УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2018 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , адвоката ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на бездіяльність прокурора щодо неповернення тимчасово вилученого майна, -

ВСТАНОВИВ:
До Шевченківського районного суду м. Києва надійшла скарга адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на бездіяльність прокурора щодо неповернення тимчасово вилученого майна.

На обґрунтування доводів скарги заявник зазначає, що ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 26.03.2018 накладено арешт на майно, вилучене в ході проведення обшуку за місцем фактичного проживання ОСОБА_5 та ОСОБА_4 .

Разом з тим заявник вказує, що ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 13.06.2018 скасовано раніше накладений арешт на все майно, вилучене під час обшуку за адресою фактичного проживання ОСОБА_5 та ОСОБА_4 .

Вважаючи, що майно набуло статусу тимчасово вилученого майна, просить зобов`язати уповноваженого прокурора у кримінальному провадженні №0001906 повернути майно, вилучене 21.03.2018 під час проведення обшуку.

В судовому засіданні адвокат ОСОБА_3 підтримав заявлені вимоги, просив задовольнити скаргу з підстав, які у ній наведені.

Слідчий та прокурор в судове засідання не з`явились, про дату та час судового засідання повідомлені належним чином, причини неявки суду не відомі.

Відповідно до ч. 3 ст. 306 КПК України неявка слідчого, прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

Слідчий суддя, заслухавши думку адвоката ОСОБА_3 , дослідивши скаргу та додані до неї матеріали, приходить до наступного висновку.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені бездіяльність прокурора чи слідчого, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк.
Відповідно до ч.1 ст. 167 КПК України, тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним його майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.
Встановлено, що ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 26.03.2018 задоволено клопотання старшого слідчого в ОВС 3 відділу 1 УДР ГСУ СБ України ОСОБА_6 про арешт майна у кримінальному провадженні №0001906 від 14.04.2015 та накладено арешт на майно, вилучене 21.03.2018 у результаті проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 .
Положеннями ч.1 ст. 170 КПК України визначено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Як вбачається з матеріалів скарги, ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 13.06.2018 задоволено клопотання адвоката ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_4 та ОСОБА_5 та скасовано арешт майна у кримінальному провадженні №0001906 накладений ухвалою слідчого судді від 26.03.2018.

Відповідно до п. 4 ч.1 ст. 169 КПК України, тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено у разі скасування арешт.
Отже, оскільки ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 13.06.2018 скасовано арешт, накладений 26.03.2018 на майно, вилучене 21.03.2018 у результаті проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , наявні всі правові підстави для визначення статусу вилучених речей, як тимчасово вилученого майна.
За таких обставин мають бути застосовані положення ст. 169 КПК України, наслідками яких є припинення тимчасового вилучення майна та його повернення особі, у якої воно було вилучене.

У відповідності до ч.1 ст.9 КПК України слідчий під час кримінального провадження та інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України, вимог інших актів законодавства.
З огляду на зазначене, скарга підлягає задоволенню, а тимчасово вилучене майно поверненню власнику.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 303, 306, 169, 309, 395 КПК України, слідчий суддя
у х в а л и в:

Скаргу адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на бездіяльність прокурора щодо неповернення тимчасово вилученого майна задовольнити.

Зобов`язати уповноваженого прокурора відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання державного обвинувачення Генеральної прокуратури України у кримінальному провадженні №0001906 від 14.04.2015 повернути ОСОБА_4 та ОСОБА_5 майно, тимчасово вилучене 21.03.2018 під час проведення обшуку за адресою АДРЕСА_1 , з якого знято арешт ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_8 від 13.06.2018 у справі №761/13267/18, провадження №1-кс/761/9082/2018 (відповідно до переліку, зазначеного в ухвалі).

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя