Справа № 368/738/18
Провадження № 1-в/368/84/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" червня 2018 р. Кагарлицький районний суд Київської області

В складі:
Головуючий - суддя ОСОБА_1
При секретарі: ОСОБА_2

З участю учасників процесу:
прокурор: ОСОБА_3
представник ВК : ОСОБА_4
засуджений: ОСОБА_5
представник колективу: ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кагарлику:
- подання Державної установи «Кагарлицька виправна колонія (№115)» про заміну невідбутої частини основного покарання у виді позбавлення волі більш м`яким покаранням у відношенні засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Луцьк, Україна, громадянина України, до засудження проживав за адресою: АДРЕСА_1 , не одруженого, засудженого:
- 22 вересня 2014 року Луцьким міськрайонним судом Волинської області за скоєння злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України до основного покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки 6 місяців позбавлення волі, без призначення додаткового покарання,
- який з 30.12.2016 року відбуває покарання у Державній установі «Кагарлицька виправна колонія (№115)», положення ст. 82 КК України, - заміну невідбутого строку покарання більш м`яким, -
- клопотання засудженого ОСОБА_5 про застосування до нього пільги, яка передбачена ст. 82 КК України, - заміну невідбутої частини основного покарання більш м`яким, - на виправні роботи, суд, -
В С Т А Н О В И В :

