АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 серпня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

прокурорів ОСОБА_5 , ОСОБА_6

представника власника майна ОСОБА_7

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 , яка діє в інтересах ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 26 січня 2017 року у кримінальному провадженні № 0007655, -

ВСТАНОВИЛА:
Вказаною ухвалою задоволено клопотання старшого слідчого СВ Шевченківського УП ГУНП в м. Києві ОСОБА_9 та накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 у кримінальному провадженні №0007655 від 18.06.2016 року, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.190 КК України.

Слідчий суддя керуючись вимогами ст. 170 КПК України та врахувавши наведені у клопотанні слідчого правові підстави, а саме те, що квартира може бути відчужена, знищена або передана іншим особам, а тому з метою забезпечення цивільного позову та забезпечення збереження речового доказу, дійшов висновку про задоволення клопотання органу досудового розслідування.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_7 , яка діє в інтересах ОСОБА_8 просить поновити строк на апеляційне оскарження, мотивуючи тим, що присутніми під час розгляду клопотання про накладення арешту не були, про ухвалу слідчого судді дізналися лише 27.07.2017 року під час ознайомлення з матеріалами справи. Крім цього апелянт в апеляції зазначає, що ухвала слідчого судді підлягає скасуванню у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та невідповідності висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, просить постановити нову ухвалу, якою відмовити органу досудового розслідування в задоволенні клопотання про накладення арешту на квартиру.
В обґрунтування своїх вимог зазначає, що в клопотанні слідчого відсутня аргументація накладення арешту на майно з метою забезпечення цивільного позову та з метою збереження речового доказу В ухвалі слідчого судді невмотивовано яким чином майно співвідносяться з обставинами кримінального провадження, що розслідується. В матеріалах кримінального провадження відсутні будь-які докази, що квартиру можна віднести до знаряддя вчинення кримінального правопорушення, тому він не може вважатись речовим доказом.

Колегія суддів приймає до уваги доводи клопотання адвоката ОСОБА_7 , про поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді при цьому, враховуючи практику ЄСПЛ (справа «Мушта проти України») та ст.6 Конвенції включаючи право на доступ до правосуддя вважає за необхідне поновити його з огляду на те, що під час розгляду клопотання про накладення арешту на майно ні власник майна, ні його представник присутніми не були, з ухвалою слідчого судді згідно наявної в матеріалах судового провадження інформації ознайомились лише в липні.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника власника майна ОСОБА_7 , яка підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити, думку прокурорів, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали судової справи за клопотанням органу досудового розслідування, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Під час апеляційного розгляду встановлено, що слідчий суддя в повній мірі дотримався вказаних вимог закону.

Відповідно до положень ч. 2 п.1 ст. 171 КПК України в клопотанні слідчого про арешт майна повинно бути зазначено підстави і мету відповідно до положень ст.170 КПК України та відповідне обґрунтування необхідності арешту.

З матеріалів справи вбачається, що слідчим відділом Шевченківського управління поліції Головного управління Національної поліції в м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0007655 від 18.06.2016 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України . В межах зазначеного кримінального провадження орган досудового розслідування цілком слушно звернувся до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на майно, а саме: квартиру АДРЕСА_1 оскільки остання відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України та є метою забезпечення збереження речових доказів.

Перевіривши доводи органу досудового розслідування з приводу необхідності накладення арешту, встановивши достатність даних, які містяться у доданих до клопотання матеріалах та які вказують на обґрунтованість доводів органу досудового розслідування щодо обставин вчинення злочину, врахувавши положення ст.ст. 98,170 КПК України, слідчий суддя дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення клопотання органу досудового розслідування та накладення арешту на майно.

Колегія суддів погоджується з таким висновком слідчого судді та вважає, що матеріали судового провадження свідчать, що застосування зазначеного заходу забезпечення кримінального провадження є виправданим і необхідним у даному кримінальному провадженні, оскільки сприятиме досягненню мети щодо всебічного, повного та неупередженого досудового розслідування, а також запобігатиме настанню будь-яких негативних наслідків

Відповідно до вимог ст.170 КПК України арешт допускається, зокрема з метою збереження речових доказів. Згідно ч.3 ст.170 КПК України арешт з метою збереження речових доказів може бути накладений на майно будь якої фізичної чи юридичної особи, якщо є достатні підстави вважати, що це майно відповідає критеріям, визначеним ст.. 98 КПК України.

Оскільки з долучених до клопотання органу досудового розслідування вбачається факт кримінального правопорушення передбаченого за ч.2 ст.190 КК України то будь які речі можуть бути речовими доказами у кримінальному провадженні.

Враховуючи, що метою накладення арешту у даному кримінальному провадженні є забезпечення збереження речових доказів, то посилання апелянта на те, що власник майна не є підозрюваним в даному кримінальному провадженні, як на підставу для скасування ухвали слідчого судді, є необгрунтованим, оскільки відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу, що має місце в даному випадку. Також колегія суддів зважує і на ту обставину, що 30.12.2016 року постановою органу досудового розслідування майно - квартира АДРЕСА_1 визнано речовими доказами.

Більш того, матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою запобігання відчуження, знищення чи пошкодження майна, що може перешкодити кримінальному провадженню, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

За встановлених обставин колегія суддів вважає доводи апеляції такими, що не ґрунтуються на матеріалах судової справи та такими, що не підлягають задоволенню.

З урахуванням викладеного, ухвалу слідчого судді слід залишити без змін, а апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 - без задоволення.

Керуючись ст.ст.98,117 131, 132, 170, 171, 172,173, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Поновити адвокату ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 26 січня 2017 року строк на апеляційне оскарження

Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 26 січня 2017 року, якою задоволено клопотання старшого слідчого СВ Шевченківського УП ГУНП в м. Києві ОСОБА_9 та накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 у кримінальному провадженні №0007655 від 18.06.2016 року, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.190 КК України - залишити без змін, а апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 , яка діє в інтересах ОСОБА_8 - без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11-сс/796/4122/2018

Слідчий суддя суду 1-ї інстанції Макаренко Доповідач: ОСОБА_1