Провадження № 1-кп/161/126/18
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Луцьк 17 вересня 2018 року Луцький міськрайонний суд Волинської області в колегіальному складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря - ОСОБА_4 ,

прокурора - ОСОБА_5 ,

потерпілих - ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

обвинувачених - ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

захисника - ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000292, що надійшов з прокуратури Волинської області 27.11.2017 відносно:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Луцька Волинської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , мешканця: АДРЕСА_2 , з повною загальною освітою, не працюючого, не одруженого, не судимого,

- у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст.342 ч.3, 345 ч.1, 349 КК України,

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Луцька Волинської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , мешканця: АДРЕСА_2 , з повною загальною освітою, не працюючого, не одруженого, не судимого,

- у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст.342 ч.3, 345 ч.1, 349, 263 ч.1 КК України,

В С Т А Н О В И В :

Обвинувачений ОСОБА_8 28.09.2017 близько 10.30 год. попередньо домовившись з своїм братом ОСОБА_9 , перебуваючи за адресою: м.Луцьк, вул.Огієнка, 2Б, умисно, усвідомлюючи, що протидіють працівникам правоохоронного органу під час виконання ними своїх службових обов`язків, бажаючи перешкодити їх правомірній діяльності, використовуючи вогнепальну зброю та погрожуючи застосуванням насильства відносно працівників правоохоронного органу вчинили опір цим особам, а також використовуючи вогнепальну зброю, погрожуючи застосуванням насильства працівникам правоохоронного органу, вчинили погрозу насильства, що викликало у працівників правоохоронного органу почуття тривоги і занепокоєння за себе та вплинуло на якісне виконанням ними своїх службових обов`язків.

Крім цього, обвинувачений ОСОБА_9 , 28.09.2017, близько 10.30 год. перебуваючи по АДРЕСА_3 , діючи умисно без передбаченого законом дозволу вчиняв дії у переміщенні вогнепальної зброї Карабіна «МКМ072СБ» серії НОМЕР_1 , який зареєстрований за його братом ОСОБА_8 , а саме виніс дану зброю із квартири АДРЕСА_4 даного будинку та спустився із нею на перший поверх і подальшому незаконно поводився з даною зброєю.

Таким чином, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , кожен зокрема, скоїли кримінальні правопорушення, передбачені ст.ст.342 ч.2, 345 ч.1 КК України, тобто умисно чинили опір працівникам правоохоронного органу, а також умисно погрожували застосуванню насильства щодо працівників правоохоронного органу. Окрім того, ОСОБА_9 своїми умисними діями, які виразились у носінні і незаконному поводженні зі зброєю без передбаченого законом дозволу вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 263 КК України.

Доказами, на підтвердження встановлених судом обставин, є наступні.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 свою вину в умисному опорі працівникам правоохоронного органу, а також в умисній погрозі застосуванню насильства щодо працівників правоохоронного органу визнав повністю, однак не визнав вину з приводу захоплення як заручників працівників правоохоронного органу.

Суду дав показання, що дійсно 28.09.2017 близько 10.30 год., попередньо домовившись зі своїм братом ОСОБА_9 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_3 , використовуючи при цьому вогнепальну зброю, перешкоджали працівникам правоохоронних органів здійснювати свої службові обов`язки, погрожуючи останнім застосуванням насильства.

Разом з тим дав показання, що не вчиняв дій, направлених на взяття в заручники працівників поліції, просив останніх залишити приміщення під`їзду до приїзду його захисника. Вказане обвинувачення вважає надуманим, тому просив його виправдати за ст.349 КК України.

У вчиненому щиро розкаявся та просив суд суворо його не карати.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_9 свою вину в умисному опорі працівникам правоохоронного органу та в умисній погрозі застосуванню насильства щодо працівників правоохоронного органу, а також у носінні і незаконному поводженні зі зброєю, без передбаченого законом дозволу визнав повністю, однак не визнав вину з приводу захоплення як заручників працівників правоохоронного органу.

Суду дав показання, що дійсно 28.09.2017 близько 10.30 год., попередньо домовившись зі своїм братом ОСОБА_8 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_3 , перешкоджали працівникам правоохоронних органів здійснювати свої службові обов`язки, використовуючи при цьому вогнепальну зброю та погрожуючи останнім застосуванням насильства. Крім того, на прохання брата ОСОБА_8 він виніс зброю /карабін «МКМ072СБ»/ з квартири АДРЕСА_4 вказаного будинку та спустився з нею на перший поверх, на маючи на це відповідного законом дозволу.

