Постанова
Іменем України
10 липня 2018 року

м. Київ
справа № 477/2923/14-к
провадження № 51-660 км 18
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ,
за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,
в режимі відеоконференції
захисника ОСОБА_6 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції касаційну скаргу прокурора, котрий брав участь під час розгляду кримінального провадження судами першої та апеляційної інстанцій, на вирок Корабельного районного суду м. Миколаєва від 28 березня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Миколаївської області від 7 липня 2017 року в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000087, за обвинуваченням
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Чадир-Лунга Молдова, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , такого, що судимості не має,
у вчиненні злочину, передбаченого пунктом 12 частини 2 статті 115 Кримінального кодексу України (далі - КК).
Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами

першої та апеляційної інстанцій обставини.
За вироком Корабельного районного суду м. Миколаєва від 28 березня 2017 року ОСОБА_7 виправдано за пред`явленим обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого пунктом 12 частини 2 статті 115 КК, за недоведеністю вчинення ним цього кримінального правопорушення.
Згідно з вироком органами досудового розслідування ОСОБА_7 обвинувачувався в умисному протиправному заподіянні смерті іншій людині, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, за таких обставин.
Особа_1, щодо якої обвинувачення розглядається в іншому кримінальному провадженні (далі Особа_1), перебуваючи у тривалих неприязних відносинах з мешканцем с. Мішково-Погорілове Вітовського (Жовтневого) району Миколаївської області ОСОБА_8 , вирішив вбити останнього.
15 грудня 2012 року о 15:00, Особа_1, з метою реалізації свого злочинного наміру, перебуваючи в м. Миколаєві, зустрівся зі своїми знайомими ОСОБА_7 та Особою_2, щодо якої обвинувачення розглядається в іншому кримінальному провадженні (далі Особа_2), де в процесі розмови запропонував їм скоїти умисне вбивство ОСОБА_8 , на що останні погодилися та приготували три дерев`яні бити, які поклали в автомобіль Особи_1.
15 грудня 2012 року о 15:30 Особа_1 на власному автомобілі марки «Honda Accord», (д.н.з. НОМЕР_1 ) спільно з ОСОБА_7 та Особою_2 виїхали в с. Мішково-Погорілове Вітовського (Жовтневого) району Миколаївської області де перебував потерпілий.
Особа_1 аркушами паперу заклеїв передній та задній номери реєстраційного знаку автомобіля, щоб не можна було їх розпізнати та притягнути його до кримінальної відповідальності за скоєння злочину.
15 грудня 2012 року о 16:00 Особа_1 спільно з ОСОБА_7 та Особою_2 на вказаному автомобілі прибули до магазину ПП «Бронченко», розташованому на вул. Маяковського, 29 в с. Мішково-Погорілове, де перебував ОСОБА_8 .

Відразу після прибуття Особа_1 за попередньою змовою із ОСОБА_7 та Особою_2, реалізуючи свій злочинний намір, почали завдавати численних (не менше 13-ти) ударів, дерев`яними битами у голову, тулуб, верхні та нижні кінцівки потерпілого. Потім потягли його до автомобіля Особи_1, де спільними зусиллями помістили в багажне відділення. Однак ОСОБА_8 продовжував чинити опір, вибрався із багажного відділення та впав на землю.
Особа_1 за попередньою змовою із ОСОБА_7 та Особою_2, з метою остаточного досягнення свого злочинного наміру, спрямованого на умисне вбивство, завдали битами не менше трьох ударів у голову, тулуб, верхні і нижні кінцівки потерпілого.
Після цього нападники, побачивши, що ОСОБА_8 перестав здійснювати активні дії та не виявляє ознак життя, усвідомлюючи, що їх злочинний умисел досягнуто, залишили останнього на місці вчинення злочину, а самі на автомобілі зникли з місця події.
Від отриманих тілесних ушкоджень ОСОБА_8 помер на місці злочину.
Ухвалою Апеляційного суду Миколаївської області від 7 липня 2017 року вирок Корабельного районного суду м. Миколаєва від 28 березня 2017 року щодо виправданого ОСОБА_7 залишено без зміни.
Вимоги касаційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала.
У касаційній скарзі прокурор просить скасувати судові рішення та призначити новий розгляд у суді першої інстанції. Посилається на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, що призвело, на його думку, до постановлення незаконних рішень.
Свої вимоги обґрунтовує тим, що потерпілій та її представнику під час судового розгляду належним чином не було повідомлено про час та дату судового засідання та судових дебатів, вказуючи на відсутність підтверджень про їх належне повідомлення.
Крім того, прокурор зазначає, що під час судового розгляду суддя мала неупереджене ставлення до сторони обвинувачення, а тому прокурор заявив про відвід судді, однак колегія суддів не прийняла рішення стосовно вказаного клопотання, що потягло за собою розгляд кримінального провадження незаконним складом суду.

