Справа№ 340/40/17
Судове провадження № 1-кп/340/4/18
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 червня 2018 року Верховинський районний суд Івано-Франківської області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Верховина Івано-Франківської області кримінальне провадження, внесене в Єдиний державний реєстр досудових розслідувань 15.07.2016 за №0000127 про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт Верховина Верховинського району Івано-Франківської області, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, одруженого, маючого на утриманні двох неповнолітніх дітей 2007 та 2012 років народження, раніше не судимого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ; у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, -

в с т а н о в и в :

обвинувачений ОСОБА_4 , 14.07.2016, приблизно о 23.00 год., керуючи транспортним засобом вантажним автомобілем марки «ЗІЛ-131 В», реєстраційний номер НОМЕР_1 , заїжджаючи для стоянки на узбіччя автодороги навпроти свого господарства по АДРЕСА_1 , порушив чинні вимоги п.п. «б» п.2.3 Розділу 2, п.10.9 Розділу 10, п.12.3 Розділу 12 Правил дорожнього руху України, які виразилися в тому, що він проявив неуважність до дорожньої обстановки, відповідним чином не стежив за нею та не відреагував на її зміну, під час руху заднім ходом створив небезпеку іншим учасникам руху, та будучи об`єктивно спроможним виявити її, не вжив негайних заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди, внаслідок чого здійснив наїзд на ОСОБА_6 правим колесом задньої осі автомобіля, чим заподіяв йому тілесні ушкодження у вигляді здавлення органів грудної клітки та живота між колесом автомобіля та дорожнім покриттям, із саднами та крововиливами в м`які тканини грудної клітки та передньої черевної стінки, розриву лівої долі печінки, що ускладнились розвитком механічної асфіксії, які спричинили смерть ОСОБА_6 на місці події. Таким чином скоїв кримінальне правопорушення передбачене ч.2 ст.286 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений вину у скоєному визнав частково, суду показав, що 14.07.2016 він керував транспортним засобом вантажним автомобілем марки «ЗІЛ-131 В», реєстраційний номер НОМЕР_1 та транспортував ним до свого знайомого ОСОБА_7 дрова, де залишив автомобіль для розгрузки. Приблизно о 22.30 год. цього ж дня йому зателефонував знайомий, повідомив, що автомобіль розвантажений, після чого він забрав автомобіль та переганяв його до дому. На той час була темна пора, він їхав по центральній дорозі, нікого не бачив та заїжджав до себе під будинок заднім ходом. Не доїжджаючи до гаража 6-7 м він зупинився, вийшов з автомобіля, закрив крани підкачки коліс. При цьому він обходив автомобіль та нікого поруч не бачив. Після цього він сів за кермо та продовжив рух заднім ходом ближче до гаража, та проїхавши декілька метрів зупинився та вимкнув двигун. При цьому вказав, що під час руху заднім ходом в його автомобілі працювала фара заднього ходу, він дивився по дзеркалах, однак нікого не бачив. Вийшовши з автомобіля після його зупинки він також нічого не помітив та пішов до дому. Однак, проснувшись наступного дня приблизно о 08.20 год. він та його сусід виявили під заднім правим колесом автомобіля тіло потерпілого. При цьому ствердив, що автомобіль протягом ночі з моменту поставлення його на стоянку нікуди не їздив, стояв в тому самому місці де він його припаркував, а тому визнає, що наїзд на потерпілого здійснив саме він. В той же час ствердив, що умислу вчиняти злочин не мав, потерпілого не бачив в момент руху заднім ходом, а тому не міг виявити і вчасно зреагувати на перешкоду для руху автомобілем. У випадку визнання його винуватим у скоєнні злочину, просить врахувати, що у нього на утриманні є двоє неповнолітніх дітей, щодо яких він не позбавлений батьківських прав та звільнити його від відбування основного та додаткового покарання на підставі п. «в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році». Цивільні позови визнав частково, погодився відшкодувати кожному із потерпілих по 30 тис. грн. моральної шкоди.

