Справа №212/2348/18
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 липня 2018 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі: головуючого-судді ОСОБА_1 , з участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Кривому Розі кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000368 від 07.02.2018 року з обвинувальним актом за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, громадянина України, не одруженого, на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей не маючого, з неповною середньою освітою, навчається у Криворізькій загальноосвітній школі №34, учень 10-го класу, не працюючий, не судимого, зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 ,

у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України.

Сторони кримінального провадження та інші учасники судового провадження: прокурор Криворізької місцевої прокуратури №2 Дніпропетровської області ОСОБА_4 , представник служби у справах дітей виконкому Покровської районної у місті ради ОСОБА_5 , потерпілий ПАТ «Укртелеком» в особі Дніпропетровської філії ПАТ «Укртелеком», законний представник неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_6 , захисник неповнолітнього обвинуваченого адвокат ОСОБА_7 , неповнолітній обвинувачений ОСОБА_3

встановив:

Обвинувачений ОСОБА_3 , 07.02.2018 року, приблизно о 02.00 годині, проходячи поблизу будинку № 38 по вулиці Е. Фукса в Покровському районі м. Кривого Рогу, побачив на фасаді вказаного будинку кабельно-провідникову продукцію, належну ДФ ПАТ «Укртелеком». Після чого, у нього раптово виник злочинний намір, спрямований на таємне викрадення чужого майна та переконавшись у відсутності можливих свідків-очевидців та в тому, що його дії носять таємний характер, діючи з корисних намірів на досягнення єдиного злочинного результату, шляхом вільного доступу, таємно викрав належне ДФ ПАТ «Укртелеком» майно, а саме: кабель марки ТПП 50*2*0,4 довжиною 42 м, вартість якого згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 83 від 03.04.2018 року становить 1919,40 гривень, після чого скрутивши кабель у бухту, з місця скоєння злочину з викраденим майном зник, обернувши викрадене на свою користь та розпорядившись ним на власний розсуд.
В результаті злочинних дій неповнолітнього ОСОБА_3 потерпілому ДФ ПАТ «Укртелеком» була завдана майнова шкода на загальну суму 1919,40 гривень.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 суду пояснив обставини вчинення злочину, при яких незаконно заволодів майном належним ДФ ПАТ «Укртелеком», а саме кабель марки ТПП 50*2*0,4 довжиною 42 м. Провину визнає у повному обсязі, просить суворо не карати, оскільки він усе усвідомив, зробив для себе належні висновки.

Допитана в судовому засіданні законний представник неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_6 просила суд не призначати покарання сину, оскільки він усе усвідомив, його поведінка покращилась, вважає достатнім застосувати застереження.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 звернувся до суду з проханням допустити по справі застосування положень ч. 3 ст. 349 КПК України, оскільки він повністю визнає свою провину в скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України та вважає зібрані в справі докази його вини достовірними, допустимими та достатніми, в зв`язку з чим досліджувати інші докази його провини, немає ніякої потреби.

З`ясувавши думку прокурора, який не заперечував проти застосування у справі положень ч. 3 ст. 349 КПК України, захисника, законного представника обвинуваченого, роз`яснивши учасникам процесу правові наслідки застосування вказаної норми закону, з якими останні погодилися, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, щодо часу, місця, способу, мотиву та мети, форми вини, та застосувати при розгляді даної справи положення ч. 3 ст. 349 КПК України, у зв`язку з відсутністю сумнівів в правильності розуміння їх змісту учасниками судового провадження, добровільності їх позицій. При цьому обвинуваченому роз`яснено, що у випадку визнання таких обставин він буде позбавлений права оскаржувати ці обставини в суді.

Дослідивши та аналізуючи вивчені в справі докази суд приходить до висновку, що покази обвинуваченого мають характер логічних та послідовних, що дозволяє суду зробити обґрунтований висновок про те, що обвинувачений ОСОБА_3 винний у вчиненні зазначених вище дій, які суд кваліфікує за ч. 1 ст. 185 КК України за ознаками таємного викрадення чужого майна (крадіжка).

У відповідності зі ст. 12 КК України, судом встановлено, що ОСОБА_3 вперше скоїв злочини середньої тяжкості, щиро розкаявся у скоєному, посередньо характеризується за місцем мешкання, на обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває, є неповнолітнім та після притягнення до кримінальної відповідальності не допускав інших правопорушень, відповідно до досудової доповіді, його виправлення можливе без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк, при цьому ризик вчинення останнім повторного кримінального правопорушення органом пробації оцінюється, як середній.
Також, при призначенні покарання, керуючись положенням ст. 65 КК України та 103 КК України, судом враховано ступінь здійснення ОСОБА_3 злочинного наміру, а також стан його здоров`я, умови життя та виховання, вплив дорослих, рівень інтелектуального і вольового розвитку та інші особливості неповнолітнього щодо ставлення до суспільних цінностей і існуючих у суспільстві вимог щодо правил поведінки, готовність до їх сприйняття і коригування своєї поведінки, здатність до самооцінки свого поступку.

Обтяжуючих покарання обставин, згідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Пом`якшуючими покарання обставинами обвинуваченому, згідно ст. 66 КК України, є щире розкаяння в скоєному, активне сприяння у розкритті злочину, вчинення злочину будучи неповнолітньою особою.

У судовому засіданні захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_7 звернувся до суду із клопотанням про звільнення обвинуваченого від покарання, оскільки злочин, вчинений обвинуваченим є злочином середнього ступеня тяжкості, він щиро розкаюється, раніше не судимий. Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_7 та законний представник неповнолітнього обвинуваченого вважає можливим застосувати до обвинуваченого примусовий захід застереження.

Згідно із ч. ч. 1 і 2 ст. 105 КК України неповнолітній, який вчинив злочин невеликої або середньої тяжкості, може бути звільнений судом від покарання, якщо буде визнано, що внаслідок щирого розкаяння та подальшої бездоганної поведінки він на момент постановлення вироку не потребує застосування покарання. У цьому разі суд застосовує до неповнолітнього один із перелічених в даній статті видів примусового заходу виховного характеру, в тому числі застереження.
Рішення про звільнення від покарання із застосуванням примусових заходів виховного характеру приймається за результатами судового розгляду обвинувальним вироком суду. При цьому, системний аналіз вжитих у кримінальному законі формулювань «звільнення від покарання» (ч. ч. 4, 5 ст. 74, ч. 1 ст. 105 КК України), «звільнення від відбування покарання» (ст. ст. 75, 79, 104 КК України), «звільнення від призначеного покарання» (ст. 78 КК України) дає підстави зробити висновок, що під звільненням від покарання із застосуванням інших заходів примусу слід розуміти звільнення не від конкретного покарання, визначеного санкцією статті чи призначеного судом, а від його призначення як виду примусових заходів в цілому.
Таким чином, суд, приймаючи рішення про звільнення неповнолітнього ОСОБА_3 від покарання із застосуванням заходів виховного характеру відповідно до ч. 2 ст. 373 КПК України, постановляє вирок, яким визнає обвинуваченого винуватим у вчинених злочинах злочині, керуючись ст. 105 КК України, звільняє його від покарання без визначення його виду і розміру та застосовує примусові заходи виховного характеру.
Так, злочин, вчинення якого інкримінується неповнолітньому ОСОБА_3 згідно із класифікацією злочинів залежно від ступеня тяжкості, відноситься до злочинів середньої тяжкості.
Суд також враховує, що обвинувачений навчається, характеризується посередньо з місця навчання, раніше ніяких правопорушень не скоював, проживає разом з батьками, на момент постановлення вироку має задовільну поведінку, на обліку у нарколога не перебуває.
З урахуванням викладеного, суд вважає можливим звільнити ОСОБА_3 від покарання в порядку ч.1 ст.105, ч.2 п.3 ст.105 КК України з застосуванням примусового заходу виховного характеру у виді застереження.
Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до ст. 100 КПК України, а саме: фрагменти мідних дротів та сокиру, що передано до камери зберігання речових доказів Покровського ВП КВП, знищити.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_3 у рамках даного кримінального провадження не застосовувався.

Цивільний позов не заявлено.

Витрати у даному кримінальному провадженні відсутні.

Керуючись ст.ст. 368-371,373-376 КПК України, ст. ст. 104, 105 КК України, суд -

ухвалив:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України.

На підставі п.1 ч.2 ст.105 КК України звільнити ОСОБА_3 від покарання із застосуванням до нього примусового заходу виховного характеру у виді застереження.

Запобіжний захід стосовно обвинуваченого ОСОБА_3 , не обирався.

Речові докази: фрагменти мідних дротів та сокиру, що передано до камери зберігання речових доказів Покровського ВП КВП - знищити.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення, з урахуванням положень ч.2 ст.394 КПК України.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1