Справа № 464/426/18
пр.№ 1-кп/464/174/18
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
16.10.2018 року

Сихівський районний суд м.Львова в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участі секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Львові обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0002440 від 23.07.2017 року, про обвинувачення:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Старе Село Пустомитівського району Львівської області, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, непрацюючого, без зареєстрованого місця проживання, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України,

з участю сторін судового провадження:
прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
потерпілої ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_7 ,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 , 22 липня 2017 року, близько 6 години, перебуваючи на вул. Луганській, 18 у м.Львові, неподалік «Сихівського моста», маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, підійшовши ззаду до потерпілої ОСОБА_6 , закрив своєю рукою рот останньої, після чого, шляхом застосування сили, повалив її на землю, та з метою подолання опору, умисно почав її шарпати за руки, внаслідок чого спричинив ОСОБА_6 садна на обличчі, спині та руках, що відносяться до легкого тілесного ушкодження, що не були небезпечні для життя та здоров`я потерпілої, після чого, шляхом ривка, відкрито викрав її мобільний телефон марки «Sony Xperia», вартістю 1500 грн., всередині якого знаходились сім-картки оператора мобільного зв`язку «Лайф», вартістю 10 грн., та оператора мобільного зв`язку «Київстар», вартістю 10 грн., та з вказаними речами втік з місця події, заподіявши своїми діями потерпілій ОСОБА_6 матеріальної шкоди на загальну суму 1520 грн.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вину у пред`явленому йому обвинуваченні визнав повністю, у скоєному розкаюється та просить суд його суворо не карати. Разом з тим, обвинувачений ОСОБА_3 відмовився від дачі показань, відповідно до ст. 63 Конституції України.

Окрім визнання обвинуваченим ОСОБА_3 своєї вини у скоєнні злочину, його вина у пред`явленому обвинуваченні доведена об`єктивно з`ясованими обставинами, сукупністю зібраних доказів, досліджених під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 КПК України.
Показаннями потерпілої ОСОБА_6 , яка зазначила, що 22.07.2017 року близько 06.00 год. йшла додому по вул. Луганській у м.Львові в напрямку від Головного управління ДФС у Львівській області до «Сихівського моста». Під час того, як вона призупинилась подивитись на телефон, ззаду на неї напав невідомий їй чоловік, збив з ніг, розтібнув штани та намагався затягнути у кущі. В подальшому, між ними відбулась шарпанина, під час якої останній вихопив у неї телефон і побіг в сторону «Податкової». Окрім цього зазначила, що під час досудового розслідування та судового розгляду впізнала ОСОБА_3 за характерними рисами обличчя, як невідомого їй чоловіка, який напав на неї та відкрито заволодів її телефоном.

Свідок ОСОБА_8 надав показання про те, що в серпні 2017 року близько 7 год. в районні приміського вокзалу, в траві під лавкою знайшов телефон марки «Sony». Зазначений телефон був повністю розряджений та без сім-карти. У зв`язку з тим, що зламався його телефон, він, через деякий час, почав використовувати знайдений ним телефон.

Згідно з витягом ЄРДР № 0002440 від 23.07.2017 року, телеграми № 1 від 22.07.2017 року та заяви потерпілої ОСОБА_6 , невідома особа 22.07.2017 року о 6 годині, перебуваючи у м.Львові по вул. Луганській, нанесла тілесні ушкодження та відкрито заволоділа мобільним телефоном марки «Соні», чим завдала матеріальних збитікв гр. ОСОБА_6 на суму 1500 грн. (а.с.п. 82-84).

Відповідно до висновку експерта від 24.07.2017 року № 1091, у ОСОБА_6 виявлені садна на обличчі, на спині, на руках, які утворились від дії тупих предметів з обмеженою поверхнею, могли виникнути 22.07.2017 року та відносяться до легкого тілесного ушкодження (а.с.п. 88).