Не зважаючи на той факт, що обвинувачений винуватість у скоєному злочині визнав частково, така доведена наступними доказами.

Показами потерпілого ОСОБА_8 , який суду показав, що ОСОБА_6 являвся його сином, який проживав з дружиною ОСОБА_9 та малолітньою дитиною в м. Біла Церква та працював в ПП «Інтер плюс». На роботу він влаштувався за 4-5 місяців до подій. Йому відомо, що 13-14 липня 2016 року його син по роботі поїхав у відрядження в смт Верховина, оскільки фірма займалася поставкою стрічкових пилорам. Коли він намагався додзвонитися до сина, у нього був виключений телефон. Коли телефон включився 15.07.2016 приблизно о 13.00 год., то йому зателефонував хтось із співробітників сина та повідомив про смерть сина. У смт Верховина він за сином не їхав, чекав коли його тіло привезуть до дому співробітники сина. Витрати по перевезенню тіла сина взяла на себе фірма. Пояснив, що дійсно після цих подій обвинувачений чи хтось з його родини звертався до них із питанням відшкодування заподіяної шкоди, однак на той час вони відмовилися обговорювати дане питання через жахливий психологічний стан внаслідок втрати другого сина. Цивільний позов підтримав в повному об`ємі.

Допитаний в судовому засіданні 23.05.2017 свідок ОСОБА_10 суду показав, що дійсно влітку 2016 року перебував півтори доби в смт Верховина Верховинського району, куди приїздив по роботі, як співробітник ПП «Інтер плюс». У Верховину він приїжджав із водієм ОСОБА_6 , з яким перебував суто у робочих відносинах. Приїхавши близько обіду в смт Верховина він зустрівся з замовником, вирішив робочі питання з приводу встановлення пилорами, після чого замовник допоміг йому та водію поселитися в готель, де вони мали переночувати та повертатися до дому наступного дня. В готель він приїхав з водієм, замовником та знайомим замовника. Після поселення в один номер із ОСОБА_6 , вони спустилися в бар та в чотирьох сиділи їли та випивали спиртні напої. Через деякий час він з ОСОБА_11 вийшли з бару пройтися, спустилися до річки, де зробили декілька фотографій. Оскільки сутеніло і він був втомлений, тому вирішив повернутися в готель. Натомість ОСОБА_6 з ним йти не хотів та залишився біля річки. Повернувшись в готель, він придбав воду та пішов спати. Зранку він виявив відсутність ОСОБА_6 , став йому телефонувати, однак робочий телефон був вимкнутий, а особистий номер не відповідав. Тоді він вийшов з готелю, та став його розшукувати, дивився в автомобілі та двічі ходив до річки. В ході цього він зустрів працівників поліції, яким повідомив про те, що шукає водія. На їх пропозицію він пройшов із ними до вантажного автомобіля, де під задніми колесами автомобіля він побачив тіло ОСОБА_6 , якого впізнав по одягу. Згодом його залучали до різних слідчих дій.

Показами свідка ОСОБА_12 , який суду показав, що влітку 2016 року до його знайомого ОСОБА_13 приїхали хлопці із м. Києва встановлювати пилораму. На їхнє прохання він разом з ОСОБА_13 привіз їх в готель при пивоварні в смт Верховина, де поселили хлопців, після чого разом вечеряли. Під час вечері вони на чотирьох випили пляшку горілки ємністю 0,7 л та пиво. Після цього він із знайомим поїхали до дому, а хлопці залишилися в барі. При цьому ствердив, що хлопці виглядали втомленими з дороги, особливо водій. Наступного дня він дізнався від мешканців смт Верховина про те, що одного із цих хлопців на відстані 1 км від пивоварні переїхав вантажний автомобіль.

