4 червня 2018 року місто Київ
Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:
Головуючого судді ОСОБА_1
Суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
При секретареві ОСОБА_4 ,
За участю прокурора ОСОБА_5 , представника скаржника адвоката ОСОБА_6 ,
в с т а н о в и л а :
На обґрунтування слідчий суддя послався на те6, що матеріали кримінального провадження та зміст оскаржуваної постанови про його закриття свідчать про те, що органи досудового розслідування в повній мірі дотрималися вимог закону щодо всебічного, повного і неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження, постанова про закриття кримінального провадження належно обґрунтована та не викликає жодних сумнівів у свій правильності.
Справа № 757/3395/18-к
№ апеляційного провадження: №11-сс/796/2579/2018
Головуючий у суді першої інстанції: ОСОБА_9
Доповідач у суді апеляційної інстанції: ОСОБА_1 .
Як визнав слідчий суддя, слідчим вчинено ряд дій з метою встановлення фактичного існування доказів, які підтверджують (спростовують) реальність конкретної події злочину, (наявність/відсутність в діяннях осіб складу злочину), а саме: проаналізовано дані, що містяться в заяві народних депутатів ОСОБА_7 та ОСОБА_10 про вчинення кримінального правопорушення, а саме щодо надання інформації про суми податкового боргу по сплаті рентної плати за користування надрами, окре
о за кожним об`єктом надр ПАТ
«Укрнафта», на який товариству надано спеціальний дозвіл для видобування вуглеводної сировини (т1, а. с. 10-18), оглянуто та надано оцінку матеріалам тематичної перевірки Департаменту погашення боргу ДФС (т.1 а. с. 134-224), допитано головного державного ревізора-інспектора ДФС України ОСОБА_11 (.1 а. с. 225-228), допитано директора Департаменту ДФС України ОСОБА_12 ( т.1, а. с. 229-235), допитано з приводу обставин, викладених в заяві про вчинення кримінального правопорушення, заявників народних депутатів України ОСОБА_7 та ОСОБА_10 (т2, а. с. 89-101) та надано зібраним доказам належну оцінку.
Підстав для висновку, що в ході нового досудового розслідування можуть бути встановлені додаткові обставини, слідчий суддя не встановила і скарга на постанову про закриття кримінального провадження таких підстав для такого висновку, на її думку, не містить.
Будь-яких даних щодо умисного перешкоджання ОСОБА_13 чи іншими посадовими, службовими особами ДФС України діяльності народного депутата України матеріали провадження, за висновком слідчого судді, не містять.
В свою чергу, зауважила також слідчий суддя, недодержання встановлених законом строків надання відповіді на звернення народного депутата України, надання неправдивої або неповної інформації на таке звернення, у разі доведення відповідних фактів, тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену ст. 1889 КУпАП.
Зауважила слідчий суддя також і те, що раніше у цьому кримінальному провадженні були скасовані постанови про його закриття із зазначенням необхідності проведення тих чи інших дій, які в процесі здійснення досудового розслідування слідчим, в провадженні якого ці матеріали перебували, були здійснені, та в сукупності зібраним даним надано належну правову оцінку, недоліки досудового розслідування слідчим були усунуті.
На обґрунтування апелянт ретельно викладає обставини кримінального провадження, звертає увагу на відсутність належної оцінки слідчим повідомленню Охтирської ОДПІ ГУ ДФС у Сумській області про можливість надання інформації щодо податкового боргу ПАТ «Укрнафта» в розрізі окремих спеціальних дозволів можливе в ручному режимі; міркуванню про можливість надати відповідь на депутатське звернення в розрізі податкового боргу по спеціальним дозволам на користування надрами шляхом звичайних математичних підрахунків; не врахував листа Державної служби геології та надр України про те, що бездіяльність Голови ДФС України по наданню необхідної інформації носить систематичний характер; слідчий не в повній мірі виконав вказівки ухвали слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 17 лютого 2017 року щодо відсутності оцінки доводів заявників про те, що надані на їх запит відповіді у будь-якому разі є неповними; заявник не довіряє показанням свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , бо вони є підлеглими ОСОБА_13 по службі, а ОСОБА_12 і його пособником у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 364 КК України в іншому кримінальному провадженні; слідчий не дослідив можливості надання інформації про розмір податкового боргу по чотирьом названим в апеляційній скарзі родовищам, щодо яких видано відповідно по одному дозволу; поза увагою слідчого залишились відомості, викладені у відповіді ДФС України заявникам, що інформація щодо податкового боргу ПАТ «Укрнафта» з рентної плати може бути отримана в ручному режимі; оскільки відповідь народним депутатам була надана лише по одному спеціальному дозволу зі вказаного переліку та ще по 2 іншим, а по решті надано узагальнену інформацію по сумі боргу в розрізі областей, апелянт приходить до висновку про наявність умисних маніпуляцій збоку ДФС України з метою приховання такої інформації.