Даними протоколу огляду предметів від 09.08.2017 року, в результаті якого встановлено, що ОСОБА_3 користувався мобільним телефоном марки «Флай», IMEI: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 , з використанням номерів мобільних операторів Лайф НОМЕР_3 , Київстар НОМЕР_4 (а.с.п. 89).

Згідно з аналітичною довідкою Начальника УОТЗ ГУ НП у Львівській області ОСОБА_9 від 23.11.2017 року, 22.07.2017 року о 09:19:04 год. встановлено роботу абонентського номера НОМЕР_3 з мобільним терміналом НОМЕР_5 . (а.с.п. 94).

Даними протоколу огляду предметів від 30.11.2017 року, відповідно до якого, оглянуто мобільний телефон марки «Соні», модель «с2005», IMEI: НОМЕР_6 . Даний телефон добровільно надано було ОСОБА_8 (а.с.п. 97).

Даними протоколу пред`явлення для впізнання від 17.01.2018 року, відповідно до якого, потерпіла ОСОБА_10 , серед представлених їй осіб впізнала ОСОБА_3 , як особу, яка 22.07.2017 року близько 6 год., перебуваючи на вул. Луганській у м.Львові, нанесла їй тілесні ушкодження та відкрито заволоділа її мобільним телефоном (а.с.п. 100-101).

Даними слідчого експерименту від 22.01.2018 року та фототаблицею до нього, проведеного з потерпілою ОСОБА_6 , під час якого остання йшла по дорозі на вул. Луганській в м.Львові в сторону «Сихівського моста» та відчула як невідома особа схопила її рукою за рот, а за допомогою іншої руки повалила її на землю. Потерпіла ОСОБА_6 впала на землю в положенні лежачи спиною на землі, а невідомий чоловік знаходився на ній. Під час цього ОСОБА_6 почала кричати, невідомий чоловік почав закривати їй рота та між ними почалась шарпанина, під час якої потерпіла ОСОБА_6 отримала тілесні ушкодження. В подальшому невідомий чоловік схопив потерпілу ОСОБА_6 за волосся та вирвав її мобільний телефон та зник у невідомому напрямку (а.с.п. 104-114).

Даними протоколу огляду місця події від 08.08.2017 року, під час якого у ОСОБА_3 виявлено мобільний телефон марки «Fly», IMEI: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 , з сімкартами мобільних операторів Лайф НОМЕР_3 , Київстар НОМЕР_4 (а.с.п. 127-130).

Окрім цього, під час судового розгляду судом було допитано в якості свідка жінку обвинуваченого ОСОБА_3 ОСОБА_11 , яка зазначила, що 21.07.2017 року ввечері її чоловік ОСОБА_3 прийшов з роботи. На наступний день близько 8 год. 30 хв. він вийшо в магазин та через деякий час передзвонив і сказав їй, що по дорозі він зустрів візуально знайомого йому чоловіка, який запропонував йому сенсорний телефон за 700-800 грн. Однак через відсутність зарядного пристрою та документів на телефон, вона відмовила його купувати зазначений телефон.

Разом з тим, показання свідка ОСОБА_11 суд оцінює критично та до уваги не бере, оскільки такі наданні осатнньою з метою ухилення її чоловіка ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності за скоєне.

