Подільський районний суд міста Києва
Справа № 758/4792/17
Провадження № 1-кп/758/420/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26.04.2018 року Подільський районний суд м. Києва у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
потерпілого ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000048 відносно
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер платника податків НОМЕР_1 , уродженця Сумської області, громадянина України, маючого середню освіту, не одруженого, дітей не маючого, не працюючий, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 раніше не судимого,
обвинуваченого за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 406 КК України, -
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем строкової військової служби, обіймаючи посаду стрільця 3 відділення комендантського взводу роти бойового забезпечення військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України у військовому званні старшого солдата, 26.02.2017 року приблизно о 15 годині, знаходячись у кімнаті сушарні, яка розташовується на другому поверсі казарми військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України, яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 , хибно розуміючи інтереси військової служби, підтримуючи негативні традиції «дідівщини» у військовому колективі, використовуючи, як привід відмову солдата ОСОБА_4 виконувати всі його вимоги та забаганки, пред`явив останньому надумані претензії з цього приводу, після чого, прагнучи продемонструвати солдату ОСОБА_4 свою вдавану перевагу над ним, вчинив порушення наведених вище статутних правил взаємовідносин між військовослужбовцями за відсутності між ними відносин підлеглості, завдавши у присутності інших військовослужбовців неперебуваючому з ним у відносинах підлеглості військовослужбовцю строкової військової служби військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України солдату ОСОБА_4 побої, виражені у нанесенні не менше трьох ударів кулаком правої руки в область потилиці останнього, та продовжуючи діяти з вищевказаним прямим злочинним умислом, того ж дня, тобто 26.02.2017 року приблизно о 16 годині, знаходячись у спальному приміщенні, яке розташовується на другому поверсі казарми військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України, яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 , у присутності інших військовослужбовців, умисно наніс солдату ОСОБА_4 не менше трьох ударів зап`ястям правої руки в область лоба та один удар кулаком правої руки в верхню частину голови останнього, чим заподіяв солдату ОСОБА_4 тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно - мозкової травми, садна волосистої частини голови, струс головного мозку, які згідно висновку експерта №383/е від 29.03.2017 року відносяться до легких, тілесних ушкоджень, які спричинили короткочасний розлад здоров`я.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину в інкримінованому йому злочині передбаченого ч. 2 ст. 406 КК України визнав повністю, щиро покаявся, визнав всі фактичні обставини вчинення злочину, як вони пред`явлені в обвинуваченні, та дав показання, що 26.02.2017 року близько 15 години, між ним та потерпілим виникла суперечка щодо того, хто палив в невстановленому для цього місці. Він почав говорити, що солдат ОСОБА_6 обманює і наговорює на іншого військовослужбовця, в результаті чого почалась суперечка і він наніс йому не менше трьох ударів та вийшов. Близько 16 години до нього підійшов солдат ОСОБА_6 і він знову наніс останньому три удари.
Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_4 пояснив, що 26.02.2017 року він знаходився на патрулі, до нього підійшов солдат та запропонував покурити. Потім коли він був у сушарні до нього підійшов солдат ОСОБА_7 , якому не сподобалось, що він курив за складом. Обвинувачений спитав, що вони робили за складом, на що він відповів, що курив, так як можливості курити в курильці не було. Розмова відбувалась на підвищених тонах. Потім ОСОБА_7 наніс йому декілька ударів. Потім близько 16 години він прибирав, сів на стілець, до нього підійшов старший солдат ОСОБА_7 і знову наніс удари.
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_8 пояснила, що вона працює на посаді військового фельдшера. 26.02.2017 року до неї звернувся потерпілий ОСОБА_6 в супроводі чергового сержанта. Він прийшов до неї та сказав, що погано себе почуває. Вона побачила гематоми та садна на голові. Пошкодження були на тім`яній та потилично-тім`яній частинах голови, на тілі та обличчі видимих пошкоджень не було. ОСОБА_6 скаржився на нудоту та голово кружіння. Вона дала йому знеболюючу таблетку. Пізніше ОСОБА_6 розповів, що сталося, а саме, що в нього був конфлікт з солдатом ОСОБА_7 . Десь о 22 год. 40 хв. потерпілого госпіталізували, йому зробили аналізи, МРТ голови, кардіограму, лікарі сказали, що в нього закрита черепно-мозкова травма.
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_9 пояснив, що він командир взводу, зі слів старших лейтенантів він дізнався про те, що сталось, а саме про випадок нестатутних відносин, тобто нанесення тілесних ушкоджень солдатом ОСОБА_7 солдату ОСОБА_6 . Було проведено бесіди з ОСОБА_7 , ОСОБА_6 та з рештою особового складу. Статутні відносини між солдатами були порушені. Він особисто забирав солдата ОСОБА_6 з госпіталя та бачив, що в нього були тілесні ушкодження.
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_10 пояснив, що 26.02.2017 року він повернувся з чергового звільнення, приблизно о 15 год. 40 хв. почув ознаки конфлікту. Почув як ОСОБА_7 і ОСОБА_6 кричали один на одного. ОСОБА_7 замахнувся декілька разів на ОСОБА_6 , однак нанесення удару він не бачив. Через три години він побачив ОСОБА_6 , останній був у подавленому стані, показав голову там був синець з подряпинами.
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_11 пояснив, що 26.02.2017 року був свідком подій у військовій частині № НОМЕР_3 . В цей день він був у наряді, побачив, що потерпілий пішов за склад, він підійшов до нього, останній почав палити. Потім підійшов старший лейтенант ОСОБА_12 і сказав, що курити в не відведених для цього місцях заборонено. Пізніше він проходячи через сушарню побачив ОСОБА_6 , потім підійшов обвинувачений. ОСОБА_7 запитав у потерпілого чи той курив. Потім між потерпілим та обвинуваченим почався конфлікт, вони висловлювались нецензурною лайкою. Обвинувачений поставив задачу потерпілому займатися прибиранням за те, що ОСОБА_6 курив, потерпілий відмовився. Потім обвинувачений вдарив потерпілого правою рукою по голові, це був несильний удар. ОСОБА_6 взявся за голову, почервонів та пішов.
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_13 пояснив, що з потерпілим та обвинуваченим знайомий. Щодо даної справи йому відомо, що ОСОБА_7 вдарив ОСОБА_6 . 26.02.2017 року у військовій частині НОМЕР_2 о 15 год. 00 хв. він мив руки, до нього підійшов ОСОБА_6 та сказав, що ОСОБА_7 вдарив його кулаком по голові за те, що він курив, сказав, що від цього в нього шишка на голові. Саму сварку він не чув, потерпілий був трохи збуджений та злий на дії ОСОБА_7 . Потім о 15 год. 45 хв. він вийшов з казарми.
Згідно висновку службового розслідування від 17.03.2017 року вбачається, «Довести до особового складу військовослужбовців строкової служби частини випадок нестатутних взаємовідносин між стрільцем 3 відділення взводу охорони роти бойового забезпечення солдатом ОСОБА_4 та стрільцем 3 відділення комендантського взводу роти бойового забезпечення старшим солдатом ОСОБА_5 ……. За порушення вимог статей 11, 12 та 13 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України статті 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України старшого солдата ОСОБА_5 притягнути до дисциплінарної відповідальності. Матеріали службового розслідування направити до військової Покуратури Київського гарнізону Центрального регіону України». Фактичні дані, що містяться в цьому документі, суд визнає належними, допустимими і достовірними.
Згідно витягу з Наказу № 146 від 12.07.2016 року вбачається, що солдата ОСОБА_5 , стрільця 3-го відділення комендантського взводу роти бойового та матеріально-технічного забезпечення, призначено стрільцем 3-го відділення комендантського взводу роти бойового забезпечення. Фактичні дані, що містяться в цьому документі, суд визнає належними, допустимими і достовірними.
Згідно витягу з Наказу № 259 від 06.12.2016 року вбачається, що солдата ОСОБА_4 , стрільця навчальної роти - призначено стрільцем 3-го відділення взводу охорони роти бойового забезпечення. Фактичні дані, що містяться в цьому документі, суд визнає належними, допустимими і достовірними.
Згідно висновку експерта № 383/е від 14.03.2017 року « …. Так, під час первинно відомого звернення 26.02.2017 о 23 год. 00 хв. за медичною допомогою у ОСОБА_4 клінічними лікарями було виявлено таке тілесне ушкодження: - закрита черепно-мозкова травма: садна волосистої частини голови та синець у ділянці волосистої частини голови (без опису морфології та без уточнення точної анатомічної локалізації); струс головного мозку. Характер виявленого тілесного ушкодження, відомі часові дані та обставини події, дозволяють стверджувати про те, що вказане тілесне ушкодження утворилося від неодноразової дії (садна - по типу ковзання, тертя або ударів під кутами; синець - за рахунок ударної дії тупих твердих предметів) до 23 години 00 хвилин 26.02.2017 року. Саме тому, виявлене тілесне ушкодження, відноситься до ЛЕГКОГО тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, відповідно п. п. 2.3.3. та 4.6. Правил. Діагноз, який був встановлений ОСОБА_4 під час його динаічного нагляду після подій 26.02.2017 - ангіопатія сітківки обох очей з помірним венозним застоєм за умови об`єктивного підтвердження даними передуючого динамічного нагляду віддзеркалюють наслідки/прояви соматичного захворювання, а тому, не підлягає окремій судово-медичній оцінці (у розумінні визначення ступеню тяжкості) Фактичні дані, що містяться у висновку цієї експертизи, суд також визнає належними, допустимими і достовірними.
