Роздільнянський районний суд Одеської області
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
511/1215/18
Номер провадження: 1-кп/511/156/18
14 червня 2018 року Роздільнянський районний суд Одеської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2
за участю :
прокурора ОСОБА_3 ,
потерпілого ОСОБА_4
обвинуваченого - ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Роздільна обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно обвинуваченого
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с.Сербка Комінтернівського району Одеської області, місце проживання: АДРЕСА_1 , громадянин України, середня освіта, офіційно не працює, раніше не судимий,
у вчиненні кримінального правопорушення , передбаченого ч. 3 ст.15, ч.1 ст.185 КК України , ч.1 ст.122 КК України, , ч.2 ст.186 КК України, внесеного в ЄРДР за № 0000335 від 23.03. 2018 року.
В С Т А Н О В И В:
20.03.2018 у період часу з 19 до 20 години перебуваючи в гостях у свого знайомого ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_2 , вживав алкогольні напої , будучи в стані алкогольного сп`яніння, ОСОБА_5 вийшов у двір будинку ОСОБА_4 , де на дворі за верандою побачив чавунну ванну та у нього виник намір на таємне викрадення чужого майна. ОСОБА_5 перебуваючи у дворі вказаного будинку та вказаний час намагався скоїти крадіжку чавунної ванни, бувшої у використанні, вартістю 750 гривень, але не вчинив усіх дій, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, оскільки був помічений потерпілим ОСОБА_6 , в результаті чого ОСОБА_5 не довів свій умисел до кінця.
Далі ОСОБА_5 , у той же час, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння за вказаною адресою, у зв`язку з раптово виниклими неприязними відносинами через неправомірні дії між господарем будинку ОСОБА_4 та ним . виникла сварка, в ході якої останній маючи прямий умисел направлений на нанесення тілесних ушкоджень, завдав один удар рукою по обличчю ОСОБА_4 , від чого останній впав на землю. Після чого, ОСОБА_5 продовжуючи свій прямий умисел направлений на нанесення тілесних ушкоджень, завдав ще декілька ударів ногами в лівий бік ОСОБА_4 .
Вказаними умисними протиправними діями ОСОБА_5 завдав фізичну шкоду здоров`ю потерпілого ОСОБА_4 у вигляді тілесних ушкоджень: закритого перелому бічного відділу 9-го лівого ребра, який спричинив тривалий розлад здоров`я /строком більше як 21 день/ і за вказаною кваліфікаційною ознакою відноситься до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості, та синець у ділянці правої очної ямки, який сам по собі має скороминущі наслідки тривалістю не більше 6 днів і за даним критерієм кваліфікується як легкі тілесні ушкодження.
20.03.2018 приблизно о 20 годині, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння за адресою: АДРЕСА_2 , побачив в руках ОСОБА_4 мобільний телефон марки «Samsung CТ-Е 1200 М» чорного кольору, яким потерпілий продемонстрував бажання здійснити дзвінок та повідомити про протиправні дії відносно нього, у зв`язку з чим у ОСОБА_5 виник умисел на відкрите заволодіння вказаним мобільним телефоном потерпілого.
ОСОБА_5 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, умисно повторно з корисливого мотиву та метою завадити потерпілому здійснити телефонний дзвінок про протиправні дії відносно ОСОБА_5 , відкрито заволодів мобільним телефоном марки «Samsung СТ-Е 1200 М» чорного кольору вартістю 300 гривень, який належить ОСОБА_4 . Після вказаних дій ОСОБА_5 з місця скоєння злочину зник та розпорядився на власний розсуд. Умисними злочинними діями ОСОБА_5 завдав матеріальні збитки потерпілому ОСОБА_4 на суму 300 (триста) гривень.
Обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснив , що 20.03.2018 р. у період часу з 19 до 20 годин перебуваючи в гостях у свого знайомого ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_2 , вживав алкогольні напої. Вийшов у двір будинку ОСОБА_4 , де на дворі вказаного будинку за верандою побачив чавунну ванну та у нього виник намір на таємне викрадення чужого майна. Перебуваючи у дворі вказаного будинку та у вказаний час намагався скоїти крадіжку чавунної ванни , але був помічений потерпілим ОСОБА_6 , в результаті чого не довів свій умисел до кінця.
