н/п 1-кп/174/104/2018
В И Р О К

І м е н е м У к р а ї н и

17 жовтня 2018 року м.Вільногірськ

Вільногірський міський суд Дніпропетровської області у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Вільногірську кримінальне провадження №0000894 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м.П`ятихатки Дніпропетровської області, громадянина України, не одруженого, освіта повна загальна середня, військовозобов`язаного, зареєстрованого та мешкає по АДРЕСА_1 , раніше не судимого,-

у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст.185 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

12.08.2018 року, приблизно о 22.00 годині, ОСОБА_4 , маючи намір, спрямований на таємне викрадення чужого майна і звернення його на свою користь, приїхав на автомобілі марки ВАЗ 2103 д/н НОМЕР_1 до лісосмуги, розташованої приблизно в 3 км. від с. Саксагань П`ятихатського району Дніпропетровської області, де знаходилась пасіка, яка складалася з 72 вуликів, належна потерпілому ОСОБА_5 , де діючи із корисних намірів, упевнившись у відсутності можливих очевидців, за допомогою привезених із собою бідона ємністю 40 літрів та пластикової ємності об`ємом 60 літрів, шляхом вільного доступу, діючи таємно, викрав 100 літрів меду, переливши останні з 200 літрової металевої бочки до вказаних ємностей, після чого ОСОБА_4 з місця скоєння кримінального правопорушення зник, викраденим розпорядився на власний розсуд, чим завдав потерпілому ОСОБА_5 матеріального збитку на загальну суму 10000 гривень.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину визнав повністю і показав, що 12.08.2018 р. приблизно о 22 год. поїхав на пасіку, що розташована поблизу с.Саксагань, яку виявив приблизно за тиждень до цього, щоб викрасти мед, який хотів продати, а гроші витратити на власні потреби. Під`їхав до пасіки, впевнився, що нікого немає та з 200 літрової бочки, що знаходилася поблизу дороги, за допомогою відра перелив у привезені з собою ємності 100 л меду, все погрузив в машину та поїхав додому, однак приблизно на відстані 2 км від пасіки, помітив, що за ним їде якась машина, злякався та з`їхав в кювет. Машина проїхала мимо, а він пішов додому. Не знав, що робити, зателефонував в поліцію та повідомив, що в нього машину угнали. Працівники поліції привезли його на місце події, де вже був потерпілий та в їх присутності зізнався у вчиненні крадіжки меду з пасіки. Заперечень по вартості майна, встановленої при проведенні досудового розслідування та кваліфікації його дій, не має. У вчиненому щиро кається.

Докази по справі в судовому засіданні досліджені згідно ч.3 ст.349 КПК України, за згодою учасників процесу, судом визнано недоцільним дослідження доказів щодо фактичних обставин справи, які ніким з учасників процесу не оспорюються і суд вважає їх встановленими та доказаними у суді.

При цьому суд враховує, що відповідно до рішення Європейського Суду з прав людини від 27.02.1980 року (скарга № 6903/75) Девеер проти Бельгії (Deweer v. Belgium) держава та її судові органи зобов`язані забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних справ шляхом спрощеного та скороченого розгляду, і суд має перевірити, чи не був такий вибір зумовлений виключно бажанням завершити справу швидко, без участі повної судової процедури та не привертаючи уваги громадськості та засобів масової інформації, чи бажанням бути обвинуваченим у вчиненні менш тяжких злочинів, заручившись підтримкою прокурора щодо отримання менш суворого покарання або взагалі звільнення від покарання за окремими епізодами справи.

Суд пересвідчився, що позиція обвинуваченого ОСОБА_4 щодо розгляду справи у порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України, є добровільною і не пов`язана з вищевказаними чинниками.

Таким чином, факт вчинення злочину ОСОБА_4 знайшов своє підтвердження в суді, а його дії органом досудового слідства вірно кваліфіковані по ч.1 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).
При призначенні покарання обвинуваченому, суд враховує тяжкість вчиненого ним злочину, обставини, які пом`якшують його покарання, особу обвинуваченого.

Так, ОСОБА_4 вчинив злочин середньої тяжкості.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, при судовому розгляді справи не встановлено.

До обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого, суд на підставі ч.1 ст.66 КК України відносить його щире каяття.

За місцем проживання ОСОБА_4 характеризується посередньо, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, до кримінальної відповідальності притягується вперше, має на утриманні неповнолітнього сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому покарання, суд виходить із встановленої ст.50 КК України його мети кари, виправлення і запобігання вчиненню винним нових злочинів, заснованої на вимогах виваженості та справедливості, з урахуванням позиції Європейського суду з прав людини, відповідно до якої покарання як втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним) та пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи) (справи «Бакланов проти Росії» від 09.06.2005 р.; «Фрізен проти Росії» від 24.03.2005 р.)

Крім того, у справі «Ізмайлов проти Росії» (п.38 рішення від 16 жовтня 2008 р.) Європейський Суд встановив, що для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити особистий і надмірний тягар для особи.

Врахувавши обставини справи та особу обвинуваченого, дані досудової доповіді Верхньодніпровського міськрайонного відділу філії ДУ «Центр пробації» у Дніпропетровській області, суд дійшов висновку, що виправлення обвинуваченого можливо без ізоляції від суспільства, тому ОСОБА_4 слід призначити покарання у виді позбавлення волі, звільнивши від відбування покарання з випробуванням, а з метою здійснення з боку органу пробації інтенсивного нагляду за обвинуваченим, покласти на нього обов`язки, передбачені п.п.1,2 ч.1 ст.76 КК України, що буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.

Застосування до обвинуваченого менш суворих видів покарань, передбачених санкцією ч.1 ст.185 КК України, суд вважає недоцільним, оскільки ОСОБА_4 не працює та не має легальних джерел доходів.

Речові докази по справі: 100 л меду, які знаходяться на збереженні потерпілого ОСОБА_5 згідно зберігальної розписки від 13.08.2018 р. - слід залишити потерпілому.

Керуючись ст.ст. 349, 367- 371, 373, 374, 376 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст.185 КК України та призначити йому покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі.

На підставі ст.75, п.п.1,2 ч.1 ст.76 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 1 (один) рік, поклавши на нього обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Речові докази по справі: 100 л меду, які знаходяться на збереженні потерпілого ОСОБА_5 згідно зберігальної розписки від 13.08.2018 р. - залишити потерпілому.

На вирок протягом тридцяти діб з моменту його проголошення може бути подано апеляцію в Дніпровський апеляційний суд Дніпропетровської області через Вільногірський міський суд Дніпропетровської області.

Вирок не може бути оскаржено в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч.3 ст. 349 КПК України.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий - суддя: підпис ОСОБА_1