Згідно протоколу проведення слідчого експерименту від 31.03.2017 року та фототаблиць до протоколу слідчого експерименту за участю ОСОБА_5 від 31.03.2017 року, встановлено: учасники слідчої дії зібралися у приміщенні військової прокуратури Київського гарнізону, що розташована за адресою: м. Київ, вул. Петра Болбочана, 8-А, де підозрюваному ОСОБА_5 було запропоновано розказати, продемонструвати при яких обставинах та яким саме чином, тобто відтворити механізм нанесення останнім солдату ОСОБА_4 тілесних ушкоджень, на що останній погодився. Фактичні дані, що містяться в цьому документі, суд визнає належними, допустимими і достовірними.
Згідно вимог ч.1 ст. 94 КПК України, суд за своїм внутрішнім переконанням , яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності , а сукупність зібраних доказів точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Згідно ст. 85 КПК України, належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність, чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.
Згідно ст. 86 КПК України, доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.
Згідно ст. 87 КПК України недопустимими, зокрема, є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав і свобод людини. Суд зобов`язаний визнати істотними порушеннями прав людини і основоположних свобод, зокрема, здійснення процесуальних дій, які потребують попереднього дозволу суду, без такого дозволу або з порушенням його суттєвих умов; отримання доказів внаслідок катування; порушення права особи на захист; отримання показань чи пояснень від особи, яка не була повідомлена про своє право відмовитись від давання показань та відповідати на запитання, або їх отримання з порушенням цього права; порушення права на перехресний допит; отримання показань від свідка, який надалі буде визнаний підозрюваним чи обвинуваченим у цьому кримінальному провадженні.
Оцінюючи в сукупності всі досліджені докази, суд вважає встановленим, що ОСОБА_5 вчинив порушення статутних правил взаємовідносин між військовослужбовцями за відсутності між ними відносин підлеглості, що заподіяло легкі тілесні ушкодження, чим вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 406 КК України
Обираючи покарання ОСОБА_5 , суд враховує вимоги ст. 65 КК України щодо загальних засад призначення покарання, межі санкції ч. 2 ст. 406 КК України, а саме, що даний злочин відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості, особу винного, який раніше не судимий, не одружений, дітей на утриманні не маючий, не працюючий, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, за місцем проходження служби характеризується позитивно.
Обставинами, що пом`якшує покарання, суд визнає щире каяття обвинуваченого та активне сприяння розкриттю злочину, що передбачено п.1 ч.1 ст.66 КК України.
Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.
Враховуючи вказані обставини, суд приходить до висновку про необхідність засудження ОСОБА_5 до покарання у виді позбавлення волі.
При призначенні міри покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд, враховуючи особу винного, його позитивну характеристику до вчинення злочину, те що він раніше не судимий, за місцем проходження служби характеризується позитивно, наявність пом`якшуючих обставин покарання, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, вину свою визнав, щиро розкаявся, його поведінка в суді свідчить про щире каяття, має постійне місце проживання та реєстрації, не одружений, не працюючий, тяжких наслідків не настало, потерпілий не має претензій до обвинуваченого та не наполягає на призначенні покарання повязаного з реальним позбавленням волі, суд прийшов до висновку, що він може бути виправлений та перевихований без ізоляції від суспільства. Суд вважає можливим звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України та покласти на нього обов`язки згідно ст.76 КК України.
Суд вважає, що таке покарання буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_5 та запобігання вчинення нових злочинів.
Судові витрати відсутні.
Цивільний позов не заявлено.
Речові докази відсутні.
Керуючись ст.ст.373, 374 КПК України, суд, -
У Х В А Л И В:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст. 406 КК України і призначити йому покарання у виді 2 років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від призначеного покарання з випробуванням строком на 1 рік.
На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_5 обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи (п. 1-2 ч. 1 ст. 76 КК України).
Запобіжний захід не обирався.
Судові витрати відсутні.
Цивільний позов не заявлено.
Речові докази відсутні.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, до Апеляційного суду м. Києва через Подільський районний суду м. Києва шляхом подачі апеляції протягом 30 днів з моменту його проголошення, а засудженим в той же строк з моменту отримання копії вироку.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_1