Разом з тим дав показання, що не вчиняв дій, направлених на взяття в заручники працівників поліції. Вказане обвинувачення вважає надуманим, тому просив його виправдати за ст.349 КК України.

У вчиненому щиро розкаявся та просив суд суворо його не карати.

Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_7 дав показання, що працює старшим оперуповноваженим в ОВС УЗЕ у Волинській області ДЗЕ України. 28.09.2017 близько 10.00 год. він разом з оперуповноваженим ОСОБА_6 , слідчим ОСОБА_11 та двома понятими виїхали на слідчої дії проведення обшуку, за адресою: АДРЕСА_3 , за місцем проживання обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 . Приїхавши за вказаною адресою, слідчий вийшов, поняті залишились в автомобілі, а він з ОСОБА_6 пішли перевірити чи за вказаною адресою хтось проживає. Піднявшись ліфтом на 5 чи 7 поверх, вони побачили, як з квартири, де мав проводитись обшуку вийшов ОСОБА_8 . Після чого вони представились йому, показали ухвалу суду на проведення обшуку. В цей момент зі сторони останнього почались неадекватні дії, оскільки він не пускав їх в квартиру, відштовхнув та закрив двері, казав, що буде чекати адвоката. З квартири вийшов ОСОБА_9 , якому ОСОБА_8 сказав винести пістолет. В квартиру ніхто заходити їх не змушував, була лише погроза застосуванням зброї, якщо вони не покинуть приміщення під`їзду до приїзду адвоката. Він зателефонував своєму керівництву, доповів про ситуацію, яка склалась та увімкнув камеру на мобільному телефоні. Під час цього, ОСОБА_8 неодноразово пред`являлась ухвала суду та службові посвідчення, однак останній на це не реагував, продовжуючи погрожувати вчиненням насильства. Згодом до них приєднались інші колеги, серед яких був їх керівник ОСОБА_12 . Після цього на перший поверх спустився ОСОБА_9 з автоматом та звів затвор. Внаслідок цього вони всі вийшли з під`їзду та зачинили двері. Зазначив, що з ОСОБА_8 вони спілкувались близько 20 хвилин, при цьому, неодноразово демонструючи ухвалу суду про дозвіл на проведення обшуку, а також службові посвідчення працівників поліції та просили скласти зброю. Через деякий час приїхав адвокат, якому вони віддали зброю та допустили для проведення слідчих дій (проведення обшуку).

Аналогічні показання в судовому засіданні дав потерпілий ОСОБА_6 (оперуповноважений УЗЕ у Волинській області ДЗЕ України).

Свідок ОСОБА_12 в судовому засіданні дав показання, що працює заступником начальника УЗЕ у Волинській області ДЗЕ України. 28.09.2017 до нього в кабінет зайшов старший лейтенант ОСОБА_13 та повідомив, що оперуповноваженим ОСОБА_7 та ОСОБА_6 під час виконання ними службових обов`язків, за адресою: м. Луцьк, вул. Огієнка 2Б невідомі особи погрожують вогнепальною зброєю. Після чого, він виїхав на автомобілі за вказаною адресою. Приїхавши на місце події, побачив, що з однієї сторони біля під`їзду стояли ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , а з іншої обвинувачений ОСОБА_8 із зброєю в руках. Підійшовши, він пред`явив своє службове посвідчення та почав вести з ним діалог. Неодноразово просив обвинуваченого не піднімати зброю, оскільки вони є працівники правоохоронного органу та ніякої небезпеки для нього не представляють. При цьому, ОСОБА_8 повідомляв, що до приїзду адвоката в під`їзд нікого не пустить. За декілька хвилин спустився його брат ОСОБА_9 з автоматом у руках, який звів затвор і направив в їх сторону. Тоді він прикрив двері під`їзду, щоб ніхто не постраждав і вони всі відійшли. Через декілька хвилин приїхав адвокат, який згодом передав працівникам поліції автоматом та пістолетом. Зазначив, що ОСОБА_7 та ОСОБА_6 всі події фіксували на мобільні телефони.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_11 дав показання, що працює слідчим СУ ГУНП у Волинській області. В кінці вересня 2017 в складі оперативної групи виїхали для проведення санкціонованого обшуку, на підставі ухвали суду. Разом з двома оперативними працівниками УЗЕ у Волинській області ОСОБА_7 , ОСОБА_6 та понятими виїхали за адресою: АДРЕСА_5 . Оперативні працівники піднялись до квартири ОСОБА_14 , в перший під`їзд, він чекав поблизу будинку, а поняті залишились в автомобілі. За декілька хвилин побачив, як з дверей під`їзду вийшли оперативні працівники, тримаючи перед собою посвідчення та мобільний телефон. Перед ними стояв обвинувачений ОСОБА_8 , який тримав в руках пістолет, погрожуючи його застосувати. Через деякий час приїхав заступник начальника УЗЕ у Волинській області ОСОБА_12 , який пішов в під`їзд та намагався залагодити конфлікт, при цьому ОСОБА_8 повідомив, що не пустить нікого в під`їзд до приїзду свого адвоката. Через деякий проміжок часу приїхав адвокат, який зайшов у під`їзд та виніс зброю. В подальшому вони разом з понятими приступили до проведення обшуку.

