Справа № 750/5745/15-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/795/180/2018
Категорія - Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 вересня 2018 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

з участю прокурора ОСОБА_6 ,

адвоката ОСОБА_7 ,

обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові в залі суду кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000044 від 04.02.2015 р. за апеляційною скаргою прокурора, який брав участь в розгляді справи судом першої інстанції на вирок Деснянського районного суду міста Чернігова від 10 листопада 2017 року.

Цим вироком:

ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Чернігова, українець, громадянин України, з повною вищою освітою, не одружений, не працюючий, раніше не судимий, мешканець АДРЕСА_1 ,

визнаний невинуватим та виправданий за ч.2 ст.15, ч.3 ст. 368 КК України.

ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродж. м. Чернігова, українець, громадянин України, з повною загальною вищою освітою, не одружений, не працюючий, раніше не судимий, мешканець АДРЕСА_2

визнаний невинуватим та виправданий за ч.4 ст.27, ч.2 ст.15, ч.3 ст. 368 КК України.

Органами досудового розслідування ОСОБА_8 та ОСОБА_9 обвинувачувались в тому, що ОСОБА_8 , працюючи з 21 листопада 2014 р. інженером з організації дорожнього руху ДПС ДАІ, маючи спеціальне звання лейтенанта міліції, тобто будучи працівником правоохоронного органу, представником влади та службовою особою, зобов`язаний відповідно до ст. 10 Закону України «Про міліцію» попереджувати та припиняти злочини та адміністративні правопорушення, у межах своєї компетенції застосовувати до порушників заходи адміністративного впливу та примусу, за пособництва свого знайомого ОСОБА_9 , вчинив всі дії, які вважав за необхідне, для одержання від ОСОБА_12 неправомірної вигоди в розмірі 10000 грн., поєднані з вимаганням за наступних обставин.

03 лютого 2015 року інженер з ОДР ДПС ДАІ ОСОБА_8 , перебуваючи на службовому автомобілі «Део Ланос» реєстраційний номер НОМЕР_1 в районі вулиць Комсомольська та Примакова в м. Чернігові зупинив автомобіль «Део Ланос» р.н. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_12 . Під час перевірки документів ОСОБА_8 повідомив ОСОБА_13 про те, що номерні знаки агрегатів його автомобіля не відповідають технічному паспорті і є заміненими, тому на автомобіль необхідно накласти арешт та помістити на штраф майданчик, а відносно ОСОБА_12 розпочати кримінальне провадження.

В подальшому, з метою підтвердження своїх намірів, ОСОБА_8 доставив автомобіль ОСОБА_12 до приміщення сектору КДТЗ відділу ІТ за адресою: вул. Шевченка 162-а в м. Чернігові, тим самим створивши у ОСОБА_12 уяву, що начальник зазначеного експертного підрозділу ОСОБА_14 , з яким спілкувався ОСОБА_8 , виявив факт заміни номера двигуна.

Після вказаних дій, запевнивши ОСОБА_12 , що він є правопорушником, ОСОБА_8 повідомив, що у разі сплати йому особисто 500 доларів США, він може не вчиняти передбачених законом дій щодо затримання автомобіля.

Враховуючи, що ОСОБА_12 не мав з собою потрібної суми грошових коштів, вони домовились, що ОСОБА_12 передасть їх 04 лютого 2015 року. Для забезпечення виконання вищевказаної вимоги, водійське посвідчення ОСОБА_12 , технічний паспорт на автомобіль «Део Ланос» р.н. НОМЕР_2 та ключі від нього залишились у ОСОБА_8 , а автомобіль був поміщений на стоянку біля житлового будинку АДРЕСА_3 .

Після цього, ОСОБА_12 , розуміючи протиправність вимоги ОСОБА_8 щодо сплати грошових коштів, звернувся до управління СБУ України в Чернігівській області з приводу вимагання у нього зазначеним працівником міліції неправомірної вигоди за повернення автомобіля.

Наступного дня, 4 лютого 2015 року, ОСОБА_8 , розуміючи протиправність своїх дій та бажаючи убезпечити себе, направив на зустріч з ОСОБА_12 для отримання від нього неправомірної вигоди в розмірі 500 доларів США свого знайомого ОСОБА_9 , якому попередньо повідомив обставини справи та передав водійське посвідчення ОСОБА_12 , технічний паспорт на автомобіль «Део Ланос» р.н. НОМЕР_2 та ключі від нього.

Цього ж дня, 04 лютого 2015 р.оку, близько 18 год. 00 хв. ОСОБА_9 на автостоянці біля житлового будинку № 261 по просп.. Миру в м. Чернігові, будучи обізнаним про злочинні дії ОСОБА_15 , та виконуючи спільний з ним умисел на одержання неправомірної вигоди, одержав від ОСОБА_12 для передачі ОСОБА_8 грошові кошти в сумі 10000 грн., після чого був викрити працівниками правоохоронних органів.

Обґрунтовуючи вирок, яким обох обвинувачених було виправдано, місцевий суд вказав, що суду не надано належних і допустимих доказів винуватості обох обвинувачених, тому вони підлягають виправданню за недоведеністю їхньої вини.

В апеляційній скарзі на вирок прокурор, який брав участь в розгляді справи судом першої інстанції, просить даний вирок скасувати, постановити новий, визнавши винними обох обвинувачених та відповідно призначити їм покарання.

В засіданні апеляційного суду буди допитані обвинувачені, досліджені докази, які запропонував прокурор. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню. Таке рішення колегія суддів ґрунтує наступним.

В засіданні апеляційного суду ОСОБА_8 не визнав себе винним. Пояснив, що 03 лютого 2015 р. він здійснював поїздки на службовому автомобілі в межах м. Чернігова, с. Павлівка Чернігівського району, на вулиці Комсомольській в м. Чернігові не перебував, зупинку автомобіля під керівництвом ОСОБА_12 не здійснював, документи та автомобіль в нього не вилучав, ні про які послуги ОСОБА_9 не просив. До дій ОСОБА_9 ніякого відношення не має. Показання обвинуваченого в апеляційному суді ідентичні показанням його ж в суді першої інстанції.

ОСОБА_9 також не визнав себе винним, пояснив, що дійсно передавав ОСОБА_12 документи і ключі на автомобіль, які він випадково знайшов, також знайшов номер мобільного телефону ОСОБА_12 і домовився з ним про зустріч. Після передачі ключів і документів, ОСОБА_12 в якості винагороди передав ОСОБА_9 гроші і після цього він був затриманий співробітниками СБУ. Обвинувачений заперечував будь-яку змову з ОСОБА_8 , з яким ніяких стосунків не підтримував. Фактично його показання ідентичні показанням, даним в засіданні суду першої інстанції.

Свідок ОСОБА_14 показав, що на початку лютого 2015 року до нього звернувся співробітник міліції з проханням оглянути автомобіль, на що він відмовив. В засіданні апеляційного суду цей свідок не зміг з упевненістю сказати, чи дійсно цим працівником міліції був ОСОБА_8 .

Ухвалюючи виправдувальний вирок, місцевий суд послався на те, що згідно ст. 23 КПК він зобов`язаний безпосередньо дослідити докази обвинувачення. В суді першої і апеляційної інстанції допитати свідка ОСОБА_12 , показання якого мають вирішальне значення для вирішення питання про винуватість обвинувачених, не вдалось, хоча суд вжив усіх можливих заходів для його допиту. Стороною обвинувачення було пояснено, що місцезнаходження цього свідка невідоме. Доставити його в суд для допиту неможливо. Таким чином, головний доказ, яким було обґрунтовано позицію сторони обвинувачення, відсутній. На думку колегії суддів, сукупність інших доказів , які до того ж були визнані судом першої інстанції недопустимими, не може слугувати обґрунтуванням обвинувальному вироку.

Допитаний в суді першої інстанції свідок ОСОБА_16 показав, що 03.02.2015 р. він працював інженером роти ДПС з організації дорожнього руху. В цей день вони разом з ОСОБА_8 вдвох їздили в службових справах на автомобілі, на вулиці Комсомольська в м. Чернігові не перебували і ніяких автомобілів на цій вулиці не зупиняли.

На думку колегії суддів, місцевий суд обґрунтовано визнав недопустимим доказ протокол слідчого експерименту з участю ОСОБА_12 з відповідною мотивацією свого рішення у вироку (т.2 а.с. 239).

Також обґрунтовано визнано недопустимим доказом протокол обшуку від 04.02.2015 р., оскільки суд був позбавлений можливості переглянути відеозапис цієї слідчої дії, що також відповідно мотивовано у вироку (т.2 а.с. 240).

Місцевий суд правильно звернув увагу на те, що згідно ч.6 ст. 246 КПК, проводити негласні слідчі (розшукові) дії має право слідчий, який здійснює досудове розслідування злочину, або за його дорученням відповідні оперативні підрозділи правоохоронних органів. Контроль за вчиненням злочину з наступним складанням протоколів про це 05.02.2015 р. було здійснено оперуповноваженим УСБУ. Ніяких доручень слідчого про проведення таких негласних дій у справі немає. Тому ці докази не можуть бути покладені в обґрунтування обвинувального вироку.

Суд обґрунтовано визнав недопустимим доказ протокол впізнання особи за фотографіями (т.1 а.с. 146-148), належним чином обґрунтувавши це у вироку з посиланням на кримінальний процесуальний закон (т.2 а.с. 242).

Також належним чином мотивоване рішення суду в частині визнання неналежними доказів щодо телефонного зв`язку між телефонними абонентами : ОСОБА_9 , ОСОБА_12 та ОСОБА_8 . Колегія суддів вважає, що вирок суду в цій частині достатньо аргументований і не знаходить підстав для визнання цих доказів належними.

Правильно вказано у вироку суду про те, що в справі відсутні докази попередньої змови між обома обвинуваченими, зокрема, що саме ОСОБА_8 направив ОСОБА_9 на зустріч з ОСОБА_12 . Таких доказів не представлено і в апеляційному суді.

Отже, усі доводи суду першої інстанції про відсутність належних, допустимих і достатніх доказів а відтак і неможливість ухвалення обвинувального вироку у повній мірі знайшли своє підтвердження в засіданні суду апеляційної інстанції. Тому оскаржуваний вирок колегія суддів вважає законним, обґрунтованим і вмотивованим й таким, що скасуванню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.. 404, 407-409, 411-419 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

апеляційну скаргу прокурора, який брав участь в розгляді справи судом першої інстанції залишити без задоволення, а вирок Деснянського районного суду міста Чернігова від 10 листопада 2017 року відносно ОСОБА_8 та ОСОБА_9 залишити без змін.

Ухвала вступає в законну силу негайно після її проголошення, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4