Справа № 161/7419/18 Провадження №11-сс/773/256/18 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія: запобіжний західДоповідач: ОСОБА_2
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 травня 2018 року місто Луцьк

Апеляційний суд Волинської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , Лівандовської ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисників адвокатів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

підозрюваного ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги захисників ОСОБА_7 та ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 23.05.2018 у кримінальному провадженні № 0000213 від 25.03.2018 щодо

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Луцька, жителя АДРЕСА_1 , неодруженого, громадянина України, згідно з ст. 89 КК України не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст.146 ч.2, 186 ч.2, 189 ч.2 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Як убачається із матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_9 близько 01 години 25.03.2018 в м.Луцьку по вул.Гордіюк, навпроти будинку № 37, за попередньою змовою з ОСОБА_11 та невстановленою особою, діючи з корисливих мотивів, шляхом застосуванням фізичної сили до потерпілого ОСОБА_12 викрали останнього, помістивши у вантажний мікроавтобус марки «Volkswagen LT 35», р.н.з. НОМЕР_1 , яким користується ОСОБА_9 , після чого проти волі потерпілого перевезли його до домогосподарства за адресою: АДРЕСА_1 , у якому проживає ОСОБА_9 . При цьому, під час перевезення, за кермом автомобіля перебував ОСОБА_9 , а ОСОБА_11 , перебуваючи у вантажному відділі автомобіля, надягнув на голову потерпілого мішок та наносив удари кулаками по тілу, голові, кінцівках останнього, заподіюючи тілесні ушкодження та висловлював погрозу фізичною розправою, що потерпілий сприйняв як реальну загрозу для свого здоров`я та життя. Близько 02 години 25.03.2018, прибувши до вказаного господарства, ОСОБА_11 , ОСОБА_9 та невстановлена особа примусово помістили ОСОБА_12 у підвальне приміщення гаража, де незаконно утримували, позбавивши волі, при цьому із застосуванням фізичної сили, яка проявилася у нанесенні ОСОБА_11 ударів кулаками по голові, тілу та кінцівках, відкрито заволоділи майном потерпілого та висловили вимогу передачі грошових коштів в сумі 2000 доларів США, як умову за його звільнення. При цьому ОСОБА_9 та невстановлена особа перебували біля входу у підвальне приміщення, перешкоджаючи можливості втечі потерпілого, а також в подальшому з цією ж метою спільно з ОСОБА_11 закривали вхід у нього, а також в приміщенні гаража залишали собаку бійцівської породи. Близько 16 години 25.03.2018, потерпілий ОСОБА_12 скориставшись тим, що певний проміжок часу за ним ніхто нагляд не здійснював, зумів втекти.

Крім цього, близько 02 години 25.03.2018 в АДРЕСА_1 , ОСОБА_9 , діючи умисно, з корисливих мотивів, за попередньою змовою з ОСОБА_11 та невстановленою особою, застосовуючи до ОСОБА_12 , якого примусово помістили у підвальне приміщення, незаконно позбавивши волі, застосовуючи фізичне насильство, яке проявилося у нанесенні ОСОБА_11 ударів кулаками по голові, тілу та кінцівках, та погрозою застосування фізичного насильства, відкрито викрали у потерпілого мобільний телефон марки «Samsung» з сім-карткою, бейсболку та грошові кошти в сумі 400 грн.

Крім цього, близько 02 години 25.03.2018 в АДРЕСА_1 , ОСОБА_9 діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, за попередньою змовою з ОСОБА_11 та невстановленою особою, застосовуючи до ОСОБА_12 , якого примусово помістили у підвальне приміщення, незаконно позбавивши волі, застосовуючи фізичне насильство, яке проявилося у нанесенні ОСОБА_11 ударів кулаками по голові, тілу та кінцівках, та погрозою застосування фізичного насильства до потерпілого, вимагали у ОСОБА_12 2000 доларів США, як умову за його звільнення, після чого заставили потерпілого власноручно написати розписку про нібито отримання ним 14.02.2014 від ОСОБА_11 вказаних коштів у борг, яку в подальшому мали намір спільно використати з метою отримання вказаної суми коштів від батьків потерпілого.

По даному факту 25.03.2018 внесено відомості до ЄРДР № 0000213 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст.146 ч.2, 186 ч.2, 189 ч.2 КК України, а 26.03.2018 ОСОБА_9 повідомлено про підозру в скоєнні даних кримінальних правопорушень.

27.03.2018 слідчим суддею Луцького міськрайонного суду Волинської області ОСОБА_9 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів до 23 травня 2018 року включно, без визначення застави.

Прокурор Луцької місцевої прокуратури ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області з клопотанням про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_9 на строк 60 днів.

Клопотання умотивоване тим, що ОСОБА_9 підозрюється у вчиненні тяжких злочинів, за які передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 7 років, не має міцних соціальних зв`язків по місцю проживання, не займається суспільно-корисною діяльністю, немає постійного місця роботи та джерела прибутку, зважаючи на обставини, які свідчать про неможливість запобігання ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, на думку прокурора є достатні підстави вважати, що вказана особа, перебуваючи на волі може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, продовжуватиме вчиняти кримінальні правопорушення, чинитиме тиск та впливатиме свідків та потерпілого, для зміни ними показань, у разі обрання запобіжного заходу, не пов`язаного із позбавленням волі, а також на наявність ризиків, що підозрюваний вчинить дії, які є підставою для застосування запобіжного заходу, передбачених п.п.1, 2, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, які на даний час не зменшилися.

Оскаржуваною ухвалою слідчого судді від 23.05.2018 задоволено клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_9 ..

В задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_9 про зміну запобіжного заходу постановлено відмовити.

Застосований відносно підозрюваного ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою продовжено строком на 34 дні до 25 червня 2018 року включно.

Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що в судовому засіданні прокурором та слідчим доведено, наявність ризиків, які визначені ст.177 КПК України, враховуючи дані про особу ОСОБА_9 , який підозрюється у вчиненні кількох тяжких злочинів, за які передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 7 років, відсутність міцних соціальних зв`язків по місцю проживання, не займається суспільно-корисною діяльністю, не має постійного місця роботи та джерела прибутку, тому існують достатні підстави вважати, що останній надалі може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, продовжуватиме вчиняти кримінальні правопорушення, чинитиме тиск та впливатиме на свідків та потерпілого, з метою зміни ними показань, у разі обрання запобіжного заходу не пов`язаного із позбавленням волі, а також на наявність ризиків, що підозрюваний вчинить дії, які є підставою для застосування запобіжного заходу, передбачені п.п.1, 2, 3, 4, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, які на даний час не зменшилися, запобігти яким шляхом застосування до нього більш м`яких запобіжних заходів, у тому числі, домашнього арешту неможливо.

Не погодившись із рішенням слідчого судді, захисник ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді щодо ОСОБА_9 скасувати та ухвалити нову, якою обрати ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту. Зазначає, що слідчий суддя безпідставно продовжив підозрюваному найсуворіший запобіжний захід, належним чином не мотивувавши свого рішення, а також не врахувавши при цьому, що досудове розслідування закінчилось, ОСОБА_9 потребує лікування, яке в умовах тримання під вартою йому не забезпечується, заперечував проти обрання щодо нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, переконував, що не планує ухилятися від розслідування та суду. Таким чином, захисник вважає, що ухвала слідчого судді не відповідає вимогам кримінального процесуального законодавства України, а також практиці Європейського Суду з прав людини.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 також просить ухвалу слідчого судді щодо ОСОБА_9 скасувати та ухвалити нову, якою обрати ОСОБА_9 запобіжний захід, не пов`язаний із позбавленням волі. Стверджує, що ухвала слідчого судді є незаконною та необґрунтованою. Вважає, що клопотання прокурора подане із порушенням норм кримінального процесуального законодавства, а тому є нелегітимним. Також до матеріалів провадження прокурором не долучено документів про продовження строку досудового розслідування у даному провадженні. У клопотанні не наведено обов`язкові обставини, які виникли після прийняття попереднього рішення про арешт, застосованого 27.03.2018. Також завищено обсяг кваліфікації діянь підозрюваного, опис фактичних обставин є неконкретним, не розкрито об`єктивну та суб`єктивну сторону висунутих правопорушень. У провадженні не підтверджені документально ризики, передбачені ст. 177 КПК України, не враховано позитивні дані про особу ОСОБА_9 .

Таким чином, захисник вважає, що ухвала слідчого судді не відповідає вимогам КПК України, Конституції України та Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

В доповненнях до апеляційної скарги адвокат ОСОБА_8 просив повернути з-під арешту без права відчуження третій особі, законному власнику ОСОБА_13 автомобіль марки «Volkswagen LT-35». Зазначає, що ухвалою слідчого судді від 17.04.2018 розглянуто клопотання ОСОБА_13 про зміну ухвали Луцького міськрайонного суду від 27.03.2018.

Заслухавши суддю-доповідача, який виклав суть ухвали слідчого судді та основні доводи апеляційних скарг, пояснення підозрюваного ОСОБА_9 та його захисників, які підтримували апеляційну скаргу і просили скасувати ухвалу слідчого судді та обрати запобіжний захід, не пов`язаний із позбавленням волі, прокурора, який її заперечував та просив залишити ухвалу слідчого судді без змін, пояснення слідчого, дослідивши матеріали провадження, апеляційний суд доходить висновку, що апеляційні скарги захисників до задоволення не підлягають з таких підстав.

Згідно з положеннями ст.197 КПК України строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідуванням, передбаченого законодавством, за умови доведення прокурором в клопотанні поданому до суду в порядку ст.199 КПК України, обставин, які свідчать про те, що заявлені ризики не зменшилися, або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою, а також обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення строку дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Дані вимоги закону при розгляді клопотання про продовження строку тримання під вартою щодо ОСОБА_9 слідчим суддею були дотримані в повному обсязі.

