Справа № 750/7236/17 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/143/18
Категорія - ст. 368 ч. 1 КК Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 жовтня 2018 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Чернігові кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000285 від 06.03.2017 року, за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 на вирок Деснянського районного суду м. Чернігова від 25 червня 2018 року, по кримінальному провадженню щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженя та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, раніше не судимого,

у вчиненні злочинів передбачених ч. 1 ст. 366, ч. 1 ст. 368 КК України

за участю учасників кримінального провадження

прокурорів ОСОБА_6 , ОСОБА_8

адвоката ОСОБА_9

обвинуваченого ОСОБА_7

У С Т А Н О В И Л А:

В апеляційній скарзі прокурор просить вирок місцевого суду скасувати і ухвалити новий, яким визнати ОСОБА_7 винуватим за ст. ст. 366 ч. 1, 368 ч. 1 КК України і призначити покарання.

Вироком Деснянського районного суду м. Чернігова ОСОБА_7 визнаний невинуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні злочинів, передбачених ч 1 ст. 366, ч.1 ст.368 КК України та виправданий.

Доля речових доказів вирішена в порядку ст.100 КПК України.

Арешт на майно, накладений ухвалами слідчого судді Новозаводського районного суду м. Чернігова від 03.04.2017 та від 18.04.2017, скасований.

Відповідно до обвинувального акту, органами досудового розслідування ОСОБА_7 обвинувачується в тому, що будучи депутатом місцевої ради, та згідно рішення Чернігівської обласної ради № 46-5/VІІ від 20.07.2016 призначеним виконуючим обов`язки директора комунального навчального закладу «Чернігівський обласний навчально-виробничий центр» з 21 липня 2016 року терміном на один рік на умовах контракту, відповідно до п.п. 1.1, 1.3, 1.4, 2.1, 2.7 вказаного Контракту виконував організаційно-розпорядчі та адміністративно-господарські функції, а тому є службовою особою.

Відповідно до п.2, абзацу 4 п.3, п.5 Положення про порядок передачі майна спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Чернігівської області в оренду, затвердженого рішенням Чернігівської обласної ради від 25.03.2011 без номеру (в редакції від 30.09.2011), об`єктами права спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Чернігівської області, на які поширюється дія цього Положення є нерухоме майно (будівлі, споруди, приміщення); орендодавцями майна спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Чернігівської області є комунальні підприємства, установи, заклади - щодо майна, яке закріплене за ними на праві господарського відання, чи оперативного управління; заходи щодо передачі майна спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Чернігівської області в оренду орендодавцями, визначеними в абзаці 4 п. 3 цього Положення, здійснюються після отримання відповідного дозволу на передачу майна в оренду від управління комунального майна Чернігівської обласної ради.

Фізична особа - підприємець ОСОБА_10 , перебуваючи наприкінці січня 2017 року, більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено, у приміщенні комунального навчального закладу «Чернігівський обласний навчально-виробничий центр», розташованому за адресою: м. Чернігів, вул. Шевченка, 160-а, звернувся до ОСОБА_7 з письмовою заявою про намір отримати в оренду приміщення Закладу, загальною площею 96,7 кв.м., корисною площею 88,8 кв.м., розташовані на другому поверсі Закладу, з метою розміщення офісу для здійснення підприємницької діяльності. У свою чергу, ОСОБА_7 в цей же день повідомив ОСОБА_10 про можливість укладення договору оренди приміщень, за умови сплати йому неправомірної вигоди.

01 березня 2017 року ОСОБА_7 , перебуваючи у своєму службовому кабінеті, розташованому на першому поверсі приміщення Закладу за адресою: АДРЕСА_2 , під час обговорення умов укладання договору та розміру плати за орендовані приміщення, діючи умисно та з метою отримання неправомірної вигоди, використовуючи повноваження, надані йому як керівнику Закладу, та, бажаючи використати їх для отримання неправомірної вигоди, повідомив ОСОБА_10 , що з ним буде укладено договір оренди та в подальшому зменшено орендну плату, при цьому висловив прохання про передачу йому за вчинення зазначених дій неправомірної вигоди, а саме грошових коштів в сумі 5 000 грн.

Продовжуючи реалізовувати злочинний умисел, спрямований на отримання неправомірної вигоди, знаходячись в невстановленому досудовим розслідуванням місці у період з 17 березня 2017 року по 22 березня 2017 року, більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_7 підписав виготовлений невстановленою особою офіційний документ - договір оренди нерухомого майна, що належить до спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Чернігівської області № 1, датований 07.02.2017, разом з невід`ємними додатками до нього: додаток № 1 Акт прийому-передачі в оренду майна комунальної власності області, розташованого за адресою АДРЕСА_2 датований 10.04.2017, додаток № 2 Розрахунок розміру орендної плати за оренду майна комунальної власності області, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , датований 07.02.2017, які містили завідомо неправдиві відомості про дати їх фактичного укладання.

22 березня 2017 року о 14 годині 47 хвилин ОСОБА_7 , перебуваючи у своєму службовому кабінеті, розташованому на першому поверсі приміщення Закладу за адресою: АДРЕСА_2 , передав для підпису ОСОБА_10 вже підписані ОСОБА_7 договір оренди нерухомого майна, що належить до спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Чернігівської області № 1, датований 07.02.2017, разом з невід`ємними додатками до нього: додаток № 1 - акт прийому-передачі в оренду майна комунальної власності області, розташованого за адресою АДРЕСА_2 , датований 10.04.2017, додаток № 2 - розрахунок розміру орендної плати за оренду майна комунальної власності області, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , датований 07.02.2017, із неправдивими відомостями про дати їх складання, тим самим здійснив видачу завідомо неправдивого офіційного документа.

Продовжуючи реалізовувати злочинний умисел, спрямований на отримання неправомірної вигоди, ОСОБА_7 запропонував ОСОБА_10 підписати зазначений договір і додатки до нього, на що ОСОБА_10 погодився та повернув підписані ним вищевказані документи ОСОБА_7 для погодження договору в управлінні комунального майна Чернігівської обласної ради.

Відповідно до ч.1 ст.12 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», договір оренди вважається укладеним з моменту досягнення домовленості з усіх істотних умов і підписання сторонами тексту договору.

Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, спрямований на отримання неправомірної вигоди, ОСОБА_7 , перебуваючи у своєму службовому кабінеті, розташованому на першому поверсі приміщення Закладу за адресою: м. Чернігів, вул. Шевченка, 160-а, 28 березня 2017 року о 16 годині 34 хвилини передав ОСОБА_10 вже погоджений ним в управлінні комунального майна Чернігівської обласної ради договір оренди нерухомого майна, що належить до спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Чернігівської області № 1, датований 07.02.2017, додаток № 1 до договору - акт прийому-передачі в оренду майна комунальної власності області, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , датований 10.04.2017, додаток № 2 до договору - розрахунок розміру орендної плати за оренду майна комунальної власності області, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , датований 07.02.2017, та обговорив з ОСОБА_10 обставини подальшої передачі йому обумовленої неправомірної вигоди.

30 березня 2017 року о 18 годині 50 хвилин ОСОБА_7 , виконуючи обов`язки директора Закладу та будучи службовою особою, перебуваючи у методичному кабінеті Закладу, розташованому на першому поверсі, перед кабінетом приймальні директора Закладу, за адресою: м. Чернігів, вул. Шевченка, 160-а, одержав від ОСОБА_10 неправомірну вигоду в розмірі 5 000 грн. за вчинення в його інтересах дій з використанням наданого ОСОБА_7 службового становища, а саме підписання договору оренди нерухомого майна, що належить до спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Чернігівської області № 1, датованого 07.02.2017, та за сприяння у зменшенні розміру орендної плати зазначеного майна у майбутньому.

Після отримання неправомірної вигоди ОСОБА_7 того ж дня, тобто 30.03.2017, викрито у вчиненні злочину працівниками поліції, а предмет неправомірної вигоди, службового підроблення вилучено.

Зазначені дії ОСОБА_7 кваліфіковані органом досудового розслідування за ч.1 ст.366 КК України як видача службовою особою завідомо неправдивого офіційного документу, та за ч.1 ст.368 КК України як одержання службовою особою неправомірної вигоди за вчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, дії з використанням наданого їй службового становища.

Виправдовуючи ОСОБА_7 суд першої інстанції вказав, що в судовому засіданні вина ОСОБА_7 за ч.1 ст.366 та ч. 1 ст. 368 КК України не доведена, стороною обвинувачення не спростований жоден із доводів сторони захисту щодо невинуватості обвинуваченого.