Оцінивши в сукупності, досліджені судом докази, дії ОСОБА_3 органом досудового розслідування вірно кваліфіковано за ч. 2 ст. 186 КК України відкрите заволодіння чужим майном (грабіж), поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого.
Положеннями ч.2 ст.65 КК України визначено, що особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Згідно ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.
Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.
Відповідно до ст.12 КК України кримінальне правопорушення, скоєне обвинуваченим ОСОБА_3 , відноситься до тяжких злочинів.
Вивченням особи обвинуваченого встановлено, що він раніше не судимий, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, одружений, має двох дітей від попереднього шлюбу та двох малолітніх дітей у шлюбі з ОСОБА_11 , не працює, за місцем проживання характеризується посередньо.
Відповідно до досудової доповіді старшого інспектора Сихівського районного сектору Львівського міського відділу з питань пробації Західного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції ОСОБА_12 від 21.02.2018 року, останній не зміг надати оцінку про можливість виправлення без обмеження або позбавлення волі, оскільки обвинувачений був відсутній.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого відповідно до ст.66 КК України, суд визнає щире каяття.
Обставин, що обтяжують покарання відповідно до ст.67 КК України, судом не встановлено.
Зважаючи на ступінь тяжкості злочину, його обставини, враховуючи наявність обставини, що пом`якшує покарання, та відсутність обставин, що обтяжують покарання, суд вважає за необхідне призначити йому покарання, наближене до мінімального покарання, в межах санкції ч.2 ст.186 КК України у виді позбавлення волі.
Разом з тим, суд, враховуючи обставину, яка пом`якшує покарання, ступінь тяжкості вчиненого злочину, вважає, що виправлення ОСОБА_3 можливе без реального відбування призначеного йому покарання, однак, в умовах здійснення обов`язкового контролю за подальшою його поведінкою, при звільненні обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням та з покладенням на нього обов`язків, передбачених законом при застосуванні ст. 75 КК України.
Європейський суд з прав людини у справі «Скоппола проти Італії» від 17.09.2009 року (заява № 10249/03) зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.
У цій ситуації, про можливість належної соціалізації обвинуваченого та допустиму репутацію свідчить невстановленість судом наявності зв`язків з антигромадськими елементами, спосіб життя (невстановленість зловживання алкогольними напоями та інші), характер вчиненого кримінального правопорушення, розкаяння у вчиненому, відсутність за його результатами будь-яких непомірних наслідків для інтересів суспільства, які б безумовно превелювали над принципом поваги до свободи особистості і дали б змогу суду прийти до висновку про необхідність призначення більш суворого покарання.
Тим паче, що Європейський суд з прав людини у рішенні в справі «Стівен Вілкокс та Скотт Херфорд проти Сполученого Королівства, заяви № № 43759/10 та 43771/12», зазначає, що хоча, в принципі, питання належної практики з призначення покарань в значній мірі виходить за рамки Конвенції, Суд допускає, що грубо непропорційний вирок (діяння та покарання) може кваліфікуватися як жорстоке поводження, що суперечить статті 3 Конвенції, в момент його винесення.
Дане ж покарання, на переконання суду, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи) (справи «Бакланов проти Росії» від 09.06.2005 р.; «Фрізен проти Росії» від 24.03.2005 р.; «Ісмайлова проти Росії» від 29.11.2007 р.).
Запобіжний захід відносно обвинуваченого не обирався, клопотань про його обрання не надходило.
Судові витрати у кримінальному провадженні відсутні, цивільний позов не заявлявся.
Питання про долю речових доказів слід вирішити у відповідності до ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України,

УХВАЛИВ :

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, та призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки 6 (шість) місяців.
На підставі ст.75 КК України ОСОБА_3 звільнити від відбування покарання з випробуванням та встановити йому іспитовий строк на 3 (три) роки.
На підставі ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_3 :
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Іспитовий строк обчислювати відповідно до положень ст.165 КВК України з моменту проголошення вироку суду.
Речові докази:
-мобільний телефон марки «Флай», IMEI: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 , з сім картами мобільних операторів Лайф НОМЕР_3 та Київстар НОМЕР_4 , який передано на зберігання ОСОБА_3 залишити у власності останнього;

-мобільний телефон марки «Соні», модель «с2005», IMEI: НОМЕР_6 , який передано на зберігання потерпілій ОСОБА_6 залишити у власності останньої.

Вирок суду може бути оскаржений шляхом подачі апеляційної скарги до Львівського апеляційного суду через Сихівський районний суд м. Львова протягом 30-ти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим з моменту отримання копії вироку.

Вирок суду першої інстанції, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Копію вироку після проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1