Сквирський районний суд Київської області
Справа № 376/2321/18
Номер провадження 1-кс/376/616/2018
25.09.2018 року слідчий СВ Сквирського ВП ГУНП в Київській області підполковник поліції ОСОБА_4 звернувся до суду із клопотанням про накладення арешту на майно.
Досудовим слідством встановлено, що виділення земельної ділянки та її продаж від імені ОСОБА_5 здійснювався на підставі довіреності, виданої на ім`я ОСОБА_6 .
Допитана як потерпілий ОСОБА_5 показала, що будь-якого відношення до виділення земельної ділянки та її подальшого продажу не має, довіреностей на представлення інтересів ОСОБА_6 не надавала, особа останнього їй не відома.
Тимчасовим доступом до речей і документів, а саме документів, що знаходяться в матеріалах нотаріальної справи проведення нотаріальних дії посвідчення довіреності наданої ОСОБА_5 встановлено, що наданий невстановленою особою нотаріусу паспорт на ім`я ОСОБА_5 не відповідає дійсності, так як до нього вклеєна фотокартка сторонньої особи.
Крім того, досудовим слідством встановлено, що паспорт ОСОБА_5 , із серією та номером, який використаний під час оформлення доручення на ОСОБА_6 , був втрачений в 2016 році, що підтверджено відповідними матеріалами Голосіївського управління ГУНП в м. Києві.
В органу досудового розслідування є всі підстави вважати, що вказана земельна ділянка може бути відчуженна третім особам всупереч волі його законного власника, а також те, що в подальшому може бути заявлено цивільний позов і вказане майно може використовуватись для забезпечення цивільного позову.
Також, прокурор у судовому засіданні вказав, що оскільки вище зазначена земельна ділянки є об`єктом кримінально протиправних дій, а тому є доказом вчинення злочину та відповідає критеріям зазначеним в ч. 1 ст. 98 КПК України.
З урахуванням наведеного прокурор, вважає, що виникла необхідність накласти арешт, заборонивши відчуження, розпорядження та користування, підставою якого є те що існують безспірні підстави та підозри що воно є доказом злочину, було предметом та кінцевою метою вчинення кримінального правопорушення, зберігає сліди та інші відомості що можуть бути використані як доказ факту чи обставин що встановлюються під час кримінального провадження, метою накладання арешту є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Також у разі обізнаності про слухання клопотання про накладання арешту на майно особи які фігурують зрозуміють важливість дослідження доказів саме в тому вигляді в якому вони є на теперішній час, та для уникнення кримінальної відповідальності можуть спотворити, зіпсувати або знищити вказане майно, або здійснити його відчуження, що призведе до негативних наслідків.
Крім того не накладання арешту може призвести до негативних наслідків, а саме нанесення матеріальних збитків особам які можуть придбати вказане майно, право на яке отримано шахрайським шляхом.
Зазначене майно можливо та необхідно використати у кримінальному провадженні, як доказ, а не накладання арешту може призвести до його спотворення, зіпсування, знищення, відчуження та неможливості встановлення важливих фактів та обставин що обов`язково необхідно встановити під час кримінального провадження.
Посилаючись на вищевикладене, прокурор просив накласти арешт заборонивши відчуження, розпорядження та користування будь-яким суб`єктам державної реєстрації речових прав на нерухоме майно які уповноважені здійснювати реєстраційні дії в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, в тому числі нотаріусам, іншим акредитованим суб`єктам, посадовим особам здійснювати будь-які реєстраційні дії щодо об`єктів нерухомого майна, а саме вище зазначених земельних ділянок.
При цьому, на підставі ч. 1 ст. 172 КПК України, просив розгляд даного клопотання здійснити за відсутністю власників приміщень, так як існує загроза їх подальшого переоформлення, продажу, відчуження.
У судовому засіданні прокурор підтримав клопотання про накладення арешту на вищезазначене майно та просив його задовольнити в повному обсязі з наведених підстав.
Власник майна в судове засідання не викликався у зв`язку з заявленим прокурором клопотанням.
В порядку ч.1 ст. 107 КПК України рішення про фіксацію судового розгляду за допомогою технічних засобів слідчим суддею не приймалося, клопотання з цього приводу не надходили.
Розглянувши клопотання, вивчивши надані матеріали, заслухавши прокурора, суд приходить до висновку, що клопотання прокурора підлягає задоволенню.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існують достатні підстави вважати, що воно є предметом, засобом чи знаряддям вчинення злочину, доказом злочину, набуте злочинним шляхом, доходом від вчиненого злочину, отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину або може бути конфісковане у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого чи юридичної особи, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру, або може підлягати спеціальній конфіскації щодо третіх осіб, юридичної особи або для забезпечення цивільного позову.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Аналіз наданих матеріалів дозволяє суду у відповідності до вимог ст. 173 КПК України зробити висновок про достатність доказів, що вказують на наявність ознак кримінальних правопорушень, передбачених КПК України, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення та можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні.
Приймаючи до уваги, що вказане майно є предметом кримінального правопорушення, та те, що незастосування арешту майна може призвести до зникнення, втрати або пошкодження даного майна та настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженні.
Враховуючи викладене, виникла необхідність накласти арешт на зазначене майно, заборонивши відчуження, розпорядження та користування, підставою якого є те що існують безспірні підстави та підозри що воно є доказом злочину, було предметом та кінцевою метою вчинення кримінального правопорушення, зберігає сліди та інші відомості що можуть бути використані як доказ факту чи обставин що встановлюються під час кримінального провадження, метою накладання арешту є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
За таких обставин, суд вважає, що прокурором доведено необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 КПК України.
Таким чином, існують всі передбачені Законом підстави для арешту зазначеного майна.
Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 131, 132, 167, 168, 170-173, 372, 376 КПК України, слідчий суддя,-
Виконання ухвали негайно покласти на слідчого у якого перебуває кримінальне провадження.
Контроль за виконанням ухвали покласти на начальника Сквирського відділу Білоцерківської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_3 .
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду Київської області протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Строк пред`явлення три місяці.

Слідчий суддя: