Справа № 138/2780/16-к
Провадження № 1-кп/150/4/18
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 липня 2018 року с. Мазурівка

Чернівецький районний суд Вінницької області в складі:
головуючого судді: ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Чернівецького районного суду Вінницької області кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000561 від 20.06.2016, по обвинуваченню:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Романківці, Сокирянського району, Чернівецької області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, з вищою освітою, непрацюючого, одруженого, раніше не судимого,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.125, ч.1 ст.146, ч.2 ст.263 КК України,
за участю сторін та учасників кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
потерпілих: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_3 обвинувачується в тому, що 19.06.2016 біля 14 год. 00 хв., перебуваючи неподалік входу до домоволодіння по АДРЕСА_3 носив при собі металевий ніж, який останній придбав у невстановлений спосіб, з ознаками холодної зброї, руків`я якого виготовлене з ноги копитної тварини. Зокрема, ОСОБА_3 використовував вказаний ніж під час нарізання їжі після чого поклав його до автомобіля марки «Opel Vivaro» д.н.з. НОМЕР_1 .

20.06.2016 під час проведення на підставі ухвали слідчого судді обшуку вищевказаного автомобіля на полиці торпеди якого виявлено та вилучено металевий ніж з ознаками холодної зброї.

Згідно висновку експерта № 311-х ніж, який вилучено 20.06.2016 під час проведення обшуку автомобіля «Opel Vivaro» д.н.з. НОМЕР_1 , являється клинковою холодною зброєю колюче ріжучої дії, виготовлений саморобним способом по типу туристичного ножа іноземного виробництва.

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 стороною обвинувачення кваліфіковано за ч. 2 ст. 263 КК України носіння іншої холодної зброї без передбаченого законом дозволу.

Також, 19 червня 2016 року близько 14 год. 00 хв. ОСОБА_3 , перебуваючи по вул. Радгоспній, неподалік будинку № 57 в місті Могилів-Подільський Вінницької області, на грунті раптово виниклих неприязних відосин, діючи умисно, з метою спричинення тілесних ушкоджень підняв за комір ОСОБА_6 , який в той час сидів біля нього на лавці за столом. Після чого, продовжуючи свої протиправні дії наніс рукою один удар в область потилиці останнього, внаслідок чого ОСОБА_6 не втримав рівновагу та впав на землю, отримавши тілесні ушкодження.

Згідно висновку судово-медичного експерта № 178 від 22.06.2016 у ОСОБА_6 мали місце такі тілесні ушкодження: три подряпини по зовнішній поверхні правого плеча в верхній третині, дві подряпини по внутрішній поверхні правого плеча в верхній тетині, синець в потиличній дільниці зліва, які виникли: подряпини від дії предмета з загостреною травмуючою поверхнею, можливо і при падінні з висоти власного зросту, а синець від дії тупого предмету, яким би міг бути зжата в кулак кисть, можливо 19.06.2016 та належать всі у сукупності та кожне окремо до категорії легких тілесних ушкоджень.

Потерпілим в результаті вчинення кримінального правопорушення є ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець м. Немирів, Вінницької області, українець, громадянин України, з професійно-технічною освітою, неодружений, проживає по АДРЕСА_4 .
Дії обвинуваченого ОСОБА_3 стороною обвинувачення кваліфіковано за ч. 1 ст. 125 КК України умисне легке тілесне ушкодження.

В подальшому, 19.06.2016 біля 14 год. 20 хв. ОСОБА_3 , перебуваючи неподалік входу до домоволодіння по АДРЕСА_3 , усвідомлюючи значення та суспільно-небезпечний характер власних дій, діючи з метою викрадення та незаконного позбавлення волі іншої людини, під час конфлікту з своєю рідною сестрою ОСОБА_5 , погрожуючи фізичною розправою змусив її сісти до автомобіля марки «Opel Vivaro» державний номерний знак НОМЕР_1 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_3 утримував ОСОБА_5 проти її волі в даному автомобілі та у подальшому перевіз до с. Бронниця Могилів-Подільського району, де зупинився поблизу домоволодіння ОСОБА_7 , що проживає по АДРЕСА_5 .

Знаходячись в автомобілі, ОСОБА_3 погрожував ОСОБА_5 фізичною розправою та наніс рукою їй декілька ударів (не менше трьох) в ділянку обличчя, спричинивши тілесні ушкодження, які згідно висновку експерта №177 від 22.06.2016 належать до категорії легких тілесних ушкоджень.

Згодом до вказаного транспортного засобу підійшов ОСОБА_7 , а ОСОБА_3 заблокувавши пасажирські дверцята автомобіля наказав ОСОБА_5 залишатися всередині та поводити себе природно і не повідомляти про викрадення та незаконне утримання її, відчинив водійські дверцята та почав вживати алкогольні напої спільно з ОСОБА_7 .

Далі, 19.06.2016 біля 18 години ОСОБА_8 , який являється сином ОСОБА_7 , під приводом супроводження ОСОБА_5 до туалету, потайки від ОСОБА_3 допоміг потерпілій залишити місце її незаконного утримання, а саме автомобіль марки «Opel Vivaro» та відвіз останню до домоволодіння по АДРЕСА_3 .

Потерпілою в результаті вчинення кримінального правопорушення є ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженка м. Могилів-Подільський, Вінницької області, українка, громадянка України, з вищою освітою, заміжня, проживає по АДРЕСА_6 .
Дії обвинуваченого ОСОБА_3 стороню обвинувачення кваліфіковано за ч. 1 ст. 146 КК України незаконне викрадення та позбавлення волі людини.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вину у інкримінованих йому злочинах не визнав, суду показав, що 19.06.2016 приблизно о 14 годині він приїхав у м. Могилів-Подільський з цвинтаря, де був похований його батько. Зазначив, що не збирався відвідувати поминальний обід, оскільки відносини із матір`ю та сестрою після смерті батька зіпсувалися, але теща ( ОСОБА_9 ) просила під`їхати, забрати речі в м. Буша для дітей і дружини. Коли приїхав до домоволодіння батьків, ворота були відчинені, однак, на подвір`я не заїжджав. На подвір`ї побачив лише близьку родину та друзів. Оскільки був голодний, дістав з машини шашлик, хліб, ніж, щоб його порізати, сів за столик поблизу домоволодіння. Коло столу були ОСОБА_10 , потім підійшла ОСОБА_11 , пізніше ОСОБА_6 , з яким сиділи на одній лавці, пригощав останнього м`ясом. Потерпілого ОСОБА_6 перед цим бачив один раз, в неприязних відносинах з ним не перебував. В той момент, як сиділи з ОСОБА_6 на лавці, йому зателефонували з роботи і повідомили про крадіжку, він почав імпульсивно розмахувати руками і перекинув ОСОБА_6 через лавку, останній впав в обрив і травмувався до зрізаних частин акацій. Зазначив, що рукою ОСОБА_6 не штовхав, фізичного контакту не було, потерпілий встав з лавки, щоб дати йому дорогу, зашпортався і впав за лавку в обрив (провал). До присутніх осіб жодних погроз не висловлював, висловлювався нецензурно лише по телефону до підлеглої особи. До столика підійшла сестра ОСОБА_5 , із якою протягом останніх 3-4 років бачився кілька разів, треба було поговорити, потім в розмову втрутилась ОСОБА_11 , тому запросив ОСОБА_5 до машини для продовження розмови, куди остання добровільно сіла, продовжили розмову в машині, вікна були опущені, відїхали приблизно на відстань 10 м, щоб ОСОБА_11 не втручалась в розмову, розмовляли приблизно 10 хвилин. Розмовляли в машині спокійно, ножа в руках не тримав і ним не погрожував. ОСОБА_5 добровільно погодилася поїхати в с. Брониця до товариша ОСОБА_7 , продовжити розмову і пом`янути батька. Після приїзду до ОСОБА_7 , пом`янули батька, потерпіла виходила з машини, випила кави, ніхто її не утримував. Під час перебування з ОСОБА_5 в машині нікому не телефонував, ні зі свого телефону, ні з телефону сестри, зокрема до матері. В його присутності ОСОБА_5 телефонувала декілька разів, до кого невідомо, бачив як один раз впав телефон сестри, від якого відпала кришка, потерпіла з`єднала кришку з телефоном, після чого дзвонила. У ОСОБА_7 були приблизно однієї години, після чого сестра попросилась додому, бо вже прийшли гості, оскільки пив, сестру везти відмовився, її відвіз син ОСОБА_7 ОСОБА_8 , який повернувся додому через 20 хвилин. Приблизно через дві години після від`їзду ОСОБА_5 на подвір`я ОСОБА_7 приїхали працівники поліції, він встиг сісти в машину і закрити двері. Працівники поліції, погрожуючи зброєю, наказали вийти з машини, висловлювались нецензурними словами, відчиняли дверцята автомобіля, що він фіксував на телефон. Зазначив, що надав згоду на поверхневий огляд автомобіля, зброї знайдено не було. Ніж, який являється речовим доказом у даній справі, висів над дзеркалом заднього виду на дротяній нитці, працівники поліції примушували віддати ніж, після того, як відмовився, вони просили про це ОСОБА_7 , який добровільно та потайки віддав ніж працівникам поліції. ОСОБА_7 повідомив йому, що вказаний ніж викинув в город, де його знайшли працівники поліції. Після приїзду працівників поліції автомобіль залишився на території домоволодіння ОСОБА_7 , де він переночував. На наступній день до домоволодіння ОСОБА_7 приїхали працівники поліції та забрали його до райвідділу. Із сестрою ОСОБА_5 була розмова про родинні відносини, розійшлися з нею спокійно, не погрожував останній, не бив, тілесних ушкоджень не завдавав, сидіти в автомобілі не примушував. Від будинковолодіння батьків від`їхали десь о 14 годині, у проміжок часу з 15 год.30 хв. до 16 год. 00 хв. ОСОБА_8 відвіз ОСОБА_5 до домоволодіння матері ОСОБА_12 Категорично заперечив факт нанесення ОСОБА_5 тілесних ушкоджень, видимих тілесних ушкоджень під час перебування ОСОБА_5 у його машині не було, на останній крові не бачив.