Свідок ОСОБА_14 суду показав, що 14.07.2016 він стажувався в кафе при пивоварні смт Верховина. В цей комплекс також входить мотель, де є номери для проживання. По обіді в кафе прийшло 4-6 чоловік, які замовили пиво, спиртову настоянку та перекусити. Крім цього двоє з них зняли номер в мотелі. Через деякий час усі пішли, а під вечір один із хлопців, що поселилися повернувся на підпитку, замовив воду та пішов в номер. Інший хлопець не повернувся, а наступного дня він дізнався про те, що той загинув.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_15 суду показав, що є директором ПП «Аліса», яке являє собою міні-пивоварню з мотелем та баром. В липні 2016 року, приблизно о 19.00 год., він проходив через приміщення бару у свій офіс та бачив компанію, що сиділа за столом. Серед них були йому знайомі мешканці смт Верховини та незнайомі особи. Цю компанію він запам`ятав, оскільки двоє із цієї компанії поселилися в його мотелі, а наступного дня один із них підходив до нього та просив посприяти в розшуках його товариша, якого він залишив біля ріки. Згодом він дізнався, що інший хлопець був розчавлений машиною.

Свідок ОСОБА_16 суду показав, що ввечері 14.07.2016, на його прохання ОСОБА_4 привіз йому дрова на подвір`я Побуткомбінату своїм вантажним автомобілем ЗІЛ. Вони розвантажили машину, після чого ОСОБА_4 поїхав до дому, що на відстані 1,5 км. При цьому вказав, що дрова вони розвантажували вручну, тому завершили роботу в темну пору доби. ОСОБА_4 був сам, спиртні напої вони не вживали. На другий, чи третій день після цього він дізнався про те, що біля автомобіля ОСОБА_4 знайшли тіло людини.

Показами свідка ОСОБА_17 , який суду показав, що працює лікарем у Верховинській районній центральній лікарні. В липні 2016 року під час його чергування, зранку о 08.00 год., до нього доставили ОСОБА_4 , якого він освідчував на предмет стану сп`яніння. За допомогою технічного приладу та по зовнішніх ознаках ним було встановлено, що ОСОБА_4 був тверезим, про що складено відповідний акт та висновок. Крім цього у ОСОБА_4 було відібрано біологічні зразки та відправлено на аналіз у відповідну медичну установу. Про результати аналізів йому не відомо.

Згідно з протоколом огляду місця події від 15.07.2016, схеми та фото таблиці до нього (а.с.197-206 том 1) вбачається, що по вул. Невестюка в смт Верховина на відстані 37 м від перехрестя з автодорогою Татарів-Кам`янець-Подільський, біля підсобного приміщення із табличкою «Жаб`євська 124» та поруч із господарством ОСОБА_18 є заїзд до гаража, де на відстані 1,25 м від гаража виявлено автомобіль марки «ЗІЛ-131» р.н. НОМЕР_1 зеленого кольору, який розташований паралельно до гаражного приміщення з легким нахилом в право від нього. Від коліс вказаного автомобіля проходить одинарний слід протектора шин в сторону вул. Невестюка, який відповідає протектору шин вказаного автомобіля. Під заднім останнім правим колесом автомобіля виявлено труп чоловічої статі, який належить особі ОСОБА_6 , та розташований в горизонтальному положенні на задніх ділянках тіла. Руки трупа зігнуті у ліктьових суглобах та знаходяться на колесі, фаланги пальців рук дещо зігнуті. Ліва нога зігнута в колінному суглобі та стопою знаходиться на ґрунтовому покритті, права нога зігнута в колінному суглобі та відведена в праву сторону від лівої ноги. На тулубі, що розташований безпосередньо під колесом автомобіля, видні явні тілесні ушкодження. З внутрішньої сторони нижніх кінцівок видимі сліди, які судячи із їх вигляду утворені протектором колеса автомобіля. Голова трупа розташована на ґрунтовому покритті та частково покрита кров`ю. На трупі виявлено одяг: футболку сірого кольору із червоно-білим комірцем, джинсові шорти синього кольору, зелені тапочки. На ґрунтовому покритті проходить слід від протектора шини заднього правого колеса, який закінчується в місці виявлення трупа.