Також прокурор звертає увагу, що суд апеляційної інстанції відповідно до вимог пункту 1 частини 1 статті 415 Кримінального процесуального кодексу (далі КПК) мав усі підстави для скасування вироку районного суду та призначення нового розгляду в суді першої інстанції, однак, не зважаючи на відсутність судового рішення щодо розгляду клопотання про відвід, відсутність потерпілої сторони під час судового розгляду, суд безпідставно залишив вирок районного суду без зміни.
Заслухавши доповідь судді, думку захисника, який заперечував проти задоволення касаційної скарги прокурора, прокурора, яки підтримав касаційну скаргу, обговоривши доводи касаційної скарги та перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що касаційна скарга задоволенню не підлягає із таких підстав.
Мотиви Суду.
Згідно зі статтею 433 КПК суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.
У касаційній скарзі прокурор лише вказує на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону. При цьому зазначає два доводи щодо таких порушень, а саме відсутність потерпілої під час судового розгляду та відсутність вмотивованого рішення про відвід складу суду.
З огляду на такі вимоги прокурора суд касаційної інстанції у межах касаційної скарги перевіряє законність судових рішень саме в таких межах.
Відповідно до вимог пункту 5 частини 2 статті 412 КПК, судове рішення підлягає скасуванню, якщо судове провадження здійснено за відсутністю потерпілого, належним чином не повідомленого про дату, час і місце судового засідання.

Під час перевірки матеріалів кримінального провадження встановлено, що потерпіла ОСОБА_9 та її представник ОСОБА_10 протягом розгляду кримінального провадження неодноразово повідомлялися Корабельним районним судом м. Миколаєва про розгляд кримінального провадження щодо ОСОБА_7 (01.09.2015 р., 07.12.2016 р., 01.03.2017 р.).
При отриманні повідомлень потерпіла ОСОБА_9 кожного разу зазначала, що не бажає брати участі у розгляді кримінального провадження за станом здоровя, просила розглядати справу за її відсутності.

У деяких судових засіданнях брав участь представник потерпілої ОСОБА_10 , у тому числі й в підготовчому судовому засіданні (відповідно до даних журналу
судового засідання). У судовому засіданні 22.12.2014 р., за погодженням з прокурором в цьому судовому засіданні та з врахуванням думки представника потерпілої, який брав у ньому участь, обвинуваченого та його захисника, суд ухвалив за можливе проводити розгляд справи за відсутності потерпілої. В подальшому певні судові засідання відбувалися за відсутності представника потерпілої, при цьому прокурори ОСОБА_11 (29.09.2015 р.), ОСОБА_12 (02.11.2015 р.), ОСОБА_13 (04.02.2016 р., 30.03.2016 р. та інші), ОСОБА_14 (05.12.2016 р.) проти цього не заперечували.
Отже, з такими висновками погоджується і колегія суддів, а доводи прокурора про скасування вироку на підставах неналежного повідомлення потерпілої про дату, час і місце судового розгляду не заслуговують на увагу, оскільки, як убачається з матеріалів провадження, потерпіла хоча і не брала участі у судовому провадженні, а її представник брав участь не в усіх судових засіданнях, але їм належним чином було повідомлено про дату, час і місце судових засідань. Представник потерпілої брав участь в розгляді кримінального провадження у тому обсязі, в якому вважав за потрібне.
До того ж під час апеляційного розгляду потерпілій і її представнику було повідомлено про дату, час і місце судових засідань, проте до суду вони не зявлялися, будь-яких заяв, у тому числі про причини неявки, до суду не направляли.

Як убачається з ухвали суду апеляційної інстанції такі доводи прокурора були предметом розгляду у вказаному суді.
Таким чином, доводи прокурора про неналежне повідомлення потерпілої та її представника про час та дату судового розгляду є безпідставними.
Що стосується доводів прокурора про не вирішення судом першої інстанції клопотання прокурора про відвід, то колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до частини 4 статті 80 КПК заяви про відвід під час досудового розслідування подаються одразу після встановлення підстав для такого відводу. Заяви про відвід під час судового провадження подаються до початку судового розгляду. Подання заяви про відвід після початку судового розгляду допускається лише у випадках, якщо підстава для відводу стала відома після початку судового розгляду.

Згідно із частиною 2 статті 347 судовий розгляд починається з оголошення прокурором короткого викладу обвинувального акта, якщо учасники судового провадження не заявили клопотання про оголошення обвинувального акта в повному обсязі.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що під час судового розгляду прокурор не заявляв клопотань про відвід складу суду. Відповідно до аудіозапису судового засідання від 12 грудня 2016 року колегія суддів, зваживши на думку сторони захисту та обвинувачення щодо наявності клопотань, яких не було заявлено, ухвалила закінчити з`ясування обставин справи й перевірку їх доказами та перейти до судових дебатів. Однак прокурор, вказавши, що не має клопотання з приводу закінчення судового слідства, заявив, що до виступу не готовий, а тому суд відклав розгляд кримінального провадження вже на стадії судових дебатів.
Крім того, як прослідковується з листів надісланих Прокуратурою Миколаївської області, які містяться в матеріалах провадження, прокурор після закінчення судового слідства, перед судовими дебатами неодноразово просив відкласти розгляд кримінального провадження і не був присутнім під час судових засідань: 13.12.2016 р., 14.12.2016 р., 20.12.2016р., 11.01.2017р., 09.02.2017р., 06.03.2017р., які майже пів року відкладались через його неявку, а 15 травня 2017 року прокурор на стадії судових дебатів заявив клопотання про відвід складу суду (т.2, а.п.158).
Тобто відповідно до частини 3 статті 363 КПК за відсутності клопотань або після вирішення клопотань, якщо вони були подані, суд постановляє ухвалу про закінчення з`ясування обставин та перевірки їх доказами і переходить до судових дебатів, що й було зроблено судом першої інстанції.
Судові дебати є самостійною частиною розгляду кримінального провадження, їх основу складають промови учасників судового розгляду, в яких вони дають оцінку діям обвинуваченого, аналізують досліджені в суді докази, висловлюють висновки щодо винуватості чи невинуватості обвинуваченого кваліфікації дій, міри покарання, вирішення цивільного позову та інших питань, що повинен вирішити суд при постановленні вироку.
Зокрема, як правильно зазначив суд апеляційної інстанції, розглядаючи апеляційну скаргу прокурора, який також вказував на незаконність складу суду у суді першої інстанції на підставах розгляду заявленого відводу, під час судових дебатів крім промов учасників судового провадження, будь-яких інших дій чинним законодавством не передбачено.

З такими висновками суду апеляційної інстанції погоджується і колегія суддів, а тому доводи касаційної скарги прокурора щодо незаконного складу суду у суді першої інстанції та порушення судом апеляційної інстанції вимог статті 415 КПК є необґрунтованими.
Крім того, як убачається зі змісту ухвали апеляційного суду та з аудіозапису судового засідання, апеляційний розгляд кримінального провадження проведено з дотриманням вимог кримінального процесуального закону.
Наведені прокурором у касаційній скарзі доводи щодо заявленого відводу складу суду першої інстанції, аналогічні доводам його апеляційної скарги, було належним чином перевірено й спростовано.
Даних, які б свідчили, що судами допущено істотних порушень вимог кримінального процесуального закону на які у своїй касаційній скарзі посилається прокурор та які перешкодили чи могли перешкодити судам ухвалити законне та обґрунтоване рішення, не виявлено.
Таким чином, Суд дійшов висновку, що касаційна скарга прокурора задоволенню не підлягає, а судові рішення є законними та обґрунтованими.
Керуючись статтями 433, 434, 436, 441, 442 КПК, пунктом 4 параграфа 3 розділу 4 Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII, Суд
ухвалив:
вирок Корабельного районного суду м. Миколаєва від 28 березня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Миколаївської області від 7 липня 2017 року щодо виправданого ОСОБА_7 залишити без зміни, а касаційну скаргу прокурора, котрий брав участь під час розгляду кримінального провадження судами першої та апеляційної інстанцій - без задоволення.
Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3