Справа № 214/5717/17
1-кп/214/299/18
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2018 року м. Кривий Ріг

Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі кримінальне провадження №0000363, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01.03.2017 щодо ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.307, ч.2 ст.313 КК України,

ВСТАНОВИВ:

В проваджені Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області знаходиться кримінальне провадження щодо ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.307, ч.2 ст.313 КК України.

В судовому засіданні судом відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України поставлено на обговорення питання доцільності продовження тримання обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою до спливу двомісячного строку 20.05.2018.

Прокурор заявив клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обраного щодо обвинуваченого ОСОБА_5 , ще на 60 днів, мотивуючи тим, що продовжують існувати ризики, передбачені ст.177 КПК України. Вважає, що обвинувачений може продовжити свою злочинну діяльність та переховуватись від органів досудового слідства й суду. Також, прокурор просив прийняти до уваги ту обставину, що судом змінено запобіжний захід із домашнього арешту на тримання під вартою у зв`язку із порушенням обвинуваченим порядку перебування під домашнім арештом.

Обвинувачений ОСОБА_5 та його захисник ОСОБА_4 , кожен окремо, просили суд змінити запобіжний захід на більш м`який. Обвинувачений зобов`язувався дотримуватися вимог щодо перебування під домашнім арештом. Також, просили прийняти до уваги, що обвинувачений має необхідність у лікуванні, на підтвердження чого зобов`язувалися надати підтвердження звернення до медчастини у КУВП №3 та інші документи.

Вислухавши думки сторін кримінального провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд приходить до висновку про необхідність та доцільність продовження строку тримання обвинуваченого під вартою та відмову у задоволенні клопотання обвинуваченого та його захисника про заміну запобіжного заходу на домашній арешт, виходячи з таких підстав.

Відповідно до положень ч.3 ст.331 КПК України, незалежно від наявності клопотань, суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Розглядаючи питання про запобіжний захід, який був обраний щодо обвинуваченого ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою, суд виходить з того, що згідно з ч.1 ст.183 КПК України, запобіжний захід у виді тримання під вартою є винятковим і застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 КПК України, і на які вказує слідчий або прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних засобів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Такий запобіжний захід не може продовжуватись за відсутності обставин, що виправдовують подальше тримання обвинуваченого під вартою.

Також, суд приймає до уваги, що відповідно до правової позиції, викладеної у п.80 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Харченко проти України», при вирішенні питання про обрання, зміну або продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.

На думку суду, подальше тримання обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою є виправданим, а підстави для заміни цього запобіжного заходу менш обтяжливим відсутні. Суд вважає, що продовжують існувати ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, оскільки ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від шести до десяти років з конфіскацією майна. Окрім того, йому інкримінується вчинення ще одного кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.313 КК України, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від двох до шести років. Раніше судимий за вироком від 01.06.2016 Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч.1 ст.309, ч.1 ст.313 КК України. Обвинувачується у вчиненні більш тяжких кримінальних правопорушень, пов`язаних з незаконним обігом психотропних речовин та обладнання, призначеного для їх виготовлення, в зв`язку з чим є підстави вважати, що обвинувачений може продовжити свою злочинну діяльність оскільки не має офіційного місця роботи та дохід. Також, суд вважає, що обвинувачений може переховуватись від суду, оскільки раніше вже порушував порядок перебування під домашнім арештом, у зв`язку з чим щодо нього змінено запобіжний захід на тримання під вартою. Окрім того, обвинувачений може впливати на свідків, які є також і викривачами, а їх анкетні дані відкриті у матеріалах кримінального провадження.

При цьому, заявлені ризики, які були підставою для застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу та його продовження, не зменшились й продовжують існувати та виправдовують обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Розглядаючи можливість застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_5 альтернативних запобіжних заходів, суд, враховуючи наведене, вважає його таким, що не здатний забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого та запобігти ризикам у кримінальному провадженні.

З огляду на вказане та зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи та не суперечить практиці Європейського суду з прав людини і вимогам Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд, виходячи з усіх обставин провадження, вважає, що у кримінальному провадженні відсутні підстави для зміни обвинуваченому запобіжного заходу вигляді тримання під вартою на більш м`який.

Окрім того, суд бере до уваги, що ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 25.09.2017 ОСОБА_5 визначено альтернативний запобіжний захід у виді застави в розмірі 304000 грн. з покладенням обов`язків згідно з ч.5 ст.194 КПК України.

Отже, суд вважає, що прокурор довів наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, тому в задоволенні клопотання захисника та обвинуваченого слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 176-178, 183, 184, 315-317, 331, 369, 372, 371 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисника ОСОБА_4 про заміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на домашній арешт залишити без задоволення.

Строк запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді тримання під вартою продовжити на два місяці, тобто строком до 14 липня 2018 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1