Згідно з протоколом огляду трупа від 15.07.2016 (а.с.207-209 том 1) вбачається, що під час огляду виявлено одяг покійного: футболку сірого кольору із червоно-білим комірцем, джинсові шорти синього кольору, зелені тапочки. При цьому футболка на задній поверхні просякнута речовиною бурого кольору із нашаруванням речовини сірого кольору. Нашарування речовини сірого кольору міститься і на шортах покійного. При огляді трупа виявлено тілесні ушкодження у виді синців та саден лобної ділянки зліва лівої виличної та скроневої ділянки, верхньої щелепи зліва, ділянки правої ключиці та ділянки лівого колінного суглобу, і ділянках правої ті лівої гомілки з переходом на праву і ліву стопу, садна в ділянці правого плеча та правого плечового суглобу та в поперековій ділянці. На передній поверхні черевної стінки із переходом на лобкову ділянку та передню поверхню грудної клітки наявні пошкодження епідермісу із утворенням міхурців наповнених рідиною темно червоного кольору які нагадують негативний відбиток протектора шини автомобіля.

Згідно з висновком інженерно-транспортної експертизи від 09.09.2016 №4.2-634/16 (а.с.213-216 том 1), на момент експертного огляду та дослідження робоча гальмівна система автомобіля марки «ЗІЛ-131» реєстраційний номер НОМЕР_1 знаходилась у працездатному стані і могла виконувати свої функції по зменшенню швидкості руху та його зупинці. На момент експертного огляду та дослідження рульове керування автомобіля марки «ЗІЛ-131» реєстраційний номер НОМЕР_1 знаходилась у працездатному стані. Несправностей (невідповідностей вимогам ПДР) виявлено не було.

Згідно з висновком судово-медичної експертизи від 18.07.2016 №508 (а.с.22 том 1), кров з трупа ОСОБА_6 , 1991 року народження відносить до групи А з ізогемаглютиніном анти-В за ізосерологічною системою АВО.

Згідно з висновком експертизи від 19.07.2016 №742 (а.с.221 том 1) вбачається, що при судово-токсилогічній експертизі крові і сечі від трупа громадянина ОСОБА_6 виявлений етиловий спирт в концентрації: в крові 1,44 проміле, в спинно-мозковій рідині 0,57 проміле. Метилового, пропілового, бутилового, амілового спиртів і їх ізомерів не виявлено.

Згідно з висновком судово-медичної експертизи трупа від 12.08.2016 №803 (а.с.222-225 том 1), виявлено вогнищеву емфітезу, дистелектаз легень, вогнищеві крововиливи в легенях.

У відповідності до висновку судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_6 від 18.10.2016 №58 (а.с.217-219 том 1), смерть ОСОБА_6 настала внаслідок механічної асфіксії, яка розвинулась внаслідок здавлення органів грудної клітки живота між колесами автомобіля та дорожнім покриттям, про що свідчить синюшний колір шкірних покривів та одутловість обличчя, синюшний колір шкірних покривів верхнього плечового пояса, внутрішньо-шкірні крововиливи, крововиливи у сполучно-тканинні оболонки очей, слизової оболонки ротової порожнини, серця, повнокрів`я внутрішніх органів із різким повнокрів`ям тканини легень (кармінові легені), даними судово-гістологічної експертизи легень: виражене венозно-капілярне повнокрів`я, ділянки з підвищеною повітровмісткістю із вільними, розширеними альвеолами, що сполучаються із групами нерівномірно звужених і розширених альвеол, потовщення між альвеолярних перетинок за рахунок повнокрів`я капелярів, діапедезних крововиливів, набряку; вогнищеві крововиливи в тканину легень.

Враховуючи характер розвитку трупних ознак смерть громадянина ОСОБА_6 наступила в термін 12-24 години до початку судово-медичної експертизи трупа в морзі.