Не погоджуючись з рішенням суду, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просив вирок районного суду скасувати та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 визнати винуватим та призначити покарання за ч.1 ст. 366 КК України у виді штрафу в розмірі 200 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 3400 грн. з позбавленням права обіймати посади пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій на строк 2 роки та за ч.1 ст. 368 КК України у виді штрафу в розмірі 1500 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 25500 грн. з позбавленням права обіймати посади пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій на строк 3 роки.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення більш суворого покарання менш суворим призначити ОСОБА_7 остаточне покарання у виді штрафу в розмірі 1500 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 25500 грн. з позбавленням права обіймати посади пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій на строк 3 роки. Судові витрати на залучення експерта покласти на обвинуваченого.

В обґрунтування апеляційних вимог вказав, що вирок є незаконним та необґрунтованим, підлягає скасуванню у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Зазначив, що виправдовуючи ОСОБА_7 за ч.1 ст. 366 КК України судом не ураховано, що кримінальне провадження щодо зазначеного кримінального правопорушення не є провадженням у формі приватного обвинувачення та може бути розпочато слідчим за відсутності заяви потерпілого.

Крім того зазначив, що ОСОБА_7 , підписуючи договір та додатки до нього та в подальшому, надаючи їх для підпису ОСОБА_10 , достовірно знав, що в цих документах зазначені неправдиві відомості про дати їх складання, тобто діяв з прямим умислом.

Вказав, що посилання суду на те, що отримана під час проведення стосовно ОСОБА_7 . НСРД у кримінальному за ч.1 ст.368 КК України інформація про обставини і дату складання протоколу використана у кримінальному провадженні за ч.1 ст.366 КК України усупереч вимог ст. 257 КПК України, без відповідної ухвали слідчого судді не відповідає дійсності, оскільки матеріали за результатами проведення НСРД безпосередньо у кримінальному провадженні № 0000353 за ч.1 ст. 366 КК України не використовувалися та у подальшому були використані у кримінальному провадженні № 0000285 за ч.1 ст.368, ч.1 ст. 366 КК України.

Протокол за результатами проведення стосовно ОСОБА_7 аудіо-, відеоконтролю особи є належним та допустимим доказом видачі ОСОБА_7 завідомо неправдивого офіційного документа.

Крім того, усупереч вимог ст.370 КПК України суд взагалі не надав оцінку доказам, а саме додаткам №1 та №2 до договору оренди нерухомого майна, що належить до спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Чернігівської області № 1 датований 07.02.2017, до яких внесені завідомо неправдиві відомості щодо дати їх складання.

Вказав, що визнаючи недопустимими доказами протокол про результати проведення НСРД аудіо-, відеоконтролю особи, протоколи дослідження інформації, отриманої при застосуванні технічних засобів та констатуючи провокацію злочину, судом не ураховано, що порушення строків внесення відомостей про кримінальні правопорушення до ЄРДР не є істотним порушенням кримінального процесуального законодавства та не є підставою для подальшого визнання зібраних в ході досудового розслідування доказів недопустимими.

Кримінальне правопорушення першочергово кваліфіковано за ч.3 ст. 368 КК України, оскільки, як на стадії внесення до ЄРДР про вчинення кримінального правопорушення (із заяви ОСОБА_10 ), так і за результатами проведення першочергових слідчих (розшукових) дій вбачалася наявність кваліфікуючої ознаки - вимагання неправомірної вигоди.

Оскільки за результати подальшого досудового розслідування, у тому числі проведення НСРД та розсекречення їх матеріалів, достатніх доказів, підтверджуючих зазначену кваліфікуючу ознаку не здобуто, кримінальне правопорушення 26.04.2017 перекваліфіковано на ч.1 ст.368 КК України.

Поза увагою суду залишено те, що в протоколі за результатами проведення НСРД аудіо-, відеоконтроль особи від 10.04.2017 вказано, що цю слідчу (розшукову) дію проведено із застосуванням спеціальних технічних засобів аудіо-, відеофіксації інформації, а зазначення в протоколі технічних характеристик засобів фіксації інформації призведе до розголошення державної таємниці.