Як убачається з матеріалів провадження, 26.03.2018 ОСОБА_9 було повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.146, ч.2 ст.186, ч.2 ст.189 КК України, які відносяться до категорії тяжких та середньої тяжкості.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_9 у вчиненні вказаних кримінальних правопорушень повністю стверджується зібраними у кримінальному провадженню доказами, а саме, протоколами прийняття заяв потерпілого ОСОБА_12 про вчинене кримінальне правопорушення від 25.03.2018, протоколом огляду місця події від 25.03.2018, протоколом обшуку від 25.03.2018, протоколами допиту потерпілого ОСОБА_12 від 25.03.2018, протоколом освідування потерпілого ОСОБА_12 від 26.03.2018, протоколами допиту свідків ОСОБА_14 від 26.03.2018 та ОСОБА_15 від 27.03.2018.

Вирішуючи питання про застосування щодо ОСОБА_9 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчий суддя в цілому мотивував своє рішення.

Ухвалою слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 27.03.2018 ОСОБА_9 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів до 23 травня 2018 року включно, без визначення застави, яка ухвалою Апеляційним судом Волинської області від 03.04.2018 залишена без змін.

Як правильно встановлено оскаржуваною ухвалою слідчого судді від 23.05.2018, ризики враховані слідчим суддею при обранні запобіжного заходу відносно ОСОБА_9 у вигляді тримання під вартою терміном на 34 дні на даний не зменшилися.

Як вбачається із матеріалів провадження, ОСОБА_9 раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, відбував покарання у місцях позбавлення волі, на шлях виправлення не став, знову підозрюється у вчиненні умисних злочинів за попередньою змовою групою осіб, які відносяться до категорії тяжких та середньої тяжкості, що свідчить про підвищену суспільну небезпечність підозрюваного.

Крім того, ОСОБА_9 суспільно корисною діяльністю не займається, міцних соціальних зв`язків не має.

Відповідно до постанови керівника Луцької місцевої прокуратури ОСОБА_16 від 21.05.2018 строк досудового розслідування кримінального провадження продовжено до трьох місяців, тобто до 25 червня 2018 включно.
Термін запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_9 закінчувався 24.05.2018.

Прокурором та слідчим доведено, що ризики, передбачені ст.177 КПК України, у кримінальному провадженні не змінились, а тому відсутні підстави для застосування іншого, більш м`якого запобіжного заходу ОСОБА_9 та є необхідність подальшого тримання під вартою підозрюваного.

Те, що ОСОБА_9 хворіє та зацікавлений у розслідуванні справи, на що посилається захисник ОСОБА_7 у апеляційній скарзі, ризики у кримінальному провадженні не зменшують та на правильність висновку щодо необхідності застосування до підозрюваного саме запобіжного заходу у виді тримання під вартою не впливають.
Не заслуговують на увагу також твердження захисника ОСОБА_8 в апеляційній скарзі про те, що в провадженні в повному обсязі не розкрито об`єктивних і суб`єктивних ознак інкримінованих кримінальних правопорушень, які свідчать про вчинення ОСОБА_9 кримінальних правопорушень.

Як убачається із п.48 рішення Європейського Суду з прав людини «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13.11.2007, «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».
Крім того, фактичні обставини кримінального провадження, питання винності чи не винності ОСОБА_9 в скоєнні кримінальних правопорушень, а також питання відносності та допустимості доказів вирішуються під час іншої стадії кримінального процесу - судовому провадженні під час розгляду справи по суті в суді першої інстанції.
Враховуючи приписи ч.4 ст.183 КПК України, слідчий суддя правильно не застосовував альтернативний запобіжний захід у вигляді застави щодо ОСОБА_9 , оскільки останній підозрюється у скоєнні кримінальних правопорушень із застосуванням насильства до потерпілого, а також із погрозою його застосування.

Що стосується доповнень до апеляційної скарги захисника ОСОБА_8 про звільнення з-під арешту та повернення автомобіля ОСОБА_13 , то вони не заслуговують на увагу, оскільки предметом даного апеляційного розгляду є ухвала слідчого судді Луцького міськрайонного суду від 23.05.2018 про продовження застосованого щодо ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Крім того, приписами ч.1 ст.404 КПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

В даному провадженні захисниками ОСОБА_7 та ОСОБА_8 оскаржено ухвалу слідчого судді про продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_9 .

В апеляційних скаргах захисників ставилось питання про скасування оскаржуваної ухвали слідчого судді та застосування щодо підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу.

За таких обставин, враховуючи вимоги кримінального процесуального законодавства, апеляційний суд не перевіряє доводи захисника ОСОБА_8 , викладені ним у доповненнях до апеляційної скарги.

Ухвала слідчого судді є законною та обґрунтованою, а тому підстав для її скасування з мотивів, викладених в апеляційних скаргах захисників, апеляційний суд не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись статтями 376, 197, 199, 405, 407, 422 КПК України, Апеляційний суд Волинської області,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційні скарги захисників ОСОБА_7 та ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 23.05.2018 щодо ОСОБА_10 без змін.

Ухвала є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: