Справа №295/4150/18

ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.05.2018 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира у складі:

головуючого - судді….. ОСОБА_1 ,

секретаря........................ ОСОБА_2 ,

з участю прокурора…… ОСОБА_3 ,

обвинуваченої………….. ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Житомирі кримінальне провадження №0000014 про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Вільхівці Чемеровецького району Хмельницької області, громадянки України, непрацюючої, неодруженої, має на утриманні малолітню дитину, зареєстрованої по АДРЕСА_1 , проживаючої у АДРЕСА_2 , несудимої,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, -

встановив:

ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем за контрактом військової частини НОМЕР_1 , обіймаючи посаду медичної сестри приймально-сортувального відділення медичної роти, в порушення вимог ст.ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» ст.ст.11, 16, 30, 35, 37, 127, 128, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1 - 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи з прямим умислом та з метою тимчасово ухилитися від військової служби, в умовах особливого періоду, без дозволу відповідних командирів (начальників) та поважних причин, 31 жовтня 2017 року о 8 годині не з`явилася вчасно на службу до військової частини НОМЕР_1 , що розташована у АДРЕСА_3 , та проводила час на власний розсуд за місцем свого проживання у АДРЕСА_4 , не пов`язуючи його із виконанням військових обов`язків до 07 години 45 хвилин 04 грудня 2017 року.
В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 свою вину у вчиненні злочину визнала повністю, щиро розкаялася та показала, що була військовослужбовцем за контрактом та проходила військову службу у військовій частині НОМЕР_1 у АДРЕСА_3 на посаді медичної сестри приймально-сортувального відділення медичної роти. 31 жовтня 2017 року о 8 годині без дозволу командирів та за відсутності поважних причин не з`явилася на службу до військової частини, куди прийшла о 07 годині 45 хвилин 04 грудня 2017 року. Весь час знаходилася за місцем свого на той час проживання у АДРЕСА_4 . На службу не з`явилася, оскільки напередодні 31 жовтня з місця її проживання викрали її майно та документи, про що вона звернулася з заявою до правоохоронних органів, а після нез`явлення 31 жовтня на службу і надалі перебувала за місцем тимчасового проживання до 04 грудня 2017 року, хоча розуміла, що не мала поважних причин для нез`явлення на службу.

У зв`язку з повним визнанням обвинуваченою своєї вини у вчиненні злочину, суд відповідно до ч.3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, роз`яснивши учасникам судового провадження наслідки застосування даної статті КПК України.

За таких обставин, враховуючи показання обвинуваченої, які відповідають фактичним обставинам справи і нею не оспорюються, суд вважає винність обвинуваченої ОСОБА_4 у вчиненні злочину доведеною та кваліфікує її дії за ч. 4 ст. 407 КК України, як нез`явлення вчасно на службу військовослужбовця (крім строкової служби) без поважних причин, тривалістю понад один місяць, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.

Призначаючи покарання, суд виходить із загальних засад призначення покарання, передбачених ст. 65 КК України і враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винної та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченої, є щире каяття у вчиненні злочину та вчинення злочину внаслідок збігу тяжких особистих обставин.

Обставин, які обтяжують покарання, судом не встановлено.

З урахуванням досудової доповіді Житомирського МВ з питань пробації Центрального міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України, відповідно до якої цей орган прийшов до висновку, що виправлення обвинуваченої можливе без ізоляції від суспільства та того, що обвинувачена вперше вчинила умисний тяжкий злочин, за місцем проживання характеризується посередньо, має на утриманні малолітню дитину, суд приходить до висновку, що її виправлення та перевиховання можливе без ізоляції від суспільства, а тому призначає основне покарання у виді позбавлення волі, звільнивши на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку та покладенням передбачених ст. 76 КК України обов`язків.

Цивільного позову по справі не заявлено.

Речові докази та процесуальні витрати по справі відсутні.

Підстав для обрання обвинуваченій запобіжного заходу суд не вбачає.

Керуючись ст.ст. 370 - 374 КПК України, суд, -

ухвалив:

ОСОБА_4 визнати винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України і призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

На підставі ст. 75 КК України засуджену звільнити від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 (один) рік та з покладенням відповідно до ст. 76 КК України обов`язку періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Житомирської області через Богунський районний суд м. Житомира протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Суддя