АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"03" вересня 2018 р. м. Чернівці

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Чернівецької області у складі:

судді-доповідача ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
при секретарі ОСОБА_4

за участю сторін судового провадження:
прокурора ОСОБА_5
обвинуваченого ОСОБА_6
потерпілого ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за 0000348 від 28.09.2017 року, відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця с. Білоусівка, Сокирянського району Чернівецької області, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , з повною загальною середньою освітою, одруженого, непрацюючого, раніше не судимого,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України,-

В С Т А Н О В И Л А:
Вироком Сокирянського районного суду Чернівецької області від 12 червня 2018 року ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України та за його вчинення призначено йому покарання у виді 200 (двохсот) годин громадських робіт.

Цивільний позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7 620 (шістсот двадцять) гривень в рахунок відшкодування витрат, понесених на лікування та 1000 (одну тисячу) грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди.
В задоволенні решти цивільного позову відмовлено.
Вирішено долю речових доказів.

ЄУНСС: 722/1724/17 Головуючий в І-шій інстанції:

ОСОБА_8 : 11-кп/794/330/18 Суддя - доповідач:

ОСОБА_1 : ч.1 ст.125 КК України
Районним судом визнано винним і засуджено ОСОБА_6 28.09.2017 року за те, що приблизно о 17 год. 20 хв. перебуваючи на межі свого господарства, що по АДРЕСА_1 , в ході виниклої суперечки із ОСОБА_7 , наніс останньому правою рукою удари в область обличчя, спричинивши йому тілесні ушкодження у виді: синця лівої величної ділянки, синця кайми верхньої губи з переходом на слизову оболонку та синця нижнього повіка лівого ока, які згідно висновків експертів № 199 від 29.09.2017 року та № 187 від 21.11.2017 року відносяться до легких тілесних ушкоджень.
На вказаний вирок обвинувачений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, зі змісту якої вбачається, що він просить оскаржуваний вирок скасувати та закрити кримінальне провадження.
Свої вимоги обґрунтовує тим, що він захищав своє господарство, оскільки конфлікт відбувався на його ділянці через те, що він забивав рейки, а потерпілий їх виривав на що він образився і відштовхнув його правою рукою в обличчя.

Відповідно до ст.27 Конституції України та ст.13 КПК України, кожен має право захищати своє життя і здоров`я, життя і здоров`я інших людей від протиправних посягань. Не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду (ст.30 Конституції України).

Стверджує, що недоторканість житла чи іншого володіння особи є однією зі складових особистої недоторканності та тісно пов`язана з правом на недоторканність особистого і сімейного життя, гарантованого ст.32 Конституції України. Саме тому ч.1 ст.8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод комплексно декларує ці права: «Кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції». У своїх рішеннях ЄСПЛ неодноразово наголошував, що за цією статтею Конвенції держава виконає свої зобов`язання не тільки якщо просто утримається від дій, що ці права порушують, а й за умови, що буде діяти за певних обставин таким чином, щоб гарантувати їх забезпечення.

Інших апеляційних скарг чи заперечень на подану апеляційну скаргу від учасників судового провадження не надходило.
Заслухавши суддю-доповідача, яка доповіла зміст оскаржуваного вироку суду та вимоги апеляційної скарги, обвинуваченого ОСОБА_6 який підтримав подану апеляційну скаргу та просив її задовольнити, посилаючись на доводи в ній викладені, прокурора ОСОБА_5 , яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги та просила вирок районного суду, як законний залишити без змін, потерпілого ОСОБА_7 , який просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги, дослідивши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведенні в апеляційній скарзі доводи, надавши слово усім учасникам у дебатах, а обвинуваченому і останнє слово, колегія суддів приходить до наступного.

Відповідно до статті 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновок суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_6 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, тобто у вчиненні умисного легкого тілесного ушкодження, відповідає встановленим фактичним обставинам кримінального провадження, визнаних судом доведеними, та ґрунтується на досліджених у ході судового розгляду і належним чином оцінених у вироку показаннях обвинуваченого, потерпілого, свідків, ряду письмових доказів, яким судом була надана оцінка з точки зору їх достатності та взаємозв`язку згідно вимог ст.ст.94, 374 КПК України.
В судовому засіданні апеляційного суду, як і в суді першої інстанції, обвинувачений ОСОБА_6 не визнавав своєї вини в інкримінованому йому слідством злочину та надав суду пояснення такого ж змісту, які надавав в районному суді. При цьому, ОСОБА_6 не заперечував сам факт конфлікту та того, що він відштовхнув потерпілого ОСОБА_7 правою рукою в обличчя, але, як при розгляді кримінального провадження судом першої інстанції, так і в апеляційному суді стверджував, що його дії не перебувають у причинному зв`язку із наслідками, які настали.
Незважаючи на не визнання своєї вини в суді першої та апеляційної інстанцій та наведені в апеляційній скарзі доводи, винуватість ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення доведена сукупністю досліджених районним судом доказів.