У судовому засіданні потерпілий ОСОБА_6 суду показав, що 19.06.2016 приїхав на поминальний захід за померлого ОСОБА_13 , який проводився по АДРЕСА_3 . Сидів на лавці на дворі, де також були свідки ОСОБА_11 та ОСОБА_14 , сестра обвинуваченого ОСОБА_5 . Після того як приїхав ОСОБА_3 , останній сів біля нього на лавку, взяв за комір, вдарив ззаду по голові - штовхнувши, від чого впав у провал. Після цього виганяв з подвір`я, виражаючись нецензурною лайкою чи виганяв обвинувачений інших осіб з подвір`я не чув. Обвинувачений в той день був знервований, стукав ножем (рукоятка із козячої ноги), який взяв із машини, по столі, ножем не погрожував. Чув, як ОСОБА_3 поїхав із подвір`я з потерпілою ОСОБА_5 .

При додатковому допиті потерпілий ОСОБА_6 суду показав, що не чув, щоб обвинувачений ОСОБА_3 виганяв когось із подвір`я, погроз зі сторони останнього не було. Удар зі сторони ОСОБА_3 міг бути випадковим. Підтримав змінене прокурором обвинувачення, претензій морального чи майнового характеру до обвинуваченого не має, просить суворо не карати.

У судовому засіданні потерпіла ОСОБА_5 , сестра обвинуваченого, суду показала, що 19.06.2016 разом із чоловіком та дитиною приїхали в батьківський будинок для організації проведення поминального обіду з приводу сорока днів від дня смерті батька. На подвір`ї побачила автобус брата, почула його розмову на підвищених тонах, бачила, як потерпілий ОСОБА_6 виходив із кущів, обтрушуючись. ОСОБА_3 запропонував сісти в автомобіль, на що відповіла «кажи тут», в руках у нього був ніж, сказав «сідай до автомобіля, бо в мене в багажнику калаш, я атошник, всіх перестріляю і мені нічого за це не буде». Перелякавшись за своє життя, а також за життя рідних і близьких, сіла до машини, при цьому обвинувачений заблокував двері, від`їхали з подвір`я, зупинились за кутом домоволодіння, до автомобіля підійшов ОСОБА_15 і попросив переговорити, на що брат не погодився і різко рушивши бусом вдарив машину чоловіка. По дорозі зустрічали людей, які їхали на обід, ОСОБА_3 казав їм повертатися назад, оскільки обіду не буде. Також, по дорозі змусив подзвонити до чоловіка, ОСОБА_16 , і диктував, що має йому казати, а саме: «подзвонити до матері, щоб вона переоформила на нього будинок, переоформити і віддати ключі від складських приміщень його тещі ОСОБА_9 , та щоб всі покинули батьківський будинок». Змусив подзвонити до матері з тими ж самими вимогами. Потім забрав телефон, вийняв картку та кинув його на підлогу. Після цього заїхали на невідоме їй подвір`я, обвинувачений заблокував двері, пригадував різні факти із життя, при цьому був знервований, наніс удар лівою рукою по щоці, оскільки в правій тримав ніж. Коли вдарив другий раз, із носа потекла кров на футболку, ОСОБА_3 дав рушник, щоб її повитирати. Загалом вдарив близько трьох-чотирьох разів. До машини підійшов ОСОБА_7 , якого знала, вікна були приспущені на 5-7 см, запросив до будинку. ОСОБА_3 накав їй витерти кров і посміхатись, відповівши ОСОБА_7 , що їм потрібно поговорити, оскільки сестру б`є чоловік. Обвинувачений декілька разів виходив із машини на відстань близько 2 метрів. Загалом перебувала в машині близько 4 годин. Ніж постійно перебував в правій руці обвинуваченого, періодично прикладав його до лівої ноги, декілька разів колов кінчиком ножа, один раз приклав до шиї, коли взяв за волосся, однак больових відчуттів від дотику ножа до шиї не отримала. Обвинувачений казав, що це не ніж, а амулет, не говорив, що застосує ніж, а тільки автомат, однак з його психологічного стану зрозуміла, що може застосувати ніж. Наслідки у зв`язку із невиконанням висунутих ОСОБА_3 вимог ним озвучені не були. ОСОБА_3 вийшов з машини, коли ОСОБА_7 приніс каву, тоді повідомила, що її утримують примусово, на що останній відповів, що допоможе його син ОСОБА_8 . Коли ОСОБА_17 пішов проводити до туалету, тоді і вийшла з автомобіля, пройшла через другий поверх будинку, сіла до автомобіля Кучерів і ОСОБА_17 відвіз додому, приїхала з с.Брониця до м.Могилів-Подільського приблизно о 8-9 годині вечора. Після цього поїхала до лікарні та поліції. Зазначила, що обвинувачений просив у неї пробачення, підтримує змінене прокурором обвинувачення, просить суд суворо не карати, застосувати мінімальну міру покарання, не пов`язану з позбавленням волі, матеріальних чи моральних претензій до ОСОБА_3 не має.

При додатковому допиті потерпіла ОСОБА_5 суду показала, що обвинувачений ОСОБА_3 при вимозі сісти в його автомобіль фізичного насильства до неї не застосовував. Коли їхали до ОСОБА_7 , і на подвір`ї домоволодіння ОСОБА_7 , ніж був біля її лівої ноги, від якого залишився прокол на лівій нозі, на шиї порізів не було, просто прикладав лезо ножа. Ніж у руках ОСОБА_3 був ще перед тим, як вона сіла до автомобіля на подвір`ї. Садна на шиї утворилися від того, що ОСОБА_3 стискав її рукою за скули, тягнув за волосся. Підтвердила, що по обличчю обвинувачений бив мінімум три рази долонею, від чого з носа текла на футболку кров, бив по лівій нозі та стискав ліву руку.

Будучи допитаною у судовому засіданні свідок ОСОБА_12 зазначила, що є матір`ю потерпілої і обвинуваченого, суду показала, що похоронами її чоловіка ОСОБА_13 займалася донька із зятем, тому син міг відчути певну образу. На 40 днів після смерті чоловіка приїхали донька і син, зі слів ОСОБА_11 та ОСОБА_18 від`їхали поговорити, так як сина в той день не бачила. Через пару годин подзвонив ОСОБА_3 чи ОСОБА_5 , щоб переписали хату на тещу - ОСОБА_9 , це було прохання, а не погроза, наслідки невчинення таких дій озвучені не були, на що повідомила, що перепише все майно порівну, на цьому розмова завершилася. Через декілька годин ОСОБА_5 прийшла додому, вона і її чоловік були схвильовані, тілесних ушкоджень на ній не бачила, про спричинення їй ОСОБА_3 тілесних ушкоджень не повідомляла. Донька казала, що син говорив з нею на підвищених тонах. При розмові по телефону погроз зі сторони ОСОБА_3 не було. По приїзду викликали працівників поліції, потерпіла казала, що була в ОСОБА_7 .

Будучи допитаною у судовому засіданні свідок ОСОБА_9 , теща обвинуваченого, суду показала, що в той день справляли поминальний обід після смерті ОСОБА_13 . На сходах біля будинку сиділи і розмовляли ОСОБА_12 (мати) та ОСОБА_5 (донька), остання сказала, що їде з обвинуваченим на розмову. ОСОБА_12 казала, що дзвонила потерпіла з вимогою, щоб матір переписала чи поділила будинок, безпосередньо цієї розмови не чула. Заперечила факти, зазначені в протоколі допиту її як свідка в частині телефонної розмови обвинуваченого з мамою.

Будучи допитаною у судовому засіданні свідок ОСОБА_11 , тітка обвинуваченого та потерпілої, суду показала, що приїхала в м. Могилів-Подільський на поминальний обід. Коли запрошували людей до столу, бачила ОСОБА_3 , який був збентеженим. Обвинувачений взяв із автомобіля, який стояв в брамі приблизно 15-20 м від столу, контейнер з м`ясом, коли його різав, то бив ножем з рябенькою ручкою по столі. На лавці поруч сиділа людина невеликого зросту, яку вона не знала, обвинувачений штовхнув її і останній впав в хмиз, не бив, нецензурно виразився в його адрес, погроз в його адрес не було. В адрес інших осіб не висловлювався нецензурно. На даний крик прийшла потерпіла, обвинувачений сказав останній, щоб вона сідала в машину поговорити, на що та погодилася і сама без фізичного чи психологічного примусу сіла в машину, машина відразу від`їхала.

Будучи допитаним у судовому засіданні свідок ОСОБА_19 суду показав, що їхав машиною на поминальний обід, по дорозі зустрів обвинуваченого, який їхав на зустріч та повідомив, що поминальний обід відміняється. Ні біля машини, ні в машині нікого не бачив, вікна були затемнені. На поминальному заході люди стурбовані не були, після завершення всі спокійно розійшлися.

