Справа № 760/7244/18
Провадження №1-кс/760/4378/18
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2018р. м. Київ

Слідчий суддя Солом`янського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю: адвоката ОСОБА_3 (свідоцтво № 2549/10 від 15.04.2004р. про право на заняття адвокатською діяльністю та ордер), детектива Національного антикорупційного бюро України ОСОБА_4 ,

розглянув скаргу адвоката ОСОБА_3 , подану в інтересах ОСОБА_5 , на бездіяльність детектива Національного антикорупційного бюро України ОСОБА_6 , яка полягає у нездійсненні процесуальних дій у кримінальному провадженні № 0000166 від 09.03.2017р. щодо належного повідомлення ОСОБА_5 про підозру та зобов`язання уповноваженого детектива Національного антикорупційного бюро України вчинити дії щодо виключення з ЄРДР відомостей про вручення повідомлення про підозру ОСОБА_7 , -
В С Т А Н О В И В:
До Солом`янського районного суду м. Києва надійшла скарга ОСОБА_3 , подана в інтересах ОСОБА_5 , на бездіяльність детектива Національного антикорупційного бюро України ОСОБА_6 , яка полягає у нездійсненні процесуальних дій у кримінальному провадженні № 0000166 від 09.03.2017р. щодо належного повідомлення ОСОБА_5 про підозру та зобов`язання уповноваженого детектива Національного антикорупційного бюро України вчинити дії щодо виключення з ЄРДР відомостей про вручення повідомлення про підозру ОСОБА_8 .
Подана скарга обґрунтована тим, що детективом Національного антикорупційного бюро України ОСОБА_6 не здійсненні належним чином процесуальні дії у даному кримінальному провадженні, які він зобов`язаний вчинити відповідно до вимог КПК України, зокрема, детективом порушенні вимоги ст.ст. 111, 135, 276 КПК України щодо належного повідомлення ОСОБА_5 про підозру у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27, ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 369 КК України та щодо вручення цього повідомлення, тому просив зобов`язати детектива вчинити належним чином дії щодо належного повідомлення про підозру ОСОБА_9 .
Також, на думку адвоката, детективом порушені положення Конвенції Організації Об`єднаних Націй проти корупції та Європейської конвенції про взаємну допомогу у кримінальних справах, оскільки запит про надання міжнародної правової допомоги направлений до Генеральної прокуратури Князівства Монако Національним антикорупційним бюро України, який не є компетентним органом, уповноваженим на направлення запитів про надання міжнародної правової допомоги
Крім того, адвокат ОСОБА_3 з наведених підстав, просив зобов`язати уповноваженого детектива Національного антикорупційного бюро України вчинити дії щодо виключення з ЄРДР відомостей про вручення повідомлення про підозру ОСОБА_7 .
Згідно ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування судового засідання здійснювалось за допомогою технічних засобів кримінального провадження.
В судовому засіданні адвокат ОСОБА_3 підтримав подану скаргу та просив її задовольнити в повному обсязі.
Детектив ОСОБА_4 заперечував проти задоволення скарги, оскільки, на його думку, по даному кримінальному провадженні Національним антикорупційним бюро України були здійснені всі можливі процесуальні дії щодо повідомлення та вручення повідомлення про підозру ОСОБА_7 , які відповідають вимогам Закону. Крім того, на думку детектива, не підлягає задоволенню скарга адвоката в частині оскарження повідомлення про підозру, оскільки оскарження повідомлення про підозру не передбачено діючим КПК України.
Заслухавши пояснення адвоката та детектива, дослідивши матеріали скарги та додані до неї матеріали, слідчий суддя вважає, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до вимог КПК України, на судову систему покладено обов`язок контролю за діяльністю державних органів, тому слідчий суддя зобов`язаний вчасно розглядати питання законності і пропорційності дій та рішень прокурорів (слідчих) та вчасно реагувати на порушення і вчасно забезпечувати найефективніший спосіб захисту особи від свавілля держави.

Так, у рішенні Європейського суду з прав людини «Буткевічус проти Литви», заява № 48297/99, п. 43 та у рішенні «Харченко проти України», заява № 40107/02, п. 84 Судом було встановлено, що перегляд процесуальних та матеріально-правових умов застосування повноважень, з точки зору Конвенції з основоположних прав людини та громадянина, є суттєвим для забезпечення «законності». У рішеннях Європейського Суду з прав людини Суд також неодноразово акцентував увагу на тому, щоб національне законодавство відповідало вимогам верховенства права, воно повинно надавати адекватний юридичний захист від свавілля та, відповідно, із достатньою чіткістю зазначати межі повноважень, наданих компетентним органам влади, та спосіб їхнього здійснення (зокрема, рішення у справі «S. and Marper v. the United Kingdom», заяви № 30562/04 і № 30566/04, п. 95, ECHR 2008).

Також, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював у своїх рішеннях важливість і статті 5 Конвенції, оскільки у ній ідеться про одне з основних прав людини, а саме про захист окремої особи від свавільних посягань держави на її свободу (рішення по справі Боцано від 18.12.1986р.). Судовий контроль за таким вторгненням виконавчої влади, як зазначив Суд в рішенні по справі «Броуган та інші проти Сполученого Королівства» від 29.11.1988р., є важливим елементом гарантії, передбаченої п. 3 ст. 5, яка покликана довести до мінімуму небезпеку свавілля.

Судовий контроль випливає з принципу верховенства права одного з основних принципів демократичного суспільства, який зазначено в Преамбулі до Конвенції.

У Міжнародному пакті про громадянські і політичні права від 16 грудня 1966р., ратифікованому Указом Президії Верховної Ради Української РСР N 2148-VIII (2148-08) від 19.10.1973р., закріплено, що кожна держава, яка бере участь у цьому Пакті, зобов`язується: а) забезпечити всякій особі, права і свободи якої, визнані в цьому Пакті, порушено, ефективний засіб правового захисту, навіть коли це порушення було вчинене особами, що діяли як особи офіційні; b) забезпечити, щоб право на правовий захист для будь-якої особи, яка потребує такого захисту, встановлювалось компетентними судовими, адміністративними чи законодавчими властями або будь-яким іншим компетентним органом, передбаченим правовою системою держави, і розвивати можливості судового захисту; с) забезпечити застосування компетентними властями засобів правового захисту, коли вони надаються.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржена бездіяльність слідчого або прокурора, яка полягає у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування.
Бездіяльність, яка підлягає оскарженню відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК, передбачає три обов`язкові ознаки: 1) слідчий або прокурор наділені обов`язком вчинити певну процесуальну дію; 2) така процесуальна дія має бути вчинена у визначений КПК України строк; 3) відповідна процесуальна дія слідчим чи прокурором у встановлений строк не вчинена. Таким чином, наведена норма дозволяє звернутися до суду зі скаргою не на будь-яку бездіяльність, а лише щодо обов`язків, строк виконання яких чітко регламентований кримінальним процесуальним законодавством.
Відповідно до ч. 1 ст. 278 КПК України встановлено, що письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.
У ч. 1 ст. 111 КПК України визначено, що повідомлення у кримінальному провадженні є процесуальною дією, за допомогою якої слідчий, прокурор, слідчий суддя чи суд повідомляє певного учасника кримінального провадження про дату, час та місце проведення відповідної процесуальної дії або про прийняте процесуальне рішення чи здійснену процесуальну дію.
Частина 3 ст. 111 КПК України визначає, що повідомлення у кримінальному провадженні здійснюється у випадках, передбачених цим Кодексом, у порядку, передбаченому главою 11 цього Кодексу, за винятком положень щодо змісту повідомлення та наслідків неприбуття особи.
У главі 11, зокрема, в ч. 1 ст. 135 КПК України визначено, що особа викликається до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду шляхом вручення повістки про виклик, надіслання її поштою, електронною поштою чи факсимільним зв`язком, здійснення виклику по телефону або телеграмою.
Частиною 7 цієї статті передбачено, що повістка про виклик особи, яка проживає за кордоном, вручається згідно з міжнародним договором про правову допомогу, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, а за відсутності такого за допомогою дипломатичного (консульського) представництва.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 541 КПК України міжнародна правова допомога це проведення компетентними органами однієї держави процесуальних дій, виконання яких необхідне для досудового розслідування.
Згідно ч. 1 ст. 548 КПК України запит (доручення, клопотання) про міжнародне співробітництво складається органом, який здійснює кримінальне провадження, або уповноваженим ним органом згідно з вимогами цього Кодексу та відповідного міжнародного договору України, а за його відсутності згідно з цим Кодексом.
Відповідно до ч. 1 ст. 551 КПК України суд, прокурор або слідчий за погодженням з прокурором надсилає до уповноваженого (центрального) органу України запит про міжнародну правову допомогу у кримінальному провадженні, яке він здійснює.
Як встановлено в ході судового розгляду скарги, 02.02.2017р. детективом Національного антикорупційного бюро України ОСОБА_6 , за погодженням начальника першого відділу управління процесуального керівництва, підтримання державного обвинувачення та представництва в суді Спеціалізованої антикорупційної прокуратури Генеральної прокуратури України ОСОБА_10 , складено повідомлення про підозру ОСОБА_7 у вчиненні правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27, ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 369 КК України в рамках кримінального провадження № 0000215 від 23.12.2014р.
07.02.2017р., в рамках даного кримінального провадження, Національним антикорупційним бюро України був направлений запит до Генеральної прокуратури Князівства Монако про надання правової допомоги щодо вручення ОСОБА_7 письмового повідомлення про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27, ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 369 КК України.
09.03.2017р. постановою прокурора Спеціалізованої антикорупційної прокуратури Генеральної прокуратури України виділено матеріали кримінального провадження відносно ОСОБА_5 за підозрою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27, ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 369 КК України в окрема провадження за № 0000166.
24.03.2017р., 10.04.2017р., 08.06.2017р., 19.01.2018р., 14.03.2018р. постановами детектива Національного антикорупційного бюро України було прийнято рішення про зупинення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000166 від 09.03.2017р. за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27, ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 369 КК України, у зв`язку з необхідністю виконання процесуальних дій на території Князівства Монако виконання міжнародно-правового запиту щодо вручення ОСОБА_7 повідомлення про підозру.
На даний час, від компетентного органу ОСОБА_11 , відповідь про виконання запиту про міжнародно-правову допомогу, у передбаченому Конвенцією порядку не надійшла.
Крім того, в ході судового розгляду скарги, знайшли своє підтвердження доводи адвоката ОСОБА_3 стосовно того, що погоджений прокурором запит до Князівства Монако не містить назви компетентного органу запитуваної сторони. Назва компетентного органу запитуваної сторони зазначена лише у супровідному листі від 07.02.2017р. № 10-145/4580 до Генеральної прокуратури Князівства Монако.
Також, знайшли своє підтвердження і доводи адвоката стосовно того, що запити про міжнародну правову допомогу до компетентного органу Князівства Монако, направлені Національним антикорупційним бюро України з порушенням положень Конвенції Організації Об`єднаних Націй проти корупції та Європейської конвенції про взаємну допомогу у кримінальних справах, оскільки Національне антикорупційне бюро України не є центральним органом на якого, відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції Організації Об`єднаних Націй проти корупції» покладаються повноваження на право звернення із запитами про міжнародно-правову допомогу, а є лише органом, який має право направляти запити про міжнародну правову допомогу безпосередньо судовим органам запитуваної сторони.
На підтвердження своїх доводів, адвокатом ОСОБА_3 , була надана копія листа з Генеральної прокуратури України від 23.06.2016р., в якому констатується факт колізії вимог кримінально-процесуального законодавства та вимог Міжнародних договорів України про правову допомогу у кримінальних справах та Законів про їх ратифікацію щодо повноважень Національного антикорупційного бюро України про направлення запитів про міжнародну правову допомогу.
З цього ж приводу, від компетентного органу Князівства Монако надійшла відповідь про зупинення виконання запиту про міжнародну правову допомогу, з метою з`ясування компетенції Національного антикорупційного бюро України, як центрального органу України, уповноваженого направляти запити про міжнародну правову допомогу у кримінальному провадженні.
За таких обставин, слідчий суддя констатує факт, що доводи адвоката щодо невручення ОСОБА_7 повідомлення про підозру, в передбачений вимогами КПК України спосіб, знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду скарги, оскільки направлені НАБ України запити не відповідають вимогам положень Конвенції Організації Об`єднаних Націй проти корупції, Європейської конвенції про взаємну допомогу у кримінальних справах та вимогам діючого кримінально-процесуального кодексу України щодо форми та порядку здійснення запитів про міжнародну правову допомогу.
Також, доведеними є і доводи адвоката ОСОБА_3 , в тому, що повідомлення ОСОБА_7 про підозру, шляхом його вручення через захисника ОСОБА_12 , не передбачено вимогами КПК України, тобто, відбулося не у спосіб, передбачений діючим законодавством, тим більше, що слідчому судді були надані нотаріально завірені документи, в яких ОСОБА_13 повідомив, що з адвокатом ОСОБА_12 угод не укладав, а також експертне дослідження № 11 від 05.04.2018р., з якого слідує, що підпис в угоді з цим адвокатом, виконаний не ОСОБА_14 , а іншою особою.

