Єдиний унікальний номер 236/1968/18
Номер провадження 11-сс/775/282/2018

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 серпня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення апеляційного суду Донецької області у складі:

судді-доповідача: ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю

секретаря: ОСОБА_4 ,

прокурора: ОСОБА_5 ,

скаржника: ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Бахмуті Донецької області апеляційну скаргу ОСОБА_6 на ухвалу Кранолиманського міського суду Донецької області від 09 липня 2018 року про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні внесеному в ЄРДР № 000342 від 31.05.2018 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 197-1 КК України,-

ВСТАНОВИЛА:

26 червня 2019 року до Краснолиманського міського суду Донецької області звернувся слідчий Лиманського відділення поліції Слов`янського ВП ГУ НП України в Донецькій області ст. лейтенант поліції ОСОБА_7 , за погодженням з процесуальним керівником- прокурором Слов`янської місцевої прокуратури Донецької області ОСОБА_8 , із клопотанням про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000342 від 31.05.2018 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 197-1 КК України.

Клопотання обґрунтоване тим, що 31.05.2018 року до Лиманського ВП Слов`янського ВП ГУ НП у Донецькій області надійшло повідомлення УЗЕ України в Донецькій області про те, що ним отримана інформація стосовно самовільного зайняття ОСОБА_6 земельної ділянки з кадастровим номером :10:066:0070, площею 60,3700 га, із земель запасу сільськогосподарського призначення (рілля) колишньої Рідкодубівської селищної ради.

Ухвалою слідчого судді Краснолиманського міського суду Донецької області від 09 липня 2018 року клопотання задоволено. Накладено арешт на врожай сільськогосподарської культури - третікалію, який зростає на земельній ділянці з кадастровим номером :10:066:0070, площею 60,3700 га., передано вказане майно на відповідальне зберігання ОСОБА_6 із забороною відчуження вказаного майна іншим особам будь-яким способом.

З ухвалою слідчого судді не погодився ОСОБА_6 та оскаржив її в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі просить ухвалу скасувати та у задоволені клопотання про арешт майна відмовити. На обґрунтування своїх вимог вказує, що 19.03.1998 року Краснолиманська міська рада Донецької області, прийняла рішення про надання йому земельної ділянки для ведення селянського господарства площею 100 Га. 23.04.1998 року він отримав Державний акт на право постійного користування землею. В вересні 2015 року звернувся для виготовлення технічної документації, проте йому відмовили через технічні помилки у Державному акті. 17.02.2017 року Краснолиманським міським судом Донецької області визнано право постійного користування на земельну ділянку ні підставі акту виданого 23.04.1998 року. Стверджує, що в його діях відсутній склад злочину передбаченого ст.. 197-1 КК України.

Заслухавши доповідь судді, думку ОСОБА_6 , який просив апеляційну скаргу задовольнити та ухвалу слідчого судді скасувати, думку прокурора, який просив ухвалу слідчого судді залишити без змін, вивчивши матеріали кримінального та судового провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Відповідно до наданих матеріалів, 31.05.2018 року Лиманським ВП Слов`янського ВП ГУНП в Донецькій області внесено відомості до ЄРДР № 0000342 за фактом самовільного зайняття земельної ділянки сільськогосподарського призначення Лиманської об`єднаної територіальної громади за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 197-1 КК України.

Частиною 1ст. 170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існують достатні підстави вважати, що воно є предметом, засобом чи знаряддям вчинення злочину, доказом злочину, набуте злочинним шляхом, доходом від вчиненого злочину, отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину або може бути конфісковане у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого чи юридичної особи, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру, або може підлягати спеціальній конфіскації щодо третіх осіб, юридичної особи або для забезпечення цивільного позову. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відповідно до ч. 1 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до п. п. 2, 3 ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна є одним з видів заходів забезпечення кримінального провадження, а отже за правилами ст. 132 КПК України його застосування не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Цих вимог слідчим суддею не було дотримано.

Переглядаючи рішення слідчого судді в апеляційному порядку, судова колегія виходить з того, що в матеріалах справи відсутні підстави для задоволення клопотання слідчого.

Аналізуючи матеріали провадження колегія суддів приходить до висновку, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування не виправдовують таке втручання, як арешт врожаю з метою забезпечення кримінального провадження, а слідчий суддя не дав належну оцінку сукупності отриманих доказів, де взагалі відсутні посилання на співрозмірність та розумність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також не врахував негативні наслідки для власника майна, а тому доводи апелянта стосовно незаконності і необґрунтованості ухвал слідчого судді слід визнати переконливими.

Зокрема, врожай сільськогосподарської культури - третікалію, який зростає на земельній ділянці з кадастровим номером :10:066:0070, площею 60,3700 га не є ні обєктом, ні предметом кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.197-1 КК України, а тому немає жодних підстав вважати, що він, як майно на яке накладено арешт, відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України, так як на даний час його фактично не існує, а на вказаних земельних ділянках знаходяться рослини третікалію.

З огляду на це посилання слідчого судді на наявність постанови про визнання зазначеного майна речовим доказом також не може бути підставною для накладення арешту.

Окрім того, клопотання слідчого про накладення арешту на врожай третікалію не узгоджується з вимогами ст. 171 КПК України, щодо необхідності зазначення точної кількості та індивідуальних характеристик майна про арешт якого йдеться у клопотанні слідчого.

Відповідно до ч.1 ст.173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 КПК України.

Санкція ч. 1 ст. 197-1 КК України не містить додаткового покарання у вигляді конфіскації врожаю, ч. 1 ст. 197-1 КК України не передбачено накладення арешту на майно, тоді як клопотання не конкретизоване щодо підстав, у зв`язку з якими потрібно здійснити арешт майна та спосіб його виконання з урахуванням специфіки збору врожаю третікалія в необхідні строки. В разі запізнення збору врожаю третікалію, будуть спричинені суттєві збитки.

До того ж, вартість майна, яке належить арештувати з метою стягнення отриманої неправомірної вигоди, повинна бути співрозмірною розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням. А вартість майна зазначена у клопотанні прокурора, фактично не з`ясовано.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини має існувати розумна пропорційність між заходами і метою, заради якої їх застосовано (рішення у справі «Літґоу та інші проти Сполученого Королівства»). Справедливий баланс має бути дотриманий між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами захисту основних прав людини. Необхідний баланс не буде дотриманий, якщо особа, про яку йдеться, несе «індивідуальний і надмірний тягар» (рішення у справі «Брумареску, Трегубенко проти України»). Судам належить з`ясувати, чи дотримано справедливої рівноваги між вимогами загального інтересу і вимогами захисту основних прав громадян (рішення у справах «Спорронг і Льонрот проти Швеції», «Іатрідіс проти Греції»).

Отже, постановлення слідчим суддею ухвали про арешт врожаю соняшника, зокрема шляхом заборони відчуження вказаного майна іншим особам будь-яким способом, могло призвести до суттєвих збитків господарству, чим порушено приписи статті 174 КПК України та не дотримано принципу пропорційності.

Доводи ОСОБА_6 щодо законного використання зазначеної земельної ділянки, у зв`язку з встановленням факту належності державного акту на право постійного користування землею є передчасними та можуть бути предметом розгляду під час судового розгляду кримінального провадження щодо нього.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що слідчий суддя недостатньо ретельно перевірив доводи, викладені в клопотанні та безпідставно наклав арешт на врожай сільськогосподарської культури.

За таких обставин апеляційні вимоги підлягають задоволенню, а ухвала слідчого судді скасуванню із ухваленням нової ухвали про відмову в задоволенні клопотання про арешт майна.

Керуючись ст.ст.170,173,309,376,405,407,422 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Кранолиманського міського суду Донецької області від 09 липня 2018 року про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні внесеному в ЄРДР № 0000342 скасувати.

Постановити нову, якою задоволені клопотання слідчого Лиманського відділення поліції Слов`янського ВП ГУ НП України в Донецькій області ст. лейтенант поліції ОСОБА_7 про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000342 від 31.05.2018 року відмовити.

Ухвала апеляційного суду є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді