Ухвала

Іменем України
20 лютого 2018 р.

м. Київ
справа № 644/5393/16-к

провадження № 51-1354 ск 18
Верховний Суд у складі колегії суддів першої палати Касаційного кримінального суду:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу прокурора Харківської місцевої прокуратури №3 Харківської області на ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 16 листопада 2017 року щодо засудженої ОСОБА_4 ,
встановив:
вироком Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 22 травня 2017 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 засуджено за частиною 5 статті 27, частиною 3 статті 187 Кримінального кодексу України (далі КК) на 8 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного їй на праві особистої власності майна, в кримінально-виконавчій установі.
Строк відбуття покарання засудженій ОСОБА_4 ухвалено обчислювати з

21 травня 2016 року з моменту її затримання за підозрою, та зараховано у строк відбування покарання строк попереднього тримання під вартою в СІЗО за правилами частини 5 статті 72 КК України з 21 травня 2016 року до дня набрання вироком законної сили.
Залишено запобіжний захід - утримання під вартою в СІЗО, незмінним до набрання вироком законної сили.
Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 16 листопада 2017 року вирок Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 22 травня 2017 року щодо засудженої ОСОБА_4 залишено без зміни.
Відповідно до частини 5 статті 72 КК (в редакції 26 листопада 2015 року) із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі зараховано час перебування під вартою ОСОБА_4 з 21 травня 2016 року по 20 вересня 2016 року в строк відбування покарання.
У касаційній скарзі прокурор ставить вимогу про скасування ухвали апеляційного суду та призначення нового розгляду у суді апеляційної інстанції. Посилається на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого внаслідок м`якості.
Перевіривши відповідність касаційної скарги вимогам кримінального процесуального законодавства України, суд дійшов висновку, що вона підлягає поверненню з таких підстав.
Згідно з пунктом 6 частини 1 статті 425 Кримінального процесуального кодексу (далі КПК) прокурор має право на касаційне оскарження.
З аналізу положень частин 2 і 4 статті 36 КПК у контексті статті 424 КПК випливає, що прокурор як особа, котра має право на касаційне оскарження, - це службова особа органів прокуратури, яка в судах першої та апеляційної інстанцій здійснює функції, передбачені пунктами 13, 14, 15 та 20, цієї статті, а також Генеральний прокурор України, його перший заступник та заступники, керівник регіональної прокуратури, його перший заступник та заступники.

Як вбачається з касаційної скарги та доданих копій судових рішень, які оскаржуються, до суду касаційної інстанції звернувся прокурор, який не приймав участі у розгляді кримінального провадження судом першої та апеляційної інстанцій ОСОБА_5 . Водночас, в суді першої інстанції приймав участь прокурор ОСОБА_6 , а в апеляційному суді ОСОБА_7 .
Отже, суд прийшов до висновку, що в суд касаційної інстанції звернулась особа, яка не має права подавати касаційну скаргу.
Відповідно до вимог пункту 2 частини 3 статті 429 КПК, касаційна скарга повертається у разі якщо її подала особа, яка не має права подавати касаційну скаргу.

При цьому, повернення касаційної скарги не позбавляє права повторно звернутись до суду касаційної інстанції в порядку, передбаченому КПК, у межах строку на касаційне оскарження.

На підставі наведеного та керуючись пунктом 2 частини 3 статті 429 КПК , суд,
постановив:

повернути касаційну скаргу прокурора Харківської місцевої прокуратури №3 Харківської області на ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 16 листопада 2017 року щодо засудженої ОСОБА_4 разом з усіма доданими до неї матеріалами.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3