АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 547/1233/16-к Номер провадження 11-кп/786/494/18Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
Категорія ч.2 ст. 125 КК України НТ
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 травня 2018 року м. Полтава

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних
справ Апеляційного суду Полтавської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
з участю секретаря ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
потерпілого ОСОБА_7
представника потерпілого -
захисника ОСОБА_8
обвинуваченого ОСОБА_9 ,
захисника ОСОБА_10
розглянула у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції кримінальне провадження № 0000425 за апеляційними скаргами прокурора Семенівського відділу Лубенської місцевої прокуратури Полтавської області ОСОБА_11 та представника потерпілого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на ухвалу Семенівського районного суду Полтавської області від 27 грудня 2017 року,

ВСТАНОВИЛА :
Цією ухвалою кримінальне провадження закрито за п. 7 ч.1 ст. 284 КПК України щодо
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Калинівка, Семенівського р-ну, Полтавської обл., який проживає АДРЕСА_1 , не судимого,
обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України.
Прийняття такого рішення суд мотивував неявкою (три рази) потерпілого у судові засідання без поважних причин, неповідомленням останнім про причини неявок та відсутністю клопотань про розгляд справи за його відсутності, що було розцінено судом, як відмова потерпілого від обвинувачення.
Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду прокурор, посилаючись на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону України, просить ухвалу суду скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Свої вимоги прокурор мотивує тим, що поза увагою суду залишилося те, що: обвинувачений свою вину у вчиненому злочині не визнав; потерпілий ОСОБА_7 у судовому засіданні 7.09.2017 повідомив суду про те, що з обвинуваченим ОСОБА_9 він не примирився та підтвердив обставини, викладені в обвинувальному акті, розгляд провадження 9.10.2017 було відкладено за клопотанням захисника обвинуваченого та потерпілий через складність прибуття, в дане судове засідання не з`явився, у судові засіданні на 14.11.2017 та 27.12.2017 потерпілий не з`явився, не повідомивши причини своєї неявки; відповідно до чинного законодавства тільки прямо заявлена потерпілим відмова від обвинувачення зафіксована у журналі судового засідання повинна розглядатися як відсутність бажання потерпілого притягти обвинуваченого до кримінальної відповідальності, і як наслідок підстава для закриття кримінального провадження. Через це вважає ухвалу суду передчасною, так як неявки потерпілого в судове засідання не може згідно КПК України прирівнюватися до відмови від обвинувачення та суд повинен був відкласти розгляд впровадження або розглянути без його участі.

В апеляційній скарзі представник потерпілого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_12 просить ухвалу суду скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Свої вимоги представник потерпілого мотивує тим, що суд помилково прийняв неявку потерпілого ОСОБА_7 у судове засідання як його відмову від обвинувачення та залишив поза увагою, що судові засідання 9.10.2017 та 14.11.2017 відкладалися не через неявку потерпілого, а з інших підстав, про що потерпілого та його самого завчасно було повідомлено по телефону, а тому вони в судові засідання не з`являлися. В судове засідання на 27.12.2017 він (представник) та потерпілий не з`явилися, про що 26.12.2017 електронною поштою, він (представник) направив заяву про перенесення розгляду провадження із зазначенням причини неявки.
Заслухавши доповідь судді, пояснення: потерпілого та його представника, які просили задовольнити апеляційні скарги; прокурора в підтримку апеляційних скарг, обвинуваченого та його захисника, які заперечили проти апеляційних скарг прокурора та представника потерпілого, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені у апеляційних скаргах, колегія суддів дійшла такого висновку.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Норма ч.4 ст. 26 КПК України передбачає, що кримінальне провадження у формі приватного обвинувачення розпочинається лише на підставі заяви потерпілого. Відмова потерпілого, а у випадках, передбачених цим Кодексом, його представника від обвинувачення є безумовною підставою для закриття кримінального провадження у формі приватного обвинувачення.
Пунктом 7 частини 1 статті 284 КПК України передбачено, що кримінальне провадження закривається в разі, якщо потерпілий, а у випадках, передбачених цим Кодексом, його представник відмовився від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Тобто чинним законодавством передбачена відмова потерпілого від обвинувачення, яка має полягати в тому, що потерпілий самостійно ініціює закриття кримінального провадження через відмову від обвинувачення, жодних умов, для вчинення таких дій потерпілим норми КПК не вимагають.

З матеріалів кримінального провадження вбачаться, що дане кримінальне провадження розпочате за заявою потерпілого (а.п. 6) та відповідно до норм ст. 477 КПК України є кримінальним провадженням у формі приватного обвинувачення.

