АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-сс/774/694/18 Справа № 201/5361/18 Слідчий суддя - ОСОБА_1 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія: ст. КПК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 червня 2018 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді-доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

підозрюваного ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 23 травня 2018 року про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Павлоград Дніпропетровської області, не одруженого, тимчасово не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 2 ст. 307, ч. 4 ст. 28 ч. 2 ст. 342, ч. 1, 2 ст. 369, ч. 4 ст. 28, ч. 2 ст. 342 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 23 травня 2018 рокузадоволено клопотання прокурора військової прокуратури Дніпропетровського гарнізону Південного регіону України ОСОБА_6 та продовжено строк тримання під вартою ОСОБА_8 до 22 липня 2018 року.

Слідчий суддя, мотивуючи своє рішення, зазначив, що ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 2 ст. 307, ч. 4 ст. 28 ч. 2 ст. 342, ч. 1, 2 ст. 369, ч. 4 ст. 28, ч. 2 ст. 342 КК України, що підтверджується документами, долученими до клопотання.Заявлені прокурором ризики, які були підставою для обрання ОСОБА_8 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а саме передбачені п.п.3,5 ч.1 ст. 177 КПК України не зменшилися, оскільки на даний час досудове слідство не завершено, а він перебуваючи на свободі може незаконно впливати на свідків та інших учасників кримінального провадження або навіть вчинити нове кримінальне правопорушення.

Окрім того, суд вважає, що в даний час також існує ризик, передбачений п.п. 1 ч.1 ст. 177 КПК України, оскільки у разі звільнення підозрюваного з-під варти він з метою уникнення покарання може покинути своє постійне місце проживання та переховуватися від слідства та суду.

Обґрунтованими є й обставини, які перешкоджають закінченню досудового розслідування до закінчення дії ухвали слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки з огляду на наявність ризиків, встановлених п.п 1, 3-5 ч.1 ст.177 КПК України і підтверджених у судовому засіданні, значний обсяг слідчих та процесуальних дій, які необхідно провести у кримінальному провадженні, дійсно не дозволяє завершити досудове розслідування без продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_8 під вартою.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції в повному обсязі.
В обґрунтування зазначає, що в клопотанні не вказується на наявність підстав, на основі

яких прокурор дійшов висновку про те, що заявлені під час обрання запобіжного заходу ризики не зменшилися, а також не наводиться жодної обставини, що б свідчила про те, що з`явилися

нові ризики, не наводиться перелік конкретних матеріалів, які б підтверджували наявність

таких обставин, а тому і відсутні будь-які обґрунтування неможливості запобігання вказаним

у клопотанні ризикам. Вважає, що в даному випадку прокурор не мав права ініціювати

застосування (у даному випадку продовження) запобіжного заходу без наявності для цього

підстав, передбачених цим Кодексом, сторона обвинувачення взагалі не мала жодного

процесуального права звертатися з клопотанням до слідчого судді про продовження

підозрюваному ОСОБА_8 запобіжного заходу, а слідчий суддя, у свою чергу, на виконання ч. 5 ст. 199 КПК України, був зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, думку підозрюваного ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_7 , які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, думку прокурора, який вважав за необхідне залишити ухвалу слідчого судді без змін, а скаргу без задоволення, перевіривши представлені матеріали та обговоривши доводи скарги, колегія суддів приходить до висновку, що вимоги апеляційної скарги задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Так, відповідно до ч. 3 ст. 197 КПК України строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно із ч. 3 ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Як вбачається з наданих суду апеляційної інстанції матеріалів, Соборним відділенням поліції Дніпровського відділу поліції ГУ НП в Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000319 від 10.10.2017 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 1 ст. 263, ч.ч. 1, 2 ст. 307, ч. 1 ст. 309, ч. 4 ст. 28 ч. 2 ст. 342, ч. 2 ст. 342, ст. 348 та ч.ч. 1, 2 ст. 369 КК України.

Нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням у цьому кримінальному провадженні здійснюється військовою прокуратурою Південного регіону України.

У даному провадженні досліджуються обставини створення злочинної організації з метою вчинення тяжких та особливо тяжких злочинів, пов`язаних із незаконним поводженням зі зброєю, бойовими припасами, вибуховими речовинами, а також незаконним обігом наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів.

Зокрема, слідством установлено, що у 2016 році ОСОБА_8 створив злочинну організацію, зорганізувавши до неї ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та інших, а також місцевих працівників поліції ОСОБА_15 та інших, які протягом 2016-2018 років вчиняли тяжкі та особливо тяжкі злочини, пов`язані з незаконним обігом наркотичних засобів, їх розповсюдження серед населення м. Павлограду та Павлоградського району, м. Тернівки та Синельниківського району Дніпропетровської області.

Так, реалізуючи спільний умисел на вчинення тяжких та особливо тяжких злочинів, пов`язаних з незаконним поводженням зі зброєю, бойовими припасами, вибуховими речовинами, а також незаконним обігом наркотичних засобів, члени злочинної організації розподілили між собою обов`язки наступним чином.

ОСОБА_8 виконував роль організатора злочинної організації, координуючи дії інших членів, забезпечення постачання наркотичних засобів та взаємодію з правоохоронними органами.

Інші члени злочинної організації ОСОБА_10 , ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та інших особи здійснювали виготовлення, зберігання, перевезення та збуту за грошову винагороду наркотичних засобів опій ацетильований та канабіс місцевому населенню на території м. Павлограду та Павлоградського району, м. Тернівки та Синельниківського району Дніпропетровської області.

Начальник 6-го міжрайонного відділу Управління протидії наркозлочинності ГУ НП в Дніпропетровській області капітан поліції ОСОБА_15 та інші працівники місцевих правоохоронних органів, як члени злочинної організації, за одержання неправомірної вигоди від ОСОБА_8 не вживали заходів щодо перешкоджання незаконному обігу наркотичних засобів іншими членами злочинної організації.

Крім того, з метою забезпечення безпеки своєї незаконної діяльності, а також для вчинення тяжких та особливо тяжких злочинів, члени злочинної організації у невстановленим слідством час підшукали зброю, бойові припаси та вибухові речовини, які зберігали за місцем мешкання, інших володіннях, здійснювали їх носіння при собі та/або у транспортних засобах.

Згідно заздалегідь розробленого плану та чіткого розподілу ролей між членами злочинної організації, її члени систематично у період з 2016 року до 28.03.2018 року щодня вчиняли тяжкі та особливо тяжкі злочини, пов`язані із незаконним обігом наркотичних засобів.

Так, під час досудового розслідування проведеними негласними слідчими (розшуковими) діями задокументовано факти вчинення членами злочинної організації ОСОБА_10 , ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 незаконного виробництва, виготовлення, зберігання, перевезення та збуту 17.01.2018, 30.01.2018, 13.02.2018, 28.02.2018, 19.03.2018, 20.03.2018 особливо небезпечних наркотичних засобів канабіс, опій ацетильований та психотропної речовини метамфетамін.

ОСОБА_8 , будучи керівником утвореної ним злочинної організації, за невтручання безперешкодному обігу наркотичних засобів її членами щомісяця надавав неправомірну вигоду від 35 до 50 тис.грн. працівникам правоохоронних органів, а саме: начальнику 6-го міжрайонного відділу Управління протидії наркозлочинності ГУ НП в Дніпропетровській області капітану поліції ОСОБА_15 , оперуповноваженому Дніпропетровського УДВБ НП України майору поліції ОСОБА_16 , старшому оперуповноваженому відділу кримінальної поліції Павлоградського ВП ГУНП в Дніпропетровській області майору поліції ОСОБА_17 та іншим працівникам місцевих правоохоронних органів, які у свою чергу розподіляли неправомірну вигоду між собою.

