ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 210/4320/18
Провадження № 1-в/210/349/18
У Х В А Л А
іменем України
"04" вересня 2018 р.

Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретаря судового засідання ОСОБА_2

за участю:

прокурора ОСОБА_3

представника КВК-80 ОСОБА_4

засудженого ОСОБА_5

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в режимі відеоконференції подання начальника установи «Криворізька виправна колонія №80» полковника внутрішньої служби ОСОБА_6 про застосування до засудженого ОСОБА_5 ст. 81 КК України,-

ВСТАНОВИВ:
До Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу 01.08.2018 року надійшло подання подання начальника установи «Криворізька виправна колонія №80» полковника внутрішньої служби ОСОБА_6 про застосування до засудженого ОСОБА_5 ст. 81 КК України.

В судовому засіданні представник КВК №80 подання підтримав, просив задовольнити.

Засуджений також просив задовольнити подання та застосувати до нього умовно-дострокове звільнення.

Прокурор вважав подання необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали особової справи засудженого, щоденник індивідуальної роботи засудженого, вважає подання таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 81 КК України до осіб, які відбувають покарання, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, якщо засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення, тобто умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому суд ретельно з`ясовує ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засудженого, а також його наміри щодо прилучення до суспільно-корисної праці.

Висновок про можливість застосування умовно-дострокового звільнення засудженого повинен ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь час відбуття покарання, в тому числі й даних, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому. При цьому основним, вирішальним є не факт відбуття певної частини покарання, а виправлення засудженого.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_5 відбуває покарання, призначене вироком Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 30.05.2014 року, за яким останнього визнано винним за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 121 КК України та на підставі ч. 4 ст. 70 КК України призначено покарання у вигляді 7 років позбавлення волі.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 12.02.2016 року ОСОБА_5 зараховано в строк відбуття покарання строк попереднього ув`язнення з 04.03.2014 року по 14.07.2014 року включно, відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Відтак початок строку відбування покарання 04.03.2014 р., кінець строку - 24.10.2020 рік.

Згідно оцінки ступеню виправлення засудженого станом на 01.06.2018 року, зазначеної в щоденнику індивідуальної роботи з засудженим, засуджений ОСОБА_5 довів своє виправлення.

Згідно довідки про заохочення і стягнення ОСОБА_5 , останній має два стягнення у вигляді попередження та догани в 2014 році, які на даний час є погашеними, а також дві подяки в 2016 році та 2017 році.

Відповідно Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно - дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», при застосуванні умовно-дострокового звільнення від відбування покарання суди повинні враховувати поведінку засудженого за весь період відбування покарання, а також дані про попередні судимості та відшкодування матеріальних збитків.
Відповідно п.17 вказаної Постанови судам, при розгляді питання про умовно-дострокове звільнення слід ретельно з`ясувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці.

На підставі закону, умовно-дострокове звільнення можливе за обов`язкової і одночасної наявності і їх сукупності підстав і умов, при цьому, основним, вирішальним є не факт відбуття певної частини покарання, а виправлення засудженого.

Частиною 2 ст. 50 КК України встановлено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Разом із тим, переважний строк відбування покарання поведінка засудженого, хоча і не була негативною, проте засуджений не прагнув зразковою поведінкою та ставленням до праці довести своє виправлення, характеризується посередньо, заохочень за сумлінну поведінку з 19.11.2017 року не мав, перерахований строк відбування покарання за ч. 5 ст. 72 КК України в редакції від 26.11.2015 року за №842-УІІІ, строк, який залишився до відбуття, який становить більше двох років. Працювати почав на виробництві колонії з січня 2016 року. Тому, така пасивна поведінка засудженого не є позитивним прикладом та не свідчить про те, що засуджений довів своє виправлення.
На підставі викладеного, та керуючись ст. 81 КК України, ст.ст. 537, 539 КПК України, суд

УХВАЛИВ:
Подання начальника установи «Криворізька виправна колонія №80» полковника внутрішньої служби ОСОБА_6 про застосування до засудженого ОСОБА_5 ст. 81 КК України залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом семи діб з дня її проголошення через Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу.

Повний текст ухвали складено 06 вересня 2018 року.
Суддя: ОСОБА_1