При судово-медичній експертизі трупа громадянина ОСОБА_6 виявлено тілесні ушкодження: здавлення органів грудної клітки та живота між колесами автомобіля та дорожнім покриттям із саднами та крововиливами в м`які тканини грудної клітки та передньої черевної стінки, розрив лівої долі печінки, яке ускладнилось розвитком механічної асфіксії, садна та синці в ділянці обличчя зліва (лобна ділянка, вилична ділянка та верхня щелепа), ділянки підборіддя, ділянки правої ключиці та правого плечового суглобу, правого плеча та правого ліктьового суглобу, лівого колінного суглобу, лівої та правої гомілки, правого та лівого гомілково-ступневого суглобів, крововиливи в м`які тканини лобної та скроневої ділянок зліва, правого стегна, правої гомілки, які спричинені незадовго до настання смерті. Тілесні ушкодження: здавлення органів грудної клітки та живота між колесами автомобіля та дорожнім покриттям із саднами та крововиливами в м`які тканини грудної клітки та передньої черевної стінки, розрив лівої долі печінки, яке ускладнилось розвитком механічної асфіксії мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, як таких, що є небезпечними в момент їх спричинення. Інші тілесні ушкодження мають ознаки легких тілесних ушкоджень. Враховуючи характер розташування тілесних ушкоджень, матеріали кримінального провадження, слід думати, що в момент спричинення тілесних ушкоджень громадянин ОСОБА_6 перебував у вертикальному положенні і був повернутий передньою поверхнею тіла до автомобіля і внаслідок ударів виступаючими частинами якого, вище рівня центру ваги могли утворитись ушкодження в ділянці обличчя, правої ключиці та правого плечового суглобу із послідуючим падінням на дорожнє покриття та ударами до нього лівою верхньою кінцівкою із послідуючим наїздом на тіло колесом автомобіля, внаслідок чого було спричинено решта тілесних ушкоджень, про що свідчить характер пошкоджень та нашарувань на одязі потерпілого.

При судово-токсилогічній експертизі крові і сечі від трупа громадянина ОСОБА_6 виявлений етиловий спирт в концентрації: в крові 1,44 проміллє, в спинно-мозковій рідині 0,57 проміллє, що при житті може відповідати легкому ступеню алкогольного сп`яніння.

Кров з трупа ОСОБА_6 , 1991 року народження відносить до групи А з ізогемаглютиніном анти-В за ізосерологічною системою АВО.

Згідно з висновком експерта від 23.09.2016 №181 (а.с.226-230 том 1) при проведенні експертизи футболки, шортів, трусів, шльопанців потерпілого ОСОБА_6 на передній і задній поверхні футболки і шортів є сліди ковзання у вигляді поверхневого і подекуди (на задній поверхні правого рукава футболки) наскрізних пошкоджень тканини, слідів її складчастого загладжування, накладень піску і глини, барвника рослин (на задній поверхні шортів) які утворились від ковзання одягу по травмуючій поверхні, якою могла бути поверхня колеса автомобіля (на передніх поверхнях) чи поверхня землі (на задніх поверхнях). На підошвах обох шльопанців є сліди ковзання у вигляді поверхневого пошкодження гуми, які могли утворитись при ковзанні підошов по поверхні землі в напрямку стосовно потерпілого ззаду наперед, що могло відбутись при падінні потерпілого горілиць внаслідок дії травмуючого предмета по передній поверхні його тіла вище центру ваги.

Сліди ковзання, описані на одязі зіставляються із ділянками тілесних ушкоджень потерпілого, прикритими одягом. Судово-медичних ознак, які б вказували на локалізацію первинного удару на одязі потерпілого не виявлено. Слід вважати, що мало місце зіткнення автомобіля з потерпілим, коли останній перебував у вертикальному положенні і був обернений до автомобіля передньою поверхнею тіла.

