Справа № 136/1204/17
УХВАЛА
17 вересня 2018 року м. Липовець

Липовецький районний суд Вінницької області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
секретаря судового засідання ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Липовець кримінальне провадження № 000000096 про обвинувачення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Садове Осакарівського району Карагандської області, жительки АДРЕСА_1 , освіта вища, одружена, утриманців не має, працюючої начальником відділу містобудування та архітектури Липовецької районної державної адміністрації, раніше не судима, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 190 КК України
за участю прокурора ОСОБА_4
потерпілого ОСОБА_5
підсудної ОСОБА_3
захисника ОСОБА_6
ВСТАНОВИВ:
Згідно обвинувального акту ОСОБА_3 обвинувачується в тому, що 12 травня 2017 року близько 15:50 год. в смт. Турбів (Липовецького району Вінницької області) по вул. Миру, перебуваючи у автомобілі належному громадянину ОСОБА_5 , діючи умисно, з корисливих мотивів, шляхом обману, під приводом замовлення у Приватного підприємства "Проектно-кошторисна група" ескізу намірів забудови до паспорту прив`язки тимчасової споруди для провадження підприємницької діяльності по вул. Миру в смт. Турбів (Липовецького району Вінницької області), повідомила ОСОБА_5 , що вартість замовлення коштує 5 000 гривень, хоча достовірно знала, що вартість даного замовлення коштує 1 200 гривень. Після чого отримала від ОСОБА_5 грошові кошти в сумі 1 500 гривень, частину з яких в сумі 500 гривень, в якості авансу за виготовлення паспорта прив`язки тимчасової споруди перерахувала на рахунок ПП "Проектно-кошторисна група", а іншу суму коштів залишила собі та витратила на власні потреби.
В подальшому, 24 травня 2017 року близько 15:30 год. ОСОБА_3 знаходячись на перехресті вулиць Героїв Майдану та Комсомольська в м. Липовець поблизу адміністративної будівлі Липовецької РДА, підсіла до автомобіля належного громадянину ОСОБА_5 , де діючи умисно, з корисливих мотивів, шляхом обману, отримала від останнього іншу частину, названих нею попередньо, несправжніх (імітаційних) грошових коштів в сумі 3 500 гривень, які планувала в подальшому використати у власних потребах, однак не змогла ними розпорядиться, оскільки була затримана працівниками поліції. Таким чином, ОСОБА_3 незаконно заволоділа грошовими коштами належними ОСОБА_5 в сумі 1 000 гривень.
Вказані дії ОСОБА_3 органом досудового розслідування кваліфіковані за частиною 1 статті 190 КК України, тобто заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство).
В судовому засіданні захисник ОСОБА_7 звернувсь до суду з клопотанням про звільнення обвинуваченої ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.190 КК України на підставі статті 46 цього Кодексу, тобто у зв`язку з примиренням винного з потерпілим, оскільки обвинувачена вперше вчинила злочин невеликої тяжкості, при цьому примирилася з потерпілим та відшкодувала завдану нею шкоду.
Обвинувачена ОСОБА_3 дала згоду на звільнення її від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.190 КК України на підставі статті 46 цього Кодексу, при цьому винуватість у вчиненні злочину визнала повністю, повідомила суд, що примирилась з потерпілим та відшкодувала завдану йому шкоду.

Потерпілий ОСОБА_5 підтримав клопотання захисника щодо звільнення ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.190 КК України на підставі статті 46 цього Кодексу, при цьому повідомив суду, що остання з ним примирилась та відшкодувала завдану шкоду.
Прокурор ОСОБА_4 в судовому засіданні не заперечував проти звільнення обвинуваченої ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.190 КК України на підставі статті 46 цього Кодексу.
Заслухавши думку учасників судового провадження, дослідивши матеріали надані прокурором, суд дійшов висновку про наступне.

Звільнення від кримінальної відповідальності - це відмова держави від застосування щодо особи, котра вчинила злочин, установлених законом обмежень певних прав і свобод шляхом закриття кримінальної справи, яке здійснює суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, у порядку, встановленому Кримінально-процесуальним кодексом України.

Закриття кримінальної справи зі звільненням від кримінальної відповідальності можливе лише в разі вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого КК України та за наявності визначених у законі правових підстав, вичерпний перелік яких наведено у ч.1 ст.44 цього Кодексу, а саме у випадках, передбачених цим Кодексом, а також на підставі закону України про амністію чи акта помилування.

При вирішенні питання про звільнення особи від кримінальної відповідальності суд під час розгляду справи повинен переконатися, що діяння, яке поставлено особі за провину, дійсно мало місце, що воно містить склад злочину і особа винна в його вчиненні, а також що умови та підстави її звільнення від кримінальної відповідальності передбачені КК. Тільки після цього можна постановити (ухвалити) у визначеному КПК порядку відповідне судове рішення (Постанова Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року № 12 "Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності").

Вирішуючи питання про можливість звільнення обвинуваченої ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності, суд, з метою переконання чи діяння, яке поставлено особі за провину дійсно мало місце, дослідив надані під час судового розгляду матеріали.

З показів ОСОБА_3 слідує, що вона обіймає посаду начальника відділу містобудування та архітектури Липовецької РДА, у зв`язку з чим здійснює моніторинг території забудови району. Тимчасова споруда "кофе-стакан" в смт. Турбів по вул. Миру була встановлена давно. Будучи посадовою особою, яка здійснює контроль за забудовою території району, вона виявила факт встановлення тимчасової споруди без належно оформленої документації, у зв`язку з чим нею було проінформовано орган місцевого самоврядування для вжиття заходів по даному факту. Оскільки жодних мір вжито не було, вона повторно надіслала до органу місцевого самоврядування відповідне повідомлення, після чого до неї в службовий кабінет з`явився потерпілий ОСОБА_5 , якому нею була надана консультація з приводу оформлення документів на тимчасову споруду, зокрема вказано на необхідність виготовлення в проектній організації ескізу намірів забудови. Будучи обізнаним з тим, що в проектній організації працює її чоловік, вказуючи на зайнятість по роботі, ОСОБА_5 попросив її передати кошти для виготовлення ескізу намірів забудови, на що вона погодилась. Кошти, які ОСОБА_5 передав через неї проектній організації в сумі 1 500 грн., були в подальшому зараховані на рахунки установи за виготовлення ескізу намірів забудови (спочатку аванс, а по закінченню робіт решта), у власних цілях вона їх не використовувала. Згодом ПП "Проектно-кошторисна група" їй передала виготовлені ними документи, які необхідні для оформлення паспорта прив`язки тимчасової споруди по вул. Миру в смт. Турбів Липовецького району Вінницької області (ескіз намірів забудови). На підставі зазначених документів ОСОБА_5 було безоплатно виготовлено паспорт прив`язки, який був переданий йому 24.05.2017 року. Під час спілкування з ОСОБА_5 , останній неодноразово запитував її скільки коштують її послуги, на що вона відповідала про відсутність будь-якої "такси", оскільки паспорт прив`язки виготовляється безоплатно. Вимогу надання коштів за виготовлення паспорту прив`язки тимчасової споруди ОСОБА_5 вона не пред`являла.
Враховуючи зазначене, оцінюючи покази ОСОБА_3 з іншими дослідженими під час розгляду справи доказами, суд вважає, що в задоволенні клопотання слід відмовити та продовжити судовий розгляд в загальному порядку, оскільки обставини викладені в обвинувальному акті заперечуються ОСОБА_3 .

Керуючись ст. 285, 288 КПК України, ст. 12, 44, 46, 190 ч.1 КК України, суд -

УХВАЛИВ:
В задоволенні клопотання захисника ОСОБА_7 про звільнення обвинуваченої ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності за ч.1 ст. 190 КК України на підставі ст. 46 цього Кодексу, - відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1