29.05.2018 року на адресу Кагарлицького районного суду надійшло кримінальне провадження за поданням Державної установи «Кагарлицька виправна колонія (№115)» про заміну невідбутої частини основного покарання у виді позбавлення волі більш м`яким покаранням у відношенні засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Луцьк, Україна, громадянина України, до засудження проживав за адресою: АДРЕСА_1 , не одруженого, засудженого:
- 22 вересня 2014 року Луцьким міськрайонним судом Волинської області за скоєння злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України до основного покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки 6 місяців позбавлення волі, без призначення додаткового покарання,
- який з 30.12.2016 року відбуває покарання у Державній установі «Кагарлицька виправна колонія (№115)», положення ст. 82 КК України, - заміну невідбутого строку покарання більш м`яким, в якому адміністрація установи виконання покарань клопоче перед Кагарлицьким районним судом про заміну невідбуктої частини основного покарання більш м`яким засудженому ОСОБА_5 .
11.06.2018 року Кагарлицьким районним судом Київської області винесено ухвалу про відкриття провадження та призначено справу до слухання на 17 год. 00 хв. 18.06.2018 року, в режимі відеоконференції, дистанційно, - з Державною установою Кагарлицька виправна колонія № 115.
В судовому засіданні, яке відбулося 18.06.2018 року, засуджений ОСОБА_5 подання ВК 115 підтримав, та підтримав своє клопотання про застосування до нього пільги, яка передбачена ст. 82 КК України, - заміну невідбутої частини основного покарання більш м`яким, - на виправні роботи.
У скоєному злочині щиро розкаявся, усвідомлює всю протиправність своїх дій.
На запитання складу суду засуджений повідомив, що під час відбування покарання постійно працював, мав добру поведінку.
За час відбування покарання має 3 заохочення за сумлінне відношення до праці, при цьому мав одне дисциплінарне стягнення, проте, воно знято в установленому законом порядку.
При можливому звільненні з місць позбавлення волі він має твердий намір влаштуватися на роботу, щоб приносити користь суспільству.
Під час відбування покарання він був заохочений за сумлінну поведінку короткостроковою відпусткою з виїздом до місця проживання, намагався зустрітися з потерпілою стороною, але вона проживає в іншій місцевості.
В судовому засіданні представник ВК 115 ОСОБА_4 клопотання ВК 115 підтримав, так як вважає, що засуджений ОСОБА_5 за час відбування покарання зарекомендував себе з позитивної сторони, має 3 заохочення за добросовісне відношення до праці, хоча, під час відбування покарання і мав одне дисциплінарне стягнення, проте, після проведення з ним бесід виховного характеру, істотно змінив свою поведінку в сторону покращення, та на даний час своєю сумлінною поведінкою та ставлення до праці, на думку адміністрації установи, довів ту обставину, що став на шлях виправлення та перевиховання, а тому заслуговує на застосування заміни невідбутої частини покарання більш м`яким згідно ст. 82 КК України.
Що ж стосується клопотання засудженого ОСОБА_5 про застосування до нього більш м`якого покарання у виді випраних робіт, то вирішення даного питання поклав на розсуд суду.
В судовому засіданні представник трудового колективу ОСОБА_6 подання ВК 115 та клопотання засудженого ОСОБА_5 підтримав, зазначив, що знає засудженого лише з позитивної сторони, він є приватним підприємством, яке надає послуги по обслуговуванню населення, а тому, як приватний підприємець гарантує офіційне працевлаштування засудженого ОСОБА_5 , в разі його звільнення, на посаду менеджера торгівельно закупівельної діяльності по місту Луцьк Волинської області з гарантованою місячною заробітною платою в розмірі орієнтовно не менше 4000 грн.
В судовому засіданні прокурор Кагарлицької місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_3 подання ВК № 115 підтримав, не заперечував проти задоволення клопотання засудженого ОСОБА_5 щодо застосування до нього такого виду більш м`якого покарання, як виправні роботи, зважаючи на обставини, які були досліджені судом в судовому засіданні.
В судове засідання представник спостережної комісії при Кагарлицькій райдержадміністрації не з`явився, хоча повідомлявся судом належним чином про день, час та місце слухання справи.
Суд, вислухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали подання, клопотання засудженого про застосування щодо нього більш м`якого покарання у виді виправних робіт, приходить до висновку щодо задоволення подання Кагарлицької виправної колонії ( 115 ) Київської області, погоджене з спостережною комісією при Кагарлицькій райдержадміністрації про заміну невідбутої частини основного покарання більш м`яким, та задоволення клопотання засудженого ОСОБА_5 щодо застосування до нього більш м`якого покарання у виді виправних робіт, обґрунтовуючи своє рішення наступним.
Обґрунтування судом призначення засудженому ОСОБА_5 більш м`якого покарання у виді виправних робіт.
Так, що стосується задоволення клопотання ВК № 115 щодо застосування до засудженого ОСОБА_5 більш м`якого покарання, то клопотання слід задовольнити, так як засуджений ОСОБА_5 повністю підпадає під положення ст. 82 КК України, - заміна невідбутої частини покарання більш м`яким.
Крім того, суд наголошує на тій обставині, що призначення більш м`якого виду покарання засудженому є пільгою засудженого, який повинен своєю позитивною поведінкою довести ту обставину, що він заслуговує на застосування до нього більш м`якого покарання, зокрема, у виді виправних робіт.
Так, вищевказану пільгу засуджений повинен отримати лише після виконання вимог, які прямо та чітко зазначені в ч. 3 ст. 82 КК України, де, зокрема, зазначено, що заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.
Що стосується фактичних обставин справи, то судом в судовому засіданні встановлено, що:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Луцьк, Україна, громадянин України, до засудження проживав за адресою: АДРЕСА_1 , не одружений, засуджений:
- 22 вересня 2014 року Луцьким міськрайонним судом Волинської області за скоєння злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України до основного покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки 6 місяців позбавлення волі, без призначення додаткового покарання,
- який з 30.12.2016 року відбуває основне покарання у виді позбавлення волі в Державній установі «Кагарлицька виправна колонія (№115)»,

Початок строку покарання: «14» листопада 2016 року.
Кінець строку покарання: «15» травня 2021 року.
1/3 строку покарання: «14» травня 2018 року.

Не відбутий термін покарання станом на 18.06.2018 року становить 2 роки 330 днів.

В Кагарлицьку виправну колонію Київської області (115) прибув із Луцького СІЗО, де утримувався з 14.11.2016 року, де за час перебування дисциплінарних стягнень та заохочень не мав.
По прибуттю в Дердавну установу «Кагарлицька ВК (№115)» «30» грудня 2016 року працевлаштований різноробочим на виробництві установи.
До праці відносився добре, завдану роботу виконував добросовісно.
За час відбуття покарання характеризується позитивно, заходи виховної спрямованості відвідує регулярно, реагує на них правильно.
Так, за час перебування в місцях позбавлення волі 3 рази заохочувався керівництвом установи за добросовісне відношення до праці та зразкову поведінку, добросовісне відношення до праці, активну участь в культурно масовому житті установи, мав одне исциплінарне стягнення, яке знято в установленому законом порядку.

