Ворохтянської сільської ради, відділу Держземагенства в м. Яремче та Карпатського національного природного парку 22.03.2006 погодили та передали у власність ОСОБА_4 земельну ділянку площею 0,1071 га в АДРЕСА_1 для ведення особистого селянського господарства, яка відноситься до земель природо-заповідного призначення та перебуває в користуванні Карпатського НПП (квартал 8 виділ 4 Ворохтянського ПОНДВ).

Відповідно до рішення Ворохтянської селищної ради Яремчанської міської ради Івано-Франківської області № 114-16/2005 від 15.07.2005 громадянину ОСОБА_4 , жителю АДРЕСА_1 надано дозвіл на виготовлення технічної документації на земельну ділянку площею 0,1500 га для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, площею 1,6675 га для ведення особистого селянського господарства в в АДРЕСА_1 .

Після виготовлення МП «ГЕОІНФОРМ» проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність громадянину ОСОБА_4 , його подано на затвердження сесії Ворохтянської селищної ради Яремчанської міської ради Івано-Франківської області.

В свою чергу, сесія Ворохтянської селищної ради Яремчанської міської ради Івано-Франківської області, 22.03.2006 прийняла рішення № 149-20/2006 про затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність громадянину ОСОБА_4 загальною площею 1,8175 га, з них:

- 1,500 га для обслуговування житлового будинку, кадастровий номер :21:008:0145;

- 0,2491 га для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер :21:008:0146;

- 0,5439 га для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер :21:008:0147;

- 0,2069 га для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер :21:008:0148;

- 0,3931 га для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер :21:008:0149;

- 0,1674 га для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер :21:008:0150;

- 0,1071 га для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер :21:008:0151.

Яремчанським міським відділом земельних ресурсів, 15.03.2007 ОСОБА_4 видано державний акт серії ЯД № 880599 на право власності на земельну ділянку площею 0,1071 га, кадастровий номер :21:008:0151, для ведення особистого селянського господарства по АДРЕСА_1 .

Внаслідок неправомірних дій вказаних службових осіб земельна ділянка площею 0,1071 га незаконно вибула із території земель природно-заповідного призначення Карпатського НПП, чим державним інтересам заподіяно збитки.

Відповідно до висновку експерта № 4.4.-11/18 від 12.06.2018 земельна ділянка площею 0,1071 га, кадастровий номер :21:008:0151 по АДРЕСА_1 , яка передана у власність ОСОБА_4 накладається на землі, які перебувають в постійному користуванні Карпатського національного природнього парку. Площа накладання земельної ділянки становить 0,1071 га.

У відповідності до ч. 1 ст. 98 КПК, 12.07.2018 року визнано речовим доказом у кримінальному провадженні нерухоме майно земельну ділянку площею 0,1071 га, кадастровий номер :21:008:0151 по АДРЕСА_1 , оскільки вказана земельна ділянка є об`єктом кримінально-протиправних дій і набута кримінально-протиправним шляхом внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Враховуючи наведене, а також з метою недопущення відчуження третім особам вищевказаної земельної ділянки, яка є предметом злочинного посягання та належить громадяну ОСОБА_4 , а також з метою забезпечення в подальшому позову про визнання недійними державного акту про право власності на земельну ділянку, збереження речового доказу та повернення її Карпатському НПП у користування, слід накласти арешт до прийняття кінцевого рішення у кримінальному провадженні.

В судовому засіданні прокурор клопотання підтримав, посилаючись на викладені в ньому обставини, просив клопотання задовольнити.

Володілець майна в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляду клопотання.

Заслухавши прокурора, дослідивши матеріали клопотання, вважаю наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Ч. 10 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відділом розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності СУ ГУ НП в Івано-Франківській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000003 від 28.03.2014 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.364, ч.2 ст.367 КК України.

В той же час, згідно з вимогами ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Згідно з ч. 5 ст. 132 КПК України під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.

Відповідно до ч.2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Матеріалами клопотання зазначено, що з метою належного виконання завдань кримінального провадження, збереження речового доказу у кримінальному провадженні, слід накласти арешт на земельну ділянку кадастровий № :16:008:0630 площею 0,1077 га в с. Микитинці, Івано-Франківської міської ради, яка належить на праві приватної власності ОСОБА_5 .

Однак, з матеріалів клопотання не вбачається достатньо підстав вважати, що майно, яке прокурор просить накласти арешт, може бути використано як доказ у кримінальному провадженні.

Крім того, на підставі вимог ч. 5 ст. 9 КПК України, слідчий суддя враховує, що виходячи з положень Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, дотримання принципу верховенства права є однією з підвалин демократичного суспільства.

Також, у ст. 1 Першого протоколу до Конвенції зазначено, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

На підставі ч.1 ст.173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Тому, на підставі викладеного, слідчий суддя вважає, що у задоволенні клопотання необхідно відмовити, оскільки прокурором не доведено, що без арешту вказаного майна не можливо проведення слідчих дій, а також не доведено необхідність застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, про який ідеться в клопотанні, що він виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи особи, якій належить майно, що є правові підстави для такого арешту, а також можливі наслідки здійснення арешту, а саме обмеження права власності, є розумними і співрозмірними із завданням кримінального провадження.

Керуючись ст.ст. 170-173, 309, 395 КПК України, -

У Х В А Л И В:
В задоволенні клопотання прокурора відділу прокуратури Івано-Франківської області ОСОБА_3 відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду Івано-Франківської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1