20.03.2018 р.у період часу з 19 до 20 години, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння за адресою: АДРЕСА_2 , у зв`язку з раптово виниклими неприязними відносинами через його неправомірні дії і господарем будинку ОСОБА_4 виникла сварка, в ході якої він завдав один удар рукою по обличчю ОСОБА_4 , від чого останній впав на землю. Після чого, він завдав ще декілька ударів ногами в лівий бік ОСОБА_4 .
Вказаними діями він завдав фізичну шкоду здоров`ю потерпілого ОСОБА_4 у вигляді тілесних ушкоджень: закритого перелому бічного відділу 9-го лівого ребра та синця у ділянці правої очної ямки.
Згідно висновку судово-медичної експертизи №34 від 04.04.2018, закритий перелом бічного відділу 9-го лівого ребра спричиняє тривалий розлад здоров`я /строком більше як 21 день/ і за вказаною кваліфікаційною ознакою відноситься до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості (п.2.2.1., п.2.2.2. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», 1995 р.).
Синець у ділянці правого ока сам по собі має скороминущі наслідки тривалістю не більше 6 днів і за даним критерієм кваліфікується як легкі тілесні ушкодження (п.2.3.1., п. 2.3.5. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», 1995 р.).
Після цього він перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння за адресою: АДРЕСА_2 , побачив в руках ОСОБА_4 мобільний телефон марки «Samsung CТ-Е 1200 М» чорного кольору, яким потерпілий продемонстрував бажання здійснити дзвінок та повідомити про протиправні дії відносно нього, у зв`язку з чим у нього виник умисел заволодіння вказаним мобільним телефоном потерпілого.
ОСОБА_5 відкрито заволодів мобільним телефоном марки «Samsung СТ-Е 1200 М» чорного кольору вартістю 300 гривень, який належав ОСОБА_4 .Після вказаних дій він з місця скоєння злочину зник та розпорядився на власний розсуд.
Потерпілий ОСОБА_4 в судовому засіданні підтвердив пояснення обвинуваченого, розбіжностей не встановив. Заявив, що шкода , а саме телефон повернутий , тобто відшкодована повністю. Позов матеріального характеру не заявляв.
Враховуючи обставини щодо визнання вини обвинуваченим у повному обсязі, суд визнав не доцільним дослідження доказів та тих обставин справи, які ніким не оспорюються та роз`яснивши положення ст. 349 ч. 3 КПК України, обмежився допитом обвинуваченого, потерпілого та дослідженням даних , що характеризують особу обвинуваченого, оскільки істинність, добровільність та правдивість її позиції у суду сумнівів не викликає.
Дослідивши та оцінивши вказані обставини справи в їх сукупності, суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні злочинів передбачених:
- ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України, кваліфікованому як незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), якщо особа з причин, що не залежали від її волі, не вчинила усіх дій, які вважала необхідними для доведення злочину до кінця;
- ч.1 ст.122 КК України, кваліфікованому як умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я;
- ч.2 ст.186 КК України, кваліфікованому, як грабіж (відкрите викрадення чужого майна), вчинений повторно.
Злочини вчинено навмисно ,з корисливих мотивів та з неприянених стосунків..
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд, згідно з вимогами ст.ст. 65 - 67 КК України та роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року "Про практику призначення судами кримінального покарання" враховує позицію потерпілого , ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особливості конкретного кримінального правопорушення й обставини його вчинення, особу винного, поведінку до вчинення кримінального правопорушення і після його вчинення, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання та вимоги ч.2 ст.50 КК України, відповідно до якої, покарання має на меті не тільки кару, а і виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень засудженим. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи та попередження нових кримінальних правопорушень.
