Єдиний унікальний номер: 378/438/18
Провадження № 1-кп/378/37/18
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.05.2018 року Ставищенський районний суд Київської області в складі:

головуючого - судді: ОСОБА_1 ,

за участю секретаря: ОСОБА_2 ,
прокурора: ОСОБА_3 ,
потерпілого: ОСОБА_4 ,
представника Ставищенського районного
сектору з питань пробації: ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в смт. Ставище Київської області кримінальне провадження №0000043 про обвинувачення ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Ставище Київської області, громадянина України, освіта повна загальна середня, зареєстрованого та жителя АДРЕСА_1 , не працюючого, не одруженого, не придатного до військової служби у мирний час та обмежено придатного у воєнний час, раніше судимого 21 листопада 2017 року Ставищенським районним судом Київської області за ч. 1 ст. 122 КК України до покарання у виді 1 року позбавлення волі зі звільненням від відбування призначеного покарання із випробуванням з іспитовим строком тривалістю 1 рік, в скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_6 скоїв злочин, передбачений ч. 1 ст. 185 КК України, за слідуючих обставин.
ОСОБА_6 21.02.2018 р., знаючи реквізити банківської карткиПАТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_4 та використовуючи свою сім-карту оператора мобільного зв`язку ПрАТ «Київстар» № НОМЕР_2 зареєструвався в інтернет сервісі ПАТ КБ «ПриватБанку» - «Приват24», за допомогою якого всупереч волі ОСОБА_4 здійснив незаконне викрадення грошових коштів в сумі 1372,03 гривні, шляхом проведення чотирьох банківських операцій з використання банківської картки ПАТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_1 , а саме: 21 лютого 2018 року з даної банківської картки поповнив мобільні рахунки своєму брату ОСОБА_7 на сім-карти операторів мобільного зв`язку ПрАТ «Київстар» № НОМЕР_3 на суму 73 гривні та ПрАТ «ВФ Україна» № НОМЕР_4 на суму 87 гривень; перерахував на банківську картку ПАТ КБ "ПриватБанку" № НОМЕР_5 , що належить ОСОБА_8 грошові кошти в сумі 1206 гривень 03 копійки, а також поповнив мобільний рахунок своєї сім-карти оператора мобільного зв`язку ПрАТ «Київстар» № НОМЕР_6 на суму 6 гривень.
Викраденими грошовими коштами ОСОБА_6 розпорядився на власний розсуд, спричинивши потерпілому ОСОБА_4 матеріальну шкоду на загальну суму 1372 гривні 03 коп..
Суд кваліфікує дії ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжку).
Під час судового провадження в даному кримінальному провадженні досягнуто угоду про примирення між потерпілим ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_6 ..
Згідно вищезазначеної угоди потерпілий ОСОБА_4 , та обвинувачений ОСОБА_6 дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 1 ст. 185 КК України, щодо покарання, яке повинен понести обвинувачений у виді штрафу розміром 85 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, останній визнає себе винуватим у вчиненні злочину, примирився з потерпілим, відшкодував завдану шкоду.
Обвинувачений в судовому засіданні визнав себе винним і просить затвердити вищезазначену угоду.
Потерпілий ОСОБА_4 у судовому засіданні пояснив, що він дійсно на добровільних засадах уклав угоду про примирення з обвинуваченим, йому повернуто викрадене майно, тому просить затвердити угоду про примирення на погоджених умовах.
Заслухавши пояснення обвинуваченого, потерпілого, вислухавши думку прокурора, який просить суд визнати угоду про примирення, перевіривши дану угоду, матеріали кримінального провадження, з`ясувавши у обвинуваченого, що він розуміє викладені у ч. 5 ст. 474 КПК України обставини щодо його прав, наслідків укладення та затвердження угоди, характеру обвинувачення, виду покарання, а також інших заходів, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди, які йому були детально роз`яснені судом, роз`яснивши і з`ясувавши у потерпілого, а також переконавшись, що останній цілком розуміє наслідки затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України, - суд вважає, що укладення угоди є добровільним, угода повністю відповідає вимогам ст. ст. 469, 471 КПК України та може бути затверджена судом. Злочин, передбачений ч. 1 ст. 185 КК України відноситься до злочинів середньої тяжкості, його правова кваліфікація вірна. Умови угоди відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи та інтереси сторін та інших осіб, виконання угоди обвинуваченим є можливим.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 , суд визнає його щире каяття та добровільне відшкодування завданого збитку.
Обставинами, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 , суд визнає рецидив злочинів та вчинення злочину щодо особи похилого віку.
Виходячи з викладеного, враховуючи тяжкість вчиненого злочину, особу винного ОСОБА_6 , який визнає свою вину в скоєному злочині повністю, по місцю проживання характеризуються негативно, раніше судимий 21 листопада 2017 року Ставищенським районним судом Київської області за ч. 1 ст. 122 КК України до покарання у виді 1 року позбавлення волі зі звільненням від відбування призначеного покарання із випробуванням з іспитовим строком тривалістю 1 рік, та з урахуванням обставин, що пом`якшують та обтяжують йому покарання, суд дійшов висновку про можливість затвердження вищевказаної угоди про примирення і про призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання у виді штрафу розміром 85 неоподаткованих мінімумів доходів громадян.
Як встановлено в судовому засіданні, обвинувачений ОСОБА_6 раніше засуджений вироком Ставищенського районного суду від 21.11.2017 року до зазначеного вище покарання.
ОСОБА_6 скоїв даний злочин в період іспитового строку, а відтак суд вважає за необхідне призначити йому остаточне покарання, виходячи із наступного.
Згідно п. 20 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізовоного суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №13 від 11.12.2015 року «Про практику здійснення судами кримінального провадження на підставі угод», якщо підозрюваний чи обвинувачений у період відбування покарання за вчинене кримінальне правопорушення вчинив інше кримінальне правопорушення, у провадженні щодо якого у подальшому було укладено угоду, суд, переконавшись, що угода може бути затверджена, ухвалює вирок, яким затверджує угоду, призначає узгоджену сторонами міру покарання, а остаточне покарання визначає, керуючись правилами статей 71, 72 КК України.
Відповідно до п.10 постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24 жовтня 2003 року із змінами, внесеними згідно з постановою Пленуму Верховного суду України № 8 від 12.06.2009 року, у разі засудження особи за злочин, вчинений у період іспитового строку за попереднім вироком, визначеним у порядку статей 75, 79, 104 КК України, та призначення покарання, яке згідно із частиною 3 статті 72 КК України за сукупністю вироків складанню з іншими видами покарань не підлягає, суд, не зважаючи на це, має застосувати вимоги ст.71 КК України і визначити за сукупністю вироків остаточне покарання у виді сукупності невідбутої частини покарання за попереднім вироком та покарання за новим вироком, ухваливши рішення про їх самостійне виконання.

В п.10 вказаної постанови Пленуму Верховного суду України зазначено, що у разі вчинення особою під час іспитового строку нового злочину суди мають розцінювати це як порушення умов застосування статті 75 КК України про звільнення від відбування покарання з випробуванням і призначати покарання за сукупністю вироків на підставі ст. 71 КК України. У таких випадках повторне звільнення від відбування покарання з випробуванням є неприпустимим.

Таким чином, на підставі ст. 71 КК України ОСОБА_6 за сукупністю вироків Ставищенського районного суду Київської області від 21 листопада 2017 року та від 30 травня 2018 року слід визначити остаточне покарання у виді 1 року позбавлення волі та штрафу у розмірі 85 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1445 гривень, які виконувати самостійно.

Керуючись ст. ст. 368, 369, 370, 374, 376, 473-475 КПК України, суд -

ЗАСУДИВ:
Затвердити угоду про примирення від 30 травня 2018 року в кримінальному провадженні №0000043 між ОСОБА_6 та ОСОБА_4 .
ОСОБА_6 визнати винним в скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, і призначити йому узгоджене сторонами покарання у виді штрафу розміром 85 (вісімдесят п`ять) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1445 (одна тисяча чотириста сорок п`ять) гривень.
На підставі ст. 71 КК України Житньому ОСОБА_9 за сукупністю вироків Ставищенського районного суду Київської області від 21 листопада 2017 року та від 30 травня 2018 року визначити остаточне покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі та штрафу у розмірі 85 (вісімдесяти п`яти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1445 (одна тисяча чотириста сорок п`ять) гривень, які виконувати самостійно.

Строк відбування покарання у виді позбавлення волі Житньому ОСОБА_9 рахувати з часу набрання даним вироком законної сили.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення судового рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду Київської області через Ставищенський районний суд Київської області з підстав, передбачених ч. 3 ст. 394 КПК України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1