Будучи допитаною у судовому засіданні свідок ОСОБА_20 суду показала, що в той день допомагала з обідом на поминальний захід, який тривав близько години, її привіз ОСОБА_16 , в той день обвинуваченого не бачила, а бачила лише його автомобіль, під час того, як проїжджали один навпроти одного автомобілі не вдарялись. Жодної розмови між ОСОБА_5 , ОСОБА_21 та ОСОБА_3 не чула. Заперечила зазначені в протоколі допиту під час досудового розслідування покази, підписи на протоколі, який наданий прокурором їй для огляду також заперечує.

Будучи допитаною у судовому засіданні свідок ОСОБА_18 суду показала, що на поминальному обіді не було ОСОБА_3 та ОСОБА_5 , остання приїхала на подвір`я, коли люди вже поїхали додому. Потерпіла розповідала, що обвинувачений завіз її на подвір`я, вона боялася виходити з автомобіля, привезла її інша особа. ОСОБА_5 була дуже схвильована, її трусило, чоловік відвіз її до лікарні. Видимих тілесних ушкоджень на потерпілій не було.

Будучи допитаним у судовому засіданні свідок ОСОБА_15 суду показав, що приїхали на поминальний обід, їздив в кафе за продуктами, коли повертався, на розі вулиць в автомобілі ОСОБА_3 побачив ОСОБА_5 , підійшов до автомобіля зі сторони пасажира, оскільки вікно було відчинене, щоб привітатися, однак обвинувачений закрив вікно і автомобіль різко рушив, зачепивши автомобіль ОСОБА_16 . В автомобілі ОСОБА_3 ні зброї, ні ножа не бачив. Поведінка обвинуваченого і потерпілої була нормальна.

Будучи допитаним у судовому засіданні свідок ОСОБА_10 суду показав, що приїхав на поминальний захід, сидів на вулиці, через деякий час приїхав ОСОБА_3 та сказав, що планує їхати в АТО. Агресії з боку обвинуваченого не було, не чув ні нецензурної лайки, ні погроз з його сторони. Бачив як ОСОБА_3 та ОСОБА_5 розмовляли, остання добровільно сіла до автомобіля обвинуваченого, в якому вони декілька хвилин розмовляли, потім відїхали. Ніхто з присутніх не звернув увагу на відсутність обвинуваченого та потерпілої. Відбувши поминальний обід, поїхав додому. Бачив у пакеті обвинуваченого кухонний ніж, приблизно до 10 см, який він потім поставив в кабіну автомобіля.

Будучи допитаною у судовому засіданні свідок ОСОБА_22 суду показала, що з чоловіком приїхала на поминальний захід в м. Могилів-Подільський. На поминальному обіді ОСОБА_3 та ОСОБА_5 не було, реакція присутніх щодо відсутності обвинуваченого і потерпілої була нормальна.

Будучи допитаним у судовому засіданні свідок ОСОБА_16 , чоловік потерпілої, суду показав, що 18.06.2016 із сім`єю приїхав у м. Могилів-Подільський до мати дружини для проведення поминального обіду. Після того як забрали з кафе продукти, поверталися до вул.Радгоспної, 57, побачив автомобіль Опель-Віваро, в якому сидів ОСОБА_3 . Через спущене вікно автомобіля повідомили, що обвинувачений побив когось і забрав дружину до машини. Попросив ОСОБА_15 забрати дружину з машини обвинуваченого, сам не підходив, для уникнення конфліктної ситуації. ОСОБА_15 підійшов до автомобіля, однак двері були заблоковані, ОСОБА_3 відмовився від розмови, автомобіль останнього різко рушив і зачепив його автомобіль, для фіксації ДТП повідомили працівників поліції. Приблизно через 7-10 хвилин подзвонила дружина, плакала, казала, що брат везе її в невідомому напрямку, погрожує ножем, вимагає в нотаріуса переоформити на нього все майно, яке належить батькам дружини, а також грошові кошти, після цього телефони ОСОБА_3 та ОСОБА_5 були виключені. При цьому озвучила погрози обвинуваченого, що: «в автомобілі є автомат «Калашникова», він учасник АТО, всіх перестріляє і йому за це нічого не буде, щоб всі йшли з поминального обіду, а то він спалить будинок і машини». Про дану подію повідомив на гарячу лінію 102. Спочатку з ОСОБА_15 намагалися самостійно відшукати дружину, о 19 годині вона зателефонувала і повідомила, що жива, їй вдалося втекти, її везуть додому. Після приїзду ОСОБА_5 була в шоковому стані, на шиї були подряпини, синці на руках і лівій нозі, на обличчі синяк в області ока, футболка в плямах крові, казала, що ОСОБА_3 погрожував їй ножем. Такий ніж бачив у обвинуваченого, оскільки ним він йому також погрожував раніше. Повіз дружину в лікарню, щоб дали щось заспокійливе. До поліції дзвонив два рази: з приводу ДТП та викрадення дружини.

Будучи допитаною у судовому засіданні свідок ОСОБА_23 , свекруха потерпілої, суду показала, що 19.06.2016 на поминальному заході бачила, як з подвір`я швидко виїхав білий бус. Чула, як ОСОБА_3 посадив до автомобіля ОСОБА_5 і поїхав в невідомому напрямку. На вулиці побачила розбиту машину сина ОСОБА_16 . Невістка дзвонила, але не взяла трубку, так як телефон був на зарядці, потім дзвонили до свахи ОСОБА_12 , на що остання повідомила, що обвинувачений в неї вимагає, щоб та познімала в будинку фотознімки, поїхала з будинку та переписала майно на ОСОБА_3 , а в іншому випадку зведе з життя ОСОБА_24 . Близько 19 години вечора прийшла ОСОБА_5 , плакала, не могла говорити, була схвильована, її забрали до лікарні. Потерпіла повідомила, що обвинувачений колов її ножем, нога була пробита, на шиї була подряпина, на обличчі червоні плями, на одязі кров. ОСОБА_5 розповідала, що ОСОБА_3 вимагав переписати будинок, в якому проживала та інше майно. Вимоги обвинуваченого сприйняли серйозно, оскільки він вів себе неадекватно, але особисто цього не бачила. Не чула, щоб ОСОБА_3 когось ображав.

Будучи допитаною у судовому засіданні свідок ОСОБА_25 , братова потерпілої, суду показала, що 19.06.2016 приїхала на поминальний обід до батька ОСОБА_3 , бачила як обвинувачений стояв за межами подвір`я і висловлювався нецензурною лайкою, однак не бачила до кого, вів себе неадекватно, погрожував, що в автомобілі є зброя та що всіх перестріляє, в руках був предмет, схожий на великий мисливський ніж, на подвір`ї люди плакали, і казали, що обвинувачений забрав сестру ОСОБА_5 . Потерпілу шукала разом з ОСОБА_16 та ОСОБА_15 , однак не знайшли. Десь приблизно через пів години-годину на телефон ОСОБА_12 подзвонив обвинувачений з вимогою переписати майно на нього. Коли ОСОБА_5 повернулася, то була збуджена, футболка була в крові, казала, що обвинувачений їй погрожував. Їздили із ОСОБА_5 та ОСОБА_16 до лікарні для надання першої допомоги. ОСОБА_3 та ОСОБА_5 поїхали з подвір`я приблизно о 14-15 годині, повернулась потерпіла приблизно о 20 годині.

Будучи допитаним у судовому засіданні свідок ОСОБА_7 , який є товаришем обвинуваченого, суду показав, що обвинувачений ОСОБА_3 разом із сетрою ОСОБА_5 приблизно о 18-19 годині вечора приїхали на білому автобусі Опель-Віваро до його домоволодіння за адресою: АДРЕСА_7 . Обвинувачений неодноразово виходив із машини на відстань від 1 до 7 метрів, пив каву, потерпіла з машини не виходила, поспішала додому. На подвір`ї в машині перебували до 1 години, вікна в автомобілі були відкриті. На тілі ОСОБА_5 тілесних ушкоджень та крові видно не було, вона була спокійна, не повідомляла, що ОСОБА_3 її насильно утримує. Обвинувачений сидів в машині, коли він запропонував, щоб потерпілу відвіз його син, ОСОБА_8 . Після від`їзду ОСОБА_5 десь приблизно через 40 хв. приїхали працівники поліції і повідомили, що є підстави для затримання ОСОБА_3 , оскільки він вчинив ДТП та залишив місце пригоди. Обвинувачений закрився в машині і вів розмову з працівниками поліції через вікно, віддати останнім ніж відмовився, тому його передав він, взявши з панелі автомобіля, та передавши працівникам поліції, потім викинув в садок, звідки його забрали працівники поліції. Ніж сувенірний з ніжкою від парнокопитної тварини знаходився у ОСОБА_3 в машині. Після від`їзду працівників поліції обвинувачений спав у бусі, вранці забрали разом із автомобілем у відділ.

При додатковому допиті за клопотанням обвинуваченого свідок ОСОБА_7 суду показав, що ОСОБА_3 під час приїзду працівників поліції перебував в автомобілі у нього на подвір`ї, до якого є вільний в`їзд. По приїзді працівники поліції говорили, що ОСОБА_3 збив дитину. Працівники поліції заїхали на подвір`я без його погодження, однак, свій підпис на заяві про дозвіл на перебування на території його домоволодіння визнає. На подвір`я заїхала одна машина, приблизно 4-5 чоловік. Із ОСОБА_3 спілкувався працівник поліції ОСОБА_26 . Зазначив, що стояв біля правої дверки автомобіля ОСОБА_3 , ОСОБА_26 через напіввідкрите вікно побачив ніж та попросив, щоб він його дістав. З панелі ножа взяв самостійно в присутності ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_3 і передав його ОСОБА_27 , той взяв його в руки, а потім він забрав його з рук ОСОБА_26 і викинув в садок. Згодом ОСОБА_27 особисто підібрав ніж і поставив до поліцейської службової машини. Після цього працівники поліції поїхали, ОСОБА_3 залишився ночувати в машині. Вранці приїхали працівники поліції, забрали ОСОБА_3 і покинули його домоволодіння. Не бачив, як ОСОБА_3 надавав свій автомобіль для огляду, як відкривали двері та наставляли зброю теж не бачив.