З журналу судового засідання та технічного носія, на якому зафіксовано судове провадження в суді першої інстанції від 7.09.2017 вбачається, що потерпілий, незважаючи на невизнання вини обвинуваченим, наполягав на винуватості ОСОБА_9 у вчиненні ним злочину за обставин викладених в обвинувальному акті, тобто фактично підтримував приватне обвинувачення. Дане судове засідання було відкладено на 9.10.2017, про що були повідомлені усі учасники провадження (а.п.143-147).

Зі справи вбачається, що за клопотанням захисника обвинуваченого (а.п. 148) та у зв`язку з неявкою учасників провадження судове засідання 9.10.2017 не відбулося та було відкладено на 14.11.2017.

В судове засідання на 14.11.2017 потерпілий та його представник, а також захисник обвинуваченого не з`явилися, про причини своєї неявки не повідомили, через що суд відклав розгляд провадження. В судове засідання на 27.11.2017 потерпілий ОСОБА_7 та його представник ОСОБА_12 повторно не з`явилися. З поштових повідомлень про отримання виклику до суду вбачається, що повідомлення на вказані вище числа отримав потерпілий ОСОБА_7 , а представник потерпілого отримав повідомлення суду лише на 14.11.2017, на 27.12.2017 поштове повідомлення на ім`я ОСОБА_12 повернуто до суду без вручення (а.п. 157,165, 167, 170). Будь-яких повідомлень про причини своєї неявки потерпілий та його представник суду не надавали.

Доводи представника потерпілого про те, що він 26.12.2017 направив до суду заяви про відкладення розгляду провадження матеріалами не підтверджується. Наданий ОСОБА_12 витяг з мережі Інтернет відомостей про направлення на електронну адресу суду повідомлення не доводить, що це була саме заява про відкладення провадження щодо ОСОБА_9 ..

Положення ст. 340 КПК України передбачає, що у разі повторного неприбуття в судове засідання потерпілого, який був викликаний у встановленому цим Кодексом порядку (зокрема, наявне підтвердження отримання ним повістки про виклик або ознайомлення з її змістом у інший спосіб), без поважних причин або без повідомлення про причини неприбуття після настання обставин, передбачених у частинах другій і третій цієї статті, суд може прирівняти неприбуття потерпілого до його відмови від обвинувачення і може за наслідком закрити кримінальне провадження за відповідним обвинуваченням. Разом з цим частиною другою та третьою вказаної статті передбачено, що це можливо у разі відмови прокурора від підтримання державного обвинувачення, якщо потерпілий висловив згоду на підтримання обвинувачення в суді.

Натомість з матеріалів провадження вбачається, що прокурор не відмовлявся від підтримання державного обвинувачення у даному провадженні та більше того підтримував висунуте обвинувачення, а тому суд, у разі неявки потерпілого в судове засідання повинен був діяти за загальними правилами КПК України.

Відповідно до ст. 325 КПК України якщо в судове засідання не прибув за викликом потерпілий, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, суд, заслухавши думку учасників судового провадження, залежно від того, чи можливо за його відсутності з`ясувати всі обставини під час судового розгляду, вирішує питання про проведення судового розгляду без потерпілого або про відкладення судового розгляду.

Суд не врахував приписи наведених вище норм кримінально-процесуального закону України.

Вказані порушення кримінального процесуального закону України є істотними, оскільки перешкодили суду всебічно розглянути матеріали кримінального провадження і вплинули на ухвалення законного та обґрунтованого рішення.

Відповідно до ст. 409 КПК України, підставою для скасування судового рішення при розгляді справи у суді апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Згідно до ч. ч. 1, 2 ст. 412 КПК України істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог КПК України, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення.

У зв`язку з викладеним колегія суддів дійшла висновку, що ухвала суду відповідно до ч. 1 ст. 412 КПК України підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції на підставі п.1 ч.1 ст.415 КПК України.

За таких обставин апеляційні скарги прокурора та представника потерпілого підлягають задоволенню, а ухвала - скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.

Під час нового розгляду кримінального провадження суд повинен розглянути дане кримінальне провадження відповідно до норм кримінально-процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407 КПК України колегія суддів,

УХВАЛИЛА :

Апеляційні скарги прокурора Семенівського відділу Лубенської місцевої прокуратури Полтавської області ОСОБА_11 та представника потерпілого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 - задовольнити.

Ухвалу Семенівського районного суду Полтавської області від 27 грудня 2017 року щодо ОСОБА_9 скасувати і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

СУДДІ:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4