Справа №562/4006/18
У Х В А Л А

02.11.2018 року Здолбунівський районний суд

Рівненської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5

провівши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду м.Здолбунів Рівненської області підготовче судове засідання у кримінальному провадженні № 0000525 по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_4 обвинувачується в умисному заподіянні тяжкого тілесного ушкодження за ч.1 ст.121 КК України.

У підготовчому судовому засіданні прокурор заявив клопотання про застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 днів.
Свої вимоги обгрунтовує тим, що обвинувачений ніде не працює, зловживає алкогольними напоями, тому має змогу вільно перпесуватися та покидати місце фактичного проживання на довгий період часу та перебувати у будь-якому іншому місці. Усвідомлюючи тяжкість вчиненого злочину, ОСОБА_4 з метою уникнення відповідальності за вчинене ним діяння може виїхати за територію Здолбунівського району та Рівненської області, тому існують об`єктивні ризики можливості переховування обвинуваченим від суду та правоохоронних органів, незаконно впливати на потерпілого та свідків у даному кримінальному провадженні та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Крім того, ОСОБА_4 за місцем проживання характеризується негативно як особа схильна до вчинення насильницьких дій, раніше неодноразово притягався до кримінальної відповідальності за вчинення корисливих злочинів, однак на шлях виправлення не став і знову вчинив тяжкий умисний злочин, тому є підстави вважати, що обвинувачений є суспільно-небезпечною особою і, перебуваючи на волі, знову може вчинити новий злочин. ОСОБА_4 проживає за однією адресою разом зі свідками ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , тому існує ризик можливості незаконного впливу та тиску зі сторони обвинуваченого на свідків з метою зміни та перекручування або відмови від показань. Жоден із більш м`яких запобіжних заходів не пов`язаних із триманням під вартою, не здатен забезпечити перебування обвинуваченого за місцем свого проживання, своєчасне його з`явлення до суду, попередити вчинення ним інших кримінальних правопорушень та виключення можливості незаконно впливати на потерпілого та свідків у кримінальному провадженні.
Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник ОСОБА_5 просять змінити запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт, оскільки обвинувачений має постійне місце проживання, повністю визнає вину у вчиненні інкримінованого злочину, а наведені прокурором ризики є неактуальними.

Заслухавши думку учасників судового провадження, суд приходить до висновку, що клопотання прокурора підлягає до задоволення, а в клопотанні обвинуваченого ОСОБА_4 та його захисника ОСОБА_5 слід відмовити з наступних підстав.
Відповідно до ч.3 ст.315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; підвищена суспільна небезпечність інкримінованого обвинуваченому злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; ризик переховування від суду; можливість вчинення іншого правопорушення особою; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством (п. 79 рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року, рішення «Лабіта проти Італії» від 06 квітня 2000 року, рішення «Летельє проти Франції» від 26 червня 1991 року).
Прокурором належним чином обґрунтовано, що обставини, які стали підставою для тримання під вартою ОСОБА_4 - продовжують існувати, а жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.
Вирішуючи питання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 судом враховуються вимоги ст.5 Конвенції про захист прав людини, згідно з якою обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , суд виходить з необхідності уникнення вищеперерахованих ризиків, визначених ст.177 КПК України, а також приймає до уваги ступінь тяжкості інкримінованого злочину, та враховує, що докази в судовому засіданні ще не перевірені.
Приймаючи до уваги наявність ризиків, передбачених пунктами 1, 3, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України, які дають достатні підстави вважати, що обвинувачений може вчинити інші кримінальні правопорушення, переховуватися від суду, незаконно впливати на інших учасників у кримінальному провадженні, а також для забезпечення виконання обвинуваченим, покладених на нього процесуальних обов`язків, суд вважає за доцільне обрати ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
На підставі наведеного, клопотання обвинуваченого та його захисника про зміну запобіжного заходу на домашній арешт до задоволення не підлягає.
Керуючись ст.ст.177, 314-316 КПК України, суд -

у х в а л и в:

Обрати обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою до 13 години 00 хвилин 29 грудня 2018 року.
Ухвала оскарженню не підлягає.

С у д д я