АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/1320/18 Справа № 204/2689/17 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 серпня 2018 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:
секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
особи, відносно якої застосовано
заходи медичного характеру ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,
представника медичного
закладу ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі, матеріали заяви лікаря-психіатра ДЗ «Українська психіатрична лікарня з суворим наглядом МОЗ України» про продовження застосування примусових заходів медичного характеру в умовах психіатричної лікарні з суворим наглядом відносно ОСОБА_7 , за апеляційною скаргою захисника останнього адвоката ОСОБА_8 на ухвалу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 11 травня 2018 року,-
В С Т А Н О В И Л А:
Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 11 травня 2018 року продовжено строки застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричної лікарні з суворим наглядом відносно ОСОБА_7 .
Мотивуючи прийняте рішення, суд першої інстанції посилався на те, що ОСОБА_7 страждає тяжким психічним розладом і вчинив дії, які являють собою безпосередню небезпеку для нього та оточуючих.

В апеляційній скарзі захисник просить ухвалу суду скасувати, постановивши нову, якою відмовити у задоволенні заяви лікаря-психіатра ДЗ «Українська психіатрична лікарня з суворим наглядом МОЗ України» про продовження застосування примусових заходів медичного характеру в умовах психіатричної лікарні з суворим наглядом відносно ОСОБА_7 .
Свої вимоги адвокат обґрунтовує тим, що суд не надав належної оцінки поясненням ОСОБА_7 , який вказав на те, що одужав в нього не спостерігається продовження психічної хвороби, а також тим обставинам, що останній перебуває на лікуванні тривалий час.
Заслухавши суддю-доповідача, думку захисника та особи, відносно якої застосовано заходи медичного характеру, які апеляційну скаргу підтримали, думку прокурора та представника медичного закладу, які проти задоволення апеляційної скарги заперечували, перевіривши провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що вона підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ч. 3 ст. 415 КПК України, висновки і мотиви, з яких скасовані судові рішення, є обов`язковими для рішення суду першої інстанції при новому розгляді.

Колегією суддів встановлено, що апеляційний розгляд зазначеного провадження здійснюється не вперше.

Так, ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 04 серпня 2017 року було продовжено строки застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_7 .

Разом із цим, ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 28 листопада 2017 року вказане рішення було скасовано та призначено новий розгляд у суді першої інстанції.

Мотивуючи ухвалене рішення, суд апеляційної інстанції посилався на те, що всупереч вимогам ч. 1 ст. 95 КПК України, заява про продовження строків застосування заходу медичного характеру була подана лікарем-психіатром, психіатричну допомогу ОСОБА_7 не надавав та не надає.

Між тим, судом першої інстанції не було надано належної оцінки зазначеним обставинам.

Як вбачається з ухвали Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 11 травня 2018 року, яка була постановлена після повернення провадження до суду першої інстанції, суд на вказані обставини увагу не звернув та вимоги ч. 3 ст. 415 КПК України не виконав.

Окрім того, відповідно до ч. 5 ст. 94 КК України, щодо психічного хворого, який вчинив суспільно небезпечне діяння, пов`язане з посяганням на життя інших осіб, а також щодо психічного хворого, який за своїм психічним станом і характером вчиненого суспільно небезпечного діяння становить особливу небезпеку для суспільства і потребує тримання у психіатричному закладі та лікування в умовах суворого нагляду, застосовується госпіталізація до психіатричного закладу з суворим наглядом.

Згідно зі ст. 19 Закону України «Про психіатричну допомогу», питання про зміну або припинення застосування примусового заходу медичного характеру вирішується судом у разі такої зміни стану психічного здоров`я особи, за якої відпадає необхідність застосування раніше призначеного заходу або виникає необхідність у призначенні іншого примусового заходу медичного характеру чи якщо особа видужала.
Відповідно до ч. 2 ст. 514 КПК України, зміна або припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється, якщо особа, яка вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності, видужала або якщо внаслідок змін у стані її здоров`я відпала потреба в раніше застосовуваних заходах медичного характеру.
Приймаючи рішення про необхідність продовження строків застосування примусових заходів медичного характеру, суд першої інстанції на вимоги кримінального та кримінального процесуального законів, якими регламентовано підстави для прийняття зазначеного рішення, взагалі не посилався та докладні мотиви свого рішення про необхідність продовження застосування примусових заходів медичного характеру не навів.

На переконання колегії суддів, вказані обставини у сукупності перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 409 КПК України, до підстав для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції належить істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Згідно зі ст. 412 КПК України, істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Відповідно до вимог ч. 6 ст. 9 КПК України, у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою ст. 7 цього Кодексу.

Приймаючи до уваги той факт, що діючим КПК України в перелік істотних порушень кримінального процесуального закону, передбачених ст. 412 КПК України, та підстав для призначення нового розгляду в суді першої інстанції не входять зазначені порушення, виходячи з загальних засад кримінального провадження, а саме з вимог п. 2 ч. 1 ст. 7 КПК України, згідно з якими до загальних засад кримінального провадження відноситься законність, колегія суддів вважає, що ухвала суду підлягає скасуванню з призначенням нового судового розгляду у суді першої інстанції.

Таким чином, перевіривши матеріали кримінального провадження та надавши їм належну оцінку, колегія суддів приходить до висновку про те, що судом першої інстанції не дотримано вимог кримінального процесуального закону, а ухвалене ним рішення підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду у суді першої інстанції.

Отже, скасовуючи ухвалу у зв`язку з істотним порушеннями вимог кримінального процесуального закону, колегія суддів не входить в обговорення інших доводів, викладених в апеляційній скарзі, не досліджує їх та вважає, що останні підлягають ретельній перевірці під час нового судового розгляду.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 407, 409, 412 КПК України, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_7 задовольнити частково.
Ухвалу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 11 травня 2018 року, якою продовжено строки застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_7 , скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.
Судді :