ЖОВТНЕВИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
справа №201/4587/18
№1-кс/201/3541/2018
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2018 року Жовтневий районний суд

м. Дніпропетровська

у складі: головуючого слідчого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участі заявника адвоката ОСОБА_3 ,

прокурора ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська у м. Дніпрі скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_5 на бездіяльність прокурора прокуратури Дніпропетровської області щодо невиконання вимог п.1 ч.1 ст. 481, ч.7 ст.135, ч.1 ст.136, ст.112, ст.111, ч.1 ст.278, ч.1 ст.42 КПК України, визнання невчиненими певних дій та зобов`язання вчинити певні дії у кримінальних провадженнях №0000063 від 07.11.2016 та №0001429 від 19.12.2017, -

ВСТАНОВИВ:

Адвокат ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_5 звернувся до Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська зі скаргою на бездіяльність прокурора прокуратури Дніпропетровської області щодо невиконання вимог п.1 ч.1 ст. 481, ч.7 ст.135, ч.1 ст.136, ст.112, ст.111, ч.1 ст.278, ч.1 ст.42 КПК України, визнання невчиненими певних дій та зобов`язання вчинити певні дії у кримінальних провадженнях №0000063 від 07.11.2016 та №0001429 від 19.12.2017, в якій просить визнати бездіяльність прокурора Дніпропетровської області щодо невиконання вимог п.1 ч.1 ст. 482, ч. 7 ст. 135, ч. 1 ст. 136, ст. 112, ст. 111, ч.1 ст. 278, ч.1 ст. 42 КПК України, які він зобов`язаний вчинити у визначений КПК України строк, протиправною; визнати не вчиненими дії щодо вручення повідомлення про підозру від 12.18.2017 року у кримінальних провадженнях№ 0000063 від 07.11.2016 року та № 0001429 від 19.12.2017 року щодо підозрюваного ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 4 ст. 190, ч.1 ст. 255 КК України; визнати бездіяльність прокурора відділу нагляду за додержанням законів органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_4 як процесуального керівника у зазначеному кримінальному провадженні, яка полягає у не знятті з державного розшуку ОСОБА_5 не поновленні досудового розслідування та не відкликанні ухвали Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська про дозвіл на затримання ОСОБА_5 , як підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 4 ст. 190, ч. 1 ст. 255 КК України, протиправною; зобов`язати прокурора Дніпропетровської області вчинити дії щодо виключення з ЄРДР по кримінальним провадженням № 0000063 від 07.11.2016 року та № 0001429 від 19.12.2017 року відомості про вручення повідомлення про підозру від 18.12.2017 року ОСОБА_5 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 4 ст. 190, ч. 1 ст. 255 КК України негайно, але в строк, що не перевищує 72 години з моменту отримання ухвали, та покласти на відповідних працівників Генеральної прокуратури України контроль за внесенням вказаних відомостей до ЄРДР; зобов`язати прокурора відділу нагляду за додержанням законів органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_4 вчинити дії, щодо відновлення досудового розслідування, зняття державного розшуку ОСОБА_5 , відкликання ухвали Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська про дозвіл на затримання ОСОБА_5 , як підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 4 ст. 190, ч. 1 ст. 255 КК України негайно, але в строк, що не перевищує 72 години з моменту отримання ухвали, та покласти на начальника відділу нагляду за додержанням законів органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю прокуратури Дніпропетровської області контроль за вчиненням вказаних дій.
В обґрунтування зазначає, що 11.04.2018 року прокурором відділу нагляду за додержанням законів органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_4 йому як захиснику ОСОБА_5 незаконно, тобто у спосіб не передбачений положеннями КПК України, було вручено повідомлення про підозру ОСОБА_5 у вчиненні вищезазначених злочинів для передачі останньому.
Зазначає, що ОСОБА_5 є адвокатом, у зв`язку із чим, у розумінні положень КПК України, на момент складання повідомлення про підозру, відноситься до окремої категорії осіб.
Також зазначає, що ОСОБА_5 14.02.2017 року виїхав на проживання до Російської Федерації, у зв`язку із чим, у розумінні положень КПК України, на момент складання повідомлення про підозру, є особою, яка проживає за кордоном. На день складання повідомлення про підозру ОСОБА_5 вимоги п.1 ч.1 ст. 482, ч. 7 ст. 135, ч. 1 ст. 136, ст. 112, ст. 111, ч.1 ст. 278, ч.1 ст. 42 КПК України не виконані. Також в порушення вимог ч. 2 ст. 276 КПК України, підозрюваному ОСОБА_5 не роз`яснені його права, передбачені ст. 42 КПК України, що є порушенням права особи на захист. Вказує на те, що оскільки ОСОБА_5 не є підозрюваним у зазначеному кримінальному провадженні, то рішення про оголошення його у державний розшук та зупинення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0001429 від 19.12.2017 року є незаконним, та таким що підлягають скасуванню.
В судовому засіданні адвокат ОСОБА_3 підтримав вимоги скарги з підстав, які зазначені в ній, просив її задовольнити.
Прокурор ОСОБА_4 , заперечував проти задоволення скарги адвоката ОСОБА_3 , посилаючись на те, що повідомлення про підозру ОСОБА_5 є обґрунтованими, а підстави для задоволенню скарги відсутні.
Слідчий суддя, вислухавши учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи та співставивши їх із доводами скарги, приходить до наступного правового висновку.
Частиною першою ст. 5 КПК України визначено, що процесуальна дія проводиться, а процесуальне рішення приймається згідно з положеннями цього Кодексу, чинними на момент початку виконання такої дії або прийняття такого рішення.
Відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 303 КПК України передбачено, що на досудовому провадженні можуть бути оскаржені повідомлення слідчого, прокурора про підозру після спливу двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом підозрюваним.
Дослідженням матеріалів скарги встановлено, що в.о. прокурора Дніпропетровської області ОСОБА_6 встановивши наявність достатніх доказів для підозри у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 4 ст. 190 КК України, відповідно до ст.ст. 42, 276,277, 278, п. 7 ч. 1 ст. 480 п.1 ч.1 ст. 481 КПК України, ст. 23 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» 18 грудня 2017 року повідомив ОСОБА_5 про підозру у вчиненні створення злочинної організації з метою вчинення тяжких та особливо тяжких злочинів, а також у керівництві такої організацією, що за правовою кваліфікацією є кримінальним правопорушенням, передбаченим ч. 1 ст. 255 КК України, а також у заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайстві), вчиненому в особливо великих розмірах злочинною організацією (стійким ієрархічним об`єднанням п`яти і більше осіб), члени та структурні частини якої за попередньою змовою зорганізувалися для спільної діяльності з метою безпосереднього вчинення тяжких та особливо тяжких злочинів її учасниками і забезпечення функціонування цієї злочинної організації, яку він створив, якою керував та забезпечував її фінансування, що за правовою кваліфікацією є кримінальним правопорушенням, передбаченим ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 4 ст. 190 КК України.
Відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Так, критерії визначення обґрунтованості підозри згідно до рішень ЄСПЛ «Луканов проти Болгарії», рішення у справі від 20 березня 1997 р., заява № 21915/93; «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року (заява № 42310/04); «Луценко проти України», рішення у справі від 3 липня 2012 року, заява № 6492/11; «Корнейкова проти України», рішення у справі від 19 січня 2012 року, заява № 39884/05 складаються з того, що правопорушення, у якому підозрюється особа, повинно бути закріплено у кримінальному законі держави.
Як вбачається з кримінального закону України, правопорушення, у яких підозрюється ОСОБА_5 закріплено у ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 4 ст. 190, ч. 1 ст. 255 КК України.
В зазначеному кримінальному провадженні проведено цілу низку слідчих дій, наслідком яких і відбулося оголошення підозри ОСОБА_5 .
Таким чином, слідчий суддя вважає, що наведені органом досудового розслідування факти у повідомленні про підозру від 14 листопада 2018 року потенційно можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться ОСОБА_5 , міг вчинити кримінальні правопорушення за наведених обставин, оскільки вимога розумної підозри підтверджується наявністю сукупних доказів, які об`єктивно пов`язують ОСОБА_5 із наведеними у ній обставинами.
Слідчий суддя констатує, що докази у даному випадку не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження підозрюваного ОСОБА_5 , але вони повинні бути достатніми, щоб виправдати розслідування щодо нього або висунення йому обвинувачення.
Відповідно до ч.2 ст.303 КПК України, скарги на інші рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора не розглядаються під час досудового розслідування і можуть бути предметом розгляду під час підготовчого провадження у суді згідно з правилами ст.ст. 314-316 КПК України.

