Червоноармійський районний суд Житомирської області

Справа № 292/430/18
Номер провадження 1-кс/292/85/18
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
03 травня 2018 року смт.Пулини
Слідча суддя Червоноармійського районного суду Житомирської області ОСОБА_1 ,
секретар судового засідання ОСОБА_2 ,
з участю прокурора
Новоград-Волинської місцевої прокуратури ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт.Пулини клопотання слідчого СВ Пулинського ВП Новоград-Волинського ВП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_4 , погоджене з прокурором Новоград-Волинської місцевої прокуратури Житомирської області ОСОБА_3 про накладення арешту на майно,-

В С Т А Н О В И Л А :
В судове засідання слідчий СВ Пулинського ВП Новоград-Волинського ВП ГУ НП в Житомирській області ОСОБА_4 не з"явився, про місце та час розгляду клопотання повідомлений належним чином. Його неприбуття у судове засідання відповідно до ч.1 ст.172 КПК України не перешкоджає розгляду клопотання.
Прокурор в судовому засіданні підтримав клопотання слідчого та просив суд його задоволити.
Розглянувши зазначене клопотання, вислухавши пояснення прокурора, дослідивши надані матеріали, слідча суддя дійшла наступного висновку. Слідча суддя враховує доводи прокурора про розгляд клопотання без виклику представників ПАТ "СБЕРБАНК" та ТОВ ТД "Українська Агропромислова Група", оскільки існує загроза передчасного розголошення відомостей, що стосуються суті кримінального провадження та запланованих процесуальних дій.
Згідно рахунку-фактури №УА-0002634 від 24.04.2018 року оплата товару, що поставляється (карбаміду №46,2%), здійснюється шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок Постачальника на умовах 100% передоплати.
Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.
Відповідно до ч.ч.1, 10 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому зазначеним Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визнано необхідність арешту майна.
Згідно ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:
1) збереження речових доказів;
2) спеціальної конфіскації;
3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;
4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до п.п.2, 3 ч.2 ст.131 КПК України арешт майна є одним з видів заходів забезпечення кримінального провадження, а отже, за правилами ст.132 КПК України, його застосування не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.
Згідно пунктів 1, 3, 4, 5, 6 ч.2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 3)наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другоїстатті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другоїстатті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
У своєму клопотанні слідчий зазначає, що на кошти, які знаходяться на банківському рахунку ПАТ "СБЕРБАНК" " НОМЕР_1 необхідно накласти арешт, та посилається на те, що кримінальним правопорушення ОСОБА_5 завдана матеріальна шкода та незастосування арешту зумовить переховування та відчуження даних грошових коштів. Разом з цим, клопотання про арешт банківського рахунку містить лише формальні посилання на вказані правові підстави та не ґрунтується на положеннях кримінального процесуального закону.
Так, відповідно до ч.6 ст.170 КПК України у випадку передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.
Виходячи зі змісту вказаної норми, у випадку накладення арешту на майно з метою відшкодування шкоди завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), арешт може бути накладено на майно обмеженого кола субєктів:
- підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної або юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями або бездіяльністю підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, або неосудної особи, що вчинила суспільно небезпечне діяння;
- юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за умови наявності обґрунтованого розміру цивільного позову.
Поруч із цим, матеріали клопотання свідчать, що ТОВ ТД "Українська Агропромислова Група" не належить до жодної із вищенаведених категорій осіб.
Так, матеріали провадження не містять відомостей щодо повідомлення про підозру будь-якої службової особи ТОВ ТД "Українська Агропромислова Група" у вчиненні кримінального правопорушення, а отже вказане товариство не є юридичною особою, щодо якої здійснюється кримінальне провадження.
Крім того, в ході досудового розслідування не встановлено особу, яка вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.190 КК України відносно ОСОБА_5 , у звязку із чим відсутні будь-які підстави вважати, що ТОВ ТД "Українська Агропромислова Група" несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану кримінальним правопорушенням.
Таким чином, органом досудового розслідування не дотримані вимоги ч.ч.3, 5 ст.132 КПК України щодо доведеності обставин застосування заходів забезпечення кримінального провадження.
При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен враховувати обставини, визначені ч.2 ст.173 КПК України, зокрема, правову підставу для арешту майна.
Крім того, слідча суддя у відповідності до вимог ст.ст.171,173 КПК України оцінює розумність і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для ТОВ ТД "Українська Агропромислова Група" та виконання самим товариством своїх договірних зобов`язань перед іншими суб`єктами.
Суду не надано доказів щодо обсягу грошових коштів, які перебувають на рахунку та належать ТОВ ТД "Українська Агропромислова Група", що позбавляє слідчу суддю можливості встановити розмір грошових коштів, на які може бути накладено арешт у рамках заявленого клопотання на вказаному рахунку та встановити співмірність із розміром шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.
Натомість, слідчим у клопотанні висунуто вимогу про накладення арешту на готівкові кошти банківського рахунку ПАТ "СБЕРБАНК", однак не вказано їх розмір, що не відповідає положенням кримінального процесуального законодавства у контексті співмірності із завданими збитками та не підтверджено матеріалами клопотання.
Положеннями ч.1 ст.173 КПК України передбачено, що слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.
За таких обставин, слідчий суддя дійшов до висновку, що клопотання слідчого про арешт майна є передчасним та таким, що не підлягає задоволенню.
Відповідно до ч.3 ст.173 КПК України відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.170-173, 376 КПК України, слідча суддя, -
У Х В А Л И Л А :
В задоволенні клопотання слідчого СВ Пулинського ВП Новоград-Волинського ВП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_4 , погодженому з прокурором Новоград-Волинської місцевої прокуратури Житомирської області, про накладення арешту на майно відмовити.
Копію ухвали направити учасникам кримінального провадження.
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з дня її проголошення, у разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка має право на оскарження, апеляційна скарга подається протягом 5 днів з дня отримання копії цієї ухвали.
Слідча суддя ОСОБА_1