Згідно з протоколом проведення слідчого експерименту від 17.11.2017 з план-схемою (а.с.37-43 том 2), проведеного з участю представника потерпілого ОСОБА_19 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , спеціаліста ОСОБА_20 , статиста ОСОБА_21 , понятих ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , з використанням автомобіля марки ЗІЛ-131 реєстраційний номер НОМЕР_1 , з якого вбачається, що вході проведення відтворення обстановки та обставин подій обвинувачений розказав та показав у який спосіб він здійснював заїзд автомобілем на місце стоянки, за участю учасників було встановлено траєкторію руху автомобіля, здійснено відповідні заміри відстаней від різних конструктивних частин автомобіля до об`єктів на місцевості. Під час руху автомобіля заднім ходом встановлювалася можливість бачити водієм статиста у різних положеннях та з різних позицій до моменту наїзду автомобілем на нього, визначалася можлива траєкторія руху статиста до моменту зіткнення із автомобілем.

Із протоколу слідчого експерименту від 22.12.2017 з план-схемою та фототаблицями (а.с.58-69 том 2), проведеного з участю підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , спеціаліста ОСОБА_24 , статиста ОСОБА_21 , понятих ОСОБА_22 , ОСОБА_25 , вбачається, що під час повторного слідчого експерименту учасниками повторено дії щодо відтворення обстановки та обставин подій, що мали місце 14.07.2016, однак при визначенні місця розташування транспортного засобу на момент дорожньо-транспортної пригоди використовувалися вихідні дані із протоколу огляду місця події від 15.07.2016.

Згідно з висновком судової інженерно-транспортної експертизи від 02.03.2018 №4.2-32/18 (а.с.85-89 том 2) вбачається, що під час проведення слідчих експериментів розглядалися різні механізми розвитку дорожньо-транспортної пригоди, а саме:

1) пішохід стояв (протокол слідчого експерименту від 17.11.2017 та від 22.12.2017 відповідно);

2) пішохід знаходився у сидячому положенні в нерухомому стані (протокол слідчого експерименту від 17.11.2017);

3) пішохід рухався в темпі «спокійна хода» від бетонних плит під кутом в напрямку руху автомобіля (протокол слідчого експерименту від 17.11.2017).

В дорожній ситуації, при якій пішохід стояв або знаходився нерухомо у сидячому положенні, перебуваючи при цьому на узбіччі автодороги (як слідує з матеріалів справи), тобто знаходився за межами проїзної частини дороги, водій автомобіля марки ЗиЛ-131В р.н. НОМЕР_1 ОСОБА_4 повинен керуватися вимогами п. 10.1 та 10.9 ПДР України.

У відповідності до вказаних пунктів Правил дорожнього руху України, водій ОСОБА_4 , повинен був, перед початком руху заднім ходом переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

В дорожній ситуації, при якій пішохід рухався в темпі «спокійна хода» від бетонних плит під кутом в напрямку руху автомобіля, з технічної точки зору, водій автомобіля марки ЗиЛ-131В р.н. НОМЕР_1 ОСОБА_4 повинен був керуватися технічними вимогами пункту 12.3 (в частині визначення поняття «небезпека для руху» і виконання його вимог) Правил дорожнього руху України.

У відповідності до вимог вказаного пункту ПДР України, з технічної точки зору, водій автомобіля марки ЗиЛ-131В р.н. НОМЕР_1 ОСОБА_4 повинен був рухаючись автомобілем заднім ходом, з моменту виникнення небезпеки для руху (появи рухомого об`єкта-пішохода, який наближається до смуги руху транспортного засобу) - негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу.

В дорожній ситуації, в якій пішохід стояв або знаходився нерухомо у сидячому положенні (відповідно слідчого експерименту від 17.11.2017), технічна можливість водія ОСОБА_4 попередити наїзд на пішохода виражалася у дотриманні ним вимог п. 10.1 та 10.9 ПДР України.