З а о х о ч е н н я

1. 21.09.2017 р. За добросовісне відношення до праці на Знято стягнення В.о. Нач ВК
Дільниці майстерні по ремонту автомобілів (від 18.05.2017 р.)

2. 08.12.2017 р. За добросовісне відношення до праці на ОСОБА_7 . Нач ВК
дільниці майстерні по ремонту автомобілів.

3. 22.03.2018 р. За добросовісне відношення до праці на ОСОБА_7 . Нач ВК
дільниці майстерні по ремонту автомобілів.

С я г н е н н я:

1. 18.05.2017 р. Виявлено та вилучено інтернет роутер Догана Нач. ВК
(знято 21.09.2017 р.)

Слід зазначити, що за період відбування покарання засуджений поводить себе правильно, з адміністрацією колонії коректний та ввічливий, в колективі засуджених не конфліктує, виказує позитивні плани на майбутнє, в зв`язку з чим має 3 заохочення, і хоча має одне дисциплінарне стягнення, проте, воно знято в установленому Законом порядку, більш, ніж 6 місяців тому, а також суд наголошує на тій обставині, що після отримання стягнення, та після проведення з засудженим бесід виховного характеру, він отримав 3 заохочення, зщо, на думку суду, свідчить про ту обставину, що засуджений став на шлях виправлення та перевиховання, в його діях вбачається систематичність отримання заохочень, при відсутності діючих стягнень.