Будучи допитаним у судовому засіданні свідок ОСОБА_29 суду показав, що перебував в гостях у ОСОБА_7 , куди приїхав ОСОБА_3 з ОСОБА_5 між 12-17 годинами. Агресії зі сторони обвинуваченого не було, весь час перебував із сестрою на очах, її не бив, пробули близько однієї години. Двері в машині були відкриті, потерпіла сиділа на місці пасажира, однак, з машини не виходила. Коли приїхали працівники поліції, зброї в машині обвинуваченого не знайшли, вилучили лише ніж.

При додатковому допиті свідок ОСОБА_29 показав, що ОСОБА_3 був в машині, він і ОСОБА_7 були біля неї. ОСОБА_7 взяв ножа з панелі машини і передав працівнику поліції капітану, потім ОСОБА_7 викинув ніж на землю, звідки його підняв капітан і забрав в машину. За згодою ОСОБА_3 машину оглядали два працівники поліції. Зброю автомат чи іншу, крім сувенірного ножа (ручка під ножку кози), в автомобілі ОСОБА_3 не бачив. ОСОБА_3 говорив за ніж як дорогий подарунок. Працівники поліції повідомили, що ОСОБА_3 «збив на пішохідному переході двох дітей». Зазначив, що з подвір`я від`їжджав на декілька хвилин.

Будучи допитаним у судовому засіданні свідок ОСОБА_30 суду показав, що в складі слідчо-оперативної групи: ОСОБА_28 , ОСОБА_31 та ОСОБА_27 виїжджав на перше повідомлення по вул. Радгоспна в м. Могилеві-Подільському.

Будучи допитаним у судовому засіданні свідок ОСОБА_27 суду показав, що 19.06.2016 на номер 102 надійшло повідомлення про викрадення ОСОБА_3 його сестри із застосуванням зброї. Виїхали в першій половині дня в складі слідчо-оперативної групи з ОСОБА_28 по вул. Радгоспна по місцю проживання батьків ОСОБА_3 . Пізніше, за згодою власника, а саме на підставі заяви ОСОБА_7 , зайшли на територію домоволодіння, де стояв білий бус Опель-Віваро, ОСОБА_3 закрився в машині, від дачі будь-яких пояснень відмовився, вів себе агресивно, після чого вийшов з автомобіля і спілкувався. Огляд автомобіля не проводили, ОСОБА_7 і ОСОБА_3 перебували в стані алкогольного сп`яніння, ножа не бачив. Будь-яких процесуальних документів не оформляв, слідчих дій не проводив, речових доказів йому не надавали. Обвинувачення ОСОБА_3 у тому, що останній збив жінку з дитиною не пред`являв.

Будучи допитаним у судовому засіданні свідок ОСОБА_32 суду показав, що 19.06.2016 на номер «102» надійшло повідомлення про те, що під час поминок брат викрав сестру, погрожуючи ножем. У складі слідчо-оперативної групи виїхали по вул. Радгоспній в м. Могиліві-Подільському до будинку ОСОБА_12 . Зазначив, що в с. Бронниця не був.

Будучи допитаним у судовому свідок ОСОБА_28 суду показав, що в червні 2016 року, перебуваючи на чергуванні, отримав повідомлення на 102 про те, що ОСОБА_3 захопив сестру і повіз її в невідомому напрямку. Слідчо-опертивна група в складі ОСОБА_33 , ОСОБА_31 , ОСОБА_27 направились по вул. Радгоспній в м. Могилів-Подільському. ОСОБА_12 повідомила, що під час поминальної панахиди ОСОБА_3 приклав до тіла сестри ножа і змусив сісти до машини, а також погрожував оточуючим «калашом». Чоловік ОСОБА_5 повідомив, що ОСОБА_3 зачепив автомобіль «Фольксваген Пассат», належний йому. Приблизно через дві години надійшла інформація, що автомобіль ОСОБА_3 знаходиться в с. Бронниця на території домоволодіння ОСОБА_7 . Тоді він з ОСОБА_27 направився в с.Бронниця. По приїзду викликав ОСОБА_7 , який не заперечив щодо перебування працівників поліції на території власного домоволодіння. ОСОБА_3 сів у власний автомобіль, зачинився із середини, був агресивно налаштований, можливо перебував у стані алкогольного сп`яніння, пробули приблизно однієї години. До автомобіля ОСОБА_3 не проникали, спілкувався з останнім через відкрите вікно автомобіля. Холодну зброю ОСОБА_3 на подвір`ї не бачив. Після цього ОСОБА_3 вийшов з автомобіля та зачинив його. Ніж ОСОБА_7 працівникам поліції не надавав. ОСОБА_3 для огляду свій автомобіль не відкривав і не надавав.

Під час перехресного допиту ОСОБА_7 , ОСОБА_27 та ОСОБА_28 , свідки підтримали свої попередні показання, які суперечили один одному.

Незважаючи на невизнання вини обвинуваченим ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 125, ч. 1 ст. 146, ч. 2 ст. 263 КК України, його вина підтверджується вищезазначеними показаннями потерпілих та свідків, а також дослідженими у судовому засіданні доказами, а саме:

- витягами з ЄРДР кримінального провадження №0000561;

-постановами про об`єднання матеріалів досудових розслідувань №0000564, №0000561, №0000667 від 07.07.2016 та 03.06.2016 в одне провадження №0000561;

-протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) від 19.06.2016 від ОСОБА_6 про спричинення тілесних ушкоджень;

- висновком судово-медичного експерта №178 від 20.06.2016-22.06.2016, відповідно до якого у гр. ОСОБА_6 мали місце такі тілесні ушкодження: три подряпини по зовнішній поверхні правого плеча в верхній третині, дві подряпини по внутрішній поверхні правого плеча в верхній третині, синець в потиличній дільниці зліва, які виникли: подряпини від дії предмета з загостреною травмуючою поверхнею, можливо і при падінні з висоти власного зросту, а синець від дії тупого предмету, яким міг бути зжата в кулак кість, можливо 19.06.2016 року та належать всі у сукупності та кожне окремо до категорії легких тілесних ушкоджень;

- висновком судово-медичного експерта №237/73 від 26.07.2016, відповідно до якого у гр. ОСОБА_6 мали місце такі тілесні ушкодження: три подряпини по зовнішній поверхні правого плеча в верхній третині, дві подряпини по внутрішній поверхні правого плеча в верхній третині, синець в потиличній ділянці зліва, які виникли: подряпини від дії предмета з загостреною травмуючою поверхнею, можливо і при падінні з висоти власного зросту, а синець від дії тупого предмету, яким міг бути зжата в кулак кість, можливо 19.06.2016 року та належать всі у сукупності та кожне окремо до категорії легких тілесних ушкоджень; тілесні ушкодження, які є на тілі гр. ОСОБА_6 по механізму їх утворення відповідають його показам даними ним 02.07.2016 під час допиту в якості потерпілого та показам, які він дав 14.07.2016 під час проведення слідчого експерименту;

Будучи допитаним у судовому засіданні судово-медичний експерт ОСОБА_34 надав роз`яснення по експертному висновку №237/73 від 26.07.2016. Зазначив, що синець на потиличній дільниці виник від дії тупого предмету, приблизно під кутом 90 градусів, можливо від зжатої в кулак руки, при падінні утворитися не міг, оскільки не було механізму тертя, що виключає утворення такого синця при падінні. Подряпини могли виникнути від гілок кущів. Інших ушкоджень шкіряних покровів саден, подряпин, - не було. Синець в потиличній ділянці не міг утворитися від удару долонею, а кулак має виступаючі поверхні основи основних фаланг пальців рук, тобто синяк міг утворитись тільки від удару кулаком. Що стосується давності утворення синця, то за кольором його утворення вкладається в часовий проміжок часу, на який вказав ОСОБА_6 , підняття ОСОБА_6 за комір не залишило будь-яких пошкоджень на його тілі.

