УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2018 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Шевченківського районного суду м. Києва клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах підозрюваного ОСОБА_4 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою Апеляційного суду м.Києва від 05 квітня 2018 року, в рамках кримінального провадження №0009319 від 02.09.2014,

В С Т А Н О В И Л А:
Адвокат ОСОБА_3 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_4 , звернувся до слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва з клопотанням в порядку ст. 174 КПК України про скасування арешту майна, накладеного ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 05 квітня 2018 року, на земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :91:109:0163, загальною площею 0,1 га, що належить ОСОБА_4 , з забороною її відчуження, в обґрунтування якого зазначив наступне.

Так, ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 22 березня 2018 року було відмовлено у задоволенні клопотання слідчого Шевченківського УП ГУНП в м.Києві в рамках кримінального провадження №0009319 від 02.09.2014 про накладення арешту на земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :91:109:0163, загальною площею 0,1 га, що належить ОСОБА_4 .

Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 05 квітня 2018 року ухвала слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 22 березня 2018 року була скасована, клопотання слідчого Шевченківського УП ГУНП в м.Києві ОСОБА_5 задоволено, накладено арешт на земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :91:109:0163, загальною площею 0,1 га, що належить ОСОБА_4 , шляхом заборони її відчуження.

Захисник ОСОБА_3 вважає, що арешт на майно накладено необгрунтовано, оскільки ухвала суду постановлена без повного, об`єктивного та всебічного з`ясування всіх обставин справи. Зокрема висновки колегії суддів про наявність підстав для накладення арешту на майно є необгрунтованими та безпідставними. Накладення арешту на майно з метою забезпечення відшкодування шкоди внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов) є лише формальним, не обґрунтоване належними доказами та не перевірена судом при ухваленні рішення про накладення арешту на майно. Заявлений цивільний позов є необґрунтованим. Арешт земельної ділянки є неспіврозмірним завданій шкоді. Крім того, в матеріалах кримінального провадження, зокрема і доданих до клопотання про накладення арешту на майно, міститься витяг з реєстру речових прав, з якого вбачається, що за ОСОБА_4 не значиться право власності на нерухомість за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :91:109:0163. Такий захід забезпечення кримінального провадження як арешт майна зазначеної земельної ділянки є умисним перешкоджанням у користуванні правом власності. Наведене у своїй сукупності свідчить про те, що арешт на майно ОСОБА_4 було накладено необґрунтовано та такий арешт підлягає скасуванню.

Захисник підозрюваного ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_3 в судовому засіданні клопотання про скасування арешту майна підтримав, просив слідчого суддю задовольнити його у повному обсязі, з підстав у ньому наведених. Зазначає про те, що земельна ділянка на яку було накладено арешт не належить підозрюваному ОСОБА_4 , а отже на неї неможливо накласти арешт. Крім того, цивільний позов до ОСОБА_4 заявлено в рамках цивільного провадження, а не кримінального. Водночас, накладення арешту на майно має бути співрозмірним до завданих збитків, але арешт накладено на дві земельні ділянки, що в рази більше від завданої шкоди, тобто є не співрозмірним. Арешт на майно ОСОБА_4 накладено необґрунтовано, обставини щодо накладення арешту на майно за ч.2 ст.170 КПК України не доведені. Відомості щодо направлення обвинувального акту відносно ОСОБА_4 до суду відсутні.

Підозрюваний ОСОБА_4 в судовому засіданні підтримав клопотання з підстав наведених захисником. Крім того, зазначив, що земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :91:109:0163, він продав ще в 2009 році, однак документів на підтвердження наведеного надати відмовився. Вказав про те, що обвинувальний акт до суду ще не направлено.

Слідчий Шевченківського УП ГУНП в м.Києві ОСОБА_5 , за клопотанням якої було накладено арешт на майно, в судове засідання не з`явилася, про розгляд справи була повідомлена завчасно та належним чином. Через канцелярію суду подала заяву, в якій просила розглянути клопотання про скасування арешту майна без її участі у зв`язку із службовою зайнятістю. Крім того, зазначила про те, що ОСОБА_4 25.01.2018 повідомлено про підозру, а тому з метою забезпечення цивільного позову у кримінальному провадженні, заявленого Київською місцевою прокуратурою №10, внесено клопотання про арешт майна. З приводу скасування арешту майна заперечує з наведених підстав. На даний час досудове розслідування у кримінальному провадженні завершено та передано з обвинувальним актом до прокуратури.

Слідчий суддя, заслухавши пояснення захисника підозрюваного ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , вивчивши клопотання про скасування арешту майна та матеріали про накладення арешту (справа №761/9120/18, провадження №1-кс/761/6360/2018) в 1-му томі, приходить до наступного висновку.

