Справа № 635/5124/18
Провадження № 1-в/635/649/2018
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 серпня 2018 року

Харківський районний суд Харківської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання - ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора - ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Покотилівка Харківського району Харківської області клопотання засудженого ОСОБА_4 , який утримується в Державній установі «Темнівська виправна колонія (№ 100)» щодо

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Червоний Оскіл Ізюмського району Хароківської області, громадянина України, з середньою освітою, який не одружений, без реєстрації мешкав за адресою: АДРЕСА_1 , судимий:

- 14.10.2010 Ізюмським міськрайонним судом Харківської області за ч. 1 ст. 263 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки;
-15.09.2011 Ізюмським міськрайонним судом Харківської області за ч. 1 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ст. 70, ст. 71 КК України до 5 років позбавлення волі, звільнений 11.07.2014 за Законом України «Про амністію в 2014 році»;

з а с у д ж е н и й: 22.07.2015 Ізюмським міськрайонним судом Харківської області за ч. 2 ст. 185, КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки; ухвалою Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 25.04.2016 скасовано звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлено для відбування призначеного покарання;

про умовно-дострокове звільнення,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 засуджений 22 липня 2015 року Ізюмським міськрайонним судом Харківської області за ч. 2 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки.

Ухвалою Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 25 квітня 2016 року ОСОБА_4 скасовано звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлено для відбування призначеного покарання за вироком Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 22 липня 2015 року.

Початок строку відбуття покарання - 07.05.2016 року.

Кінець строку відбуття покарання - 07.05.2019 року.

Засуджений ОСОБА_4 , який утримується в Державній установі «Темнівська виправна колонія (№ 100)» звернувся до суду з клопотанням, яким просить вирішити питання про його умовно-дострокове звільнення на невідбутий строк.

Відповідно до положень ч. 5 ст. 539 КПК України при вирішенні судом питань, пов`язаних із виконанням вироку у судове засідання викликаються засуджений, його захисник, законний представник, прокурор. Про час місця розгляду клопотання (подання) повідомляються орган або установа виконання покарань, інші особи у разі необхідності. Неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання (подання), не перешкоджає проведенню судового розгляду, крім випадків, коли їх участь визнана судом обов`язковою або особа повідомила про поважні причині неприбуття.

Оскільки, особи, які беруть участь у кримінальному провадженні, в судове засідання не з`явилися, але до суду звернулися з заявами, в яких просили розглянути клопотання без їх участі, суд вважає за можливим на підставі ч. 5 ст. 539 КПК України розглянути клопотання у відсутність осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні.

Суд, вислухавши думку прокурора, який заперечував проти задоволення клопотання, дослідивши матеріали особової справи, вважає клопотання таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що засуджений ОСОБА_4 в місцях позбавлення волі знаходиться з 07 травня 2016 року. Під час тримання в Харківському слідчому ізоляторі порушень вимог режиму тримання не допускав. Стягнень та заохочень не мав. До праці не залучався.

З 24 травня 2016 року відбуває покарання в Державній установі «Темнівська виправна колонія (№100)».

За час відбування покарання ОСОБА_4 характеризується позитивно, дотримується норм, які визначають порядок, умови відбування покарання та розпорядок дня установи, за що був заохочений адміністрацією установи три рази.

До промислової зони установи ОСОБА_4 не працевлаштований але залучається до робіт з благоустрою колонії, поставлення завдання виконує в повному обсязі та своєчасно. У взаємовідносинах з іншими засудженимине конфліктний. Дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом, установи. Виконує передбачені законом вимоги персоналу установи.

Відповідно до ст. 123 КВК України бере участь у реалізації програми диференційованого виховного впливу «Професія», до реалізації програми ставиться з позитивно із зацікавленістю.
Питання щодо можливого застосування до засудженого положень ст.ст. 100, 101 КВК України було розглянуто 24.05.2017, комісією установи було відмовлено в застосуванні даної заохочувальної норми, як особі яка не стає на шлях виправлення.
Питання щодо можливого застосування ст. 82 КК України було розглянуто 06.12.2017, комісією установи було відмовлено засудженому в застосуванні даної заохочувальної норми, як особі яка не стала на шлях виправлення.
Характеризуючи ОСОБА_4 , адміністрація установи дійшла висновку, що засуджений ОСОБА_4 за час відбування покарання довів своє виправлення, і до нього доцільно застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання на підставі ст. 81 КК України.

Виконання призначеного покарання є доцільним тільки за тієї умови, що ним досягається поставлена в законі мета: крім кари ще і виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів. Якщо ця мета може бути досягнута ще до закінчення призначеного судом строку покарання, то в подальшому у його виконанні відпадає необхідність. З огляду на це, закон передбачає можливість застосування судом умовно-дострокового звільнення від відбування покарання

Відповідно до положень ст. 81 КК України особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Згідно п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» № 2 від 26 квітня 2002 року умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. Матеріали про умовно-дострокове звільнення, які подають органи, що відають виконанням покарання мають відображати процес виправлення засудженого на протязі всього періоду відбування ним покарання, у зв`язку з чим орган має надати дані про попередні судимості, відшкодування матеріальних збитків та витяг із рішення спостережної ради.

У відповідності до положень п. 17 вказаної Постанови Пленуму Верховного Суду України суду слід ретельно з`ясувати: ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях, а також його наміри щодо прилучення до праці. Висновок суду про виправлення засудженого повинен бути зроблений і з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, а також даних, що характеризують його особу.

Як вбачається з матеріалів провадження та особової справи ОСОБА_4 за період відбування покарання - два роки три місяці - має лише три заохочення, стягнень не має, за цей період працював лише один місяць - у лютому 2018 року, більше не працював.

ОСОБА_4 має три судимості, засуджувався за вчинення корисливих злочинів, знову вчинив корисливий злочин. Також, ОСОБА_4 вчиняв злочини в період іспитового строку, коли суд звільнив ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, не виконував обов`язки, покладені на нього судом, тобто не виправдовував довіри суду. ОСОБА_4 належних висновків для себе не зробив. Зазначені факти свідчать про небажання засудженого ставати на шлях перевиховання та виправлення та про неефективність застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання для виправлення засудженого ОСОБА_4 .

Суд вважає, що за час відбування покарання поведінка засудженого, ставлення засудженого ОСОБА_4 до праці, додержання ним вимог режиму, не доводять його виправлення, а тому суд не вбачає підстав для застосування до ОСОБА_4 вимог ст. 81 КК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 81 КК України, ст.ст. 537, 539 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання ОСОБА_4 , який утримується в Державній установі «Темнівська виправна колонія (№ 100)», про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання відмовити.

Ухвалу направити до Державної установи «Темнівська виправна колонія (№ 100)» для виконання.

Ухвала протягом семи днів з дня її проголошення може бути оскаржена до апеляційного суду Харківської області через Харківський районний суд Харківської області. Якщо ухвалу суду було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії ухвали суду.

Суддя ОСОБА_1