Зазначив, що висновки суду про провокацію злочину, не підтверджуються дослідженими у судовому засіданні доказами, зокрема показаннями допитаного у судовому засіданні ОСОБА_10 , які узгоджуються з іншими дослідженими у судовому засіданні належними та допустимими доказами, зокрема з протоколом за результатами проведення стосовно ОСОБА_7 . НСРД аудіо-, відеоконтроль особи та додатками до нього.

Крім того, судом, усупереч ст.ст.370, 374 КПК України у мотивувальній частині вироку взагалі не зазначено ряд досліджених у судовому засіданні доказів обвинувачення та не надано їм оцінку відповідно до ст. 94 КПК України.

Заслухавши доповідача, прокурора, який підтримав подану ним апеляційну скаргу, обвинуваченого ОСОБА_7 та його адвоката ОСОБА_9 , які заперечували проти апеляційної скарги прокурора та вказували на законність та обґрунтованість прийнятого судом рішення, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Відповідно ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно вимог ст. 22 КПК України суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків. Кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позиції, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Судовий розгляд визнається справедливим за умови забезпечення рівного процесуального становища сторін, що беруть участь у спорі.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Зокрема, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оцінені судом відповідно до вимог ст. 94 КПК України.

Відповідно до вимог ст. 374 КПК України та роз`яснень, які містяться в п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 29.06.1990 р. «Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку» із змінами, у мотивувальній частині виправдувального вироку належить викласти формулювання обвинувачення, за яким підсудного було віддано до суду; результати дослідження, аналізу і оцінки доказів як тих, що були зібрані на досудовому слідстві, так і поданих в судовому засіданні, а також мотивовані висновки суду про недоведеність події злочину; відсутність у діях підсудного складу злочину чи недоведеність його участі у вчиненні злочину. Включати у виправдувальний вирок формулювання, які ставлять під сумнів невинність виправданого, не допускається.

Висновки суду щодо оцінки доказів належить викласти у вироку в точних і категоричних судженнях, які виключали б сумніви з приводу достовірності того чи іншого доказу. Прийняття одних і відхилення інших доказів судом повинно бути мотивовано.

Однак зазначених вимог кримінального процесуального закону судом першої інстанції дотримано не було.

Виправдовуючи ОСОБА_7 в зв`язку з недоведеністю у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 366, ч. 1 ст. 368 КК України, суд першої інстанції послався на відсутність належних, допустимих та достатніх доказів винуватості обвинуваченого.

З такими висновками суду першої інстанції про недоведеність винуватості ОСОБА_7 у пред`явленому обвинуваченні погодитись не можна, оскільки вони зроблені без належної перевірки всіх обставин справи і оцінки всієї сукупності доказів щодо їх належності допустимості, достовірності і достатності, отриманих під час досудового розслідування та судового розгляду, які вказують на неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, які вплинули на вирішення питання про винуватість чи невинуватість обвинуваченої, правильність застосування закону України про кримінальну відповідальність,

Суд, виклавши у вироку докази обвинувачення та захисту, суд обмежився лише їх вибірковою оцінкою, при цьому послався на те, що стороною обвинувачення поза розумним сумнівом не доведено винуватість ОСОБА_7 .

Відкидаючи докази обвинувачення, суд першої інстанції належним чином не мотивував свого рішення, не проаналізував і не дав відповідної оцінки доказам обвинувачення в їх сукупності, а також доказам сторони захисту, у тому числі тим, які знайшли своє підтвердження під час судового розгляду, допустив істотні суперечності та припущення у своїх висновках щодо обставин події, винності та невинності обвинуваченого у висунутому обвинуваченні, достовірності чи недостовірності, належності чи неналежності тих чи інших доказів, і не навів у вироку переконливих мотивів, з яких він взяв до уваги одні докази та відкинув інші, зокрема, показання свідка ОСОБА_10 , наданих останнім у судовому засіданні щодо обставин укладення та підписання Договору оренди, в їх сукупності з показаннями інших свідків та письмовим доказами.

