У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 511/1741/18

Номер провадження: 1-кп/511/204/18

26.09.2018 року Роздільнянський районний суд Одеської області в складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання - ОСОБА_2
за участю :
прокурора - ОСОБА_3
представника
Роздільнянського районного відділу з питань пробації - ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
захисника адвоката ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Роздільна Одеської області обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 000698 внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 21.07.2018 року ( з угодою про визнання винуватості )
за обвинуваченням
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Білка Іванівського району Одеської області , громадянина України, з вищою освітою , одруженого, утриманців не має, не працюючого ( пенсіонер) , який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст.240 КК України,
В С Т А Н О В И В:
В період часу з 21.06.2018 року по 22.07.2018 року на території Роздільнянського району Одеської області за межами с. Мале за допомогою найманих працівників . які не були обізнані з планами ОСОБА_5 про його діяльність в порушення ст..ст. 16-19 Кодексу України «Про надра» , ст..125 ЗК України без отримання спеціального дозволу на розробку та користування надрами та встановлених та оформлених в передбаченому законом порядку з використання каменерізних машин здійснював незаконний видобуток корисних копалин загальнодержавного значення вапняку черепашника в кількості 2300 одиниць каменю ( вапняк черепашник) шляхом його випилювання з гірської породи надр. ,
Під час проведення огляду на земельній ділянці, розташованої за межами с. Мале Роздільнянського району, Одеської області працівниками поліції виявлено та вилучено було 2300 одиниць каменю-вапняку, 3 станки для нарізки вапняку марки «КМАЗ-188».

Вилучений в ході огляду камінь є вапняком-черепашником, що придатний для виготовлення стінових каменів та згідно Постанови КМУ № 827 від 12.12.1994 «Про затвердження переліків корисних копалин загальнодержавного та місцевого значення» є корисною копалиною загальнодержавного значення.

Таким чином, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 240 КК України, а саме: незаконне видобування корисних копалин загальнодержавного значення.

31.07..2018 року між прокурором Роздільнянської місцевої прокуратури ОСОБА_7 у присутності захисника ОСОБА_6 в порядку, передбаченому ст. ст. 468,469, 472 КПК України укладено по даному кримінальному провадженню 000698 внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 21.07.2018 року угоду про визнання винуватості.
Згідно даної угоди прокурор ОСОБА_7 та підозрюваний ОСОБА_5 з другої сторони дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій підозрюваного за ч.2 ст.240 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин, підозрюваний беззаперечно визнав свою винуватість у зазначених діяннях.
Також сторонами угоди узгоджено покарання, яке повинен понести обвинувачений за вчинення злочину за ч. 2 ст. 240 КК України у виді штрафу в розмірі 450 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян , що становить 7650 грн.
В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, та наслідки її невиконання, які роз`яснені підозрюваному ОСОБА_5 та прокурору ОСОБА_7 .
Розглядаючи в порядку п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 не беззаперечно визнав себе винуватим в вчиненні даного злочину,, що підтверджується його поясненнями даними в судовому засіданні 13.09.2018 року в 10 годин 18 хвилин 21 секунду( по протоколу судового засідання ) , шляхом опитування повідомив про неповну добровільність своєї позиції при укладенні угоди про визнання винуватості, розуміння характеру обвинувачення, наслідків укладення та затвердження угоди, коливався у вірності прийнятого рішення , хоча і згодом просив вказану угоду із прокурором затвердити і призначити узгоджену в них міру покарання. Захисник ОСОБА_6 підтримав обвинуваченого .
Прокурор ОСОБА_3 не заперечував проти укладення угоди про визнання винуватості , але теж коливася в думці про долю речових доказів ( протокол судового засідання від 13.09.2018 року ) , також розуміє наслідки укладення та затвердження даної угоди, підтвердив в суді, що обвинувачений беззаперечно визнав обвинувачення в обсязі підозри та погодився на призначення покарання: ч. 2 ст. 240 КК України у виді штрафу.
Відповідно до правил ст.ст.468, 469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам, може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.
Злочин, у вчиненні якого ОСОБА_5 визнав себе винуватим, згідно із ст.12 КК України є злочином середньої тяжкості .
Узгодженою угодою про визнання винуватості міра покарання для обвинуваченого установлена з урахуванням характеризуючих даних обвинуваченого.
Судом встановлено, що ОСОБА_5 раніше не судимий, не повністю визнав свою вину , а в його показах суд вбачає коливання щодо повного та беззаперечного визнання вини та добровільності укладення угоди. .
Суд шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження переконався, що укладення угоди сторонами не є добровільним, не є повним та беззаперечним, тобто наслідком інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді .
При цьому судом з`ясовано, що ОСОБА_5 на думку суду не повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором ОСОБА_7 угоди та свої права, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди та наслідки її не виконання.
Оскільки умови угоди про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним ОСОБА_5 не повністю відповідають вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України, суд дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для відмови в затвердженні цієї угоди та призначення обвинуваченому ОСОБА_5 узгодженої сторонами міри покарання.
Судом встановлено, що не вирішено питання про накладений арешт на тимчасове вилучене майно, кому воно належить , хто є власник майна ( речових доказів)- документів не надано.
У відповідності до ст. 174 ч. 4 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.
Суд вважає, що арешт, накладений на тимчасове вилучене майно не підлягає скасуванню.
Запобіжний захід не обирався , вказане питання не розглядалось.
Враховуючи викладене, керуючись ст. ст.100, 174,314, 373, 374,468- 476 КПК України, суд, -
ПО С Т А Н О В И В :
Відмовити в затвердженні угоди про визнання винуватості від 31.07. 2018 року, укладену між прокурором Роздільнянської місцевої прокуратури ОСОБА_7 та підозрюваним ОСОБА_5 по кримінальному провадженню № 000698 внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 21.07.2018 року.
Повернути обвинувальний акт відносно ОСОБА_5 по кримінальному провадженню № 000698 внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 21.07.2018 року, прокурору Роздільнянської місцевої прокуратури
Ухвала оскарженню не підлягає.
Суддя:ОСОБА_1