Зазначене узгоджується із положеннями ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 Конвенції" і є частиною національного законодавства України, якою встановлено, що кожен при встановленні обґрунтованості будь-якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом…
Згідно із ст. 17 Закону України "Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію і практику Суду як джерело права.
У п. 113 рішення ЄСПЛ в справі "Коваль проти України" від 19.10.2006 року, суд наголосив, що "основна мета статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод у рамках кримінального провадження забезпечити справедливий розгляд справи судом, який встановить обґрунтованість "будь - якого кримінального обвинувачення".
У п.33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 року у справі "Христов проти України" суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч.1 ст.6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав.
Одним з проявів верховенства права є положення про те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори. Справедливість - одна з основних засад права і є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Суд вважає за необхідне зазначити, що ця позиція ґрунтується, в тому числі, на рішенні Конституційного Суду України від 02.11.2004 року № 15-рп/2004 у справі № 1-33/2004. В зв.язку з повним визнання вини обвинуваченим докази в судовому засіданні не досліджувалися , крім характеризючих .
Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_5 покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочинів що відноситься до злочину середньої тяжкості, тяжкого злочину , особу обвинуваченого , характеризується задовільно ,його відношення до вчиненого ,( розкаюється ) , його поведінку та враховує ті обставини, що він характеризується задовільно за місцем проживання (а.к.п. ) , на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває (а.к.п. ) і є особою раніше не судимою (а.к.п. ), працює за наймом.
Суд також враховує сприятливу позицію потерпілого ,а також те , що ОСОБА_7 вину визнав повністю , щиро розкаявся , суд побачив щире каяття у вчиненому, обвинувачений не намагався уникнути покарання. Вказане дає суду підстави для застосування покарання з іспитовим строком. , що буде достатнім для виправлення особи та попередження нових кримінальних правопорушень. Шкода відшкодована.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 судом встановлено це вчинення злочинів в стані алкогольного сп.яніння.
Таким чином, з урахуванням конкретних обставин справи, загальних засад призначення покарання: законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, враховуючи обставини, які пом`якшують покарання, якими відповідно до ст. 66 КК України, є зокрема і визнання вини обвинуваченим , на підставі викладеного, суд вважає за необхідне обрати обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі, як то передбачено санкціями ч.1ст..185, ч.1.ст.122 , ч.2 ст.186 КК України.
У відповідності до ст. 174 ч. 4 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, не призначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.
Цивільний позов по справі не заявлявся, може бути заявлений в порядку цивільного судочинства після набрання вироком законної сили , раніше обраний запобіжний захід у виді особистого зобов.язання залишити.
Речові докази, слід вирішити у відповідності до ст.100 КПК України після набранням вироку законної сили.
Керуючись ст.ст. ч. 4 ст. 174, ч.11 ст.182, ч.5 ст. 194, 368, 369-371, 373-376 КПК України, суд
У Х В А Л И В:
ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.15 , ч.1 ст. 185 КК України і призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 1( один) рік .
ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України і призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 2 ( два ) роки .
ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України і призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки і два місяці.
Відповідно до ст. 70 КК України, за сукупністю вказаних злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_5 остаточне покарання у виді 4 років і 2 місяців позбавлення волі .
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_5 звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням, призначивши йому іспитовий строк тривалістю 2 (два) роки.
Відповідно до ст.76 ч.1 п.п.1, 2, ч.2 п.2 КК України покласти на ОСОБА_5 такі обов`язки:
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації,
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи,
- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Речові докази після набрання вироком законної сили залишити у потерпілого.
Скасувати арешт накладений ухвалою слідчого судді Роздільнянського районного суду Одеської області від 13.04.2018 року на тимчасово вилучені під час огляду речі, а саме: - мобільний телефон
Запобіжний захід , раніше обраний у виді особистого зобов.язання залишити ..
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Одеської області через Роздільнянський районний суд Одеської області шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.
Вирок, якщо інше не передбачено КПК України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право негайно отримати в суді копію вироку.
Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя: ОСОБА_1