Центральний районний суд м. Миколаєва
__________________________________________________
Справа № 490/1553/18
Провадження № 1-кп/490/276/2018
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 липня 2018 року

Центральний районний суд міста Миколаєва

У складі : головуючого - судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участі прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

потерпілої ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Миколаєві кримінальну справу за обвинуваченням

ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Миколаєві, є українцем, громадянином України, здобув середню освіту, не є одруженим, неповнолітніх дітей не має, виконує роботу реалізатора, постійного місця мешкання не мешкає, раніше не вчиняв злочинів та не судився

у вчиненні злочину, передбаченого частиною 1 статті 185 Кримінального Кодексу України, -

В С Т А Н О В И В :

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним

05 лютого 2018 року приблизно в 12:30 годин ОСОБА_4 , перебуваючи на подвір`ї будинку АДРЕСА_1 , побачив на території цього подвір`я належні ОСОБА_5 металеві ворота розміром 136 х 178 см. вартістю 302 грн. 40 коп. та, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, таємно заволодів ними.

Після цього викраденим ОСОБА_4 розпорядився на власний розсуд, чим заподіяв потерпілій матеріальну шкоду у загальному розмірі 302 грн. 40 коп.

Статті закону України про кримінальну відповідальність, що передбачають відповідальність за кримінальні правопорушення, винними у вчиненні яких визнаються обвинувачені

Дії обвинуваченої слід кваліфікувати за частиною 1 статті 185 Кримінального Кодексу України - як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

Докази на підтвердження встановлених судом обставин

Під час судового розгляду кримінального провадження обвинувачений свою вину у вчиненні злочину за обставин, вказаних в обвинувальному акті, визнав.

Він зазначив, що 05 лютого 2018 року він, перебуваючи у квартирі АДРЕСА_2 разом із своїми приятелями ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , вживав із ними спиртні напої.

Коли спиртні напої та гроші в них закінчились, але вжитого їм видалось замало, він, вийшовши на подвір`я, побачив там металеві ворота, що належали його сусідці ОСОБА_5 , та вирішив заволодіти ними.

Але оскільки самостійно винести їх він не зміг, він попросив товаришів, з якими вживав спиртне, допомогти йому, вказавши при цьому, що ворота належать йому.

На його пропозицію товариші погодились.

Тоді він разом із ними завантажив ворота на ручну тачку, що привіз один з товаришів.

Після цього за його вказівкою товариші відвезли ворота на тачці на пункт прийому металу, де здали ворота, а виручені у такий спосіб гроші вони разом пропили.

З показів потерпілої вбачається, що 05 лютого 2018 року з ранку вона розвісила на подвір`ї білизну, після чого пішла на роботу.

Коли вона повернулась з роботи та взялась знімати білизну, то побачила, що обстановка на подвір`ї є порушеною. Перевіряючи подвір`я, вона побачила, що зникли металеві ворота, які зварював її чоловік, що нині помер.

Вона звернулась до обвинуваченого із вимогою повернути ворота, але той та його товариші поводились зухвало та на її зауваження не реагував.

З огляду на таке вона змушена була звернутись до правоохоронних органів, внаслідок чого ворота їй були повернуті.

З залученої до матеріалів кримінального провадження охоронної розписки потерпілої вбачається, що викрадене в неї майно їй було повернуте.

З залученого до матеріалів справи протоколу огляду предмету від 09 лютого 2018 року вбачається, що передане потерпілій на зберігання майно було оглянуте, та воно є індивідуально визначеним.

При цьому під час судового розгляду кримінального провадження обвинувачений не заперечував, що майно, описане у згаданому протоколі, є саме тим, яке було ним вкрадене 05 лютого 2018 року.

Враховуючи, що наведені докази повністю узгоджуються як з пред`явленим обвинуваченням, так й поміж собою, а обґрунтовані підстави для сумнівів у достовірності кожного з них є відсутніми, суд вважає їх достатніми для підтвердження факту викрадення ОСОБА_4 майна, що належить потерпілій.

З висновку товарознавчої експертизи № 09/3-67 від 26 лютого 2018 року вбачається, що вартість викраденого майна становить 302 грн. 40 копійок.

За такого суд вважає вину ОСОБА_9 у вчиненні злочину за наведених вище обставин доведеною.

Мотиви неврахування окремих доказів.

