АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 552/4211/18 Номер провадження 11-сс/786/429/18Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
Категорія: ст. 170 КПК
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 серпня 2018 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Полтавської області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з секретарем: ОСОБА_5 ,

з участю: прокурора ОСОБА_6

адвоката - ОСОБА_7 ,

підозрюваного - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві апеляційну скаргу прокурора Полтавської місцевої прокуратури Полтавської області ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Полтави від 27 липня 2018 року про часткове задоволення клопотання про арешт майна,-

в с т а н о в и л а :

Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Полтави від 27 липня 2018 року частково задоволено клопотання слідчого СВ ВП №1 Полтавського ВП ГУНП в Полтавській області ; накладено арешт на ніж з металевою ручкою чорного кольору з нашаруванням РБК, відрізок полімерної труби діаметром 33 мм, біометричний паспорт на ім`я ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мобільний телефон Самсунг, ІМЕІ НОМЕР_1 , шорти червоного кольору із нашаруванням речовини бурого кольору, футболку червоного кольору з емблемою Найк та написом Jast do it із нашаруванням речовини бурого кольору з дірою з правої сторони на передній частині.

Приймаючи таке рішення , слідчий суддя вказав, що лише частина вказаних в клопотанні слідчого тимчасово вилучений речей має відношення до кримінального правопорушення, та є речовими доказами у справі. Відмовляючи у накладенні арешту на грошові кошти вказав, що цивільний позов у провадженні ще не заявлено, тому накладати арешт на і кошти в сумі 1200 дол. США не має підстав.

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи , яка її подала

У принесеній апеляції процесуальний прокурор просить оскаржену ухвалу скасувати у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та постановити нову, якою клопотання слідчого задовольнити повністю.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що слідчим суддею безпідставно відмовлено у накладенні арешту з посиланням на те, що речі належать не підозрюваному , а його співмешканки, оскільки частина речей все ж таки належать йому та можуть містити на собі сліди злочину, зокрема мікрочастин крові потерплого, а тому ці речі необхідні для проведення ряду експертиз.

Також прокурор в апеляції вказує на безпідставність відмови у накладенні арешту на грошові кошти через відсутність у провадженні цивільного позову.

Так, діями підозрюваного заподіяно матеріальної шкоди декільком особам, у зв`язку з чим від них надійшли відповідні заяви. Крім того, 3я міська клінічна лікарня понесла витрати на лікування потерпілого, а тому в подальшому цивільні позови будуть заявлені.

Додатково, в обґрунтування поданої апеляції прокурор вказує, що слідчий суддя, часткового задовольняючи клопотання слідчого про арешт тимчасово вилученого майна, в порушення ст. 173 КПК України не зазначив у резолютивній частині ухвали перелік майна тимчасово вилученого майна, яке підлягає поверненню, що унеможливлює її виконання.

Позиції інших учасників судового провадження

В судовому засіданні прокурор підтримала доводи апеляційної скарги та просили її задовольнити з наведених вище підстав.

Адвокат ОСОБА_7 в судовому засіданні заперечував з приводу задоволення апеляції прокурора та зазначив про законність і вмотивованість судового рішення.

Мотиви суду

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Як встановлено під час апеляційного розгляду, викладені норми закону слідчим суддею при розгляді клопотання про накладення арешту на майно дотримані в повному обсязі, а відтак слідчим суддею прийнято законне, обґрунтоване і вмотивоване судове рішення.

Так, як вбачається з наданих апеляційному суду матеріалів, в провадженні слідчого ВП № 1 ГУНП в Полтавській області перебувають матеріали кримінального провадження №0001764 від 2.07.2018 року за ст.121 ч.1 КК України - за фактом умисного спричинення тяжких тілесних ушкоджень .

Із змісту повідомлення про підозру ОСОБА_8 вбачається:

ОСОБА_10 22.07.2018, надаючи послуги перевезення у службі таксі «Абсолют», о 20:01 год. прийняв замовлення, згідно якого мав забрати клієнта ОСОБА_8 з вул. 9-травня, 40, та перевезти його до ЗГТ «Новозаводська». Після цього ОСОБА_10 , забравши ОСОБА_8 разом з його дружиною та дитиною із заздалегідь обумовленого місця, розпочав перевезення на автомобілі Део Сенс д.н.з. НОМЕР_2 . Під час руху по м. Полтаві ОСОБА_8 попрохав, щоб ОСОБА_10 змінив маршрут руху та висадив його разом з родиною поблизу кафе «Старт», що по вул. Соборності, 46, в м. Полтаві, на що водій таксі погодився. Після прибуття за вказаною адресою ОСОБА_10 попрохав ОСОБА_8 розрахуватися, сплативши 60 грн.

Після цього у ОСОБА_8 виник раптовий умисел на вчинення хуліганських дій, реалізуючи який останній вийшов з таксі, допоміг вийти дружині з дитиною, після чого діючи умисно, з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, почав наносити удари кулаками рук по лобовому склу транспортного засобу ОСОБА_10 , пошкодивши його.

В свою чергу ОСОБА_10 повідомив про неправомірні дії ОСОБА_8 оператора служби таксі, попрохавши викликати поліції та надати допомогу.

Через деякий час на місце події прибули працівники служб таксі ОСОБА_11 на автомобілі Mazda 3 НОМЕР_3 , ОСОБА_12 на автомобілі Daewoo Lanos НОМЕР_4 , та ОСОБА_13 на автомобілі Ауді 100 д.н.з. НОМЕР_5 з якими ОСОБА_8 влаштував сварку та бійку, в ході якої, продовжуючи свої дії, направлені на грубе порушення громадського порядку, з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, ігноруючи встановлені суспільстві загальноприйняті правила поведінки, на очах відвідувачів кафе «Старт» та перехожих, почав погрожувати спричиненням тілесних ушкоджень ОСОБА_13 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 заздалегідь заготовленим розкладним ножем , після чого пошкодив ним колеса автомобілів Mazda 3 НОМЕР_3 , Daewoo Lanos НОМЕР_4 , Ауді 100 д.н.з. НОМЕР_5 та Daewoo Sens , д.н.з. НОМЕР_6 .

Намагаючись завадити неправомірним діям ОСОБА_14 , ОСОБА_13 здійснив спробу громадського затримання останнього, в ході якої близько 20:40 год., ОСОБА_14 , перебуваючи біля кафе «Старт», що по вул. Соборності, 46 в м. Полтаві, на ґрунті раптово виниклих неприязних стосунків, маючи злочинний умисел, направлений на спричинення тілесних ушкоджень, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, в ході сварки наніс ОСОБА_13 один удар ножем в область грудної клітини з правої сторони.

В ході зазначених обставин ОСОБА_14 , спричинив потерпілому ОСОБА_13 тілесні ушкодження у вигляді проникаючої рани в область грудної клітки з правої сторони, що є небезпечним для життя в момент заподіяння та відноситься до категорії.

Після цього ОСОБА_14 , намагався залишити місце вчинення злочину, однак був затриманий працівниками поліції.

Унаслідок дій ОСОБА_14 , був грубо порушений громадський порядок та припинено нормальну діяльність кафе «Старт».

Задовольняючи клопотання слідчого, заявленого в межах досудового розслідування за викладеними вище обставинами, слідчий суддя зокрема вказав, що лише частина вказаних в клопотанні слідчого тимчасово вилучений речей має відношення до кримінального правопорушення, та є речовими доказами у справі. Відмовляючи у накладенні арешту на грошові кошти вказав, що цивільний позов у провадженні ще не заявлено, тому накладати арешт на і кошти в сумі 1200 дол. США не має підстав.

Колегія суддів звертає увагу, що слідчий суддя наклав арешт на предмети , які на його думку є речовими доказами та мають відношення до предмету доказування і в той же час відмовив в накладенні арешту на інше майно з підстав , що воно не відповідає критеріям щодо речових доказів та відсутність цивільних позовів у кримінальному провадженні.

Із вказаними висновками слідчого судді погоджується і колегія суддів апеляційного суду.

Доводи апеляції прокурора у кримінальному провадженні наведені ним в апеляції та його обґрунтування в судовому засіданні апеляційного суду , колегія суддів вважає непереконливими.