Не погоджується апелянт з висновком слідчого, а за ним і слідчого судді, про відсутність подальшої можливості дослідження обставин справи, вказуючи на те, що у ній можливо провести економічну експертизу бухгалтерського та податкового обліку, що проводиться саме органами ДФС.
Вказує апелянт також на те, що на цей час остаточно не вирішні питання відносно позовних вимог, що розглядаються в судах адміністративної юрисдикції і на цей час касаційне провадження відкрито, але не завершено.
Аналізуючи правові підстави своїх вимог щодо надання повної і точної інформації на звернення народного депутата, апелянт вказує, щ ці звернення слід розглядати не в рамках Закону України «Про доступ до публічної інформації», а в рамках ч.1 ст. 16 Закону України «Про статус народного депутата України», який надає народному депутату право не лише вимагати надання вже готової інформації, яку не потрібно створювати не в процесі виконання своїх обов`язків, а вимагати від того, до кого народний депутат України звертається із зверненням,також і здійснення певних дій на виконання цього звернення.
На завершення, апелянт виражає свою незгоду з формулюванням щодо не встановлення фактів заподіяння будь-якої матеріальної шкоди, акцентуючи увагу на тому, що ч.1 ст. 351 КК України і не передбачає обов`язковим елементом складу цього злочину заподіяння матеріальної шкоди, бо у цьому конкретному випадку об`єктом злочину є нормальна діяльність народних депутатів України, а також їх авторитет, злочин визнається закінченим з моменту вчинення описаних у ст. 351 КК України дій чи бездіяльності, а крім того, народним депутатам України було завдано моральної шкоди, яка полягає у приниженні ділової репутації,душевних стражданнях, які народні депутати зазнали у зв`язку з протиправною поведінкою щодо них, в тому числі у зв`язку зі створенням штучних перепон, що унеможливлюють виконання ними своїх обов`язків перед державою і суспільством.
Ч.1 ст. 351 КК України (Перешкоджання діяльності народного депутата України та депутата місцевої ради) передбачає кримінальну відповідальність за невиконання службовою особою законних вимог народного депутата України, депутата місцевої ради; створення штучних перешкод у їх роботі; надання їм завідомо неправдивої інформації.
Отже законодавцем фактично передбачено три об`єктивні сторони перешкоджання діяльності народного депутата України та депутата місцевої ради, а саме: 1) у виді невиконання службовою особою законних вимог, яке, вочевидь, можливо вчинити як умисно, так і з необережності, хоча сама назва цієї правової норми, в тому числі вираз «перешкоджання», передбачає саме наявність прямого умислу; 2) створення штучних перешкод у роботі, що можливо лише з прямим умислом; 3) надання завідомо неправдивої інформації, що теж передбачає лише прямий умисел.
Відповідно до ч.1 ст. 16 Закону України «Про статус народного депутата України», народний депутат має право на депутатське звернення до органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб, керівників підприємств, установ і організацій, незалежно від форм власності та підпорядкування, об`єднань громадян з питань, пов`язаних з депутатською діяльністю, і брати участь у розгляді порушених ним питань.
Депутатське звернення - викладена в письмовій формі пропозиція народного депутата, звернена до органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб, керівників підприємств, установ і організацій, об`єднань громадян здійснити певні дії, дати офіційне роз`яснення чи викласти позицію з питань, віднесених до їх компетенції.
Ч. 2 цієї правової норми передбачає, що орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадові особи, керівники підприємств, установ і організацій, об`єднань громадян, яким адресовано депутатське звернення, зобов`язані протягом 10 днів з моменту його одержання розглянути і дати письмову відповідь. У разі неможливості розгляду звернення народного депутата у визначений строк його повідомляють про це офіційним листом з викладенням причин продовження строку розгляду. Строк розгляду депутатського звернення, з урахуванням продовження, не може перевищувати 30 днів з моменту його одержання.
З матеріалів кримінального провадження видно, що народні депутати ОСОБА_7 та ОСОБА_10 19 січня та 29 лютого 2016 року направляли на ім`я Голови Державної фіскальної служби України ОСОБА_13 депутатські звернення з проханням надати інформацію щодо уми податкового боргу по сплаті рентної плати за користування надрами окремо за кожним об`єктом надр ПАТ «Укрнафта», на який товариству надано спеціальний дозвіл для видобування вуглеводної сировини.
Відповіді на вказані звернення ОСОБА_13 були надані, але, як вважають народні депутати, не в повному обсязі, бо не здійснено систематизацію та не надано запитуваної інформації саме по кожному об`єкту, на який надано спеціальний дозвіл.
За таких обставин, уже зазначені відомості свідчать про те, що у цьому конкретному випадку кожна з трьох можливих ознак об`єктивної сторони кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 351 КК України відсутня, бо, остільки відповідь на депутатські звернення була надана, то відсутній умисел на невиконання законних вимог або створення штучних перешкод у роботі або надання саме завідомо неправдивої, а не неповної, як у цьому конкретному випадку, інформації.
Крім того, аналіз положень абзацу 2 ч.1 ст. 16 Закону України «Про статус народного депутата України» показує, що депутатське звернення це викладена в письмовій формі пропозиція народного депутата, звернена до органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб, керівників підприємств, установ і організацій, об`єднань громадян здійснити певні дії, дати офіційне роз`яснення чи викласти позицію з питань, віднесених до їх компетенції.
Вочевидь, у цьому конкретному випадку мова йде саме про вимогу вчинити певні дії, на чому акцентує увагу в апеляційній скарзі і апелянт, а саме надати інформацію щодо суми податкового боргу по сплаті рентної плати за користування надрами окремо по кожному об`єкту надр ПАТ «Укрнафта», на який цьому товариству надано спеціальний дозвіл для видобування вуглеводної сировини.
Як встановлено в ході досудового розслідування, підтверджено висновками слідчого судді, та не заперечується й самим апелянтом, такі відомості можуть бути отримані лише в ручному режимі, шляхом перевірок фактично на всій території України, по кожному окремому об`єкту, а в переважній більшості випадків і шляхом проведення зустрічних звірок з іншими об`єктами, математичних підрахунків та, як підкреслено в апеляційній скарзі, шляхом проведення експертних досліджень економістами, бухгалтерами та аудиторами.
Попри певну слушність заяв апелянта з цього приводу, судова колегія відзначає, що у цьому конкретному випадку він, та його представник в апеляційному засіданні адвокат ОСОБА_6 , ігнорують положення абзацу 2 ч.1 ст. 16 «Закону України «Про статус народного депутата України», відповідно до якого посадова особа, до якої спрямоване звернення народного депутата, має право діяти лише в межах питань, що віднесені до її компетенції.
Тим часом, до компетенції Голові Державної фіскальної служби України не віднесені питання виконання таких дій, виконати які від нього вимагають народні депутати, тобто він особисто не може проводити в ручному режимі, шляхом математичних підрахунків, зустрічних звірок тощо будь-які дослідження; він не наділений правом призначати будь-які експертні, в тому числі й економічні, бухгалтерські, аудиторські дослідження, бо такі експертизи можливо призначити лише в рамках кримінального провадження і не інакше як на підставі ухвали слідчого судді або суду; не наділений Голова ДФС України також правом внесення відомостей про кримінальні правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань та проведення досудових розслідувань особисто чи шляхом відповідного доручення будь-якій зі служб, що входять у структуру ДФС України, отже і в цій частині апеляційні вимоги не ґрунтуються на законі і не можуть бути підставою для задоволення апеляційних вимог.
В силу викладеного, апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а вказану ухвалу слідчого судді без змін.
На підставі вказаного, керуючись ст. ст. 04, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -
п о с т а н о в и л а :
Ухвала набирає законної сили негайно після проголошення, касаційному оскарженню не підлягає.

Судді: