АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа: № 639/3267/17 Головуючий 1-ої інстанції: ОСОБА_1
Провадження №11-кп/790/2443/18 Головуючий апеляційної інстанції: ОСОБА_2 Категорія: ч.2 ст.190 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 серпня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Харківської області у складі: головуючого судді ОСОБА_2 , суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , при секретареві ОСОБА_5 , з участю прокурора ОСОБА_6 , обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , без участі потерпілих, належним чином повідомлених про розгляд справи, розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, в залі суду в м.Харкові справу за апеляційною скаргою прокурора на вирок Жовтневого районного суду м.Харкова від 11 07 2018 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

Зміст оскарженого судового рішення суду першої інстанції.

Вироком Жовтневого районного суду м.Харкова від 11 07 2018 року

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Краснопавлівка, Лозівського району, Харківської області, громадянина України, раніше неодноразово судимого, останній раз за вироком Московського районного суду від 09 08 2013 року за ч.2 ст.186 КК України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ;

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с.Ямпіль Сумської області, громадянина України, раніше, в силу ст. 89 КК України, не судимого, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,-

обох визнано винними за ч.2 ст.190 КК України та призначено покарання кожному з них у виді 3 років позбавлення волі та на підставі ст.75 КК України звільнено ОСОБА_7 та ОСОБА_8 від відбування покарання у виді позбавлення волі з іспитовим строком на 2 роки, з покладенням певних обов`язків.

Вимоги апеляційних скарг та узагальнені доводи осіб, які їх подали.

У апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні, посилаючись на неправильність застосування районним судом норм закону України про кримінальну відповідальність, а саме ст.75 КК України, що потягло безпідставне та неправильне звільнення обвинуваченого від відбування покарання, просить скасувати оскаржуваний вирок в частині призначеного покарання стосовно ОСОБА_7 та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання за ч.2 ст.190 КК України у виді 3 років позбавлення волі.

Апеляційна скарга заступника прокурора Харківської області містить аналогічні доводи та вимоги.

Вирок районного суду стосовно ОСОБА_8 прокурорами не оскаржується.

Позиції учасників судового провадження.

Прокурор підтримав доводи апеляційних скарг та просив задовольнити їхні вимоги у повному обсязі.

Обвинувачений ОСОБА_7 заперечував проти задоволення апеляційних вимог прокурора, просив залишити їх без задоволення, висловив свою незгоду щодо відомостей, зазначених у апеляційних скаргах прокурорів.

Обвинувачений ОСОБА_8 вважав рішення районного суду законним та обґрунтованим, заперечував проти задоволення вимог поданих апеляційних скарг.

Потерпілий ОСОБА_9 , будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, в судове засідання апеляційного суду не з`явився, про причини неявки не повідомив.

У матеріалах справи міститься заява ОСОБА_9 про те, що претензій до обвинувачених він не має та просить здійснювати розгляд справи без його участі.

Мотиви прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора, думки обвинувачених, перевіривши представлені матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.

Оскільки прокурори у апеляційних скаргах оскаржують лише вирок суду у відношенні ОСОБА_7 , то вирок суду у відношенні ОСОБА_8 не досліджується.

Висновки суду щодо доведеності вини ОСОБА_7 у інкримінованому йому злочині та фактичні обставини вчиненого кримінального правопорушення в апеляційній скарзі не оспорюються, а тому, відповідно до вимог ст.404 КПК України, вирок в цій частині судом апеляційної інстанції не переглядається.

Прокурори свої вимоги, зазначені у апеляційних скаргах обґрунтовують тим, що дані, що характеризують обвинуваченого ОСОБА_7 свідчать, що він, будучи раніше судимим, на шлях виправлення та перевиховання не став, належних висновків для себе не зробив та, маючи не зняту та не погашену судимість, повторно вчинив злочин проти власності, тому, на думку прокурорів, призначене обвинуваченому ОСОБА_7 , покарання не відповідає загальним засадам та принципам призначення покарання, а також тяжкості кримінального правопорушення, особі обвинуваченого та є занадто м`яким.

Як вбачається із вироку, суд призначив покарання обвинуваченому ОСОБА_7 у виді позбавлення волі строком на 3 роки позбавлення волі та на підставі ст.75 КК України звільнив ОСОБА_7 від відбування покарання у виді позбавлення волі з іспитовим строком на 2 роки, з покладенням певних обов`язків.

Приймаючи рішення про призначення покарання судом було враховано ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, який раніше судимий за вчинення умисних корисливих злочинів, в тому числі і тяжкого злочину, та те, що судимість не знята та не погашена, на обліку у лікаря-психіатра та нарколога не перебуває, не працює, не одружений, має постійне місце проживання.

Обставинами, які пом`якшують покарання для обвинуваченого, суд визнав його щире каяття у вчиненому та активне сприяння розкриттю злочину. Обставин, які обтяжують покарання судом не встановлено.

Розглядаючи можливість виправлення обвинуваченого ОСОБА_7 без ізоляції від суспільства та без реального відбування ним покарання, суд врахував щире каяття обвинуваченого та його відношення до скоєного, відсутність обтяжуючих обставин та те, що потерпілий не має до обвинуваченого претензій матеріального та морального характеру.

Таке покарання, призначене судом, на думку колегії суддів, за своїм видом і розміром, відповідає вимогам ст. 65 КК України, є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.

Основним доводом поданих прокурорами апеляційних скарг є те, що обвинувачений ОСОБА_7 є працездатною особою, однак ніде не працює, що, на думку прокурорів, свідчить про те, що вчинення умисних корисливих злочинів є його основним джерелом доходів.

Такі доводи прокурорів спростував обвинувачений ОСОБА_7 у судовому засіданні апеляційного суду, зазначивши, що він працевлаштований у ТОВ «Ольхівський м`ясокомбінат» та надавши на підтвердження довідку від 30 08 2018 року, в якій містяться відомості про те, що він дійсно працює у вищевказаному товаристві на посаді оператора вакуумної машини.

З урахуванням наведених обставин, колегія суддів вважає доцільним звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням та покладенням певних обов`язків на підставі ст.ст. 75. 76 КК України, а тому залишає без задоволення вимоги апеляційних скарг прокурорів.

Істотних порушень кримінального процесуального закону органами досудового слідства та судом першої інстанції, які б тягнули за собою безумовне скасування судового рішення не встановлено.

Керуючись ч.6 ст.9, ст.7, ст.117, п.4 ч.3 ст.399, 392, 393, 404, 405, ч.1 ст.407, 418, 419, 423, 424-426 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Вирок Жовтневого районного суду м.Харкова від 11 07 2018 року щодо ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , - залишити без змін.

Апеляційні скарги прокурорів, - залишити без задоволення.

Касаційна скарга на дане судове рішення може бути подана безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4