Протоколом огляду місця події від 28.09.2017 з доданими фототаблицями, проведеним на прилеглій території до будинку АДРЕСА_6 , вилучено автомат «МКМ-072» 7,62*39, 1963 року випуску; 2 магазини з маркуванням 2233; патрони в кількості 30 шт., калібром 7,62*39 мм; пістолет «Форт-12 РМ» 9 мм з магазином; кулі з резиновими вставками в кількості 9 шт., автомобіль «Порше», р.н. НОМЕР_2 , автомобіль «Фольксваген», р.н. НОМЕР_3 , які визнано речовими докази та передано для зберігання до ГУНП у Волинській області.

Згідно висновку судово-балістичної експертизи №679 від 15.11.2017, виявлені та вилучені під час проведення огляду місця події, що по вул. Огієнка, 2 м. Луцька від 28.09.2017, а саме: автомат є карабіном «МКМ-072 Сб», калібру 7,62 мм, який для стрільби придатний; пістолет є глаткоствольною вогнепальною зброєю самозахисту, пристроєм «ФОРТ-12Р», призначеним та придатним для стрільби патронів травмуючої дії; патрони калібру 7,62 мм відносяться до мисливських та придатні для стрільби; патрони калібру 9 мм є пістолетними патронами травмуючої дії, для стрільби придатні.

Протоколами оглядів місця події від 28.09.2017 вилучено відеозаписи у потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та відео з будинку АДРЕСА_3 , на яких зафіксовано обставини вчинення обвинуваченими ОСОБА_8 , ОСОБА_9 кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 342 ч.2, 345 ч.1, 263 ч.1 КК України, які оглянуті, визнані речовими доказами, приєднані до матеріалів провадження та досліджені безпосередньо в судовому засіданні.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду від 26.09.2017 про надання дозволу на проведення обшуку квартири АДРЕСА_7 , протоколом обшуку від 28.09.2017, довідками з місця роботи про перебування потерпілих ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на посадах працівників УЗЕ у Волинській області стверджується відповідні повноваження та законність дій працівників правоохоронних органів при проведенні слідчих дій.

Окрім того, органом досудового розслідування ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , кожен зокрема, обвинувачуються у тому, що 28.09.2017 близько 10.30 год., попередньо домовившись між собою, перебуваючи за адресою: м. Луцьк, вул. Огієнка 2Б, умисно, усвідомлюючи, що протидіють працівникам правоохоронного органу під час виконання ними своїх службових обов`язків, бажаючи перешкодити їх правомірній діяльності, використовуючи вогнепальну зброю, погрожуючи застосуванням нею насильства відносно працівника правоохоронного органу, захопили їх як заручників, чим змусили їх утриматись від вчинення будь-яких дій та самостійно обирати місце перебування.

Тобто, своїми умисними діями, які виразились у захоплені як заручників працівників правоохоронного органу ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , кожен зокрема, вчинили кримінальне правопорушення, передбачене ст. 349 КК України.

На думку суду, вказане обвинувачення не знайшло свого підтвердження під час судового розгляду, оскільки стороною обвинувачення не доведено що в діях обвинувачених є склад кримінального правопорушення, а можливість здобуття інших доказів вичерпана і не пропонується стороною обвинувачення.

