Провадження 11-кп/792/324/18
Справа № 689/2444/17 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія: ч.1 ст.125 КК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 травня 2018 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Хмельницької області у складі:
доповідача - судді ОСОБА_3 ,

суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

з участю секретаря

судового засідання ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченої ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_9 ,

законних представників
потерпілого ОСОБА_10 - ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Хмельницькому апеляційну скаргу захисника ОСОБА_9 , в інтересах обвинуваченої за ч.1 ст.125 КК України ОСОБА_8 , на вирок Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 13 лютого 2018 року,

в с т а н о в и л а:
Цим вироком ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку та жительку АДРЕСА_1 , громадянку України, українку, тимчасово не працюючу, не судиму,
визнано винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, та призначено їй покарання у виді громадських робіт на строк 100 (сто) годин.
Запобіжний захід обвинуваченій ОСОБА_8 не обирався.
За вироком суду, 23 листопада 2017 року приблизно о 8 годині 30 хвилин ОСОБА_8 , перебуваючи поблизу зупинки громадського транспорту в с. Слобідка Кадиївська Ярмолинецького району, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, умисно, нанесла три удари правою рукою в обличчя малолітнього ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , спричинивши останньому тілесні ушкодження у вигляді двох синців в лівій щічній ділянці розмірами 3 * 2 см, 1, 5 * 1 см., які за своїм характером відносяться до легких тілесних ушкоджень.
ОСОБА_9 , в поданій апеляційній скарзі, вважає вирок місцевого суду незаконним та необґрунтованим, просить його скасувати і провадження закрити у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_8 складу кримінального правопорушення. Посилається на неповноту судового розгляду та невідповідність висновків суду, викладених у вироку, фактичним обставинам кримінального провадження, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність. Вказує, що суд першої інстанції безпідставно поклав в основу обвинувального вироку показання потерпілого ОСОБА_10 , свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , які не були очевидцями вказаної події. Натомість, з сумнівних підстав, не взяв до уваги показання обвинуваченої та очевидців події ОСОБА_14 і ОСОБА_15 , залишивши поза увагою те, що вони були від місця конфлікту на відстані 2-6 метрів, підстав обмовляти потерпілого в них не було. Крім того, звертає увагу суду на розбіжності висновку судово-медичної експертизи з протоколом слідчого експерименту та показів потерпілого з приводу спричинених тілесних ушкоджень, а тому вважає, що суд першої інстанції безпідставно відхилив його клопотання про допит судово-медичного експерта в судовому засіданні.
Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення обвинуваченої та її захисника, на підтримку поданої апеляційної скарги, з посиланням на зазначені у ній доводи, прокурора, законних представників потерпілого які вважають вирок місцевого суду законним і обґрунтованим, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів уважає, що вона не підлягає до задоволення з огляду на таке.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_8 у заподіянні потерпілому ОСОБА_10 умисного легкого тілесного ушкодження, за обставин, викладених у вироку, ґрунтуються на досліджених у судовому засіданні доказах, відповідають фактичним обставинам справи і є обґрунтованими.

Доводи апеляційної скарги захисту про відсутність достовірних доказів на підтвердження обвинувачення ОСОБА_8 , неналежну оцінку судом доказів і необґрунтоване, у зв`язку з цим, її засудження спростовуються матеріалами кримінального провадження і є безпідставними.

Так, обвинувачена ОСОБА_8 в суді першої інстанції та під час розгляду кримінального провадження в апеляційному суді не заперечувала проти нанесення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_10 , але викладала свою версію події. За її показаннями 23 листопада 2017 року, вона побачила на автобусній зупинці ОСОБА_10 , шарпнула його за капюшон та вдарила 2 рази шапкою, так як він ображав її доньку. Рукою удари потерпілому не наносила.

Проте, колегія суддів уважає, що суд першої інстанції правильно не погодився з її доводами про непричетність до заподіяння ОСОБА_10 тілесних ушкоджень, оскільки її вина підтверджується дослідженими судом доказами.

