Єдиний унікальний номер № 285/1664/18
Провадження № 1-кп/0285/442/18
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 липня 2018 року м. Новоград-Волинський
Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Новограді-Волинському кримінальне провадження № 285/1664/18 0000115 від 26.04.2018 року) по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Жубровичі, Олевського району, Житомирської області, зареєстрованого та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, неодруженого, неповнолітніх дітей на утриманні не має, працюючого майстром лісу ДП "Білокоровицьке лісове господарство",

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України, -

ВСТАНОВИВ :
20 березня 2014 року, на підставі Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» від 17.03.2014 року № 303/2014, затвердженого Законом України № 1225-VII від 17.03.2014 року, Олевським РВК Житомирської області ОСОБА_4 призваний на військову службу за мобілізацією та направлений для проходження військової служби до військової частини - польова пошта НОМЕР_1 (військова частина НОМЕР_2 ).

Цього ж дня, наказом командира військової частини НОМЕР_2 № 75 старший сержант ОСОБА_5 був зарахований до списків особового складу зазначеної частини, поставлений на всі види забезпечення та призначений на посаду старшого майстра ремонтного відділення бронетанкової техніки 2-го ремонтного взводу бронетанкової техніки ремонтної роти цієї ж частини.

Так, відповідно до вимог ст.ст. 17, 65, 68 Конституції України визначено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є обов`язком громадян України та кожен повинен додержуватися вимог Конституції України та законів України; ст.ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» визначено, що військовий обов`язок встановлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення Збройних Сил України військовослужбовцями.

Відповідно до вимог ст.ст. 1 - 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України військова дисципліна досягається шляхом особистої відповідальності кожного військовослужбовця за дотримання Військової присяги, виконання своїх обов`язків, вимог військових статутів, а також зобов`язує кожного військовослужбовця додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів та накази командирів.

Разом з тим, відповідно до ст.ст. 17, 65, 68 Конституції України, ст. ст. 11, 16, 30, 35, 37, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, старший сержант ОСОБА_5 зобов`язаний свято і непорушно додержуватися вимог Військової присяги, Конституції України, законів України та статутів Збройних Сил України, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, беззастережно виконувати накази командирів (начальників), знати та зразково виконувати свої службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, бути готовим до виконання завдань., пов`язаних із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, не допускати негідних вчинків і стримувати від них інших військовослужбовців.

Однак, старший сержант ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем за призовом під час мобілізації військової частини - польова пошта НОМЕР_1 (військова частина НОМЕР_2 ), в порушення вимог ст.ст. 17, 65, 68 Конституції України, ст.ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» ст. ст. 11, 16, 30, 35, 37, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1 - 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи з прямим умислом та з метою тимчасово ухилитися від військової служби, без дозволу відповідних командирів (начальників), 10 січня 2015 року самовільно залишив територію військової частини - польова пошта НОМЕР_1 (військова частина НОМЕР_2 ), що дислокується за адресою: АДРЕСА_2 , та проводив час на власний розсуд за місцем свого проживання, за адресою: АДРЕСА_1 , не пов`язуючи його із виконанням службових обов`язків до 29 лютого 2016 року, коли самостійно прибув до військової частини - польова пошта НОМЕР_1 (військова частина НОМЕР_2 ), яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , та приступив до виконання військових обов`язків.

За час відсутності у військовій частині - польова пошта НОМЕР_1 (військова частина НОМЕР_2 ) старший сержант ОСОБА_5 обов`язки військової служби за посадою не виконував, перебуваючи поза межами військової частини правоохоронні органи або органи державної влади, про свою належність до військової служби, про вчинене ним ухилення та його причини, не повідомляв та проводив час на власний розсуд.

29 лютого 2016 року старший сержант ОСОБА_5 самостійно прибув до військової частини польова пошта - НОМЕР_1 (військова частина НОМЕР_2 ), яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , та заявив про себе, після чого наказом командира військової частини-польова пошта НОМЕР_3 1 № 50 виключений із списків особового складу військової частини та звільнений з військової служби через службову невідповідність.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України визнав повністю, дав покази, підтвердив обставини скоєння кримінального правопорушення, викладені в установочній частині вироку, щиро розкаявся у скоєному.

Покази обвинуваченого в судовому засіданні послідовні і логічні, а тому не викликають сумнівів суду у правильності розуміння ним змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, суд прийшов до висновку про недоцільність дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які обвинуваченим не оспорюються, зміст даної статті обвинуваченому, роз`яснено.

Наведене свідчить про повну доведеність вини обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення за обставин, встановлених судом.

Проаналізувавши всі досліджені докази в їх сукупності, суд знаходить доведеною винність обвинуваченого ОСОБА_6 та його умисні дії, які виразились у самовільному залишенні військової частини військовослужбовцем (крім строкової служби), тривалістю понад один місяць, кваліфікує за ч. 3 ст. 407 КК України.

При обранні виду і міри покарання обвинуваченому, суд враховує характер і ступінь суспільної небезпечності вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 , є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 , не встановлено.

При обранні виду і міри покарання обвинуваченому, суд також враховує, що обвинувачений раніше несудимий, вперше вчинив злочин середньої тяжкості, вину визнав, щиро розкаявся у вчиненому, активно сприяв розкриттю злочину, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, за місцем проживання та роботи характеризується позитивно, збитків кримінальним правопорушенням не завдано, на утриманні неповнолітніх дітей не має.

Крім того, при обранні виду і міри покарання обвинуваченому суд враховує досудову доповідь Новоград-Волинського МРВ з питань пробації, згідно якої, беручи до уваги інформацію, що характеризує особистість обвинуваченого, його спосіб життя, історію правопорушень, а також середню ймовірність вчинення повторного правопорушення, орган пробації вважає, що виправлення ОСОБА_6 без позбавлення або обмеження волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства.

Враховуючи вищевикладене, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи обвинуваченого, суд вважає за доцільне застосувати ст. 69 КК України, перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не передбаченого санкцією ч. 3 ст. 407 КК України та призначити обвинуваченому ОСОБА_7 покарання у вигляді штрафу, вважаючи його необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Арешт на майно не накладався.

Речові докази та судові витрати у даному кримінальному провадженні відсутні.

Керуючись ст.ст. 370, 371, 374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ :
Визнати винним ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 407 КК Україниі призначити йому покарання, з застосуванням ст. 69 КК України, у вигляді штрафу в розмірі 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 5100 (п`ять тисяч сто) гривень.

Запобіжний захід засудженому не обирався і суд не вбачає підстав для його обрання.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Житомирської області через Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку, після його проголошення, негайно вручити обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Головуючий :