В дорожній ситуації, при якій пішохід рухався в темпі «спокійна хода» від бетонних плит під кутом в напрямку руху автомобіля (відповідно слідчого експерименту від 17.11.2017), водій автомобіля марки ЗиЛ-131В р.н. НОМЕР_2 ОСОБА_4 , з моменту виникнення небезпеки для руху (появи рухомого об`єкта-пішохода, який наближається до смуги руху транспортного засобу), - мав технічну можливість попередити дану ДТП шляхом застосування своєчасного екстреного гальмування.

В дорожній ситуації, при якій пішохід стояв (відповідно слідчого експерименту від 22.12.2017), технічна можливість водія ОСОБА_4 попередити наїзд на пішохода виражалася у дотриманні ним вимог п. 10.1 та 10.9 ПДР України.

В дорожній ситуації, при якій пішохід стояв (відповідно слідчих експериментів як від 17.11.2017 так і 22.12.2017) або знаходився нерухомо у сидячому положенні, в діях водія ОСОБА_4 вбачається невідповідність вимогам п. 10.1 та 10.9 ПДР України.

В дорожній ситуації, при якій пішохід рухався в темпі «спокійна хода» від бетонних плит під кутом в напрямку руху автомобіля, в діях водія ОСОБА_4 вбачається невідповідність вимогам п. 12.3 ПДР України.

В дорожній ситуації, при якій пішохід стояв (відповідно слідчих експериментів як від 17.11.2017 так і 22.12.2017) або знаходився нерухомо у сидячому положенні, дії водія ОСОБА_4 пов`язані із невідповідністю вимогам п. 10.1 та 10.9 ПДР України, з технічної точки зору, перебувають у причинно-наслідковому зв`язку із настанням ДТП.

В дорожній ситуації, при якій пішохід рухався в темпі «спокійна хода» від бетонних плит під кутом в напрямку руху автомобіля, дії водія ОСОБА_4 пов`язанні із невідповідністю вимогам п. 12.3 ПДР України, з технічної точки зору, перебувають у причинно-наслідковому зв`язку із настанням ДТП.

Таким чином винуватість обвинуваченого у скоєному є доведена повністю. При цьому, судом не приймаються до уваги заперечення обвинуваченого, що він не міг бачити пішохода в момент руху автомобілем заднім ходом, оскільки такі спростовані висновком інженерно-транспортної експертизи від 02.03.2018, якою встановлено, що саме внаслідок недотримання ОСОБА_4 п.10.1, 10.9 та 12.3 Правил дорожнього руху під час руху автомобілем заднім ходом спричинило наслідок у виді наїзду на потерпілого ОСОБА_6 .

Суд вважає, що дії обвинуваченого правильно кваліфіковані за ч.2 ст. 286 КК України, оскільки він 14.07.2016 року, приблизно о 23.00 год., керуючи транспортним засобом, порушивши правила безпеки дорожнього руху здійснив наїзд на ОСОБА_6 , чим спричинив його смерть на місці події.

Призначаючи покарання обвинуваченому, судом враховується ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставин, які обтяжують або пом`якшують покарання обвинуваченого не встановлено.

Також суд враховує, що обвинувачений раніше не судимий, на обліках в психіатричному та наркологічному кабінеті не перебуває, по місцю проживання характеризується позитивно, має на утриманні двох неповнолітніх дітей ОСОБА_26 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в той же час вчинив тяжкий злочин, яким спричинив загибель людини, заподіяну злочином шкоду не відшкодував.

А тому суд приходить до висновку про те, що виправленню та перевихованню обвинуваченого буде сприяти покарання у виді реального позбавлення волі з відбуттям покарання у кримінально-виконавчій установі, а не інше більш м`яке покарання. Крім цього до обвинуваченого слід застосувати додаткове покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами.

Разом з тим, оскільки обвинувачений є батьком двох дітей, яким на день набрання чинності Законом України «Про амністію в 2016 році» не виповнилося 18 років, щодо яких не позбавлений батьківських прав, скоїв необережний тяжкий злочин, подав заяву про застосування до нього амністії та в усній формі підтримав її у судовому засіданні разом із захисником, тому, у відповідності п. «в» ст.1 Закону України «Про амністію в 2016 році», його слід звільнити від відбування призначеного основного та додаткового покарання.

