Справа № 751/169/18 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/795/613/2018
Категорія - ст. 286 ч. 2 КК Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 серпня 2018 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Чернігові кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0008137 від 15.10.2017 року за апеляційними скаргами першого заступника прокурора Чернігівської області ОСОБА_6 та представника потерпілої ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на вирок Новозаводського районного суду міста Чернігова від 05 квітня 2018 року, по кримінальному провадженню щодо:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця селища Чуханли, Сальянського району, Азербайджан, українця, громадянина України, з професійно-технічною освітою, одруженого, має на утриманні неповнолітнього сина ОСОБА_10 , 2002 року народження, працюючого водієм в ПрАТ «Скайтранс», зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , раніше не судимого, -

у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

за участю учасників кримінального провадження

прокурора ОСОБА_11

обвинуваченого ОСОБА_9

його адвоката ОСОБА_12

представника потерпілої ОСОБА_8

У С Т А Н О В И Л А:

Вироком Новозаводського районного суду міста Чернігова від 05 квітня 2018 року ОСОБА_9 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України і призначено йому покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі, без позбавлення права керувати транспортними засобами.

На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_9 від відбуття основного покарання у виді позбавлення волі з іспитовим строком на два роки, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

Покладено на ОСОБА_9 обов`язки, передбачені п. п. 1,2 ч. 1 ст. 76 КК України.

Доля речових доказів вирішена в порядку ст. 100 КПК України.

Як встановлено судом першої інстанції, 15 жовтня 2017 року близько 20 год. 20 хв. ОСОБА_9 , керуючи автобусом марки «БАЗ - А079.34» реєстраційний номер НОМЕР_2 , розпочав рух заднім ходом по проспекту Перемоги зі сторони вулиці Реміснича в напрямку проспекту Миру в місті Чернігові.

Рухаючись у вказаному напрямку, в районі будинку №75 по проспекту Перемоги у м. Чернігові, ОСОБА_9 проявив неуважність, не стежив за дорожньою обстановкою та її змінами, з метою забезпечення безпеки руху не звернувся за допомогою до інших осіб та створив небезпеку пішоходу ОСОБА_7 , яка в цей час перебувала на проїзній частині проспекту Перемоги у нерухомому стані позаду автобуса «БАЗ - А079.34» реєстраційний номер НОМЕР_2 , в результаті чого ОСОБА_9 скоїв наїзд на вказаного пішохода.

У результаті наїзду, ОСОБА_7 отримала тілесні ушкодження, які згідно висновку судово-медичної експертизи № 1051 від 21.12.2017 року в сукупності відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя в момент заподіяння.

У даній дорожній обстановці водій ОСОБА_9 порушив вимоги п.п. 1.3, 1.5, 2.3 «б», 10.1, 10.9 Правил дорожнього руху України, що стало умовою та причиною настання події даної дорожньо-транспортної пригоди.

Не погоджуючись з рішенням суду представник потерпілої ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій не оспорюючи фактичних обставин справи, кваліфікацію дій обвинуваченого, доведеність його вини, просив вирок стосовно ОСОБА_9 скасувати та ухвалити новий, яким призначити ОСОБА_13 покарання у виді 3 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 рік. Скасувати ухвали суду від 28.02.2018 року та 05.04.2018 року. Цивільний позов ОСОБА_7 задовольнити в повному обсязі.

Вказує, що судом першої інстанції, при призначенні покарання не враховано тяжкість тілесних ушкоджень, не одноразові курси лікування потерпілої, подальша реабілітація. Вказує про відсутність щирого каяття та активного сприяння розкриттю злочину.

Також, вказує, що відмова у прийнятті цивільного позову, місцевим судом, є незаконною.

Не погоджуючись з рішенням суду прокурор також подав апеляційну скаргу, в якій не оспорюючи фактичних обставин справи, кваліфікацію дій обвинуваченого, доведеність його вини, просив вирок стосовно ОСОБА_9 скасувати, виключити з мотивувальної частини вироку визнання пом`якшуючу покарання обставину часткове відшкодування завданої шкоди та ухвалити новий, яким призначити ОСОБА_9 покарання у виді 4 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 2 роки.

Вказує, що судом першої інстанції помилково визнано пом`якшуючу покарання обставину часткове відшкодування завданої шкоди, оскільки обвинувачений з потерпілою не примирився, станом здоров`я не цікавився, пробачення не просив. Також, не в повному обсязі враховано обставини вчинення злочину, його наслідки, що потерпіла втратила роботу, має поганий стан здоров`я та стала інвалідом. Вказує, що висновок органу пробації має лише рекомендаційний характер, а виправлення обвинуваченого можливе лише в умовах ізоляції від суспільства.

Заслухавши доповідача, прокурора, який підтримав подану апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні та частково підтриав скаргу представника потерпілої, представника потерпілої ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 , який просив задовольнити свою та прокурора апеляційні скарги, обвинуваченого ОСОБА_9 та його адвоката, які заперечували проти апеляційних скарг прокурора та представника потерпілої та просили вирок залишити без змін, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_9 у вчиненні зазначеного у вироку діяння за обставин, встановлених судом, відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, які учасниками судового провадження не оскаржуються, тому в цій частині вирок не перевіряється.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. А згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

Крім того, відповідно до роз`яснень, що містяться у п. 3 постанови Пленуму Верховного суду України від 24.10.2003 року № 7 „Про практику призначення судами кримінального покарання досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан, тощо.

Згідно зі ст. 75 КК України, якщо суд при призначенні покарання у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_9 покарання суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, необережну форму вини, наслідки скоєного, особу обвинуваченого, зокрема: його відношення до скоєного, стан здоров`я та сімейний стан, має на утриманні неповнолітнього сина ОСОБА_10 , 2002 року народження. Також врахував, що обвинувачений на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, раніше не судимий, не притягувався до адміністративної відповідальності, досудову доповідь, в якій зазначається про низький рівень вчинення повторного кримінального правопорушення та можливість застосування до нього покарання не пов`язаного з позбавленням волі, думки потерпілої, яка просила позбавити обвинуваченого волі, обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_10 - щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, часткове відшкодування спричиненої матеріальної шкоди, відсутності обставин, які обтяжують покарання, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався.

Крім того, враховано, що робота ОСОБА_9 пов`язана з керуванням транспортним засобом та є єдиним джерелом його існування, не встановлено, що останній притягувався до адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху, під час керування транспортним засобом не перебував в стані алкогольного сп`яніння, наслідки, що настали.

Твердження представника потерпілої ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 , що суд першої інстанції не врахував чи врахував не в повній мірі тяжкість тілесних ушкоджень, не одноразові курси лікування потерпілої, подальша реабілітація є такими, що не знайшли свого підтвердження. Також, безпідставними є твердження ОСОБА_8 про відсутність щирого каяття та активного сприяння розкриттю злочину, що підтверджується матеріалами кримінального провадження.

Твердження прокурора про неправильне посилання місцевого суду на часткове відшкодування обвинуваченим завданої шкоди, оскільки обвинувачений з потерпілою не примирився, станом здоров`я не цікавився, пробачення не просив, суд вважає необґрунтованими.

Так, не примирення обвинуваченого з потерпілою, не зацікавлення її станом здоров`я, що обвинувачений пробачення не просив не впливає на відшкодування обвинуваченим завданої шкоди. Потерпіла цивільного позову до обвинуваченого не пред`являла, навпаки ОСОБА_9 із власної ініціативи відшкодував потерпілій 12000 грн., про що є відповідні розписки.

Відповідно до ч. 1 ст. 128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Враховуючи вказану норму та проаналізувавши матеріали кримінального провадження, колегія суддів погоджується з доводами адвоката ОСОБА_8 , щодо порушення процесуальних норм щодо цивільного позову.

Так, прийняті ухвали районного суду 28.02.2018 та 05.04.2018 є не законними, але суд апеляційної інстанції позбавлений можливості їх скасувати і прийняти цивільний позов до розгляду, оскільки це є компетенцією апеляційного суду. Цивільний позивач може звернутися до суду для вирішення даного питання в порядку цивільного судочинства.

Оскільки в апеляційних скаргах першого заступника прокурора області та представника потерпілого не наведено переконливих доводів на обґрунтування невиправданої м`якості призначеного ОСОБА_9 покарання, вона в цій частині задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 404 ,407, 419 КПК України, колегія -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги першого заступника прокурора Чернігівської області ОСОБА_6 та представника потерпілої ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Новозаводського районного суду міста Чернігова від 05 квітня 2018 року, щодо ОСОБА_9 без зміни.

Ухвала може бути оскаржена до касаційного суду протягом трьох місяців.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4