"01" жовтня 2018 р. м. Харків
Київський районний суд м. Харкова у складі:
слідчого судді - ОСОБА_1 ,
за участю секретаря - ОСОБА_2 ,
заявника - ОСОБА_3 ,
встановив:
До Київського районного суду м. Харкова 26.09.2018 надійшла вказана скарга, в якій заявник просить вважати отримання постанови від прокурора ОСОБА_4 19.09.2018; вирішити питання про оскарження постанови та поновити строк для подання вказаної скарги.
Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 27.09.2018 відкрито судове провадження у справі за даною скаргою ОСОБА_3 (а.с. 3).
В судовому засіданні заявник ОСОБА_3 подану скаргу підтримав.
Прокурора відділу прокуратури Харківської області ОСОБА_9 в судове засідання не з`явилася, повідомлялася належним чином про дату, час та місце розгляду справи, до канцелярії суду 01.10.2018 факсимільним зв`язком надійшла заява від прокурора, в якій вона зазначає, що у зв`язку із зайнятістю в іншому судовому засіданні, просить розглядати скаргу ОСОБА_3 за її відсутності. Проти задоволення скарги ОСОБА_3 розглянута відповідно до вимог кримінального процесуального законодавства (а.с. 6).
Слідчий суддя, вислухавши доводи заявника, дослідивши надані документи та оцінивши докази, приходить до наступного.
Порядок звернення до суду за судовим захистом у кримінальному провадженні врегульований Кримінальним процесуальним кодексом України.
Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право на звернення до суду. Проте, право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.
У ч.1 ст. 303 КПК України наведено вичерпний перелік випадків і суб`єктів оскарження рішень, дій чи бездіяльності сторони обвинувачення при досудовому розслідуванні.
Відповідно до ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора, зокрема:
5) рішення прокурора, слідчого про відмову у визнанні потерпілим - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою.
Згідно ч. 2 ст. 303 КПК України, скарги на інші рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора не розглядаються під час досудового розслідування і можуть бути предметом розгляду під час підготовчого провадження у суді згідно з правилами статей 314-316 цього Кодексу.
Згідно з положеннями ч. 3 ст. 26 КПК України, слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.
Відповідно до ч. 3 ст. 110 КПК України, рішення слідчого, прокурора приймається у формі постанови.
Згідно п. 2 ч. 5 ст. 110 КПК України, постанова слідчого, прокурора складається з мотивувальної частини, яка повинна містити відомості про: зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу.
Отже, вказане рішення прокурора оформлено у формі листа.
У поданій до суду скарзі заявник оскаржує рішення прокурора, викладене у формі листа від 29.08.2018, що не підлягає оскарженню в порядку п. 5 ч. 1 ст. 303 КПК України.
Крім того, в ч. 1 ст. 55 КПК України визначено, що потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.
Відповідно до ч. 3 ст. 55 КПК України, потерпілим є також особа, яка не є заявником, але якій кримінальним правопорушенням завдана шкода і у зв`язку з цим вона після початку кримінального провадження подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого.
За загальним правилом, в основі на набуття фізичною чи юридичною особою статусу потерпілого у кримінальному провадженні лежить одночасна сукупність таких умов: фактичної (завдання кримінальним правопорушенням відповідної шкоди) та формальної (подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого. Перевірка, розгляд та вирішення такої заяви законом не передбачається, тому статусу потерпілого особа набуває автоматично за наявності вказаних вище умов.
Згідно ч. 1 ст. 125 Сімейного кодексу України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від матері визначається на підставі документа закладу охорони здоров`я про народження нею дитини.
Згідно наданих даних, батьком ОСОБА_6 є ОСОБА_11 , а мати ОСОБА_7 (а.с. 10).
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 125 Сімейного кодексу України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини.
Згідно до ч. 6 ст. 55 КПК України, якщо внаслідок кримінального правопорушення настала смерть особи або особа перебуває у стані, який унеможливлює подання нею відповідної заяви, положення частин першої - третьої цієї статті поширюються на близьких родичів чи членів сім`ї такої особи. Потерпілим визнається одна особа з числа близьких родичів чи членів сім`ї, яка подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого, а за відповідним клопотанням - потерпілими може бути визнано кілька осіб.
Згідно п. 1 ч. 1 ст. 3 КПК України, близькі родичі та члени сім`ї - чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, рідний брат, рідна сестра, дід, баба, прадід, прабаба, внук, внучка, правнук, правнучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, особа, яка перебуває під опікою або піклуванням, а також особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом і мають взаємні права та обов`язки, у тому числі особи, які спільно проживають, але не перебувають у шлюбі.
Отже, ОСОБА_3 не зазначений батьком дитини, ОСОБА_3 в ході розгляду скарги не довів, що він разом із ОСОБА_7 пов`язані спільним побутом і мають взаємні права та обов`язки, на підставі викладеного, слідчий суддя погоджується з листом прокурора.
При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 117 КПК України, пропущений з поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду.
Вказаною статтею передбачається не просто можливість, а й обов`язковість поновлення строку виконання процесуальних дій, пропущеного з поважних причин. Поважність причин визначається слідчим суддею у разі неможливості своєчасного подання відповідного документа через будь-які обставини, що не дозволили учасникові процесу завчасно подати відповідний документ.
Принципом кримінального судочинства є доступ до правосуддя (ст. ст. 7, 21 КПК України), який впроваджує у вітчизняне кримінальне процесуальне законодавство міжнародно-правовий стандарт, який міститься у ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно з яким кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
З огляду на викладене, слідчий суддя вважає можливим поновити заявнику строк на звернення до суду зі скаргою, та визнати причини його пропуску поважними, у зв`язку з ти, що заявником доведено під час розгляду даної скарги, що лист прокурора від 29.08.2018 він отримав поштою 18.09.2018.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 7, 55, 303-307, ч. 2 ст. 376 КПК України, слідчий суддя, -
Поновити ОСОБА_3 строк на подачу скарги, визнавши причини його пропуску поважними.
Ухвала може бути оскаржена в частині поновлення процесуального строку безпосередньо до Апеляційного суду Харківської області протягом п`яти днів з дня її проголошення.
В іншій частині ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.
Ухвала виготовлена в нарадчій кімнаті, є оригіналом.
Повний текст ухвали складено не пізніше п`яти діб з дня оголошення резолютивної частини ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1