Постанова

Іменем України
13 вересня 2018 року

м. Київ
Справа № 766/16077/16-к
Номер провадження в апеляційному суді 11-кп/791/942/17

Провадження № 51 1402 км 18

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,

розглянув у судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002897 від 29 липня 2016 року щодо
ОСОБА_6 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Херсона, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
за ст. 186 ч. 1, ст. 186 ч. 2, ст. 187 ч. 2 КК України,
за касаційними скаргами захисника засудженого ОСОБА_6 адвоката

ОСОБА_7 та прокурора, яка брала участь у розгляді кримінального провадження судом апеляційної інстанції, ОСОБА_8 на вирок Апеляційного суду Херсонської області від 12 грудня 2017 року щодо ОСОБА_6 .
Зміст судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
Вироком Херсонського міського суду Херсонської області від 06 липня 2017 року ОСОБА_6 засуджено:

- за ст. 186 ч. 1 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік

6 місяців;

- за ст. 186 ч. 2 КК України із застосуванням ст. 69 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки 6 місяців;

- за ст. 187 ч. 2 КК України із застосуванням ст. 69 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки без конфіскації майна.

На підставі ст. 70 ч. 1 КК України за сукупністю злочинів ОСОБА_6 призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки без конфіскації майна.

Строк відбуття покарання вказано рахувати з моменту затримання ОСОБА_6 з метою виконання вироку.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід ОСОБА_6 не обирався.

Ухвалено стягнути з ОСОБА_6 на користь потерпілих ОСОБА_9 та ОСОБА_10 відповідно 2 800 гривень та 4 020 гривень на відшкодування матеріальної шкоди, на користь держави 573 гривні 24 копійки процесуальних витрат за проведення судових експертиз.

Прийнято рішення щодо речових доказів.

Вироком суду ОСОБА_6 визнано винуватим і засуджено за вчинення кримінальних правопорушень проти власності за наступних обставин.
Так, ОСОБА_6 02 липня 2016 року приблизно о 23 годині 50 хвилин біля будинку

№ 82а по вул. І.Богуна в м. Херсоні без застосування фізичного насильства відкрито викрав у ОСОБА_11 мобільний телефон марки «Lenovo P780» з сім-картою оператора ПрАТ «МТС-Україна» та гроші в сумі 100 гривень, чим заподіяв потерпілому матеріальну шкоду на загальну суму 3 600 гривень.

16 вересня 2016 року приблизно о 18 годині 30 хвилин ОСОБА_6 на території скверу Херсонського державного аграрного університету, розташованого за адресою: м. Херсон, вул. Стрітенська, 23, за попередньою змовою з особою, матеріали кримінального провадження щодо якої виділено в окреме провадження, без застосування фізичного насильства повторно відкрито викрав у ОСОБА_12 рюкзак, в якому знаходились мобільний телефон марки «Samsung SM-G 350E» та гроші в сумі 30 гривень, заподіявши потерпілій матеріальну шкоду на загальну суму

1 690 гривень.

18 вересня 2016 року приблизно о 18 годині ОСОБА_6 за територією парку «Шуменський», який знаходиться по пр. Святих Кирила та Мефодія в м. Херсоні, біля гаражного кооперативу «Зелений фургон» (зі сторони с. Геологів) за попередньою змовою з особою, матеріали кримінального провадження щодо якої виділено в окреме провадження, з метою заволодіння чужим майном вчинив розбійний напад на ОСОБА_13 , в ході якого застосував насильство, небезпечне для її здоров`я, яке виразилось у завданні не менше трьох ударів кулаками рук по голові, заподіявши при цьому потерпілій легкі тілесні ушкодження, які спричинили короткочасний розлад здоров`я, та заволодів жіночою сумочкою, в якій знаходились мобільний телефон марки «Samsung J100» та жіночій гаманець, заподіявши матеріальну шкоду потерпілій на загальну суму 3 200 гривень.

Крім того, 28 вересня 2016 року приблизно о 13 годині 15 хвилин ОСОБА_6 біля будинку № 2 по вул. Олімпійській сел. Геологів у м. Херсоні за попередньою змовою з особою, матеріали кримінального провадження щодо якої виділено в окреме провадження, із застосуванням до ОСОБА_10 насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я, що виразилось у завданні одного удару кулаками рук по голові, повторно відкрито викрав її жіночу сумочку, в якій знаходились мобільний телефон марки «Iphone 5» та гроші в сумі 50 гривень, чим заподіяв потерпілій матеріальну шкоду на загальну суму 5 020 гривень.

Вироком Апеляційного суду Херсонської області від 12 грудня 2017 року вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_6 у частині призначеного покарання скасовано і ухвалено новий вирок, яким йому призначено покарання: за ст. 186 ч. 1 КК України у виді позбавлення волі на строк 1 рік 6 місяців; за ст. 186 ч. 2 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 роки; за ст. 187 ч. 2 КК України у виді позбавлення волі на строк 7 років з конфіскацією всього майна, яке є його власністю.
На підставі ст. 70 ч. 1 КК України за сукупністю злочинів ОСОБА_6 призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років з конфіскацією всього майна, яке є його власністю.
Строк відбуття покарання вказано рахувати з моменту затримання ОСОБА_6 у порядку виконання вироку.