Таким чином, повноваження слідчого судді викладені в Главі 26 КПК України.

Вирішення інших питань, не передбачених кримінальним процесуальним законом, виходить за межі його компетенції. На це вказує й ч.1 ст.36 КПК України, відповідно до якої прокурор, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог кримінального процесуального кодексу є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, які не мають на те законних повноважень забороняється.

В даному випадку заявник просить суд не тільки дати оцінку бездіяльності прокурора, яка виразилася у визнанні не вчиненими дії щодо вручення повідомлення про підозру від 12.18.2017 року у кримінальних провадженнях№ 0000063 від 07.11.2016 року та № 0001429 від 19.12.2017 року щодо підозрюваного ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 4 ст. 190, ч.1 ст. 255 КК України; визнати бездіяльність прокурора відділу нагляду за додержанням законів органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_4 як процесуального керівника у зазначеному кримінальному провадженні, яка полягає у не знятті з державного розшуку ОСОБА_5 не поновленні досудового розслідування та не відкликанні ухвали Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська про дозвіл на затримання ОСОБА_5 , як підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 4 ст. 190, ч. 1 ст. 255 КК України, протиправною; зобов`язати прокурора Дніпропетровської області вчинити дії щодо виключення з ЄРДР по кримінальним провадженням № 0000063 від 07.11.2016 року та № 0001429 від 19.12.2017 року відомості про вручення повідомлення про підозру від 18.12.2017 року ОСОБА_5 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 4 ст. 190, ч. 1 ст. 255 КК України, але й зобов`язати прокурора вчини дії щодо виключення з ЄРДР відомостей про підозру, набуття особою статусу підозрюваного та скасувати постанову слідчого про оголошення підозрюваного у розшук.

У відповідності до ч.4 ст. 304 КПК України у відкритті провадження по скаргах з подібними вимогами слідчі судді мають відмовляти, оскільки розгляд такої скарги не відноситься до компетенції слідчого судді. На правильність такого підходу вказує правова позиція апеляційного суду Дніпропетровської області в усіх подібних справах (як приклад №206/4414/17, №201/12297/17, №201/12168/17 та інш.), яка кореспондується із правовими позиціями усіх інших апеляційних судів країни, що залишили в силі відповідні судові рішення судів першої інстанції.
Разом з тим, відповідно до п.10 ч. 1 ст. 303 КПК України в чинній редакції, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора повідомлення слідчого, прокурора а саме: повідомлення слідчого, прокурора про підозру після спливу одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом - підозрюваним, його захисником чи законним представником.
В даному випадку 21.12.2017 року кримінальне провадження № 0000063 від 07.11.2016 року спрямоване до Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська з обвинувальним атом відносно інших обвинувачених, а матеріали кримінального провадження відносно ОСОБА_5 та інших осіб виділені в окреме кримінальне провадження, яке внесено до ЄРДР за № 0001429 від 19.12.2017 року.
Так, згідно Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів від 03 жовтня 2017 р., в параграфі 2 «Прикінцевих положеннях п.4 вказано, що підпункти 11-47, 45, пункту 7 параграфу 1 цього розділу вводиться в дію через три місяці після набрання чинності цим Законом, не мають зворотної дії в часі та застосовуються до справ, по яким відомості про кримінальне правопорушення, внесені в Єдиний реєстр досудових розслідувань після введення в дію цих змін.
Такими чином дії змін до КПК України, які вступили в законну силу 16 березня 2018 р. в частині права підозрюваного та захисника на оскарження повідомлення про підозру, не дають права підозрюваному ОСОБА_5 оскаржувати повідомлення про підозру оскільки відомості про кримінальне правопорушення, внесені в Єдиний реєстр досудових розслідувань до введення в дію вказаних змін.
Оскільки, ч. 1 ст.303 КПК України в редакції, що діяла станом на 07 листопада 2017 року - момент повідомлення про підозру ОСОБА_5 , не передбачала можливість оскарження повідомлення про підозру після спливу двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину до слідчого судді, то відповідно до положень ч. 2 ст.303 КПК України, - така скарга може бути предметом розгляду під час підготовчого провадження у суді з правилами ст. 314-316 КПК України
Отже, з підстав вказаних у п.10 ч.1 ст.303 КПК України, слідчий суддя уповноважений розглянути скаргу на повідомлення слідчого, прокурора про підозру, у справах (кримінальних провадженнях) по яким відомості про кримінальне правопорушення, внесені в Єдиний реєстр досудових розслідувань, після введення в дію цих змін, тобто з 16 березня 2018 року. Як убачається зі скарги, відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань у кримінальному проваджені № за № 0000063 від 07.11.2016 року в межах якого ОСОБА_5 повідомлено про підозру, яка ними оскаржується, внесено 07.11.2016 року.
Щодо вимоги скаржника про зобов`язання вчинити дії щодо виключення з ЄРДР відомостей від 17.11.2017 року та 18.12.2017 року про дату та час повідомлення про вручення підозри, а також відомості про набуття статусу підозрюваного останнього, така не підлягає задоволенню, оскільки у відповідності до ч.1 ст. 36 КПК України прокурор, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Крім того, ні нормами КПК України, ні Положенням про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань, затвердженого Наказом ГПУ від 06.04.2016 № 139 Із змінами, внесеними згідно з Наказом Генеральної прокуратури № 147 від 22.05.2017, - не передбачено виключення з ЄРДР відомостей, а тільки їх редагування відомостей Реєстру, відповідно до глави 8 розділу ІІ Положення.
На підставі викладеного, слід дійти висновку про те, що відсутні правові підстави для задоволення скарги.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.2,25,28,214,303-307, ч.2 ст.376 КПК України, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні скарги адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_5 на бездіяльність прокурора прокуратури Дніпропетровської області щодо невиконання вимог п.1 ч.1 ст. 481, ч.7 ст.135, ч.1 ст.136, ст.112, ст.111, ч.1 ст.278, ч.1 ст.42 КПК України, визнання невчиненими певних дій та зобов`язання вчинити певні дії у кримінальних провадженнях №0000063 від 07.11.2016 та №0001429 від 19.12.2017 відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.
Повний текст ухвали оголошено 08 травня 2018 року о 16-40 годині.
Слідчий суддя ОСОБА_1