Засуджений ОСОБА_5 свою вину в скоєному злочині визнав та розкаюється.
Засуджений ОСОБА_5 став на шлях виправлення і заслуговує, на думку учасників процесу, зокрема, представника ВК 115, прокурора, згідно ст. 82 КК України, заміни покарання більш м`яким покаранням, та, на думку суду, на виправні роботи.
Суд при вирішенні даного питання керувався нормами як матеріального, так і процесуального права.
Що стосується норм матеріального права, то суд керувався наступним.
Так, згідно ст. 82 КК України:
1. Особам, що відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням. У цих випадках більш м`яке покарання призначається в межах строків, установлених у Загальній частині КК України для даного виду покарання, і не повинне перевищувати невідбутого строку покарання, призначеного вироком.
2. У разі заміни невідбутої частини основного покарання більш м`яким засудженого може бути звільнено також і від додаткового покарання у виді позбавлення права займати певні посади чи займатися певною діяльністю.
3. Заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.
Як видно з матеріалів подання, пояснень представника ВК № 115, пояснень самого засудженого ОСОБА_5 , він став на шлях виправлення.
Про даний факт, окрім іншого, свідчить висновок, який міститься в характеристиці засудженого, та який міститься в матеріалах справи, в якому зазначено, що засуджений ОСОБА_5 зарекомендував себе з позитивної сторони, став на шлях виправлення, тому заслуговує на застосування заміни невідбутої частини покарання більш м`яким згідно ст.. 82 КК України.
4. Заміна не відбутої частини покарання більш м`яким можлива після фактичного відбуття засудженим:
1) не менше третини строку покарання, призначеного судом за злочин невеликої або середньої тяжкості, а також за необережний тяжкий злочин.
Отже, як видно з матеріалів справи, ОСОБА_5 був засуджений 22.09.2014 року Луцьким міськрайонним судом Волинської області за ч. 2 ст. 286 КК України до 4 (чотирьох) років 6 місяців позбавлення волі без застосування додаткової міри покарання у виді позбавлення права керування транспортиними засобами.
Санкція ч. 2 ст. 286 КК України передбачає покарання у виді у виді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років або без такого.
Відповідно, згідно з положеннями ч. 4 ст. 12 КК України, засуджений ОСОБА_5 вчинив тяжкий злочин.
Відповідно до положень ст. 25 КК України засуджений ОСОБА_5 вчинив необережний злочин.
Відповідно, як де юре, так і де факто ОСОБА_5 підпадає під положення п. 1 ч. 4 ст. 82 КК України, так як станом на день слухання справи, - станом на 18.06.2018 року відбув більше, ніж 1/3 частину покарання, так як 1/3 строку покарання засудженим ОСОБА_5 відбута 14 травня 2018 року.
Що ж стосується застосування до засудженого ОСОБА_5 більш м`якого покарання у виді виправних робіт, то при вирішенні даного питання судом були враховані як формально - юридичні підстави, так і оціночні підстави заміни невідбутої частини покарання більш м`яким, які передбачені частиною третьою ст. 82 КК України.
Так, що стосується формально - юридичних підстав заміни невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням було враховано, що на час слухання справи засудженим ОСОБА_5 було відбуто більше, ніж 1/3 частина покарання, яке було призначено на підставі вироку Луцького міськрайонного суду Волинської області від 22.09.2014 року.
Крім того, при застосуванні формально - юридичної підстави заміни невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням враховано наступні чинники:
1. Згідно ст. 12 КК України, злочин, вчинений ОСОБА_5 відноситься до категорії злочинів тяжкого ступеню тяжкості.
2. Згідно ст. 25 КК України злочин, вчинений ОСОБА_5 є вчиненим з необережності.
3. Відсутність в діях ОСОБА_5 пенітенціарного рецидиву.
Так, що стосується оціночних підстав заміни невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням засудженому ОСОБА_5 було враховано слідуючі підстави:
Так, як видно з матеріалів справи (висновок спостережної комісії, подання ВК № 115, пояснення учасників процесу, зокрема, представника ВК 115, судом встановлено, що процес виправлення засудженого ОСОБА_5 досягнув тієї стадії, на якій відбування засудженим ОСОБА_5 призначеного покарання у виді позбавлення волі перестає бути доцільним.
Крім того, до оціночних підстав, які дають змогу застосувати до засудженого ОСОБА_5 положення ст. 82 КК України суд відносить наступні обставини:
- за час відбування покарання засуджений ОСОБА_5 за добросовісне відношення до праці має 3 заохочення від керівництва установи.
- за час відбування покарання засуджений ОСОБА_5 хоча і мав одне дисциплінарне стягнення, проте, станом на час слухання даного кримінального провадження воно знято в установленому законом порядку, - шляхом отримання заохочення.
Крім того, суд наголошує на тій обставину, що після отримання даного стягнення, засудженим ОСОБА_5 було отримано 3 заохочення, що, на думку суду, свідлчить про систематичність отримання засудженим заохочень, які він отримував через кожні 3 місяці, - мінімально можливий термін, після сплину якого адміністрація установи має право застосувати заохочення після застосування попереднього заохочення.
Вищевказана обставина на думку суду свідчить про усталену правослухняну поведінку засудженого ОСОБА_5 .
Суд вважає, що наявність такої кількості заохочень, які засуджений отримав лише після одного дисциплінарного стягнення, яке знято шляхом отримання заохочення, після чого засуджений отримував лише заохочення, враховуючи пояснення представника ВК 115, характеристику на засудженого, висновки комісії, свідчать про уставлене позитивне відношення до праці та позитивну поведінку засудженого ОСОБА_5 та його дійсне ставлення на шлях виправлення.
- далі, суд враховує ту обставину, що засуджений ОСОБА_5 виказує позитивні плани на майбутнє, що, на думку суду, виражається в тому, що після можливого звільнення з місць позбавлення волі засуджений ОСОБА_5 бажає влаштуватися на роботу, що свідчить про той факт, що засуджений після звільнення з місць позбавлення волі бажає продовжувати реальний процес адаптації до суспільства, тобто, в даному випадку вбачаються ознаки прагнення засудженого до ресоціалізації;
- засуджений ОСОБА_5 під час скоєння злочину не перебував в стані алкогольного сп`яніння, а також інших обтяжуючих обставин в справі немає, що вбачається з вироку суду;
- засудженим ОСОБА_5 було відшкодовано потерпілій стороні шкоду, завдану злочином, в зв`язку з чим потерпіла сторона не подавала цивільний позов, не наполягала на призначення ОСОБА_5 міри покарання, обов`язково пов`язаного з позбавленням волі.
Отже, при наявності вищевказаних формально - юридичних та оціночних підстав для заміни невідбутої частини покарань більш м`яким суд прийшов до висновку, щодо визначення засудженому ОСОБА_5 конкретного різновиду такої заміни не відбутої частини основного покарання у виді позбавлення волі на виправні роботи.
При визначенні виду більш м`якого покарання засудженому ОСОБА_5 суд орієнтувався на послідовність їх розташування, яка розміщена в ст. 51 КК України.
Суд наголошує на тій обставині, що при заміні невідбутої частини покарань більш м`яким, суд може обрати будь - який з більш м`яких видів основного покарання, а не лише той, який є найближчим до раніше призначеного у згаданому переліку ст. 51 КК України, тому з урахуванням вищевикладених обставин судом було обрано до засудженого ОСОБА_5 покарання у виді виправних робіт з дотриманням умов та підстав такого застосування, які передбачені ст.. ст.. 51 - 82 КК України.
Порядок призначення покарання у виді виправних робіт, зокрема, ОСОБА_5 чітко регламентовано ст. 57 КК України, де, зокрема, зазначено, що:
1. Покарання у виді виправних робіт встановлюється на строк від шести місяців до двох років і відбувається за місцем роботи засудженого. Із суми заробітку засудженого до виправних робіт провадиться відрахування в доход держави у розмірі, встановленому вироком суду, в межах від десяти до двадцяти відсотків.
2. Виправні роботи не застосовуються до вагітних жінок та жінок, які перебувають у відпустці по догляду за дитиною, до непрацездатних, до осіб, що не досягли шістнадцяти років, та тих, що досягли пенсійного віку, а також до військовослужбовців, працівників правоохоронних органів, нотаріусів, суддів, прокурорів, адвокатів, державних службовців, посадових осіб органів місцевого самоврядування.
Зглядаючись на вимоги ч. 2 ст. 57 КК України засудженому ОСОБА_5 може бути призначено покарання у виді виправних робіт, він не входить до переліку осіб, яким не можливо призначити дане покарання.
Крім того, суд наголошує, що такий вид покарання, як виправні роботи, є основним покаранням (ч. 1 ст. 52 КК України), яке може бути призначене судом засудженому ОСОБА_5 у випадку заміни невідбутої частини покарання у виді обмеження або позбавлення волі більш м`яким (ч. 1 ст. 82 КК України ).
При вирішенні даного питання суд також керувався ППВСУ від 24 жовтня 2003 р. №7 "Про практику призначення судами кримінального покарання", зокрема, в постанові зазначено, що правильне вирішення питання про застосування виправних робіт значною мірою залежить від ретельного з`ясування даних про особу підсудного (працездатність, сімейний стан, поведінка на роботі, і за місцем проживання, ставлення до праці, тощо).
Так, судом в судовому засіданні встановлено, що засуджений ОСОБА_5 працездатного віку, працездатний, по місцю відбування покарання працевлаштований, добре відноситься до праці, йому гарантоване працевлаштування після можливого звільнення з місць позбавлення волі.
Порядок і умови виконання покарання у виді виправних робіт регламентуються главою 9 КК України.
Порядок відрахувань із заробітку засуджених до виправних робіт регулюється ст. 45 КВК України.
Крім того, при визначенні строку покарання у виді виправних робіт судом було застосовано положення ППВСУ від 26.04.2002 року № 2 «Про умовно дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», зокрема, абз. 1 п. 4, де зазначено, що у випадках, коли максимальна межа більш м`якого покарання, що встановлена відповідною статтею Загальної частини КК України є меншою строку невідбутої частини покарання, строк більш м`якого покарання не може перевищувати цю межу.
Суд вважає, що застосування до засудженого ОСОБА_5 більш м`якого покарання у виді виправних робіт не суперечить реалізації принципу невідворотності покарання особи за вчинений злочин, даним рішенням суду виконується мета кримінального покарання - як її каральної так і виправної складової.
Суд наголошує на тій обставині, що заміна не відбутої частини покарання більш м`яким, на відміну від умовно -дострокового звільнення від відбування покарань не веде до зміни кримінально -правового статусу особи ОСОБА_8 ,- він вважається таким, що продовжує відбування покарання, хоча і іншого виду.
Це зумовлює і відповідно кримінально - правові наслідки даного різновиду заміни покарання більш м`яким.
Вони, зокрема, полягають у наступному:
1. Відповідно до ч. 5 ст. 82 КК України під час відбування більш м`якого покарання до особи засудженого ОСОБА_5 може бути застосовано умовно - дострокове звільнення за правилами, які передбачено ст. 81 КК України.
2. Відповідно до ч. 4 ст. 90 КК України строк погашення судимості ОСОБА_5 обчислюється з дня відбуття більш м`якого покарання, при цьому однак цей строк визначається тим більш суворим покаранням, яке було призначено ОСОБА_5 за вчинений ним злочин.
3. У випадку вчинення ОСОБА_5 під час відбування виправних робіт нового злочину суд відповідно до ч. 6 ст. 82 КК України матиме змогу до покарання за знову вчинений злочин приєднати не відбуту частину більш м`якого покарання за правилами, які передбачені ст.ст. 71-72 КК України.
Що стосується застосування норм процесуального права, то в даному випадку суд застосував ст.ст. 537, 539 КПК України.
Згідно п. 3 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений ч. 2 ст. 539 КПК України має право вирішувати питання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким.
Згідно ст. 539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням ( поданням ) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.
Підсумовуючи вищевикладене, суд зазначає про той факт, що застосування інституту заміни призначеного основного покарання на більш м`яке щодо засудженого ОСОБА_5 є одним з проявів принципу гуманізму у кримінальному праві.
Його застосування спрямоване на звуження меж кримінально-правової репресії для стимулювання виправлення засудженого, зокрема, ОСОБА_5 , адаптації його до норм соціальної поведінки та вимог дотримання правопорядку.
Отже, при винесені ухвали щодо засудженого ОСОБА_5 суд керувався Конституцією України, нормами діючого КПК України, КК України, КВК України.
Враховуючи вищевикладене, керуючись ч. 2 ст. 369, 370 372, 537, 539 КПК України, ст.. 57, 82 КК України, суд, -
У Х В А Л И В :