У строк покарання ОСОБА_6 зараховано попереднє ув`язнення з 04 жовтня

2016 року по 06 жовтня 2016 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
У решті вирок суду першої інстанції залишено без зміни.
Вимоги касаційних скарг і узагальнені доводи осіб, які їх подали
У касаційній скарзі захисник ОСОБА_7 в інтересах засудженого

ОСОБА_6 , посилаючись на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого внаслідок суворості, просить вирок апеляційного суду щодо ОСОБА_6 скасувати і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції. Зазначає, що апеляційний суд, скасовуючи вирок суду першої інстанції в частині призначеного покарання, неправильно витлумачив положення ст. 69 КК України та дійшов безпідставного висновку про відсутність підстав для застосування цієї статті та м`якість призначеного покарання. Указує на те, що ОСОБА_6 став на шлях виправлення, офіційно працевлаштувався, продовжує відшкодовувати заподіяну потерпілим шкоду, а тому вважає, що є підстави для застосування до нього ст. 75 КК України.
У касаційній скарзі прокурор просив переглянути вирок апеляційного суду щодо ОСОБА_6 з підстав істотного порушення вимог кримінального процесуального закону.
До початку касаційного розгляду прокурор, яка брала участь у розгляді кримінального провадження судом апеляційної інстанції, ОСОБА_8 у порядку ст.ст. 36, 432 КПК України відмовилась від поданої нею касаційної скарги

(вх. № 23338/0/170-18 від 07 вересня 2018 року).
Заперечень на касаційні скарги від учасників судового провадження не надходило.
Позиції учасників судового провадження
Прокурор у судовому засіданні вважав касаційну скаргу захисника ОСОБА_7 необґрунтованою і просив залишити її без задоволення.
Мотиви Суду
Заслухавши суддю-доповідача, доводи учасників судового провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи касаційних скарг, колегія суддів дійшла до наступних висновків.
Згідно зі ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу. Суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.

Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, за які його засуджено, та кваліфікація вчиненого за ст. 186 ч. 1,

186 ч. 2, ст. 187 ч. 2 КК України у касаційній скарзі не оспорюються.

Зі змісту положень ст. 418 ч. 2, ст. 420 ч. 2 КПК України вбачається, що судові рішення суду апеляційної інстанції ухвалюються в порядку, передбаченому статтями 368-380 цього Кодексу. Вирок суду апеляційної інстанції повинен відповідати загальним вимогам до вирків. Крім того, у вироку суду апеляційної інстанції зазначаються зміст вироку суду першої інстанції, короткий зміст вимог апеляційної скарги, мотиви ухваленого рішення, рішення по суті вимог апеляційної скарги.
Доводи захисника про неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та суворість призначеного ОСОБА_6 покарання є необґрунтованими.
Відповідно до вимог ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Суд, призначаючи покарання, зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання. При цьому покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами, та не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.
Статтею 69 ч. 1 КК України передбачено, що за наявності кількох обставин, які пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційний злочин, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за цей злочин.
Як убачається зі змісту вироку, суд апеляційної інстанції врахував ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які відповідно до ст. 12 КК України віднесено до злочинів середньої тяжкості та тяжких злочинів, кількість епізодів злочинної діяльності, які характеризують ОСОБА_6 як особу схильну до вчинення кримінальних правопорушень, дані про особу ОСОБА_6 , який за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку лікарів нарколога та психіатра не перебуває, раніше не судимий. Обставинами, які пом`якшують покарання, апеляційний суд визнав щире каяття та часткове відшкодування заподіяної шкоди, а обставин, які обтяжують покарання, судом встановлено не було. Суд апеляційної інстанції також врахував думку потерпілих, яку вони висловили щодо міри покарання в суді першої інстанції, а також думку потерпілої ОСОБА_13 під час розгляду кримінального провадження в суді апеляційної інстанції про необхідність призначення ОСОБА_6 більш суворого покарання. Крім того, суд апеляційної інстанції дослідив документи, які характеризують особу ОСОБА_6 , зазначивши про відсутність доказів вчинення злочинів ОСОБА_6 внаслідок збігу тяжких сімейних обставин, у тому числі перебування родини у скрутному матеріальному становищі.
Врахувавши всі зазначені обставини в їх сукупності, суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованих висновків про відсутність обставин, які б істотно знижували ступінь тяжкості вчинених ОСОБА_6 злочинів,про неможливість його виправлення

без ізоляції від суспільстваі безпідставність застосування судом першої інстанції положень ст. 69 КК України та необхідність призначення ОСОБА_6 більш суворого покарання, ніж було визначено вироком суду першої інстанції, і обґрунтовано призначив йому покарання у виді позбавлення волі в межах санкцій

ст. 186 ч. 1, ст. 186 ч. 2, ст. 187 ч. 2 КК України, мотивувавши таке рішення.
Покарання, призначене ОСОБА_6 судом апеляційної інстанції, за своїм видом та розміром є необхідним та достатнім для його виправлення і попередження нових злочинів, воно відповідає вимогам ст. 65 КК України. Переконливих доводів, які б спростовували висновки апеляційного суду щодо призначеного покарання за матеріалами провадження не встановлено.
Істотних порушень кримінального процесуального закону, які були б підставами для скасування чи зміни судового рішення, також не виявлено.
Враховуючи зазначене, колегія суддів підстав для задоволення касаційної скарги захисника засудженого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 та скасування вироку суду апеляційної інстанції не знаходить.
Керуючись ст.ст. 436, 438 КПК України, п. 15 розділу ХІ «Перехідні положення» КПК України в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VІІІ, Суд

ухвалив:
Вирок Апеляційного суду Херсонської області від 12 грудня 2017 року щодо ОСОБА_6 залишити без зміни, а касаційну скаргу захисника засудженого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 без задоволення.

Постанова Верховного Суду є остаточною і оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3