На підтвердження винуватості ОСОБА_4 органи досудового розслідування надали проколи пред`явлення його фотокартки для впізнання ОСОБА_8 та ОСОБА_7 .

Проте, відомості, викладені у цих протоколах, не можуть бути покладеними у підґрунтя судового рішення з огляду на таке.

Зі змісту статті 228 Кримінального Процесуального Кодексу України вбачається, що внаслідок впізнання отримується лише доказ того, що особа, яку впізнають, є відомою особі, за участі якої проводиться впізнання.

В цьому ж випадку той факт, що ОСОБА_4 є відомим є ОСОБА_7 , так й ОСОБА_8 сумнівів не викликає, оскільки як ОСОБА_7 , так й ОСОБА_8 є знайомими обвинуваченого.

З огляду на таке цей факт для вирішення справи значення не має, адже обставини знакомства обвинуваченого з ОСОБА_7 та ОСОБА_8 самі по собі факт вчинення ним крадіжки не підтверджують та не спростовують.

Отже, докази, отримані внаслідок впізнання, в цьому випадку не є належними.

Що ж стосується посилань у текстах вказаних протоколів про обставини вчинення ОСОБА_4 крадіжки, то відомості, що містяться у цих посиланнях, є недопустимим доказом.
Так, ці посилання в цьому випадку виходять за межі змісту проведеної слідчої дії, адже не свідчать про обставини, через які обвинувачений є відомим ОСОБА_8 та ОСОБА_7 .. З огляду на таке, вони є нічим іншим, як показаннями, що були надані всупереч встановленого законом порядку, тобто - не під час допиту. Між цим, допустимим доказом є лише доказ, що отриманий у порядку, встановленому Кримінальним Процесуальним Кодексом України (стаття 86 цього Кодексу)

До того ж, відповідно до прямих вказівок у частині 4 статті 95 Кримінального Процесуального Кодексу України суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатись на них.

Про допит же ОСОБА_8 або ОСОБА_7 безпосередньо у суді ані сторони кримінального провадження, ані потерпіла суд не просили.

На підтвердження винуватості ОСОБА_4 органами досудового розслідування надана також заява ОСОБА_10 про добровільну видачу викраденого майна.

Але ця заява є нічим іншим, як письмовими показаннями ОСОБА_10 про обставини отримання воріт та їх походження, що були надані органу досудового розслідування.

До того ж, відповідно до прямих вказівок у частині 4 статті 95 Кримінального Процесуального Кодексу України суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатись на них.

Про допит же ОСОБА_10 безпосередньо у суді ані сторони кримінального провадження, ані потерпіла суд не просили.

Отже, відомості, що містяться у цій заяві, також є недопустимим доказом.

Обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого.

1. Як обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд враховує таке.
Він правдиво повідомив про обставини вчинення ним злочину. Таке, з огляду на характер зібраних у справі та досліджених судом доказів, свідчить про те, що він суттєво сприяв досудовому розслідуванню та судовому розгляду кримінального провадження. Цю обставину суд на підставі пункту 1 частини 1 статті 66 Кримінального Кодексу України враховує, як таку, що пом`якшує покарання обвинуваченого.
З огляду на позицію обвинуваченого та стан доказів у справі суд вважає, що збитки потерпілій були відшкодовані лише завдяки позиції обвинуваченого, який вказав спосіб розпорядження майном, через що відповідно до пункту 2 частини 1 статті 66 Кримінального Кодексу України як обставину, що пом`якшує його покарання, враховує також добровільне усунення ним завданої шкоди та відшкодування завданого збитку.
На підставі частини 2 статті 66 Кримінального Кодексу України як обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд враховує також його першу судимість, а також - його молодий вік.

Разом із цим, сторони просять визнати, як обставину, що пом`якшує покарання обвинуваченого, його щире каяття.
В той же час під час судового розгляду кримінального провадження обвинувачений виявив позицію, яка не є такою, що характеризується вираженням жалю із приводу вчиненого злочину та осуді своєї поведінки, навпаки, обвинувачений намагався поводитись зухвало, висловлював претензії до потерпілої та зневагу до неї.
Таке доводить, що в цьому випадку така обставина, як щире каяття, в дійсності є відсутньою.