Згідно з показаннями малолітнього потерпілого ОСОБА_10 , восени 2017 року, в с. Слобідка Кадиївська, коли він перебував поблизу автобусної зупинки, до нього підійшла ОСОБА_8 та почала шарпати за капюшон його куртки, скинула з нього шапку і долонею правої руки нанесла 2-3 удари в ліву щоку. Вже вдома помітив на обличчі синяк. Стверджує, що шапкою ОСОБА_8 йому удари не наносила, перед цією подією синців на обличчі у нього не було.
Зазначені обставини потерпілий підтвердив під час проведення з його участю слідчого експерименту (Том № 1 а.к.п. 19-27).
Об`єктивно такі показання неповнолітнього потерпілого підтверджуються даними висновку судово-медичної експертизи № 174 від 27.11.2017р., дослідженого судом, відповідно до якого у неповнолітнього ОСОБА_10 2008 р.н. виявлено наступні тілесні ушкодження: 2 синці в лівій щічній ділянці розмірами 3 * 2 см, 1, 5 * 1 см., які могли утворитись від травматичної дії (удару) тупих твердих предметів із обмеженою контактуючою поверхнею, так і від удару тупим твердим предметом із нерівною травмуючою поверхнею, або при співударі до тупих твердих предметів, в даному випадку, могли виникнути від удару долонею руки сторонньої особи, можуть мати давність утворення в межах 2 доби від моменту заподіяння до огляду, проведеного 24.11.2007р. За своїм характером відносяться до легких тілесних ушкоджень. Виявлені тілесні ушкодження у ОСОБА_10 могли утворитись і в термін та за обставин, які вказані в постанові слідчим про призначення судово-медичної експертизи, та на які вказує під експертний, тобто 23.11.2017р.
Згідно з даними висновку судово-медичної експертизи № 201 від 27.12.2017р., в своїх показаннях, під час слідчого експерименту 18.12.2017р. малолітній ОСОБА_10 вказує та показує як « ОСОБА_8 нанесла три удари долонею правої руки в область лівої частини обличчя». За таких обставин, на які вказує та показує ОСОБА_10 , під час проведення слідчого експерименту 18.12.2017р., на обличчі останнього, могли утворитись синці в лівій щічній ділянці, а саме від удару долонею руки сторонньої особи (Том № 1 а.к.п. 8-9, 11-12).
Свідок ОСОБА_12 підтвердила, що в кінці листопада 2017 року, приблизно о 8 годині, її внук ОСОБА_10 , прибіг плачучи додому і повідомив, що до нього на автобусній зупинці підійшла ОСОБА_8 , шарпала за капюшон, скинула шапку на землю та наносила удари рукою по обличчю. Перед цією подією в нього тілесних ушкоджень не було. Увечері, того ж дня, у внука на обличчі з`явився синець.
Згідно з показаннями свідка ОСОБА_13 , з 23 по 27 листопада 2017 року ОСОБА_10 в школі не було. В потерпілого на лівій щоці бачила синець, з його слів відомо, що його побила ОСОБА_8 .
Суд обґрунтовано взяв до уваги ці докази, так як будь-яких підстав вважати їх недостовірними немає.

З урахуванням викладеного, суд дійшов обґрунтованого висновку про вчинення ОСОБА_8 діяння, яке за своїми ознаками утворює склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, оскільки характер, локалізація, час утворення тілесних ушкоджень в потерпілого ОСОБА_10 відповідають його показанням та фактичним обставинам кримінального провадження.

Тому кваліфікація злочинних дій ОСОБА_8 за ч.1 ст.125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження є правильною.

Колегія суддів вважає такими, що не заслуговують на увагу твердження сторони захисту про наявність розбіжностей у висновку експерта з протоколом слідчого експерименту з приводу спричинення тілесних ушкоджень та розміщення синців, оскільки вони спростовуються зібраними у кримінальному провадженні доказами.

Посилання апеляційної скарги на можливість отримання потерпілим ОСОБА_10 тілесних ушкоджень при інших обставинах, спростовуються дослідженим судом висновком експерта №201 від 20.12.2017 року та показами законного представника ОСОБА_12 , за показаннями якої до 23.11.2017 року у її внука тілесних ушкоджень не було. З висновку експерта №201 від 20.12.2017 року вбачається, що тілесні ушкодження у ОСОБА_10 у вигляді 2 синців в лівій щічній ділянці можуть мати давність утворення в межах 2 доби від моменту заподіяння до огляду, проведеного 24.11.2017р. Тобто, ці синці могли утворитися протягом 22-23 листопада 2017 року.
Вказаний висновок судово-медичної експертизи є послідовним, не містить суперечностей та повністю відповідає вимогам ст. ст.101,102,242 КПК України, експерт, який його складав був попереджений про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок.

Колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції щодо оцінки доказів винуватості ОСОБА_8 , у вчиненні інкримінованого злочину, належним чином обґрунтовані та вмотивовані, а вирок суду, в цій частині, відповідає вимогам статей 370, 374 КПК України.

Як слідує з матеріалів кримінального провадження, судом першої інстанції досліджені всі фактичні обставини, з`ясування яких могло мати істотне значення для правильного її вирішення, а тому доводи апеляційної скарги сторони захисту про однобічність відтворення у вироці показань свідків, не усунення суперечностей, та не надання належної правової оцінки показанням свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , які вони давали на користь ОСОБА_8 , а також про невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, є надуманими.

Показання неповнолітнього потерпілого та свідків, на які посилається у вироку суд, як на підтвердження винуватості обвинуваченої у вчиненні цього злочину, у колегії суддів не викликають сумніву, оскільки вони узгоджуються між собою та висновками судово-медичних експертиз, і, в сукупності, підтверджують винуватість ОСОБА_8 у вчиненні вказаних дій.

Жодних належних та допустимих доказів, які б викликали сумніви у об`єктивності вищевказаних матеріалів, їх фальсифікації, ні обвинуваченою, ні її захисником, не надано.

Разом з тим, колегія суддів приходить до висновку, що хоча покарання обвинуваченій призначено в межах санкції ч.1 ст.125 КК України, при визначенні його виду, суд, згідно з вимогами ст.65 КК України, не в повній мірі врахував дані про особу обвинуваченої.
Положеннями ст.65 КК України визначено, що при призначенні покарання суд повинен урахувати ступінь тяжкості злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Так, при призначенні покарання, судом взято до уваги те, що у вчиненому ОСОБА_8 вчинила злочин невеликої тяжкості, позитивно характеризується за місцем проживання, не судима, відсутність пом`якшуючих покарання обставин та наявність обтяжуючої покарання обставини вчинення злочину щодо малолітньої дитини.

Проте, поза увагою суду залишились дані про стан здоров`я ОСОБА_8 , яка, хворіє на ряд захворювань.
В судовому засіданні апеляційної інстанції колегією суддів встановлено, що обвинуваченій ОСОБА_8 поставлено діагноз розсіяний склероз, церебро-спінальна форма, нижній спастичний парапарез, помірні атактичні розлади, синдром вегето-судинної дисфункції, стійкі цефалгії, астено-невротичний синдром, ремітуючий перебіг, стадія загострення. Часткова атрофія здорових нервів сітківки обох очей. Ангіопатія сітківки обох очей. М54.1 Хронічний дискогенний шийно-грудний та попереково-крижовий радикуліт, стійкий больовий синдром, помірний м`язевово-тонічний синдром, підтверджений виписним епікризом Хмельницької обласної лікарні, неврологічне відділення, де ОСОБА_8 перебувала на лікуванні з 04 по 18 травня 2017 року.
Названі обставини в їх сукупності дають колегії суддів підстави пом`якшити, призначене судом першої інстанції за ч.1 ст.125 КК України ОСОБА_8 покарання, змінивши його вид з громадських робіт на штраф.
Колегія суддів вважає, що з врахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, даних про особу обвинуваченої, наслідків, що настали, таке покарання буде необхідним і достатнім для її виправлення та попередження нових злочинів.
Згідно з приписами ч.2 ст.409 КПК України, підставою для скасування або зміни вироку суду першої інстанції може бути також невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.
Відповідно до положень п.1 ч.1 ст.408 КПК України суд апеляційної інстанції змінює вирок у разі пом`якшення призначеного покарання, якщо визнає, що покарання за своєю суворістю не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.
Таким чином, колегія суддів вважає за необхідне змінити вирок суду стосовно ОСОБА_8 , привівши призначене покарання до вимог закону.

Керуючись ст.ст.404, п.2 ч.1 ст.407 КПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Вирок Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 13 лютого 2018 року щодо обвинуваченої ОСОБА_8 змінити:

Призначити ОСОБА_8 покарання за ч.1 ст.125 КК України у виді штрафу в розмірі 40 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 680 грн.

В решті вирок суду залишити без зміни.

На ухвалу може бути подана касаційна скарга до Касаційного суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді: (підписи)

Згідно з оригіналом:

Суддя Апеляційного суду

Хмельницької області ОСОБА_3