Так, порядок скасування арешту майна визначений ст. 174 КПК України, згідно положень якої підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Згідно до ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Відповідно до ч.11 ст.170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення,пересування, передачі майна. Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та /або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Відповідно до ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно ч.2 ст.173 ПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен врахувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт накладався у випадку, передбаченому п.1 ч.2 ст. 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт накладається у випадках, передбачених п.3, 4 ч.2 ст. 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п.2 ч.2 ст.170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п.4 ч.2 ст.170 цього Кодексу); 5) розумність та спів розмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідно до ч.6 ст.170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті (відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди), арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

В ході судового розгляду слідчим суддею встановлено, що Шевченківським УП ГУНП в м.Києві здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0009319 від 02.09.2014 за ч.4 ст.197-1, ч.5 ст.27 ч.3 ст.358, ч.4 ст.358 КК України.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від від 22 березня 2018 року було відмовлено у задоволенні клопотання слідчого Шевченківського УП ГУНП в м.Києві в рамках кримінального провадження №0009319 від 02.09.2014 про накладення арешту на земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :91:109:0163, загальною площею 0,1 га, що належить ОСОБА_4 .

Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 05 квітня 2018 року ухвала слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 22 березня 2018 року була скасована, клопотання слідчого Шевченківського УП ГУНП в м.Києві ОСОБА_5 задоволено, накладено арешт на земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :91:109:0163, загальною площею 0,1 га, що належить ОСОБА_4 , шляхом заборони її відчуження.

З тексту ухвали Апеляційного суду м. Києва від 05 квітня 2018 року вбачається, що арешт на земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :91:109:0163, загальною площею 0,1 га, що належить ОСОБА_4 , колегією суддів було накладено з метою відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов) чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, з огляду на те, що 25.01.2015 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру та прокурором заявлено цивільний позов в інтересах держави в особі Київської міської ради.

Крім того, колегія суддів Апеляційної інстанції наголосила на тому, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власників майна з метою попередження настання наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню. Будь-яких негативних наслідків від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження, які можуть суттєво позначитися на інтересах інших осіб, колегією суддів не встановлено.

Тобто, наведене свідчить про те, що підстави для накладення арешту на майно, а саме земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :91:109:0163, загальною площею 0,1 га, що належить ОСОБА_4 , були перевірені Апеляційним судом м. Києва та встановлено їх наявність.

Водночас, даних, які б свідчили про те, що відпала потреба у такому заході забезпечення кримінального провадження як арешт майна, немає.

Таким чином, наявні у розпорядженні слідчого судді матеріали, свідчать, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна, з метою забезпечення кримінального провадження, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких є арешт майна.

Дана позиція узгоджується із ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

А тому, вважаю, що арешт на майно, зокрема на земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :91:109:0163, загальною площею 0,1 га, що належить ОСОБА_4 , було накладено обґрунтовано, у відповідності до вимог ст.ст. 132, 170 - 173 КПК України.

При цьому, захисником підозрюваного як у клопотанні про скасування арешту майна, так і в судовому засіданні не доведено, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано, не наведено доказів того, що на даній стадії розслідування вищезазначений захід забезпечення втратив свою актуальність та які б спростували висновки, викладені в ухвалі Апеляційного суду м.Києва від 05 квітня 2018 року, що дає слідчому судді підстави дійти висновку що необхідність накладення арешту на зазначене в клопотанні майно на теперішній час не відпала.

Також слід звернути увагу на те, що при розгляді клопотання, поданого в порядку ст.174 КПК України, слідчий суддя не надає оцінку дотриманню вимог закону при постановленні ухвали про арешт майна та її законності, що є виключно прерогативою суду апеляційної інстанції, що й було зроблено в даному випадку, а лише оцінює обґрунтованість підстав для скасування арешту.

Водночас, необхідно зазначити, що слідчий суддя не вправі переглядати рішення, які постановленні судом вищої ланки, оскільки такими повноваженнями не наділений.

На підставі викладеного, слідчий суддя приходить до висновку про відмову у задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах підозрюваного ОСОБА_4 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою Апеляційного суду м.Києва від 05 квітня 2018 року, в рамках кримінального провадження №0009319 від 02.09.2014, на земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :91:109:0163, загальною площею 0,1 га, що належить ОСОБА_4 .

Керуючись ст. ст. 170-174, 309, 372, 392 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И Л А:
У задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах підозрюваного ОСОБА_4 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою Апеляційного суду м.Києва від 05 квітня 2018 року, в рамках кримінального провадження №0009319 від 02.09.2014 відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали оголосити 12 липня 2018 року о 08 год. 50 хв.

Слідчий суддя ОСОБА_1