Кримінальна відповідальність за вчинення кримінального правопорушення ст.349 КК України настає у разі захоплення або тримання як заручника представника влади, працівника правоохоронного органу чи їх близьких родичів з метою спонукання державної чи іншої установи, підприємства, організації або службової особи вчинити або утриматися від вчинення будь-якої дії як умови звільнення заручника
Так, з теорії кримінального права суб`єктивна сторона злочину характеризується прямим умислом. Обов`язковою ознакою його суб`єктивної сторони є мета. Вона може мати альтернативний характер спонукати державну чи іншу установу, підприємство, організацію або службову особу до скоєння будь-якої дії або утримання від скоєння будь-якої дії, - як умови звільнення заручника. Заручником є особа, яку захоплює або утримує інша особа, погрожуючи при цьому її вбити, спричинити тілесні ушкодження, вчинити інші насильницькі дії або продовжувати утримувати далі. Під захопленням особи треба розуміти напад, пов`язаний з її затриманням із наступним істотним обмеженням вільного руху, пересування чи поведінки особи. Тримання особи передбачає насильницьку заборону особі залишати певне місце чи унеможливлення це зробити. Захоплення може бути таємним або відкритим, із застосуванням фізичного насильства або з погрозою його застосування. Так само фізичним чи психічним насильством може супроводжуватися і тримання особи. Злочин може полягати в захопленні особи з наступним її триманням або тільки у триманні особи. Закінченим він є з моменту, коли свобода особи була фактично обмежена. Тривалість тримання особи як заручника значення для кваліфікації не має і враховується при призначенні покарання.

Приймаючи рішення про виправдування обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , кожного зокрема, за ст.349 КК України, на підставі п.3 ч.1 ст.373 КПК України, оскільки не доведено, що в діянні обвинувачених є склад кримінального правопорушення, суд виходить із того, що в судовому засіданні достатніх доказів того, що останні мали намір захопити як заручників працівників правоохоронного органу, не здобуто. Відсутність такого наміру випливає з показань даних самими потерпілими та свідками, допитаними безпосередньо в судовому засіданні, а також з досліджених відеозаписів, зокрема, з мобільних телефонів потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_6 та з будинку АДРЕСА_3 . З вказаних доказів вбачається, що обвинувачені ОСОБА_8 , ОСОБА_9 не ставили потерпілим насильницьких вимог щодо заборони залишати відповідне місце перебування чи унеможливлення це зробити, не спонукали працівників правоохоронних органів до скоєння будь-яких дій або утримання від скоєння таких дій, як обов`язкової умови їх звільнення, а внаслідок погрози застосування насильства змусили останніх лише залишити приміщення вказаного вище будинку.

Статтею ст.62 Конституції України передбачено, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Таким чином, суд приходить до висновку, що умисел та активні дії направлені на захоплення як заручників працівників правоохоронного органу у фактично вчинених діях обвинувачених ОСОБА_8 . ОСОБА_9 відсутній, в зв`язку з чим останніх слід виправдати.

Відповідно до ст.337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею.

Під час судового розгляду прокурор може змінити обвинувачення, висунути додаткове обвинувачення, відмовитися від підтримання державного обвинувачення, розпочати провадження щодо юридичної особи.

З метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

Згідно обвинувального акту вбачається, що ОСОБА_8 ОСОБА_9 інкримінується вчинення кримінального правопорушення за ч.3 ст.342 КК України, хоча кваліфікуючих ознак, які відповідають частині зазначеної статті, зокрема, поєднання з примушуванням цих осіб шляхом насильства або погрози застосування такого насильства до виконання явно незаконних дій, органом досудового розслідування обвинуваченим не вмінено.

Оскільки прокурором в судовому засіданні обвинувачення не змінювалось, враховуючи вимоги ч.3 ст.337 КПК України, з метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод, суд виходить за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, змінюючи правову кваліфікацію кримінального правопорушення, зокрема, з ч.3 на ч.2 ст. 342 КК України, оскільки це покращує становище обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , стосовно яких здійснюється кримінальне провадження.

У відповідності до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, вмотивованим та обґрунтованим. Рішення відповідає цим критеріям, якщо воно ухвалено у відповідності із нормами матеріального та процесуального права на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду, належним чином оціненими в їх сукупності та з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав його ухвалення.