Предметом аналізу колегії суддів апеляційного суду в даному випадку є відповідність всіх інших предметів , що зазначені у клопотанні і на які слідчий суддя відмовився накласти арешт , критеріям передбаченим ст.98 КПК України та перевірка факту наявності в матеріалах кримінального провадження цивільних позовів.

Так аналізуючи досить великий перелік майна , що зазначений у клопотанні , колегія суддів не може погодитися із доводами апеляції , що всі вони відповідають критеріям передбаченим статтею 98 КПК.

Так зокрема не зрозуміло , яким чином може мати відношення до предмету доказування у зазначеному кримінальному провадженні гель для губ , гребінець , лак для нігтів , коробка з тампонами «Контекс» , жіночий купальник чорного кольору тощо.

Окремо колегія суддів звертає увагу , що майже всі вказані предмети , за версією самого ж слідчого , перебували у володінні ОСОБА_15 , яка хоча і є співмешканкою підозрюваного , проте не має жодного відношення до скоєного злочину.

Решта предметів , які зазначені у клопотанні і які є власністю підозрюваного , знову ж таки не є речовими доказами в розумінні положень статті 98 КПК і не стосуються предмета доказування у кримінальному провадженні.

При цьому , колегія суддів звертає увагу , що в клопотанні жодним чином не зазначено , що на вказаних предметах зберіглись сліди злочину , або вони мають якесь відношення до вчиненого злочину. До того ж, варто звернути увагу , що більшість із зазначених предметів були вилучені із автомобіля , в той час як місце вчинення злочину територія літнього майданчика кафе «Старт» по вул. Соборності , 46 , в м. Полтава.

Колегія суддів також вкотре наголошує , що на всі предмети , які мали на собі імовірні сліди злочину , слідчим суддею було накладено арешт.

Не заслуговують на увагу також і доводи апеляції прокурора щодо необхідності накладення арешту на кошти з метою відшкодування майнової шкоди.

Виходячи із аналізу положень ч.2 ст.170 КПК України арешт на майно з метою відшкодування майнової шкоди може бути накладений лише у випадку повідомлення особі про вчинення кримінального правопорушення та наявності в матеріалах кримінального провадження цивільного позову з вимогою про відшкодування такої шкоди.

Водночас , як пояснив в судовому засіданні прокурор в межах вказаного кримінального провадження не заявлено жодного цивільного позову в тому числі і прокурором щодо витрат за лікування потерпілого.

Не міститься інформації щодо заявлених у кримінальному провадженні цивільних позовах і в матеріалах провадження щодо накладення арешту.

Факт звернення деяких осіб із заявами про вчинення злочину , про що наголошується прокурором в судовому засіданні , на думку колегії суддів , не може підміняти собою звернення із цивільним позовом і не утворює правових підстав для накладення арешту на майно і в тому числі грошові кошти.

При цьому , колегією суддів не піддаються аналізу доводи сторін щодо самого факту належності грошових коштів конкретним особам , оскільки рішення слідчого судді прийняте зовсім з інших підстав , з чим погодилась і колегія суддів, і навіть належність вказаних коштів підозрюваному , не змінює вищенаведених висновків .

Таким чином , колегія суддів приходить до висновку , що арешт на майно в обсязі зазначеному в ухвалі слідчого судді повністю відповідає потребам досудового розслідування.

Не зазначення в ухвалі слідчого судді подальшої долі тимчасово вилученого майна , про , що наголошується прокурором , не утворює , на думку колегії , суддів правових підстав для скасування судового рішення. Питання про повернення вказаного майна може бути вирішено в окремому порядку із дотриманням положень КПК.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону , які перешкодили б слідчому судді ухвали законне , обґрунтоване та вмотивоване судове рішення , колегією суддів не встановлено.

Рішення слідчого судді є таким , що відповідає зазначеним критеріям і підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст..ст.405,407,422 КПК України, колегія суддів апеляційного суду Полтавської області,-

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу прокурора Полтавської місцевої прокуратури Полтавської області ОСОБА_9 залишити без задоволення , а ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Полтави від 27 липня 2018 року про часткове задоволення клопотання про арешт майна без змін;

Ухвала набирає чинності з моменту оголошення й касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

____________ _________________ ____________
ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3