Дата документу Справа № 314/746/17
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний №314/746/17 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження №11-кп/778/741/18 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 травня 2018 року місто Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за клопотанням засудженого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про зарахування строку попереднього його ув`язнення у строк відбування покарання у відповідності до вимог ч.5 ст.72 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_7 ,

захисника-адвоката ОСОБА_8 ,

засудженого ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИЛА:

засуджений ОСОБА_6 звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою на ухвалу Вільнянського районного суду Запорізької області від 10 серпня 2017 року, якою відмовлено у задоволенні його клопотання засудженого ОСОБА_6 про зарахування строку попереднього його ув`язнення у відповідності до вимог ч.5 ст.72 КК України.

Своє рішення суд мотивував тим, що стаття 72 КК України передбачає зарахування судом строку попереднього ув`язнення лише відносно покарання у виді позбавлення волі, яке обчислюється у календарних датах, або відносно менш тяжких покарань, які з цією метою перераховуються у різних співвідношеннях. Можливості застосування положень цієї статті до такого покарання як довічне позбавлення волі закон не передбачає.

В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_6 просить поновити строк на апеляційне оскарження, вищевказану ухвалу суду першої інстанції скасувати, задовольнити його клопотання та перерахувати строк попереднього ув`язнення відповідно до положень ч.5 ст.72 КК України. В обґрунтування своїх вимог вказує на невмотивованість судового рішення в частині підстав відмови у задоволенні клопотання, вказує на те, що стаття 72 КК України не передбачає заборон для застосування положень ч.5 цієї статті до осіб, які засуджені до довічного позбавлення волі. Крім того зазначає, що положення Закону України «Про внесення змін до кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» не може бути обмежено, оскільки передбачені ним правила зарахування у строк покарання терміну попереднього ув`язнення мають істотне значення для обрахування строку фактичного відбування покарання та використання права на звернення з клопотанням про помилування.

Щодо пропущеного строку на апеляційне оскарження зазначає, що пропустив його з поважних причин, оскільки відбуває покарання в камері один, та не є юридично грамотною особою. Крім того має дуже поганий зір, а тому було складно самостійно написати скаргу.

Згідно з ухвалою, до Вільнянського районного суду Запорізької області надійшло клопотання засудженого ОСОБА_6 щодо розгляду питання про зарахування у строк покарання терміну попереднього його ув`язнення, відповідно до вимог ч.5 ст.72 КК України.

У судовому засіданні захисник засудженого ОСОБА_6 підтримав подане клопотання та просив його задовольнити.

Прокурор вважав, що клопотання засудженого задоволенню не підлягає, оскільки ОСОБА_6 засуджений до довічного позбавлення волі.

Заслухавши доповідь судді; засудженого ОСОБА_6 та його захисника-адвоката ОСОБА_8 , які частково підтримали апеляційну скаргу та просили зарахувати попереднє ув`язнення засудженого ОСОБА_6 у період з 18 вересня 2006 року по 17 квітня 2008 року з розрахунку день за два; прокурора, яка погодилась з такими вимогами сторони захисту та просила їх задовольнити, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що остання підлягає задоволенню частково, з наступних підстав.

З наданих суду матеріалів провадження вбачається, що за вироком Апеляційного суду Донецької області від 27 вересня 2007 року ОСОБА_6 засуджено за ч.3 ст.15, п.п.6, 11, 12, 13, 15 ч.2 ст.115, п.п.1, 6, 8, 11, 12, 13 ч.2 ст.115, ч.1 ст.263, ч.1 ст.70 КК України до довічного позбавлення волі з конфіскацією всього майна.

Ухвалою Верховного Суду України від 17 квітня 2008 року вирок Апеляційного суду Донецької області змінено, виключено з вироку ч.3 ст.15, 115 ч.2 п.п.1, 6, 11, 12 ч.2 ст.115 КК України, пом`якшено покарання за ч.3 ст.15, п.п.8. 13 ч.2 ст.115 КК України до 15 років позбавлення волі. Засуджено за ч.3 ст.15, п.п.6, 11, 12, 13 ч.2 ст.115, п.п.8, 13, ч.2 ст.115, ч.1 ст.263, ч.1 ст.70 до довічного позбавлення волі з конфіскацією всього майна

Вирок набрав законної сили 17 квітня 2008 року. Початок строку відбування покарання з 18 вересня 2006 року.

Відповідно до положень Конституції України, громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Принцип рівності всіх громадян перед законом конституційна гарантія правового статусу особи, що поширюється, зокрема, на призначення кримінального покарання. Притягнення особи, яка вчинила злочин, до кримінальної відповідальності не лише означає рівність усіх осіб перед законом, а й передбачає встановлення в законі єдиних засад застосування такої відповідальності.

Правова держава, вважаючи покарання передусім виправним та превентивним засобом, має використовувати не надмірні, а лише необхідні і зумовлені метою заходи. Обмеження конституційних прав обвинуваченого повинно відповідати принципу пропорційності: інтереси забезпечення охорони прав і свобод людини і громадянина, власності, громадського порядку та безпеки тощо можуть виправдати правові обмеження прав і свобод тільки в разі адекватності соціально обумовленим цілям.

Положення Конституції України щодо прав і свобод людини, а також статей 50, 51, 63-64, 72 КК України свідчать про гуманістичну направленість законодавства та про поширення загальних засад призначення покарання на всі види покарань, незалежно від їх суворості.

Враховуючи вищевказане, колегія суддів вважає безпідставним висновок суду першої інстанції про те, що зарахування строку тримання особи під вартою відповідно до ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону №838-VIІІ від 26 листопада 2015 року розповсюджується лише на осіб, яким призначено строковий вид покарання, адже даний висновок не відповідає принципу рівності всіх громадян перед законом. Крім того, ч.5 ст.72 КК України не передбачає диференціації зарахування судом строку попереднього ув`язнення в залежності від призначення лише певного виду позбавлення волі. У зв`язку з чим, вказані положення закону поширюються на обидва види позбавлення волі: «позбавлення волі на певний строк» і «довічного позбавлення волі».

Крім того, колегія суддів вважає, що застосування до ОСОБА_6 , який засуджений до довічного позбавлення волі, положень Закону України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26 листопада 2015 року, не може бути обмежено, оскільки передбачені ним правила зарахування у строк покарання строку попереднього ув`язнення мають істотне значення для обрахування засудженому строку фактичного відбування покарання та використання ним права на звернення з клопотанням, зокрема про помилування.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає висновки суду першої інстанції, викладені в оскаржуваній ухвалі, помилковими, у зв`язку з чим оскаржувана ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали про часткове задоволення клопотання засудженого ОСОБА_6 та зарахування останньому у строк покарання період його попереднього ув`язнення з 18 вересня 2006 року (з дня його затримання) по 17 квітня 2008 року (день набрання вироком законної сили).

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.404,405,407,409 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 задовольнити частково.

Ухвалу Вільнянського районного суду Запорізької області від 10 серпня 2017 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 про зарахування строку попереднього його ув`язнення у відповідності до вимог ч.5 ст.72 КК України, скасувати.

Клопотання засудженого ОСОБА_6 задовольнити частково.

На підставі ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону №838-VIII від 26 листопада 2015 року зарахувати засудженому ОСОБА_6 у строк відбування покарання період його попереднього ув`язнення з 18 вересня 2006 року по 17 квітня 2008 року із розрахунку один день тримання під вартою за два дні позбавлення волі.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4