- протоколом проведення слідчого експерименту від 29.06.2016 з компактдиском до нього, проведеного за участю потерпілого ОСОБА_6 , спеціаліста ОСОБА_35 ; ОСОБА_36 , у присутності понятих ОСОБА_37 та ОСОБА_38 , біля будинку №57 по вул. Радгоспній в м. Могилів-Подільський, який проводився з метою перевірки уточнення відомостей, викладених в протоколі допиту потерпілого ОСОБА_6 ;

- копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , із якого вбачається, що власником автомобіля «Opel Vivaro» д.н.з. НОМЕР_1 є ОСОБА_39 ;

- висновком судово-медичного експерта №177 від 20.06.2016-22.06.2016, відповідно до якого: у гр. ОСОБА_5 мали місце такі тілесні ушкодження: синець на лівій щоці в ділянці кута лівої щелепи, синець на нижнім повіці правого ока, садна на передньо-правій поверхні шиї в нижній третині, садна по зовнішній поверхні лівого стегна в середній третині, два синця по зовнішній поверхні правого стегна в нижній третині; синець по зовнішній поверхні правої гомілки в верхній третині, які виникли: садни від дії предмета з загостреною травмуючою поверхнею, а синці від дії тупих предметів, якими могли бути кисті рук, стисненими в кулак, можливо 19.06.2016 року та належать всі у сукупності та кожне окремо до категорії легких тілесних ушкоджень;

- висновком судово-медичного експерта №216/64 від 19.07.2016-26.07.2016, відповідно до якого: у гр. ОСОБА_5 мали місце такі тілесні ушкодження: синець на лівій щоці в ділянці кута лівої щелепи, синець на нижнім повіці правого ока, садна на передньо-правій поверхні шиї в нижній третині, садна по зовнішній поверхні лівого стегна в середній третині, два синця по зовнішній поверхні правого стегна в нижній третині, синець по зовнішній поверхні правої гомілки в верхній третині, які вникли садна від дії предмета з загостреною травмуючою поверхнею, а синці від дії тупих предметів, якими могли бути кисті рук зжатими в кулак, можливо 19.06.2016 року та належать всі у сукупності та кожне окремо до категорії легких тілесних ушкоджень; тілесні ушкодження, які є на тілі гр. ОСОБА_5 по механізму їх утворення відповідають її показам даними нею 20.06.2016 під час допиту в якості потерпілої та показам, які вона дала 14.07.2016 під час проведення слідчого експерименту;

Будучи допитаним у судовому засіданні судово-медичний експерт ОСОБА_34 надав роз`яснення по експертному висновку №216/64. Зазначив, що садни утворюються від дії предмета з загостреною травмуючою поверхнею, однак, виключається можливість їх утворення від леза чи кінчика ножа, відтак, виключив утворення тілесних ушкоджень у ОСОБА_5 від дії ножа. Також пояснив, що синець на лівій щоці міг утворитися від дії кулака або сильного стискання щоки, або виступаючої поверхні автомобіля. Синець на нижнім повіці правого ока міг утворитися тільки від дії кулака. Що стосується давності утворення, то могли бути спричинені в час, вказаний ОСОБА_5 . Також зазначив про описку в даті закінчення проведення експертизи, за якою складено експертний висновок №216/64, зазначивши, що вірною є дата 26.07.2016.

- висновком судово-медичної експертизи №194 від 06.07.2016-15.07.2016, відповідно до якого: 1) на футболці, яка належить гр-ці ОСОБА_5 (об`єкт №1), встановлено наявність крові; 2) на жіночій хустці, вилученій з автомобіля марки «Opel Vivaro» д.н.з. НОМЕР_1 під час обшуку та представленій для дослідження, плям, подібних на кров, не знайдено;

- протоколом отримання зразків для експертизи від 14.07.2016, а саме зразків крові для проведення експертних досліджень, які були відібрані медичним працівником у приміщенні Могилів-Подільської ОЛІЛ у ОСОБА_5 у присутності понятих ОСОБА_40 , ОСОБА_41 ;

- висновком судово-медичної експертизи №223 від 19.07.2016-03.08.2016 з додатком до нього, відповідно до якого: 1) кров потерпілої гр-ки ОСОБА_5 відноситься по ізосерологічній системі АВО до групи О з ізогемаглютининами анти-А та анти-В; 2) на футболці, яка належить гр-ці ОСОБА_5 (об`єкт №1), встановлено наявність крові («Висновок експерта» №194 від 15.07.2016), групи О з ізогемаглютининами анти-А та анти-В і походження її від потерпілої гр.-ки ОСОБА_5 не виключається; 3) на жіночій хустці, вилученій з автомобіля марки «Opel Vivaro» д.н.з. НОМЕР_1 під час обшуку та представленій для дослідження, плям, подібних на кров, не знайдено («Висновок експерта» №194 від 15.07.2016);

- протоколом огляду від 14.07.2016 з фототаблицею до нього батареї живлення мобільного телефону, що була вилучена 20.06.2016 під час проведення обшуку від 20.06.2016, яка по завершенню поміщена до поліетиленового пакету жовтого кольору, кінці зв`язані ниткою чорного кольору, яка склеєна биркою;

- протоколом пред`явлення для впізнання за фотознімками акумуляторних батарей живлення мобільних телефонів від 14.01.2016 з довідкою до нього, проведеного в присутності понятих ОСОБА_40 та ОСОБА_41 , в ході якого потерпіла ОСОБА_5 впізнала акумуляторну батарею живлення від власного мобільного телефону, зображену на фотознімку №3, за наявними на ній механічними пошкодження у вигляді подряпини в лівому нижньому краї, а саме, на білій окантовці прямокутної форми із написами виконаними білими літерами, а саме на білій окантовці прямокутної форми, на якій міститься штрихкод квадратної форми, батарея прямокутника чорного кольору, у верхній частині якої міститься напис «Lenovo», виконаний білими літерами в середній частині батареї заднього боку наявний квадрат білого кольору, на якому зображені ієрогліфи;

- протоколом проведення слідчого експерименту від 14.07.2016 з компактдиском до нього, проведеного на підставі заяв ОСОБА_7 та ОСОБА_12 по АДРЕСА_7 , за участю потерпілої ОСОБА_5 ; ОСОБА_42 , у присутності понятих ОСОБА_40 та ОСОБА_41 , з метою перевірки і уточнення відомостей, а саме показів потерпілої ОСОБА_5 , механізму спричинення тілесних ушкоджень. В ході проведення слідчого експерименту потерпіла ОСОБА_5 повідомила події, які відбувались із нею 19.06.2016, продемонструвала на місцевості її місце розташування, а також місце розташування обвинуваченого ОСОБА_3 та автомобіля; показала напрямок руху автомобіля обвинуваченого від домоволодіння ОСОБА_12 , що за адресою: АДРЕСА_3 , до домоволодіння ОСОБА_7 , що по АДРЕСА_5 , заїхавши на територію якого потерпіла ОСОБА_5 продемонструвала, де зупинився автомобіль та яким чином вона сиділа, де знаходився ніж, пояснила, що останній був закріплений на дзеркалі заднього виду за допомогою дроту;

- протоколом тимчасового доступу до речей і документів від 04.08.2016, проведеного на підставі ухвали слідчого судді від 18.07.2016, відповідно до якого слідчим ОСОБА_43 у приміщенні ПрАТ «Київстар», розташованого за адресою вул. Дегтярівьска, 53-А, кім. 107, у присутності ОСОБА_44 , , здійснено виїмку інформації з ПрАТ «Київстар» та збережено їх на електронний носій інформації у вигляді CD-R диску;

- аналітичною довідкою №740дск/18/02-2016 від 08.08.2016 про опрацювання номерної інформації, отриманої від оператора ПрАТ «Київстар», з оптичним носієм до нього, про зв`язок абонентських номерів НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , НОМЕР_5 , НОМЕР_6 (за період з 09 год. 00 хв. 18.06.2016 по 18 год. 00 хв. 21.06.2016). Встановлено, що об 18:55 18.06.2016 та 13:39 19.06.2016 ОСОБА_5 здзвонюється з абонентом НОМЕР_4 ( ОСОБА_3 ). Після 14:55 19.06.2016 абонентський номер ОСОБА_5 припиняє використовуватись і активується лише о 07:36 21.06.2016 в Києво-Святошинському р-ні Київської області у новому мобільному телефоні. Встановлено також, що після 15:38 20.06.2018 (і по межі виїмки) абонентський номер ОСОБА_3 НОМЕР_4 припиняє використовуватись. В результаті комплексного аналізу трафіків опрацьованих абонентів НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , НОМЕР_5 , НОМЕР_6 було виявлено низку спільних контактів. Таким чином було встановлено, що у день кримінального правопорушення абонентський номер потерпілої НОМЕР_5 працював по 14:55 18.06.2016 фіксуючись в районі с. Бронниця Могилів-Подільського району. В цьому ж районі з 18:45 18.06.2016 фіксується абонент НОМЕР_4 ( ОСОБА_3 ). З`єднань абонента НОМЕР_4 ( ОСОБА_3 ) з абонентом НОМЕР_6 ( ОСОБА_12 ) не виявлено.

