АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого суддіОСОБА_1 ,
суддів при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві 31 липня 2018 року апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_5 в інтересах ТОВ «ЛЕНДЕР ГРУП», на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 16 листопада 2017 року,

за участі: прокурора адвоката ОСОБА_6 , ОСОБА_5 ,
ВСТАНОВИЛА:

Вказаною ухвалою задоволено клопотання прокурора Київської місцевої прокуратури № 10 ОСОБА_7 та накладено арешт на нежитловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер нерухомого майна 389.

В обґрунтування рішення, слідчий суддя зазначив про наявні достатні підстави для арешту зазначеного в клопотанні слідчого майна, оскільки, як встановлено з матеріалів доданих до клопотання, нежитловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер нерухомого майна 389 є об`єктом кримінального правопорушення, тобто відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України. Крім того, існують реальні ризики відчуження вказаного майна, передбачені абз. 2 ч. 1 ст. 170 КПК України.

Не погоджуючись з таким рішенням, адвокат ОСОБА_5 в інтересах ТОВ «ЛЕНДЕР ГРУП» подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на оскарження, скасувати ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 16 листопада 2017 року та постановити нову ухвалу, якою у задоволенні клопотання прокурора відмовити.
Щодо строку апеляційного оскарження, ОСОБА_5 зазначає, що він пропущений з поважних причин, оскільки судовий розгляд проводився без виклику власника майна, а про існування оскаржуваної ухвали стало відомо 04 липня 2018 року під час ознайомлення адвоката з матеріалами клопотання.

Апеляційна скарга мотивована тим, що оскаржувана ухвала є формальною, необґрунтованою, невмотивованою винесеною без належного з`ясування обставин кримінального провадження та підлягає скасуванню, а клопотання прокурора не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Так, автор апеляційної скарги зазначає, що з моменту придбання нежитлового будинку за адресою м. Київ, вул. Медова, 1-Г ТОВ «ЛЕНДЕР - ГРУП» сплачено до бюджету податок на нерухоме майно, що підтверджує правомірність володіння товариством арештованим майном та вказує на відсутність підстав для арешту майна так як товариство є добросовісним набувачем.
Звертає увагу на те, що слідчий суддя прийняв рішення про необхідність розгляду клопотання прокурора про арешт майна без повідомлення власника майна, жодним чином не мотивував своє рішення наявністю об`єктивних для цього підстав, чим порушив право власника майна ТОВ «ЛЕНДЕР - ГРУП» на захист.

Заслухавши доповідь судді, пояснення адвоката, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити в повному обсязі, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив залишити ухвалу слідчого судді без змін, перевіривши та обговоривши доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали судового провадження, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Згідно з вимогами ст. 395 КПК України, ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її проголошення, а у випадку якщо ухвалу суду було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

З апеляційної скарги, доданих до неї документів та матеріалів судового провадження вбачається, що розгляд клопотання прокурора відбувся без участі ТОВ «ЛЕНДЕР - ГРУП», копія оскаржуваної ухвали на адресу товариства не направлялась, а про її існування стало відомо 04 липня 2018 року під час ознайомлення адвоката з матеріалами клопотання, тому колегія суддів вважає, що строк на апеляційне оскарження необхідно поновити.
Як вбачається з матеріалів судового провадження, Шевченківським управлінням поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості якого 30 березня 2017 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000122, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України.
Досудовим розслідуванням встановлено, що невстановлені особи, використовуючи підроблений акт ВДВС Дарницького районного управління юстиції у м. Києві про проведення торгів, шахрайським шляхом заволоділи нерухомим майном за адресою: м. Київ, вул. Медова, 1Г.

14 листопада 2017 року прокурор Київської місцевої прокуратури № 10 ОСОБА_7 звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з клопотанням про накладення арешту на нерухоме майно, а саме нежитловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер нерухомого майна 389, з метою збереження речового доказу.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 16 листопада 2017 року зазначене клопотання було задоволено.

Під час розгляду апеляційної скарги колегія суддів перевіряє дотримання слідчим суддею вимог ст.ст. 132, 170, 171, 172, 173 КПК України і бере до уваги сукупність усіх чинників і обставин, передбачених зазначеними нормами кримінального процесуального закону.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Згідно з вимогами ч. 3 ст.170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цієї статті, а саме забезпечення збереження речових доказів, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Приймаючи рішення, слідчий суддя місцевого суду зазначених вимог закону дотримався.

Задовольняючи клопотання, внесене в межах кримінального провадження № 0000122, щодо накладення арешту на нерухоме майно, а саме нежитловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер нерухомого майна 389, слідчий суддя, як вбачається з матеріалів провадження, вислухавши пояснення прокурора, дослідивши матеріали, додані до клопотання, прийшов до правильного висновку, про наявність достатніх підстав для арешту зазначеного в клопотанні слідчого майна, оскільки, вказаний нежитловий будинок є об`єктом кримінального правопорушення, тобто відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Такі висновки слідчого судді цілком доведені матеріалами провадження, специфікою обставин вчинення та розслідування самого злочину, що потребує проведення певних слідчих дій. Арештоване майно з великою вірогідністю може бути доказом злочину, відповідає критеріям, визначеним ст. 98 КПК України, що підтверджується відповідним процесуальним рішенням, а саме постановою прокурора Київської місцевої прокуратури № 10 ОСОБА_8 від 10 листопада 2017 року про визнання його речовим доказом (а.п. 26-27). Метою ж арешту майна є забезпечення кримінального провадження, його завданням є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження, що прямо передбачено ст. 170 КПК України в якості правових підстав застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження.
Як вважає колегія суддів, слідчий суддя під час розгляду клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту на майно, перевірив співрозмірність втручання у діяльність ТОВ «ЛЕНДЕР - ГРУП», з потребами кримінального провадження.

Крім того, матеріали судового провадження свідчать, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою запобігання зникнення чи відчуження майна, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.
Як вбачається з ухвали слідчого судді, суд дослідив зазначені обставини та не знайшов у висновках органу досудового розслідування при зверненні з клопотанням про накладення арешту на майно, порушень вимог КПК України та чогось очевидно безпідставного чи довільного.
Доводи апеляційної скарги адвоката з приводу того, що слідчий суддя, розглядаючи клопотання прокурора, безпідставно не викликав для участі в судовому засіданні власника майна, хоч і заслуговують на увагу, проте в даному конкретному випадку не є безумовною підставою для скасування оскаржуваної ухвали.
При цьому колегія суддів враховує і те, що у відповідності до вимог ст. 174 КПК України законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна, а також і те, що арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Інші доводи, які зазначені в апеляційній скарзі також не можуть бути підставою для скасування судового рішення, оскільки підлягають з`ясуванню під час розгляду провадження по суті.

Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, автором апеляційної скарги не надано та колегією суддів не встановлено.

Істотних порушень вимог КПК України, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, по провадженню не вбачається.

Рішення слідчого судді є законним та обґрунтованим, яке ухвалено на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, що підтверджені достатніми даними, дослідженими судом, а тому апеляційна скарга адвоката ОСОБА_5 в інтересах ТОВ «ЛЕНДЕР ГРУП», навіть з урахуванням усіх викладених в ній доводів, задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 170, 171, 173, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Поновити адвокату ОСОБА_5 , який діє в інтересах ТОВ «ЛЕНДЕР ГРУП» строк на апеляційне оскарження.

Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 16 листопада 2017 року, якою задоволено клопотання прокурора Київської місцевої прокуратури № 10 ОСОБА_7 та накладено арешт на нежитловий будинок, що розташований за адресою: м. Київ, вул. Медова, буд. 1-Г, реєстраційний номер нерухомого майна 389, - залишити без змін, а апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_5 , який діє в інтересах ТОВ «ЛЕНДЕР ГРУП», залишити без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа №11-сс/796/3693/2018 Категорія: ст. 170 КПК УкраїниГоловуючий у першій інстанції ОСОБА_9 Доповідач: ОСОБА_1