При обранні покарання суд враховує характер та ступінь тяжкості вчинених обвинуваченими злочинів, всі обставини справи та дані про особу винних.

До обставин, що пом`якшують покарання обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , кожного зокрема, суд відносить щире каяття.

До обставин, що обтяжують покарання обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , суд відносить вчинення злочину у зв`язку з виконанням потерпілих службових обов`язків.

Обвинувачені ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , кожен зокрема, не судимі, до кримінальної відповідальності не притягались, по місцю навчання характеризуються позитивно, мають постійне місце проживання, обвинувачені у вчиненні злочинів, визнаних судом доведеними розкаялися, про що свідчить їх поведінка в залі суду, потерпілі не наполягали на їх суворому покаранні, тому суд вважає, що їх виправлення та перевиховання можливе без ізоляції від суспільства та призначає покарання в межах санкції ст.ст. 342 ч.2, 345 ч.1 КК України, а відносно ОСОБА_9 і за ч.1 ст.263 КК України, відповідно, у виді позбавлення волі, із застосуванням ст.75 КК України.

Речові докази, згідно ст.100 КПК України, відповідно, конфіскувати, повернути за належністю, залишити у матеріалах кримінального провадження та знищити.
Арешт майна зняти.

Судові витрати, згідно ст.124 КПК України, що підтверджені документально, покласти на обвинуваченого ОСОБА_9 .

Керуючись ст.ст. 370, 374 КПК України, суд,

У Х В А Л И В :

ОСОБА_8 визнати невинуватим у пред`явленому обвинуваченні за ст. 349 КК України та виправдати, на підставі п.3 ч.1 ст.373 КПК України.

ОСОБА_8 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст.342 ч.2, 345 ч.1 КК України та призначити покарання:

- за ст. 342 ч.2 КК України 1 (один) рік позбавлення волі;

- за ст. 345 ч.1 КК України 2 (два) роки позбавлення волі.

На підставі ст. 70 ч.1 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням, остаточно призначити до відбуття ОСОБА_8 2 (два) роки позбавлення волі.

На підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнити обвинуваченого ОСОБА_8 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом 2 (двох) років іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки:

-періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи;

-не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

ОСОБА_9 визнати невинуватим у пред`явленому обвинуваченні за ст.349 КК України та виправдати, на підставі п.3 ч.1 ст.373 КПК України.

ОСОБА_9 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст.342 ч.2, 345 ч.1, 263 ч.1 КК України та призначити покарання:

- за ст. 342 ч.2 КК України 1 (один) рік позбавлення волі;

- за ст. 345 ч.1 КК України 2 (два) роки позбавлення волі;

- за ст. 263 ч.1 КК України 3 (три) роки позбавлення волі.

На підставі ст.70 ч.1 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням, остаточно призначити до відбуття ОСОБА_9 3 (три) роки позбавлення волі.

На підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнити обвинуваченого ОСОБА_9 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом 2 (двох) років іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки:

-періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи;

-не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Речові докази:
- 3 диски DVD+Rмарки «Axent», з відеозаписами, які були вилучені 28 та 29 вересня 2017 року з телефонів потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та з будинку по АДРЕСА_3 залишити при матеріалах кримінального провадження;

- один автомат з маркуванням «МКМ 072 Сб» № НОМЕР_4 і два магазини; патрони калібру 7,62х39 в кількості 22 штук та гільзи 8 штук; один пістолет з маркуванням «Форт -12РМ» № НОМЕР_5 та магазин до нього; патрони в кількості 5 штук та гільзи 4 штуки, які передані для зберігання до ВЛМТЗ ГУНП у Волинській області конфіскувати в дохід держави;

- автомобіль марки «Порше», р.н. НОМЕР_2 , автомобіль «Фольксваген», р.н. НОМЕР_3 , повернути законним володільцям.

Арешт, накладений на майно, згідно ухвали Луцького міськрайонного суду Волинської області від 09.10.2017 зняти.

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_9 в дохід держави 988 (дев`ятсот вісімдесят вісім) грн. 70 коп. судових витрат по справі за проведення судово-балістичної експертизи.

На вирок суду може бути подана апеляція до апеляційного суду Волинської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Головуючий: ОСОБА_1

Суддя: ОСОБА_2

Суддя: ОСОБА_3