При вирішенні заявленого у кримінальному провадженні цивільного позову ОСОБА_9 , суд погоджується із доводами цивільного позивача про те, що внаслідок скоєного злочину та загибелі її чоловіка ОСОБА_6 , вона перенесла сильне психологічне потрясіння, фізичний біль та страждання, відчуває тривогу за майбутнє спільної малолітньої дитини, яка залишилася без батька, і що внаслідок цього істотно змінився її спосіб життя, порушився звичний для неї ритм та уклад побуту. А тому суд вважає, що безумовно діями обвинуваченого їй було заподіяно моральну шкоду. Однак, враховуючи характер та обсяг понесених позивачем душевних страждань, тяжкість вимушених змін у її життєвих стосунках, глибину немайнових втрат, в той же час ґрунтуючись на засадах розумності, виваженості і справедливості, суд приходить до переконання про необхідність часткового задоволення цивільного позову шляхом стягнення із обвинуваченого на користь ОСОБА_9 300 тис. грн., в якості відшкодування моральної шкоди, і що саме такий розмір є розумною та справедливою компенсацією душевних страждань позивача.

При вирішенні заявленого у кримінальному провадженні цивільного позову ОСОБА_8 , суд погоджується із доводами цивільного позивача про те, що внаслідок скоєного злочину та загибелі його сина ОСОБА_6 , він переніс сильне психологічне потрясіння, біль та страждання, і що внаслідок цього істотно змінився його спосіб життя, порушився звичний для нього ритм та уклад побуту. А тому суд вважає, що безумовно діями обвинуваченого йому було заподіяно моральну шкоду. Однак, враховуючи характер та обсяг понесених позивачем душевних страждань, тяжкість вимушених змін у його життєвих стосунках, глибину немайнових втрат, в той же час ґрунтуючись на засадах розумності, виваженості і справедливості, суд приходить до переконання про необхідність часткового задоволення цивільного позову шляхом стягнення із обвинуваченого на користь ОСОБА_8 200 тис. грн., в якості відшкодування моральної шкоди, і що саме такий розмір є розумною та справедливою компенсацією душевних страждань позивача.

Також слід стягнути з обвинуваченого в користь Державного бюджету України вартість проведених експертиз. Відповідно до положень ст.100 КПК України вирішити долю речових доказів.

Керуючись ст.ст.370, 373, 374 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні злочину передбаченого ч.2 ст.286 КК України.

Призначити покарання ОСОБА_4 за ч.2 ст. 286 КК України у виді 4 років позбавлення волі з відбуттям покарання у кримінально-виконавчій установі та позбавленням права керування транспортними засобами терміном на 3 роки.

Звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного йому основного та додаткового покарання за цим вироком на підставі пункту «в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 року.

Цивільний позов ОСОБА_9 по кримінальному провадженні задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_9 моральну шкоду в розмірі 300 000 (триста тисяч) гривень.

Цивільний позов ОСОБА_8 по кримінальному провадженні задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_8 моральну шкоду в розмірі 200 000 (двісті тисяч) гривень.

Стягнути із ОСОБА_4 в користь Державного бюджету України процесуальні витрати витрати пов`язані із залученням експертів в розмірі 2748 (дві тисячі сімсот сорок вісім) гривень 40 (сорок) копійок.

Речовий доказ: автомобіль марки «ЗІЛ-131 В», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , який переданий на відповідальне зберігання власнику ОСОБА_27 , вважати повернутим за належністю.

На вирок суду може бути подана апеляційна скарга в порядку та строки визначені ст.395 КК України, протягом 30 днів з дня їх проголошення до апеляційного суду через суд, який ухвалив рішення.

Суддя: ОСОБА_1