При цьому суд взагалі не надав оцінки доказам, а саме додаткам до договору оренди нерухомого майна, що належить до спільної власності територіальних громад, сіл, селищ, міст Чернігівської області від 07.02.2017, а саме додатку № 1 Акту прийому-передачі в оренду майна комунальної власності, розташованого за адресою вул. Шевченка, 160-А м. Чернігова від 10.04.2017, додатку № 2 розрахунку розміру орендної палати за оренду майна комунальної власності області, розташованого за адресою м. Чернігів, вул. Шевченка, 160-А, від 07.02.2017, до яких на думку обвинувачення внесені неправдиві відомості щодо дати їх складання.

Крім того, дослідивши у судовому засіданні ряд доказів, зокрема протокол за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії контролю за вчиненням злочину у формі спеціального експерименту, протокол обшуку, проведеного 30.03.2017 в приміщенні Закладу та додаток до нього (носій з відеозаписом цієї слідчої дії), протокол обшуку, проведеного 30.03.2017 в УКМ Чернігівської обласної ради, в ході якого вилучено документи, пов`язані з передачею майна в оренду, протоколи помітки, огляду та вручення грошових коштів від 30.03.2017, протокол освідування ОСОБА_7 , висновок судової хімічної експертизи, процесуальні документи (ухвали слідчого судді, постанови прокурора, слідчого), на підставі яких проводилися негласні слідчі розшукові дії, обшуки, експертизи тощо, які суд фактично залишив їх поза увагою, та не надав належної оцінки у мотивувальній частині вироку.

З огляду на наведене, незважаючи на наявність суперечливих фактичних даних щодо обставин події, висновки суду першої інстанції щодо оцінки доказів сторін обвинувачення та захисту, викладені у вироку, не містять точних та категоричних суджень, які ставлять під сумнів його висновки з приводу достовірності чи недостовірності, належності чи неналежності тих чи інших доказів.

Отже, висновок суду про виправдання ОСОБА_7 у зв`язку з недоведеністю, у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 366, ч. 1 ст. 368 КК України, є передчасним та не відповідає фактичним обставинам справи, оскільки він зроблений без належної перевірки всіх обставин справи і оцінки всієї сукупності доказів щодо їх належності допустимості, достовірності і достатності, що є порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Враховуючи те, що допущені судом першої інстанції під час судового розгляду порушення, є істотними, які перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, вирок щодо ОСОБА_7 не можна визнати законним та обґрунтованим.

При цьому колегія суддів звертає увагу на те, що письмові докази, на які прокурор посилається в апеляційній скарзі, хоча і були предметом розгляду в суді першої інстанції, однак належної оцінку у судовому рішенні щодо їх достатності, достовірності та належності не знайшли.

За таких обставин, відповідно до ч. 3 ст. 404 КПК України апеляційна інстанція позбавлена можливості дати іншу оцінку наявним доказам і не вправі ухвалити новий вирок, як про це ставиться питання в апеляційній скарзі прокурора.,

Дослідження апеляційним судом за власною ініціативою інших письмових доказів, які б підтверджували або спростовували певні обставини справи, - порушуватиме загальні засади кримінального провадження, передбачені п.п. 3, 13, 15 ч. 1 ст. 7 КПК України, зокрема: рівність перед законом і судом; забезпечення права на захист; змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і в доведенні перед судом їх переконливості.

Керуючись загальними засадами кримінального провадження на підставі ч.6 ст. 9, п.п. 1, 2, 3, 13, 15 ст. 7 КПК України, мають бути застосовані правила ч. 1, 2 ст. 412, п.1 ч.1 ст. 415 КПК України, тобто вирок щодо ОСОБА_7 має бути скасований та призначений новий розгляд у суді першої інстанції.

При новому судовому розгляді суду першої інстанції необхідно усунути зазначені порушення закону, дослідити обставини, зазначені в цій ухвалі, дати належну оцінку доказам з урахуванням позиції сторін обвинувачення та захисту з точки зору їх допустимості, достовірності та достатності, із зазначенням мотивів, з яких суд приймає до уваги одні докази та відкидає інші, і в залежності від установлених обставин, ухвалити законне, обґрунтоване та належним чином умотивоване рішення.

З огляду на викладене вище, апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню частково.

Керуючись ст. ст. 404, 407, 409,412, 415, 419 КПК України, колегія

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 задовольнити частково.

Вирок Деснянського районного суду м. Чернігова від 25 червня 2018 року, по кримінальному провадженню щодо ОСОБА_7 скасувати і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Ухвала касаційному оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4