Так, суд обґрунтовано послався на показання потерпілого ОСОБА_7 , свідків: ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , а також на письмові докази, наявні в матеріалах кримінального провадження, які були безпосередньо досліджені та ретельно перевірені районним судом.
Допитаний в судовому засіданні апеляційного суду потерпілий ОСОБА_7 підтвердив надані ним покази в районному суді. При цьому додав, що саме обвинувачений ОСОБА_6 наносив йому декілька ударів правою рукою в обличчя, внаслідок чого, у нього з`явилася гематома на обличчі та була розбита губа.
Із показань свідка ОСОБА_9 вбачається, що 28.09.2017 року до нього зателефонував ОСОБА_6 та попросив допомогти змонтувати опори огорожі. Після завершення робіт приїхав потерпілий ОСОБА_7 та почав руйнувати встановлені ними опори. Внаслідок цього між потерпілим та ОСОБА_6 виник конфлікт, в ході якого ОСОБА_7 схопив ОСОБА_13 за праву руку. На його дії ОСОБА_6 один раз вдарив долонею правої руки в ліву частину обличчя ОСОБА_7 . Після цього, він розборонив їх. В подальшому, словесна суперечка між останніми відбувалась вже на дорозі. При цьому, свідок також зазначив, що у потерпілого була розбита губа.
Із показань свідка ОСОБА_10 вбачається, що 28.09.2017 року була присутню під час конфлікту її батька з ОСОБА_6 . Під час того, як ОСОБА_7 розхитував опори огорожі, ОСОБА_6 двічі ударив його правою рукою в обличчя. Біля іншої опори ОСОБА_6 також ударив двічі ОСОБА_7 та під час суперечки на дорозі, також завдав декілька ударів потерпілому із-за спини ОСОБА_9 , який розбороняв їх. У ОСОБА_7 була розбита губа та гематома під лівим оком.
Із показань свідка ОСОБА_11 вбачається, що вона проживає по сусідству із ОСОБА_7 та ОСОБА_6 28.09.2017 року до неї прибігла донька ОСОБА_7 та повідомила їй, що ОСОБА_6 побив її батька. Прийшовши на місце події вона побачила ОСОБА_7 , який сидів на дерев`яному ящику, опершись на огорожу. У нього на обличчі була гематома, підпухле око, розбита губа.
Крім зазначених вище показів потерпілого та свідків, вина обвинуваченого підтверджується також рядом письмових доказів, зокрема, даними, які містяться в протоколі прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 28.09.2017 року, згідно якого заступником начальника СВ Сокирянського ВП ОСОБА_14 від ОСОБА_7 було прийнято заяву про те, що 28.09.2017 року приблизно о 17 год. 20 хв. під час перебування по вул. П. Орлика в с. Білоусівка Сокирянського району Чернівецької області, в ході виниклої суперечки ОСОБА_6 побив його, спричинивши тілесні ушкодження.
Даними, які містяться у висновку судово-медичного експерта №199 від 03.10.2017 року, згідно яких при судово-медичній експертизі у ОСОБА_7 виявлені слідуючи тілесні ушкодження: струс головного мозку, синці лівої виличної ділянки обличчя та кайми верхньої губи з переходом на слизову оболонку по всій поверхні. Дані тілесні ушкодження виникли внаслідок, щонайменше дворазової дії тупих твердих предметів, цілком можливо внаслідок травматичної дії кулаків рук. По часу свого виникнення відповідають на 28.09.2017 року, та відносяться до легких тілесних ушкоджень, що потягли за собою короткочасний розлад здоров`я.
Даними, які містяться у висновку комісійної судово-медичної експертизи №187 згідно якої комісія констатувала наявність у ОСОБА_7 наступних тілесних ушкоджень: синець лівої величної ділянки, синець кайми верхньої губи з переходом на слизову оболонку; синець нижньої повіки лівого ока. Вищевказані тілесні ушкодження виникли внаслідок дії твердих тупих предметів або від ударів об такі, цілком можливо в термін та за обставин, вказаних в фабулі постанови, тобто 28.09.2017 року, відносяться до легких тілесних ушкоджень.
Даними, які містяться у протоколах проведення слідчого експерименту від 23.11.2017 року та від 24.11.2017 року, які проводилися за участі потерпілого ОСОБА_7 , свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_10 .
Дослідивши та оцінивши наведені докази, як окремо, так і в їх сукупності з урахуванням приписів ст.94 КПК України, суд вірно встановив, що викладені в обвинувальному акті фактичні обставини кримінального провадження знайшли своє повне підтвердження під час судового розгляду.

Підстав сумніватись та недовіряти показанням потерпілого, свідків у колегії суддів немає, оскільки вони були попереджені про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих показань та в своїй сукупності узгоджуються між собою й з письмовими доказами.

