Єдиний унікальний номер справи 185/6171/17
Провадження № 1-кп/185/94/18
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 жовтня 2018 року м. Павлоград

Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1
секретаря судових засідань ОСОБА_2

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження внесене до ЄРДР за № 0001656 від 12 червня 2017 року за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпра, громадянина України, із середньою освітою, не одруженого, не працюючого, проживаючого без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , раніше судимого:
- 17 грудня 2008 року Самарським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 185 КК України до позбавлення волі строком на 2 роки, на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком на 1 рік;

- 13 квітня 2009 року Самарським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 1 ст. 162 КК України, звільнено за амністією ст. 1, ст. 6 ЗУ «Про амністію» від 12 грудня 2008 року;

- 06 жовтня 2009 року Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 1 ст. 309 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки, на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком на 3 роки;

- 18 листопада 2011 року Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 1 ст. 186 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки. На підставі ст. 71 КК України до 3 років 3 місяців позбавлення волі;

- 11 жовтня 2013 року Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська за ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 186 КК України до позбавлення волі терміном на 4 роки, на підставі ст. 71 КК України, частково приєднано не відбутий термін 1 рік, за вироком Амур-Нижньодніпровського суду м. Дніпро від 18 листопада 2011 року до відбуття покарання 5 років позбавлення волі. Звільнився 15 листопада 2016 року з Синельниківської ВК-94 умовно-достроково на 1 рік 3 місяці;

- 07 грудня 2017 року Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 185 КК України, із застосуванням ч. 1 ст. 71 Кк України до покарання у вигляді 3 років позбавлення волі,

за участю:
прокурора ОСОБА_4
потерпілої ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_3

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

12 червня 2017 року об 11.00 год. ОСОБА_3 перебував в торговому павільйоні «Безлюдівський М`ясокомбінат», що розташований по вул. Горького , 157, м. Павлограда, де звернув увагу на мобільний телефон марки «Престижио 5451 DUO», який знаходився на прилавку холодильної камери та належав продавцю зазначеного павільйону ОСОБА_5 .
В момент, коли ОСОБА_5 виконуючи свої обов`язки разом з іншим покупцем оглядала вітрину, у ОСОБА_3 виник злочинний умисел, спрямований на повторне скоєння крадіжки чужого майна, а саме вищевказаного мобільного телефону.
Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_3 , умисно, з корисливих мотивів, таємно, повторно викрав мобільний телефон марки «Престижио 5451 DUO», після чого з місця вчинення кримінального правопорушення з викраденим майном зник та розпорядився ним на власний розсуд, тим самим завдав потерпілій ОСОБА_5 матеріального збитку на суму 768,00 грн.

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 кваліфікуються за ч. 2 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

Обвинувачений ОСОБА_3 вину в судовому засіданні визнав повністю, щиро кається у вчиненому, пояснив, що дійсно 12 червня 2017 року в торговому павільйоні «Безлюдівський М`ясокомбінат» викрав мобільний телефон, та відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України просив подальше судове слідство по кримінальному провадженню не проводити.

Потерпіла ОСОБА_5 в судовому засіданні підтвердила обставини, які зазначені в обвинувальному акті.

Суд, вислухавши пояснення обвинуваченого, дійшов висновку, що ОСОБА_3 винний у вчиненні кримінального правопорушення, що йому інкримінується за обставин, які вказані вище.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, суд, вислухавши думку учасників судового провадження, які вважали недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, з`ясувавши у обвинуваченого, чи правильно він розуміє зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності його позиції, роз`яснивши йому, що він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Суд вину обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення вважає доведеною.

При визначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого: раніше судимий, вчинив злочин середньої тяжкості, за місцем проживання характеризується позитивно, не працює, обставиною, що пом`якшує покарання згідно ст. 66 КК України є щире каяття, обставин, що обтяжують покарання згідно ст. 67 КК України не встановлено.

Суд приходить до висновку, що обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченого не є винятковими і не знижують істотним чином міру тяжкості скоєного кримінального правопорушення, не зменшують його суспільну небезпеку до рівня, що виходить за межі покарання, що виключає застосування до обвинуваченого ст. 69 КК України призначення більш м`якого покарання, ніж передбаченого законом.

Суд вважає, що покарання обвинуваченому необхідно призначити в межах санкцій вказаної статті у вигляді обмеження волі.

Суд враховує, що вироком Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 07 грудня 2017 року ОСОБА_3 визнано винним та засуджено за ч. 2 ст. 185 КК України, із застосуванням ч. 1 ст. 71 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на три роки.

Кримінальне правопорушення, яке передбачене ч. 2 ст. 185 КК України, обвинувачений вчинив 12 червня 2017 року, тобто до постановлення попереднього вироку, а саме вироку Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 07 грудня 2017 року.

Згідно ч. 4 ст. 70 КК України, зазначено, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку, у цьому випадку в строк покарання остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зараховується покарання відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в ст. 72 КК України.

Саме таке покарання, на думку суду, буде необхідним і достатнім для попередження вчинення нових злочинів та досягнення самої мети покарання, згідно ст. 50 КК України.

Цивільний позов заявлено не було.

Судові витрати на проведення судово-товарознавчої експертизи підлягають стягненню з обвинуваченого.

Питання про речові докази вирішується на підставі ст.100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.374 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на два (2) роки.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України до призначеного покарання ОСОБА_3 частково приєднати невідбуте покарання за вироком Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 07 грудня 2017 року та остаточно призначити покарання у вигляді трьох (3) років двох (2) місяців позбавлення волі.

Строк покарання ОСОБА_3 рахувати з моменту затримання з 28 жовтня 2017 року.

Запобіжний захід ОСОБА_3 до набрання вироком законної залишити у вигляді тримання під вартою.

Стягнути з ОСОБА_3 судові витрати на проведення експертизи на користь держави у сумі 198 грн.

Речові докази: мобільний телефон марки «Престижио 5451 Дуо» імеі: НОМЕР_2 , імеі: НОМЕР_3 , які передані на відповідне зберігання під розписку потерпілій ОСОБА_5 залишити за належністю;

дві сім карти та флеш накопичувач, які передані на відповідне зберігання під розписку потерпілій ОСОБА_5 залишити за належністю.

Вирок може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду через Павлоградський міськрайонний суд протягом тридцяти діб з дня його проголошення, а за відсутності апеляційної скарги вирок набуває законної сили.

Обвинуваченому та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1