Подання Державної установи «Кагарлицька виправна колонія (№115)» про заміну невідбутої частини основного покарання у виді позбавлення волі більш м`яким покаранням у відношенні засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Луцьк, Україна, громадянина України, до засудження проживав за адресою: АДРЕСА_1 , не одруженого, засудженого:
- 22 вересня 2014 року Луцьким міськрайонним судом Волинської області за скоєння злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України до основного покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки 6 місяців позбавлення волі, без призначення додаткового покарання,
- який з 30.12.2016 року відбуває покарання у Державній установі «Кагарлицька виправна колонія (№115)», положення ст. 82 КК України, - заміну невідбутого строку покарання більш м`яким, - задовольнити.
- клопотання засудженого ОСОБА_5 про застосування до нього пільги, яка передбачена ст. 82 КК України, - заміну невідбутої частини основного покарання більш м`яким, - на виправні роботи, - задовольнити.
Засудженому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Луцьк, Україна, громадянину України, до засудження проживав за адресою: АДРЕСА_1 , не одруженого, якого засуджено:
- 22 вересня 2014 року Луцьким міськрайонним судом Волинської області за скоєння злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України до основного покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки 6 місяців позбавлення волі, без призначення додаткового покарання,
- який з 30.12.2016 року відбуває покарання у Державній установі «Кагарлицька виправна колонія (№115)», не відбуту частину строку основного покарання 2 роки 330 днів позбавлення волі замінити на 2 роки виправних робіт по місцю роботи з відрахуванням 15 % заробітку, щомісячно, - в дохід держави.
Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Київської області через Кагарлицький районний суд протягом 7 діб.

Суддя ОСОБА_1