Дата документу Справа № 317/3429/17
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 317/3429/17 Головуючий в 1 інст.: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/778/597/18 Доповідач в 2 інст.: ОСОБА_2
Категорія: ч. 1 ст. 249 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2018 року м. Запоріжжя
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області в складі:
головуючого ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
за участю прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Апеляційного суду Запорізької області в місті Запоріжжі кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні прокурора Запорізької місцевої прокуратури № 2 Запорізької області ОСОБА_8 на вирок Запорізького районного суду Запорізької області від 22 листопада 2017 року, яким
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Запоріжжя, громадянин України, українець, маючий середню освіту, не одружений, не працюючий, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий,
визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 249 КК України та йому призначено покарання у вигляді 1 року обмеження волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік, з покладенням обов`язків, передбачених п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України.
Запобіжний захід по справі не обирався.
Цивільний позов Управління Державного рибного господарства в Запорізькій області задоволено та постановлено стягнути з ОСОБА_7 на користь держави 15580 грн. 50 коп.
Долю речових доказів вирішено відповідно до ст. ст. 96-1, 96-2, 100 КПК України,

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком суду ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 249 КК України за наступних обставин.

10 жовтня 2017 року приблизно о 10 год. 00 хв., ОСОБА_7 маючи умисел на незаконне зайняття рибним добувним промислом, діючи умисно, знаходячись на березі Каховського водосховища р. Дніпро, поблизу с. Червонодніпровка Запорізького району, Запорізької області, в порушення ст. 63 Закону України «Про тваринний світ» та п.п. 3.15 «Правил любительського та спортивного рибальства», яке затверджене наказом Державного комітету рибного господарства України від 15 лютого 1999 року, займався незаконним рибним добувним промислом за допомогою забороненого знаряддя лову: «раколовка», під час якого незаконно виловив 611 особин «Раку», вартістю згідно з розрахунком до Додатку 1 до Постанови Кабінету Міністрів України від 21.11.2011 року №1209 «Про затвердження такс для обчислення розміру відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок незаконного добування (збирання) або знищення цінних видів водних біоресурсів» - 25 грн. 50 коп. за одну особину, на загальну суму 15580 грн. 50 коп., чим згідно з висновком «Інституту рибного господарства» Національної академії аграрних наук України, завдано істотної шкоди рибному господарству України.
В апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи встановлені судом фактичні обставини справи, доведеність вини ОСОБА_7 та кваліфікацію судом його дій, вважає оскаржуваний вирок незаконним через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність в частині вирішення питання щодо речових доказів.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що судом першої інстанції було недостатньо враховано норми ст.ст. 96-1, 96-2 КК України, у зв`язку з чим неправильно вирішено долю речових доказів.

Вважає, що 15 саморобних раколовок, які судом першої інстанції було постановлено знищити, є знаряддям вчиненого кримінального правопорушення, а тому підлягають спеціальній конфіскації.

Просить вирок суду змінити, постановити новий, яким визнати ОСОБА_7 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 249 КК України та призначити йому покарання у вигляді 1 року обмеження волі, на підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнити його від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік та покладенням обов`язків повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи, періодично з`являтись для реєстрації. На підставі ст.ст. 96-1, 96-2 КК України застосувати у даному кримінальному провадженні спеціальну конфіскацію, а саме: конфіскувати у власність держави 611 особин раків, передані на зберігання ТОВ «Борисфен -2010» та 15 саморобних раколовок, переданих на відповідальне зберігання до кімнати речових доказів Запорізького РВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області.

Заслухавши суддю доповідача, прокурора, яка апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні підтримала частково, вважала, що підстави для ухвалення вироку апеляційним судом за доводами, викладеними в апеляційній скарзі, відсутні, разом з тим вважала, що наявні підстави для зміни вироку суду з огляду на необхідність застосування спеціальної конфіскації до предметів злочину, вислухавши обвинуваченого ОСОБА_7 , який не заперечував проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у скарзі доводи, провівши судові дебати та надавши обвинуваченому останнє слово, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.
Відповідно до вимог ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, за обставин, викладених у вироку, а також висновки суду про юридичну кваліфікацію дій обвинуваченого за ч. 1 ст. 249 КК України є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам справи та підтверджені наявними у справі доказами, які досліджувались за згодою усіх учасників провадження, у тому числі обвинуваченого ОСОБА_7 в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, і в апеляційній скарзі не оспорюються.
Доводи прокурора про неправильне застосування судом кримінального закону, оскільки не застосовано спеціальну конфіскації до предмету злочину та знаряддя злочину, як на підставу для змінити вироку суду, заслуговують на увагу.
Відповідно до ч. 1 ст. 96-1 КК України, спеціальна конфіскація полягає у примусовому безоплатному вилученні за рішенням суду у власність держави грошей, цінностей та іншого майна у випадках, визначених цим Кодексом, за умови вчинення умисного злочину або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, за які передбачено основне покарання у виді позбавлення волі або штрафу понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а так само передбаченого частиною першою статті 249 цього Кодексу.
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 96-2 КК України, спеціальна конфіскація застосовується у разі, якщо гроші, цінності та інше майно були підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення злочину крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), який не знав і не міг знати про їх незаконне використання.
Відтак, суд, ухвалюючи вирок, безпідставно не застосував вказану норму закону, при вирішення питання про долю 611 особин раків та 15 саморобних раколовок, які є знаряддям вчинення злочину.
Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 408 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції має право змінити вирок, якщо його зміна не погіршує становища обвинуваченого.
Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.
З огляду на викладене, апеляційна скарга прокурора з наведених у ній мотивів підлягає задоволенню у зв`язку з неправильним застосуванням судом кримінального закону на підставі п. 4 ч. 1 ст. 409 КПК України, а вирок суду першої інстанції зміні в частині вирішення питання щодо речових доказів.
Разом з тим, оскільки підстави для скасування вироку і ухвалення нового апеляційним судом, передбачені ст. 420 КПК України відсутні, недолік судового рішення підлягає усуненню шляхом постановлення ухвали апеляційного суду і відповідно апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню частково.
На підставі зазначеного, керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 408, 409, 413, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні прокурора Запорізької місцевої прокуратури № 2 Запорізької області ОСОБА_8 на вирок Запорізького районного суду Запорізької області від 22 листопада 2017 року, задовольнити частково.
Вирок Запорізького районного суду Запорізької області від 22 листопада 2017 року, відносно ОСОБА_7 в частині вирішення питання щодо речових доказів, змінити.
На підставі ст.ст. 96-1, 96-2 КК України, застосувати спеціальну конфіскацію до предмету злочину незаконно виловлених 611 особин раку та знаряддя злочину 15 саморобних раколовок.
В решті вирок залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення.
Касаційна скарга на ухвалу може бути подана безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її оголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4