Крім того, 28.03.2018 під час проведення працівниками правоохоронних органів слідчих дій, пов`язаних із проведенням обшуків та затриманням членів злочинної організації, останні, а саме: ОСОБА_8 , ОСОБА_13 , ОСОБА_18 та інші організували і здійснювали фізичний опір працівникам правоохоронних органів, а також посягання на їх життя.

ОСОБА_8 в порядку ст. 208 КПК України затримано 29.03.2018 року і цього ж дня повідомлено про підозру ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 2 ст. 307, ч. 4 ст. 28 ч. 2 ст. 342, ч.ч. 1, 2 ст. 369, ч.4 ст. 28, ч. 2 ст. 342 КК України.

Ухвалою слідчого судді від 30 березня 2018 року ОСОБА_8 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 26 травня 2018 року.

23 травня 2018 року слідчим суддею Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська продовжено строк тримання під вартою ОСОБА_8 в межах строку досудового розслідування до 22 липня 2018 року.

Розглядаючи клопотання про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення в порядку ст. 199 КПК України, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування виняткового запобіжного заходу та умови, за яких продовження строку тримання під вартою є можливим.

Під час апеляційного розгляду встановлено, що зазначені вимоги закону при розгляді клопотання прокурора судом першої інстанції були дотримані.

Так, під час судового розгляду слідчий суддя достатньою мірою з`ясував дані, які вказують на наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінальних правопорушень, ч. 1 ст. 255, ч. 2 ст. 307, ч. 4 ст. 28 ч. 2 ст. 342, ч.ч. 1, 2 ст. 369, ч.4 ст. 28, ч. 2 ст. 342 КК України, оскільки надані стороною обвинувачення матеріали дають достатні підстави для такого висновку.

Слідчий суддя перевірив доводи клопотання прокурора щодо існування обставин, які свідчать про те, що ризики, які були підставою для обрання ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не зменшилися. Такими обставинами обґрунтовано визнано те, що підозрюваний, перебуваючи на свободі, може незаконно впливати на свідків та інших учасників кримінального провадження, вчинити нове кримінальне правопорушення та з метою уникнення покарання покинути своє постійне місце проживання та переховуватися від слідства та суду, що об`єктивно вказує на існування обґрунтованих ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України. Крім того, стороною обвинувачення доведена об`єктивна необхідність продовження строку тримання підозрюваного під вартою.

Як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини від 28.10.2004 р. у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення, а згідно рішення Європейського суду з прав людини від 30.08.1998 р. у справі «Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства» наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.

З урахуванням наведеного, колегія суддів оцінює доводи апеляційної скарги щодо недоведеності вищезазначених ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, як безпідставні та такі, що не підлягають задоволенню.

Оцінюючи вищевказані обставини, апеляційний суд також приймає до уваги практику ЄСПЛ, зокрема, що тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Також ЄСПЛ в своєму рішенні «Летельє проти Франції» від 26 червня 1991 року зазначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Також, на думку колегії суддів, є правильним висновок слідчого судді про те, що зазначені ризики у своїй сукупності свідчать про неможливість запобігання ним шляхом застосування до підозрюваного ОСОБА_8 іншого запобіжного заходу, менш обтяжливого, ніж тримання під вартою, а отже і вимоги апеляційної скарги в цій частині є такими, що не підлягають задоволенню.

Таким чином, колегія суддів доходить висновку про те, що слідчий суддя в цілому обґрунтовано, у відповідності з вимогами ст. ст. 197, 199 КПК України, з урахуванням тяжкості кримінальних правопорушень, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_8 , даних про особу підозрюваного, за відсутності підстав для зміни запобіжного заходу на більш м`який, продовжив строк тримання його під вартою в межах строків досудового розслідування, тому апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню, а ухвала суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 23 травня 2018 року про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

______________ ______________ ______________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4