Крім того, відповідно до наданих адвокатом ОСОБА_3 документів, за даними фактами проводиться досудове розслідування щодо подання невстановленими особами до НАБ України підробленого договору про надання послуг адвоката із ОСОБА_14 , який став підставою для накладення безпідставних арештів на майно ОСОБА_5 та втручання невстановлених осіб у діяльність судді шляхом подачі підроблених документів, з метою накладення арешту на майно ОСОБА_5 за ч.ч. 3 та 4 ст. 358, ч. 1 ст. 376 КК України.

Разом з тим, встановлені судом обставини, якими обґрунтовує свою скаргу адвокат ОСОБА_3 , в частині зобов`язання детектива НАБУ вчинити належним чином дії щодо повідомлення ОСОБА_15 про підозру, на думку слідчого судді, не є підставою для її задоволення, оскільки такі вимоги, викладені у скарзі, є такими, що не підлягають оскарженню, відповідно до вимог ст. 303 КПК України, якою передбачено вичерпаний перелік рішень, дій або бездіяльності слідчого, які можуть бути оскаржені на досудовому розслідуванні.

Відповідно не підлягають задоволенню і вимоги адвоката про зобов`язання уповноваженого детектива Національного антикорупційного бюро України вчинити дії щодо виключення з ЄРДР відомостей про вручення повідомлення про підозру ОСОБА_7 , оскільки до компетенції слідчого судді, відповідно до вимог ст. 303 КПК України, не належить вирішення таких питань на даній стадії кримінального провадження.
За таких обставин, слідчий суддя вважає необхідним відмовити в задоволенні поданої скарги.
Керуючись ст.ст. 2, 111, 135, 276, 278, 541, 548, 551, 303, 309, 372, 376 КПК України, слідчий суддя, -
У Х В А Л И В:
У задоволенні скарги адвоката ОСОБА_3 , поданої в інтересах ОСОБА_5 , на бездіяльність детектива Національного антикорупційного бюро України ОСОБА_6 , яка полягає у нездійсненні процесуальних дій у кримінальному провадженні № 0000166 від 09.03.2017р. щодо належного повідомлення ОСОБА_5 про підозру та зобов`язання уповноваженого детектива Національного антикорупційного бюро України вчинити дії щодо виключення з ЄРДР відомостей про вручення повідомлення про підозру ОСОБА_7 відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Слідчий суддя - ОСОБА_1