Будучи допитаним у судовому засіданні спеціаліст по аналітичній довідці ОСОБА_45 суду показав, що 19.06.2016 з телефонного номера ОСОБА_16 було здійснено два телефоні дзвінки. Роз`яснив рух абонента ОСОБА_5 по дорозі (по трьох секторах), кінцевий момент з`єднання до с. Бронниця в напряму від м. Могилів-Подільського. З телефона ОСОБА_5 на телефон ОСОБА_16 у період часу з 14 год. 31 хв. до 14 год. 42 хв. було зроблено 4 телефонні дзвінки, у зворотному напрямку у період часу з 14 год. 31 хв. по 14 год. 46 хв. зроблено 2 телефонні дзвінки та надіслано 1 смс. Із телефону ОСОБА_12 у період часу з 14 год. 44 хв. по 14 год. 55 хв. було зроблено 3 телефонні дзвінки. У зворотному напрямку телефонних дзвінків здійснено не було. З телефону ОСОБА_3 на телефон ОСОБА_5 було зроблено телефонний дзвінок тривалістю 38 сек. У період часу з 15 год. 20 хв. до 18 год. 22 хв. абонент знаходився поза зоною досяжності. Вхідних телефонних дзвінків із телефону ОСОБА_12 та телефон ОСОБА_16 на телефон ОСОБА_3 здійснено не було. На телефон ОСОБА_3 можна було додзвонитися із 13 год. 07 хв. по 14 год. 37 хв., із 14 год. 37 хв. по 15 год. 20 хв. відсутні вхідні дзвінки (неможливо прослідкувати), з 15 год. 20 хвилин знаходився поза зоною досяжності. Зазначив, що виправлення в аналітичній довідці, а саме в даті 18.06.2016, є опискою, вірною слід вважати дату 19.06.2016;

- протоколом обшуку від 20.06.2016 з фототаблицею до нього, проведено на підставі ухвали слідчого судді від 20.06.2016 та заяви ОСОБА_5 від 20.06.2016, який проводився за участю ОСОБА_5 , у присутності понятих ОСОБА_46 , ОСОБА_47 , на території за адресою: АДРЕСА_8 , де знаходиться автомобіль «OPEL-VIVARO», д.н.з. НОМЕР_1 , належний ОСОБА_3 . Виявлені в ході обшуку: металевий ніж з ручкою коричневого кольору, зовні схожої на ручку парнокопитної тварини, акумуляторну батарею від мобільного телефону «LENOVO» та трапчяту хустку чорного кольору були упаковані до поліетиленового пакету, зв`язані ниткою, склеєні паперовою биркою та скріплені підписами понятих і слідчого, а також посвідчення водія на імя ОСОБА_3 та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу на вказаний автомобіль;

- протоколом огляду місця події від 21.06.2016 з фототаблицями до нього, проведено на підставі заяви власника домоволодіння ОСОБА_12 від 21.06.2016, в присутності понятих ОСОБА_48 та ОСОБА_49 , на території поблизу домоволодіння ОСОБА_12 , розташованої за адресою: АДРЕСА_3 . В ході огляду на поверхні столу поблизу входу в домоволодіння ОСОБА_12 виявлено два пошкодження, спричинених ймовірно гострим предметом, розміром приблизно 1,5-2см, які зафіксовані шляхом фотозйомки;

- протоколом пред`явлення для впізнання за фотознімками ножів від 14.07.2016 з довідкою до нього, проведеного в присутності понятих ОСОБА_40 та ОСОБА_41 , в ході якого потерпілій ОСОБА_5 було пред`явлено для впізнання фотознімки ножів, один із яких вона останній раз бачила 19.06.2016, коли ОСОБА_3 погрожував їй його застосуванням. Ніж на фотознімку №4 впізнаний за такими ознаками: металевий ніж із руків`ям у вигляді нижньої частини ноги парнокопитної тварини потерпіла впізнає за розташуванням копит на руків`ї, крім того на руків`ї ножа міститься хутряний покрив, лезо ножа приблизно такої довжини, як і руків`я, обукова частина ножа за декілька сантиметрів до кінця переходить у вістря ножа, обух ножа прямий, лезо ножа без будь-яких маркувальних позначень, наприкінці руків`я ножа наявний металевої форми округлий захист;

- протоколом пред`явлення для впізнання за фотознімками ножів від 07.08.2016 з довідкою до нього, проведеного у присутності понятих ОСОБА_50 та ОСОБА_51 у приміщенні службового кабінету №311 Могилів-Подільського ВП ГУНП у Вінницькій області. Ніж на фотознімку №3 впізнаний ОСОБА_6 за наступними ознаками: руків`я ножа у вигляді нижньої частини ноги парнокопитної тварини на руків`ї ножа містяться копита та її хутряний покрив, лезо ножа приблизно однакової довжини із руків`ям, ободова частина ножа пряма за декілька сантиметрів до кінця переходить у вістря ножа, за розташуванням копит на руків`ї, відсутністю маркувальних позначень на лезі ножа;

- висновком експерта №311-Х від 19.07.2016, відповідно до якого: 1) ніж, який було вилучено 20.06.2016 року під час проведення обшуку автомобіля «Opel Vivaro», д.н.з. НОМЕР_1 , являється холодною зброєю; 2) даний ніж відноситься до клинкової холодної зброї колюче-ріжучої дії, виготовлений саморобним способом по типу туристичного ножа іноземного виробництва.
Будучи допитаним у судовому засіданні експерт ОСОБА_52 підтримав наданий ним експертний висновок. Зазначив, що за криміналістичними характеристиками вилучений ніж належить до холодної зброї.

- довідкою Могилів-Подільського ВП ГУНП у Вінницькій області №8138/223/05-2016 від 04.08.2016, відповідно до якої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , житель АДРЕСА_9 , в Могилів-Подільському ВП ГУНП у Вінницькій області як власник будь-якої зброї не зареєстрований;
- згідно листа УІЗ ГУНП у Вінницькій області №1156/27/01-2016 від 01.08.2016, інформація щодо наявності зареєстрованої зброї у ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , станом на 01.08.2016, в БД «Зареєстрована зброя» ЄІС МВС України відсутня.
Також у судовому засіданні на підтвердження винуватості обвинуваченого ОСОБА_3 були оглянуті надані стороною обвинувачення речові докази, а саме, туристичний металевий ніж іноземного виробництва. При цьому, обвинувачений ОСОБА_3 зазначив, що вказаний речовий доказ не є його ножем, оскільки руків`я вказаного ножа лаковане, а його ніж був з хутряним ріківям. Потерпілі в судовому засіданні впізнали ніж за розміром та руків`ям.

Відповідно до ст. 84 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Згідно ст. 85 КПК України, належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Статтею 86 КПК України встановлено, що доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом.

Відповідно до ст. 87 КПК України, недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.

За правилами ст. 94 КПК України, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Частиною 1 статті 62 Конституції України встановлено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що дослідженими доказами підтверджено винуватість ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення за ч.1 ст.125 КК України - умисне легке тілесне ушкодження.
Що стосується доводів обвинуваченого ОСОБА_3 в частині відсутності в його діях умислу як суб`єктивної сторони інкримінованого йому кримінального правопорушення за ч.1 ст.125 КК України, то вказані доводи спростовуються показаннями потерпілого ОСОБА_6 , який зазначив, що обвинувачений «взяв його за комір» та «наніс удар ззаду по голові, від якого він впав у провал» та показами свідка ОСОБА_11 , яка підтвердила наявність фізичного контакту між потерпілим та обвинуваченим - «обвинувачений штовхнув потерпілого», а також висновком судово-медичного експерта №178 від 20.06.2016-22.06.2016, та показаннями експерта ОСОБА_53 , наданими в судовому засіданні, відповідно до яких у ОСОБА_6 мали місце «синець в потиличній дільниці зліва, який виник від дії тупого предмету, яким могла бути зжата в кулак кисть руки, а відсутність тертя виключає утворення такого синця при падінні; давність утворення синця вкладається в часовий проміжок часу, який вказував потерпілий», а також даними аналітичної довідки.
Окрім того, суд зазначає про наявність розбіжностей у показах обвинуваченого щодо вказаного епізоду, зокрема, заперечуючи факт фізичного контакту щодо ОСОБА_6 , оскільки «потерпілий встав з лавки, щоб дати обвинуваченому дорогу, зашпортався і впав за лавку в обрив (провал)», одночасно стверджує, що «йому зателефонували з роботи і повідомили про крадіжку, він почав імпульсивно розмахувати руками і перекинув ОСОБА_6 через лавку, останній впав в обрив і травмувався до зрізаних частин акацій», які суд розцінює як спосіб захисту обвинуваченого від уникнення кримінальної відповідальності.

Суд також не може погодитись з позицією обвинуваченого, згідно якої в його діях відсутній склад злочину, передбачений ч. 1 ст. 146 КК України, а саме, незаконне викрадення та позбавлення волі людини, виходячи з наступного.
Заслухавши показання потерпілих та свідків, дослідивши матеріали кримінального провадження у судовому засіданні, суд зазначає, що не знайшло свого підтвердження викладені в обвинувальному акті обставини щодо «усвідомлюючи значення та суспільно-небезпечний характер власних дій, діючи з метою викрадення та незаконного позбавлення волі іншої людини, під час конфлікту з своєю рідною сестрою ОСОБА_5 , погрожуючи фізичною розправою змусив її сісти до автомобіля марки «Opel Vivaro» державний номерний знак НОМЕР_1 », оскільки згідно показань свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_10 , які безпосередньо були свідками розмови овинуваченого та потерпілої та бачили як потерпіла прийняла пропозицію обвинуваченого сісти до його автомобіля поговорити, заперечили факт фізичного чи психологічного впливу на ОСОБА_5 зі сторони обвинуваченого, зазначивши, що потерпіла добровільно сіла в машину до обвинуваченого.
Разом з тим, склад злочину, передбачений ч. 1 ст. 146 КК України знайшов своє підтвердження у судовому засіданні, оскільки під незаконним позбавленням волі розуміють здійснення такого позбавлення не у відповідності до Конституції, законів України, а також чинних міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Викрадення людини передбачає протиправне переміщення особи з одного місця до іншого, яке супроводжується фактичним обмеженням її свободи пересування. За своїм змістом протиправність переміщення людини збігається з незаконністю позбавлення її волі.
Незаконне позбавлення волі, як один із видів об`єктивної сторони складу злочину, передбаченого ст. 146 КК України, полягає в протиправному перешкоджанні людині вибирати за своєю волею місце перебування. Воно може виявитися у затримання потерпілого в тому місці, де він знаходитись взагалі не бажає, або більше не бажає перебувати, або поміщення його в таке місце, яке він не має змоги вільно залишити.
Зважаючи, що потерпіла ОСОБА_5 прибула в м.Могилів-Подільський з метою проведення поминального заходу, який на момент викрадення не відбувся, сіла до автомобіля обвинуваченого лише задля розмови, однак, не бажала знаходитись як в даному автомобілі, так і на території домоволодіння ОСОБА_7 протягом тривалого періоду, що підтверджується показаннями потерпілої, свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_9 , ОСОБА_16 , відтак, суд зазначає про доведеність об`єктивної та суб`єктивної сторін складу кримінального правопорушення за ч.1 ст.146 КК України.
Окрім того, доводи обвинуваченого про добровільність перебування потерпілої в його автомобілі та відсутність складу вказаного кримінального правопорушення також спростовується фактом спричинення потерпілій обвинуваченим тілесних ушкоджень, нанесення яких підтверджується висновками судової медичної експертизи та показаннями експерта ОСОБА_53 , наданими в судовому засіданні.
З аналізу ст. 146 КК України вбачається, що даний злочин вважається закінченим з моменту фактичного обмеження свободи переміщення потерпілого. Мотиви незаконного позбавлення волі можуть бути різними, та не є обов`язковою ознакою складу даного злочину. А тому не має значення на протязі якого часу ОСОБА_3 утримував проти волі потерпілу.
Також, суд вважає доведеною винуватість ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 263 КК України носіння іншої холодної зброї без передбаченого законом дозволу.
Покликання обвинувачененого на відсутність складу даного злочину, оскільки вказаний ніж використовував лише для нарізання їжі, після чого поклав до автомобіля, а в громадських місцях його не носив, вважається судом безпідставними, оскільки поняття «носіння» зброї наведено у п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року №3 «Про судову практику в справах про викрадення та інше незаконне поводження з зброєю, бойовими припасами, вибуховими речовинами, вибуховими пристроями чи радіоактивними матеріалами», де під незаконним носінням холодної зброї треба розуміти умисні, вчинені без передбаченого законом дозволу дії по її переміщенню, транспортуванню особою безпосередньо при собі (в руках, одязі, сумці, спеціальному футлярі, транспортному засобі тощо).
Окрім того, що стосується доводів обвинуваченого про те, що в Україні відсутній закон, який би регулював порядок надання дозволу на носіння зброї, відтак, у його діях відсутня подія злочину, визнаються судом безпідставними, оскільки норма ст. 263 КК України є бланкетною і для розуміння незаконності поводження зі зброєю, вимагає аналізу відповідного закону. При цьому поняття «закон», яке використав законодавець, має розширене тлумачення і включає в себе законодавство у цілому, в тому числі нормативні акти, що регулюють відповідні правовідносини, порушення яких утворює об`єктивну сторону складу злочину, передбаченого ст. 263 КК України (постанова ВС від 31.05.2018 справа №127/27182/15-к). Зокрема, таким нормативним актом є «Інструкція про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів», затверджена наказом МВС України 21.08.98 № 622 та зареєстрованої в МЮ України 07.10.1998 за № 637/3077 (із змінами та доповненнями), якою передбачено отримання спеціального дозволу, зокрема, на носіння холодної зброї.

Суд критично відноситься до доводів обвинуваченого ОСОБА_3 , що визнаний речовим доказом ніж не є його ножем, а потерпілий ОСОБА_6 по фотознімках ножа у судовому засіданні такий речовий доказ не впізнав, однак, безпосередньо під час огляду речового доказу ножа потерпіла ОСОБА_5 підтвердила, що саме вказаний ніж бачила в автомобілі у обвинуваченого ОСОБА_3 , потерпілий ОСОБА_6 також впізнав вказаний ніж, зазначивши, що саме цей ніж був у обвинуваченого в день нанесення йому тілесних ушкоджень. Окрім того, судом визнаються належними та допустимими доказами протоколи пред`явлення для впізнання ножа, відповідно до яких потерпілими було впізнано вказаний речовий доказ.
Що стосується клопотання обвинуваченого про визнання речових доказів, аудіо- та відеозаписів та відомостей, що містяться в них, недопустимими доказами, оскільки такі не були відкриті обвинуваченому в порядку ст.290 КПК України, то суд зазначає наступне:
Як вбачається із протоколів про надання підозрюваному доступу до матеріалів досудового розслідування від 18.08.2016, 23.08.2016, 25.08.2016 підозрюваному ОСОБА_3 та його захиснику ОСОБА_54 на виконання вимог ст.ст. 103, 104, 290 КПК України надано підозрюваному ОСОБА_3 доступ до матеріалів досудового розслідування та речових доказів, про що ОСОБА_3 та його захисник ОСОБА_54 власноручно підписалися, вказаних осіб ознайомлено із матеріалами досудового розслідування, що стверджується їхніми підписами, зауважень і доповнень до вказаних протоколів не було.
Під час перевірки змісту зазначених протоколів встановлено, що вони відповідають визначеним у законі реквізитам та вимогам, передбаченим ст. 104 КПК України. Зауважень щодо процедури забезпечення такого доступу, а також заяв і клопотань ні захисник, ні обвинувачений не висловили, про що власноручно зазначили у відповідних протоколах, як і про те, що ознайомлені з матеріалами кримінального провадження. При цьому у вказаних протоколах відображено, що сторона захисту ознайомлювалася з матеріалами, сформованими у двох томах, із зазначенням кількості аркушів кожного, які надавалися у підшитому та пронумерованому вигляді. Зокрема, в матеріалах кримінального провадження містились як аудіо- і відеозаписи про проведення процесуальних дій, так і постанови про визнання речовими доказами, протоколи пред`явлення речових доказів для впізнання. Вимоги викладати у протоколі про надання доступу до матеріалів досудового розслідування переліку кожного процесуального документа кримінальний процесуальний закон не містить.
За таких обставин твердження обвинуваченого про недопустимість доказів, наданих стороною обвинувачення, через порушення процедури відкриття доказів стороні захисту, не відповідають змісту закону.
Крім того, що стосується клопотання ОСОБА_3 про неналежність та недопустимість долученого потерпілою ОСОБА_5 до матеріалів кримінального провадження та дослідженого судом диску із записом телефонної розмови між потерпілою ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_3 , суд зазначає, що долучений потерпілою запис розмови суд визнає неналежним та недопустимим доказом, оскільки такий не містить інформації, яка підлягає доказуванню відповідно до вимог ст.85 КПК України, а також зважаючи на те, що вказаний запис було виконано самостійно потерпілою ОСОБА_5 в позапроцесуальному порядку на невідомі технічні засоби та технічні носії інформації, відтак, не може бути прийнятим в якості допустимих доказів обвинувачення, оскільки не мають жодних гарантій від можливого монтажу та отримані незаконним шляхом, з огляду на обов`язковість дотримання вимог ч. 3 ст. 62 Конституції України, з урахуванням її офіційного тлумачення рішенням Конституційного суду України №12-рп/2011 від 20.10.2011 року. За вказаних обставин судом не визнається належним та допустимим доказом диск із відеозаписом, наданий обвинуваченим в судовому засіданні під час розгляду справи.

Оскільки показання свідків ОСОБА_29 та ОСОБА_7 в частині вилучення працівниками поліції з автомобіля ОСОБА_3 ножа 19.06.2016 суперечать показанням допитаних в судовому засіданні працівників поліції Могилів-Подільського ВП ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , а оглянутий в судовому засіданні протокол обшуку від 20.06.2016 складено у відповідності до вимог КПК України, у присутності понятих, містить підписи останніх, зауваження учасників обшуку і понятих під час проведення вказаної процесуальної дії відсутні, відтак, суд визнає вказаний протокол обшуку від 20.06.2018 допустимим доказом.
Викладаючи мотиви прийнятого рішення, суд також приймає до уваги рішення ЄСПЛ від 10.02.2010 у справі «Серявін та інші проти України», відповідно до якого суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, проте обсяг мотивування може бути різним залежно від характеру рішення та Висновок Консультаційної ради європейських судів № 11 (2008) відповідно до якої виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення. Відповідно до пункту 41 зазначеного Висновку обовязок судів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент сторін на підтримку кожної підстави. Обсяг цього обовязку може змінюватися залежно від характеру рішення. Відповідно до практики ЄСПЛ очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може надавати кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, у справі "Суомінен проти Фінляндії" від 1 липня 2003 року, у справі "Гірвісаарі проти Фінляндії" від 27 вересня 2001 року).
Вище зазначені обставини, встановлені під час судового розгляду визнаються судом достатніми для того, щоб зробити безспірний і єдино правильний висновок щодо винуватості ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених:
- ч. 1 ст. 125 КК України умисному легкому тілесному ушкодженні;
- ч. 1 ст. 146 КК України незаконному викраденні та позбавленні волі людини;
- ч. 2 ст. 263 КК України носінні іншої холодної зброї без передбаченого законом дозволу.
При призначенні обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, суд згідно з вимогами ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які відносяться до злочинів невеликої та середньої тяжкості, відношення обвинуваченого до скоєного, дані про особу обвинуваченого, який одружений, має на утриманні троє неповнолітніх дітей, раніше не судимий. Згідно довідок на «Д» обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває. Згідно характеристики по місцю роботи, наданої КП «Бучанське УЖКГ», характеризується позитивно.
Із досудової доповіді Чернівецького районного сектору з питань пробації вбачається, що обвинувачений ОСОБА_3 до кримінальної відповідальності притягується вперше, за місцем проживання зарекомендував себе як цілеспрямована людина, добрий батько, порядний чоловік та сім`янин, до скоєного правопорушення ставиться з негативом та усвідомлює, що протиправна поведінка не припустима в подальшому. Ризик вчинення повторного кримінального правопорушення та небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб, оцінюється як середній. Зважаючи на складену оцінку загального рівня ризику вчинення повторного кримінального правопорушення відносно ОСОБА_3 та на характеризуючі дані, преставник органу пробації прийшов до висновку про можливість виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 без позбавлення або обмеження волі на певний строк.

Обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_3 відповідно до ст. 66 КК України, судом не встановлено.
Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_3 відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.
Беручи до уваги вказані обставини у їх сукупності, а також враховуючи те, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення обвинуваченого, з урахуванням вищенаведеного, суд вважає за необхідне призначити йому покарання, що буде необхідним та достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів в межах санкції статтей Особливої частини інкримінованих йому злочинів.
Згідно вимог ч. 5 ст. 72 КК України, ОСОБА_3 слід зарахувати строк попереднього ув`язнення. При цьому суд враховує положення, викладенні у постанові Верховного суду від 06.06.2018 у справі № 180/746/16-к, де зазначено, що при зарахуванні попереднього ув`язнення у строк покарання у виді позбавлення волі або у строк іншого покарання, передбаченого ч. 1 ст. 72 КК у редакції Закону від 26 листопада 2015 року №838-VIII підлягає застосуванню стосовно періодів попереднього ув`язнення, які тривали до 20 червня 2017 року включно, у тому числі до набрання чинності вказаним Законом, а в редакції Закону від 18 травня 2017 року № 2046-VIII - до періодів, які мали місце, починаючи з 21 червня 2017 року, незалежно від того, коли було вчинено злочин за фактом якого здійснюється відповідне кримінальне провадження.

Особа також може бути за вироком суду звільнена від покарання на підставах, передбачених статтею 49 цього Кодексу ( ч.5 ст. 74 КК України).

Відповідно до ст. 49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минуло два роки - у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за яким передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі.

Відповідно до ст.12 КК України, злочином невеликої тяжкості є злочин, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років, або інше, більш м`яке покарання за винятком основного покарання у виді штрафу в розмірі понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Виходячи з того, що санкція ч.1 ст.125 КК України, передбачає покарання у вигляді штрафу або громадських робіт, або виправних робіт, тобто покарання менш суворе, ніж обмеження волі, відтак, вказаний злочин є злочином невеликої тяжкості, за вчинення якого особу може бути звільнено від кримінальної відповідальності зі спливом 2-річного строку з дня вчинення злочину.

Зважаючи, що кримінальне правопорушення за ч. 1 ст. 125 КК України було вчинено обвинуваченим ОСОБА_3 19.06.2016 і на момент ухвалення вироку сплинуло два роки з моменту його вчинення, ОСОБА_3 підлягає звільненню від призначеного покарання на підставі ст. 49, ч. 5 ст. 74 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 125 КК України.

Також, обвинувачений у судовому засіданні, не зважаючи на те, що вину у вчиненні кримінальних правопорушень не визнав, однак, зазначив, що у разі винесення судом обвинувального вироку відносно нього, заявив клопотання про застосування відносно нього амністії згідно ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році», оскільки на день набрання чинності цим Законом має трьох неповнолітніх дітей.
Відповідно до ст. 85 КК України, на підставі закону про амністію або акту про помилування засуджений може бути повністю або частково звільнений від основного і додаткового покарань.

Частиною 1,2 статті 86 КК України передбачено, що амністія оголошується законом України стосовно певної категорії осіб. Законом про амністію особи, визнані винними у вчиненні злочину обвинувальним вироком суду, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили, можуть бути повністю або частково звільнені від відбування покарання.

Відповідно до вимог п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році», який набрав чинності 7 вересня 2017 року, підлягають звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк особи, визнанні винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до ст. 12 Кримінального кодексу України, осіб, визнаних винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, а також осіб, кримінальні справи стосовно яких за зазначеними злочинами розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили, які, зокрема, не позбавлені батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років, дітей-інвалідів та/або повнолітніх сина, дочку, визнаних інвалідами.

У матеріалах справи наявні копії свідоцтв про народження, а саме: свідоцтво про народження ОСОБА_55 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , серії НОМЕР_7 ; свідоцтво про народження ОСОБА_56 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , серії НОМЕР_8 ; свідоцтво про народження ОСОБА_55 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , серії НОМЕР_9 ,відповідно до яких батьком дітей записаний ОСОБА_3 , та копії посвідчення № НОМЕР_10 від 22.05.2014.
У відповідності до вимог ст. 13 Закону України «Про амністію у 2016 році», дія цього Закону поширюється на осіб, які вчинили злочини до дня набрання ним чинності включно, і не поширюється на осіб, які вчинили триваючі або продовжувані злочини, якщо вони закінчені, припинені або перервані після набрання чинності цим Законом.

Обвинувачений ОСОБА_3 клопоче щодо застосування відносно нього амністії та звільнення від відбування покарання за вчинення злочинів, передбачених ч. 1 ст. 125, ч. 1 ст. 146, ч. 2 ст. 263 КК України. Наслідки застосування амністії обвинуваченому роз`яснено.

Обставин, передбачених ст. 9 Закону України «Про амністію у 2016 році», які б виключали можливість застосування амністії до ОСОБА_3 , судом не встановлено, амністія до нього не застосовувалась.

Враховуючи, що ОСОБА_3 є особою, на яку поширюється дія Закону України «Про амністію у 2016 році» у зв`язку з тим, що на день набрання чинності цим Законом він є батьком трьох неповнолітніх дітей, кримінальні правопорушення у вчиненні яких він обвинувачується є умисними злочинами, які відповідно до ст. 12 КК України відносяться до злочинів невеликої та середньої тяжкості, до нього раніше не застосовувалася амністія, дані злочини вчинено до набрання чинності Законом України «Про амністію у 2016 році», а також те, що Закон України «Про амністію у 2016 році» поліпшує становище обвинуваченого, зокрема, передбачає звільнення його від призначеного покарання, суд вважає необхідним клопотання обвинуваченого про його звільнення від відбування покарання на підставі ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» задовольнити.

При цьому, суд при призначенні покарання за сукупністю злочинів, передбачених ч.1 ст.146 КК України та ч.2 ст.263 КК України, вважає за доцільне застосувати ст. 75 КК України із одночасним застосуванням Закону України «Про амністію у 2016 році», що узгоджується із позицією, викладеною у постанові Верховного Суду від 06.03.2018 у справі №160/352/13-к.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_3 у вигляді особистого зобов`язання - скасувати.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні №0000561 за залучення експерта у зв`язку з проведенням експертизи №311-Х від 19.07.2016 становить 703,68 гривень, відтак, на підставі ч. 2 ст. 124 КПК України, суд вважає за необхідне стягнути їх із обвинуваченого ОСОБА_3 на користь держави.

Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до вимог ч. 9 ст. 100 КПК України.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.
Керуючись ст.ст. 368, 373-376, 392, 393, 395 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України та призначити йому покарання у вигляді штрафу у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850/вісімсот п`ятдесят/ гривень.
У відповідності до ч. 5 ст. 74 КК України звільнити ОСОБА_3 від покарання за ч. 1 ст. 125 КК України, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 146, ч. 2 ст. 263 КК України та призначити йому покарання:
- за ч. 1 ст. 146 КК України у вигляді позбавлення волі строком 2 /два/ роки;
- за ч. 2 ст. 263 КК України у вигляді позбавлення волі строком 2 /два/ роки.
На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання призначених покарань, остаточно визначити ОСОБА_3 покарання у вигляді позбавлення волі строком 3/три/ роки.

На підставі ст.75 КК України, звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, строком на 1 /один/ рік.

У відповідності до ст.76 КК України покласти на ОСОБА_3 обов`язки: періодично з`являтися на реєстрацію до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.

На підставі ч.5 ст.72 КК України, зарахувати ОСОБА_3 в строк відбування покарання строк попереднього увязнення з моменту затримання 24.07.2016 до 20.06.2017 включно, з розрахунку один день попереднього увязнення за два дні позбавлення волі, а з 21.06.2017 до 07.11.2017, з розрахунку один день попереднього увязнення за один день позбавлення волі.
У відповідності до п. «в» ч. 1 ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» ОСОБА_3 звільнити від відбування покарання за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 146, ч. 2 ст. 263 КК України, призначеного за цим вироком.

Запобіжний захід у виді особистого зобов`язання скасувати.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати у кримінальному провадженні у сумі 703/сімсот три/ гривні 68коп.
Речові докази у справі:

- туристичний металевий ніж іноземного виробництва, який міститься в спеціальному пакеті експертної служби МВС України №2600076 знищити;

- батарею живлення від мобільного телефону належну потерпілій ОСОБА_5 , яка знаходиться у поліетиленовому пакеті жовтого кольору; футболку зеленого кольору, жіночу хустку чорного кольору, які містяться в спеціальному пакеті експертної служби МВС України та поміщені до кімнати зберігання речових доказів Могилів-Подільського ВП повернути ОСОБА_5 ;

- свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу «Opel Vivaro» державний номерний знак НОМЕР_1 , мобільний телефон марки «Карбон», водійське посвідчення на ім`я ОСОБА_3 , передані обвинуваченому на зберігання згідно ухвали від 15.02.2018 залишити у володінні ОСОБА_3 .

Вирок суду може бути оскаржений до Апеляційного суду Вінницької області через Чернівецький районний суд Вінницької області протягом 30 днів з дня його проголошення.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору, направити потерпілим.

Суддя ОСОБА_1