ЖОВТНЕВИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
справа № 201/5033/18
провадження №1-кс/201/3740/2018
УХВАЛА
ІМЕНЕМУКРАЇНИ
06 червня 2018 року Жовтневий районний суд
м. Дніпропетровська
у складі: головуючого слідчого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2
за участі скаржника ОСОБА_3
прокурора ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська у м. Дніпрі скаргу ОСОБА_3 про зобов`язання слідчого першого слідчого відділу прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_4 розглянути його клопотання про визнання ОСОБА_3 потерпілим у кримінальному провадженні № 0001367, -
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_3 звернувся до суду із скаргою, в якій просить зобов`язати слідчого ОСОБА_4 (першого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Дніпропетровської області) розглянути його заяви про залучення ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0001367 у якості потерпілого, в порядку ст. 55, ст. 220 КПК України.
В обґрунтування доводів, скаржник зазначає, що він звертався до прокуратури Дніпропетровської області з клопотання про визнання його потерпілим у кримінальному провадженні №0001367, однак у зв`язку із бездіяльністю слідчого, станом на день подання скарги, відповіді надано не було, оскільки останні ігнорують їх в повному обсязі.
В судовому засіданні заявник підтримав доводи та вимоги скарги, просив її задовольнити.
Прокурор ОСОБА_4 заперечував проти задоволення скарги.
Дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя приходить до наступного правового висновку з таких підстав.
Чинним Кримінальним процесуальним кодексом України, зокрема Главою 26, передбачений порядок оскарження рішень, дій, бездіяльності слідчого, прокурора під час досудового розслідування.
Об`єктом оскарження на підставі глави 26 КПК України може бути тільки рішення, дії, бездіяльність слідчого, прокурора при здійсненні своїх повноважень під час досудового розслідування.
Частиною 1 ст. 303 КПК України передбачений перелік рішень, дій, бездіяльності слідчого або прокурора, які підлягають оскарженню під час досудового розслідування, який є вичерпним.
Частиною 2 ст. 303 КПК України визначається інший порядок оскарження та розгляду інших скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого під час підготовчого провадження у суді згідно з правилами статей 314-316 КПК України.
Пунктом 1 ч. 1 ст. 303 КПК України визначено, що під час досудового розслідування може бути оскаржена бездіяльність слідчого/прокурора у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк.
Отже, законодавцем визначена наявність зв`язку між обов`язком слідчого чи прокурора вчинити визначені КПК України дії та строком, у межах якого зазначені особи зобов`язані їх вчинити.
Таким чином, в порядку п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України може бути оскаржена бездіяльність слідчого чи прокурора щодо нездійснення певної процесуальної дії, яку вони зобов`язані вчинити у відповідності до КПК України і ця процесуальна дія має бути вчинена у строки, визначені КПК України.
В іншому випаду, у відповідності до положень п. 7 ч.1 ст. 303 КПК України, особа наділена правом оскаржити рішення слідчого чи прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій.
У п.1.3. Узагальнення «Про практику розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність органів досудового розслідування» (лист від 12.01.2017 № 9-49/0/4-17) Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ звернув увагу на те, що бездіяльність, яка підлягає оскарженню відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК, передбачає три обов`язкові ознаки: 1) слідчий або прокурор наділені обов`язком вчинити певну процесуальну дію; 2) така процесуальна дія має бути вчинена у визначений КПК строк; 3) відповідна процесуальна дія слідчим чи прокурором у встановлений строк не вчинена. Таким чином, наведена норма дозволяє звернутися до суду зі скаргою не на будь-яку бездіяльність, а лише щодо обов`язків, строк виконання яких чітко регламентований кримінальним процесуальним законодавством.
Наведеним ознакам відповідає бездіяльність, яка виникає внаслідок невиконання вимог ст. 220 КПК, згідно з якою клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій слідчий, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав. Про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин - надсилається їй.
При цьому варто зважати на те, що відповідна бездіяльність може бути зумовлена не лише невчиненням процесуальної дії в межах встановлених зазначеною нормою строків, а й неналежним розглядом клопотання, зокрема, залишенням його без процесуального реагування або неналежним на нього процесуальним реагуванням.
За висновком Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладеним в зазначеному лист від 12.01.2017 № 9-49/0/4-17 (п.1.3.), скарги, подібні до тієї, що розглядається, взагалі не можуть бути предметом розгляду у порядку ст.303 КПК України .
Разом з тим, як вбачається з наданого службового посвідчення Прокуратури України № 049756 ОСОБА_4 є не слідчим, як вважає заявник, а прокурором відділу, тобто фактично, ОСОБА_3 , просить зобов`язати прокурора ОСОБА_4 , розглянути його клопотання, однак зважаючи на приписи ст. ст. 55, 220 КПК України, право визначення підстав для визнання особи потерпілою у кримінальному провадженні належить виключно органу досудового розслідування та відповідній особі, яка здійснює досудове розслідування. Таке право реалізується нею шляхом розгляду клопотання особи, яка вважає себе потерпілою, в порядку визначеному ст. ст. 55, 220 КПК України, за наслідками чого виноситься відповідна постанова у разі встановлення слідчим відсутності підстав для визнання особи потерпілою у кримінальному провадженні, яка може бути оскаржена слідчому судді.
ОСОБА_3 не надав суду доказів на підтвердження того, що він підпадає під перелік осіб - учасників кримінального провадження № 0001367, що мають право звернутися до слідчого з клопотанням в порядку ст. 220 КПК України.
Крім того, прокурором надано докази того, що начальник відділу прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_5 розглянула клопотання заявника і надала відповідь.
З огляду на те, що в даному випадку бездіяльність уповноваженої особи прокуратури Дніпропетровської області не допущено, оскільки ОСОБА_3 звертається до неуповноваженої особи, підстав для скасування прийнятого ним рішення не вбачається, а тому скарга задоволенню не підлягає.
На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст.3, 110, 303, 305-307, 309, 369-372 КПК України, слідчий суддя
УХВАЛИВ:
В задоволенні скарги ОСОБА_3 про зобов`язання слідчого першого слідчого відділу прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_4 розглянути його клопотання про визнання ОСОБА_3 потерпілим у кримінальному провадженні № 0001367 - відмовити.

Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1