Вказані показання та письмові докази не суперечать один одному, є чіткими, послідовними й такими, що взаємодоповнюють один одного, вірно покладені в основу обвинувального вироку.

Будь-яких даних, які б ставили під сумнів достовірність наведених у вироку доказів, не встановлено.

Доводи обвинуваченого про те, що він захищав своє господарство, оскільки конфлікт відбувався на його ділянці через те, що він забивав рейки, а потерпілий їх виривав, є неспроможними, оскільки, як було встановлено слідством та перевірено районним судом та апеляційною інстанцією конфлікт відбувався на межі його господарства та дороги, що по вул. П. Орлика, 5, с. Білоусівка Сокирянського району Чернівецької області.

При цьому, колегія суддів критично оцінює показання обвинуваченого про неспричинення ним потерпілому тілесних ушкоджень, що він захищався від неправомірних дій потерпілого, та що не наносив виявлених у потерпілого тілесних ушкоджень, як такі, що не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду, суперечать сукупності досліджених в суді об`єктивних доказів, вказують на намір обвинуваченого уникнути настання відповідальності.
Твердження обвинуваченого в апеляційній скарзі, про те, що він був змушений захищатись від потерпілого, який зривав його рейки, не можуть бути враховані та не дають підстав вважати, що тілесні ушкодження обвинувачений спричинив потерпілому, обороняючись. При цьому колегія суддів враховує, що з боку потерпілого не було вчинено суспільно небезпечних дій, які б вказували про існування стану необхідної оборони у обвинуваченого, суспільно небезпечного посягання, так і реальної загрози суспільно небезпечного посягання з боку потерпілого щодо обвинуваченого в апеляційному суді не встановлено.
Об`єктивних даних, які б вказували на вчинення кримінального правопорушення за інших обставин, колегія суддів за матеріалами даного кримінального провадження не встановила і передбачені законом підстави для перевірки цього відсутні.

При цьому суд, з урахуванням тяжкості злочину, особи винного та інших обставин справи прийшов до вірного висновку про призначення обвинуваченому покарання у виді громадських робіт.
Цивільний позов потерпілого ОСОБА_7 до обвинуваченого ОСОБА_6 був вирішений судом у відповідності до положень ст.ст.128, 129 КПК України, з врахуванням спричиненої шкоди та завданих матеріальних та моральних збитків, апелянтом не представлено доводів на спростування стягнутої судом шкоди.
Апеляційний суд враховує той факт, що між потерпілим ОСОБА_7 та обвинуваченим ОСОБА_6 існує довготривалий конфлікт з приводу користування земельною ділянкою, яка успадкована обвинуваченим ОСОБА_6 згідно свідоцтва про право на спадщину за кадастровим номером :01:001:0802 в АДРЕСА_1 .
Як встановлено із пояснень потерпілого ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_6 , межові знаки цієї земельної ділянки землевпорядником Білоусівської сільської ради не зважаючи на багаторазові звернення не встановлено, незважаючи на наявність державного акту на земельну ділянку.
Не встановлення Білоусівською сільською радою межових знаків на зазначеній спірній ділянці сприяє існуванню конфлікту між потерпілим ОСОБА_7 та обвинуваченим ОСОБА_6 , створило причину і умови для скоєння цього злочину.
Районним судом призначено обвинуваченому ОСОБА_6 максимальний розмір громадських робіт, не мотивувавши прийняте рішення, та не врахувавши існуючий конфлікт між потерпілим ОСОБА_7 та обвинуваченим ОСОБА_6 , який проігнорований Білоусівською сільською радою, через бездіяльність по встановленні межових знаків згідно державного акту, що є обставиною зменшує ступінь тяжкості скоєного обвинуваченим ОСОБА_6 злочину, тому строк громадських робіт слід змінити із врахуванням наведених обставин даного кримінального провадження, змінити вирок суду в частині призначеного покарання.
Фактичні обставини справи районним судом з`ясовано повно і об`єктивно. Будь-яких порушень норм кримінального процесуального права, та кримінально матеріального права які б вплинули на законність та обґрунтованість судового рішення по даній справі допущено не було.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.404, 405, 407, 408, 418, 419 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Чернівецької області,-

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 задовольнити частково. Вирок Сокирянського районного суду Чернівецької області від 12 червня 2018 року щодо ОСОБА_6 за ч.1 ст.125 КК України, змінити в частині призначеного покарання.

Визнати винним ОСОБА_6 за ч.1 ст. 125 КК України, та призначити покарання у виді шістдесяти годин громадських робіт.

В решті вирок районного суду залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили негайно після її проголошення та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Касаційного кримінального суду у складі Верховного суду протягом трьох місяців з моменту її проголошення.

Суддя-доповідач ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3

"Копія. Згідно з оригіналом."
Суддя доповідач _________________ ОСОБА_1
(посада) (М.П., підпис) (ПІБ)

03.09.2018 року

(дата засвідчення копії)