2. Як обставину, що обтяжує покарання обвинуваченого, суд відповідно до пункту 13 частини 1 статті 67 Кримінального Кодексу України враховує вчинення ним злочину у стані алкогольного сп`яніння, адже з показів обвинуваченого та потерпілої, що у цій частині повністю узгоджуються, вбачається, що злочин обвинувачений вчинив на ґрунті пияцтва.

Мотиви призначення покарання.

При визначенні виду та міри покарання, яке слід застосувати відносно ОСОБА_4 суд, керуючись статтею 65 Кримінального Кодексу України, виходе з санкції частини 1 статті 185 цього Кодексу, враховує ступень тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання.

1. Оцінюючи характер та ступінь тяжкості злочину, вчиненого ОСОБА_4 , суд враховує, що вчинений ним злочин є злочином середнього ступеню тяжкості.

2. Вивченням даних про особу винного встановлено, що він на обліках в лікарів психіатра та нарколога не перебуває.

При цьому за останнім місцем проживання він характеризується посередньо, при цьому у характеристиці відзначається, що за період проживання у квартирі АДРЕСА_3 він зловживав спиртними напоями та демонстрував анти суспільну поведінку.

До того ж, про своє помешкання він не дбає, наразі взагалі його покинув та мешкає у своїх товаришів, місце проживання постійно змінює.

Матеріали справи також не свідчать, що він має постійні стабільні доходи.

Наведене у сукупності доводить, що обвинувачений не є здатним самостійно робити для себе висновки щодо належної та допустимої поведінки.

Оцінюючи наведені обставини у їх сукупності, суд вважає, що обвинуваченому слід призначити покарання в межах санкції частини 1 статті 185 Кримінального Кодексу України, при цьому - таке, що забезпечувало б належний триваючий зовнішній контроль за його поведінкою.

Обвинувачений просить про призначення йому покарання у вигляді штрафу.

Але таке покарання, по-перше, не забезпечить належного контролю за його поведінкою.

По-друге ж належних відомостей про те, що обвинувачений внаслідок свого матеріального становища є здатним сплатити штраф, зокрема - має стабільний дохід, що дозволяє здійснити відповідну виплату, матеріали справи не містять. Посилання обвинуваченого про те, що він виконує роботу реалізатора, наведеного не спростовують, адже обвинувачений сам посилається про те, що ця його діяльність не є офіційною.

Прокурор просить про призначення обвинуваченому покарання у вигляді громадських робіт.

Але таке покарання належного контролю за поведінкою обвинуваченого, який є необхідним для досягнення мети покарання - його виправлення - не забезпечує.

Враховуючи наведене, суд вважає, що обвинуваченому слід призначити покарання у вигляді позбавлення волі.

При цьому враховуючи, що обвинувачений вчинив злочин вперше, а також висновок органу пробації про те, що його виправлення є можливим без позбавлення волі за умовою належного контролю за його поведінкою з боку органів пробації, суд вважає, що його виправлення та перевиховання є можливим без застосування відносно нього покарання, через що вважає за можливе на підставі статті 75 Кримінального Кодексу України звільнити його від відбування покарання за умови, якщо протягом іспитового строку він не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки.

Речові докази у справі - ворота - на підставі пункту 5 частини 9 статті 100 КПК України слід повернути потерпілій.

Судові витрати у справі слід покласти на обвинуваченого.

Керуючись ст.ст. 368, 373-374 КПК України, суд, -

З А С У Д И В :

ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого частиною 1 статті 185 Кримінального Кодексу України та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 1 (один) рік.
На підставі статті 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом іспитового строку в 1 (один) рік не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки, зокрема:

1)періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
2)повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;
3)вчинити дії щодо приведення квартири АДРЕСА_3 у придатний для проживання стан та повернутись до проживання у цій квартирі або придбати інше постійне місце проживання;
4)утримуватись від проведення дозвілля, пов`язаного із зловживанням алкогольними напоями

Речовий доказ у справі - ворота - повернути ОСОБА_5 .

Стягнути з ОСОБА_4 на користь Миколаївського Науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України 1.144 грн. /одну тисячу сто сорок чотири грн. / витрат на проведення експертизи.

Вирок може бути оскарженим до апеляційного суду Миколаївської області через Центральний районний суд міста Миколаєва протягом 30 днів з моменту його проголошення.

СУДДЯ = ОСОБА_11 =

19.07.2018