ЖОВТНЕВИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
справа № 201/6686/18
провадження №1-кс/201/4456/2018
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2018 року Жовтневий районний суд

м. Дніпропетровська
у складі: головуючого слідчого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська у м. Дніпрі скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого в ОВС другого СВ СУ прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_4 , від 30 березня 2018 року про закриття кримінального провадження № 0000390 від 26.05.2014 року, за ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 365, КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 , звернувся до суду із скаргою, в якій просить скасувати постанову слідчого в ОВС другого СВ СУ прокуратури Дніпропетровської області постанову слідчого в ОВС другого СВ СУ прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_4 , від 30 березня 2018 року про закриття кримінального провадження № 0000390 від 26.05.2014 року, за ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 365, КК України та направити до прокуратури Дніпропетровської області матеріали для подальшого розслідування кримінального провадження.
В обґрунтування доводів скарги заявник посилається на те, що рішення про закриття кримінального провадження незаконним, оскільки, підставами для скасування постанови є неповнота досудового розслідування, не відповідності висновків органу досудового розслідування фактичним обставинам справи. Всі дії слідчого були направлені на не бажання встановити обставини прави, до уваги під час винесення постанови приймались лише суперечливі покази осіб, за відсутності їх аналізу з метою недопущення притягнення їх до кримінальної відповідальності. Покази осіб не які підтверджують його правоту слідчий проігнорував. Документи підтверджуючи факт скоєння правопорушення не досліджувались, та їм не надано правова оцінка.
Заявник в судове засідання в режимі відеоконференції на зв`язок не вийшов, про розгляд повідомлений належним чином, подав до суду клопотання в якій просить скаргу розглянути без його участі. У зв`язку із чим, враховуючи положення ч. 6 ст. 9 КПК України, суд вважає за необхідне застосувати загальні засади кримінального провадження, передбачені ст. 28 КПК України та розглянути дану скаргу без участі заявника, з метою прийняття процесуального рішення по ній в розумні строки.
Представник прокуратури Дніпропетровської області в судове засідання не з`явився, про дату, місце та час судового засідання був повідомлений належним чином, прокурор ОСОБА_5 , надав до суду заяву в якій заперечував проти задоволення скарги, постанову вважав такою, що винесена законна та обґрунтовано, з дослідженням всіх обставин, просив скаргу розглядати без його участі, що відповідно до ч. 3 ст. 306 КПК України не є перешкодою для розгляду скарги.
Відповідно до ст. 107 КПК України у зв`язку з відсутністю учасників кримінального провадження, фіксування судового засідання за допомогою технічного засобу не здійснювалося.
Дослідивши матеріали скарги та матеріали кримінального провадження, слідчий суддя приходить до наступного правового висновку з таких підстав.
Так, частиною 2 статті 9 КПК України визначено, що прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
Аналогічні положення відображені і у ч. 4 ст. 38 КПК України щодо зобов`язань самого органу досудового розслідування, які вказують, що останній має застосувати всі передбачені законом заходи для забезпечення ефективності досудового розслідування.
Згідно ст. ст. 2, 284 КПК України, закриття кримінального провадження є одним із способів його остаточного вирішення, а тому провадження має закриватися після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи та оцінки слідчим всіх зібраних та перевірених доказів.
Тобто, повнота дослідження кримінального провадження означає встановлення всього кола фактичних обставин, що можуть суттєво вплинути на рішення у кримінальному провадженні; використання такої сукупності доказів, яка обґрунтовує зроблені висновки як такі, що не залишають місця сумнівам.
Неупередженість означає пізнання органами, що ведуть процес, обставин кримінального провадження у точній відповідності з дійсністю, неупередженість їх у збиранні, перевірці та оцінці доказів, безсторонність щодо всіх учасників процесу та інших осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, оскільки на прокурора, керівника органу досудового розслідування, слідчого покладається обов`язок надати доказам належну правову оцінку за правилами ч. 1 ст. 94 КПК, та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
У відповідності до положень ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.
З норм ст. 26 КПК України випливає, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.
З положень ст. 84 КПК України слідує, що доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.
Відповідно до вимог ст. 110 КПК України, постанова слідчого про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема, в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулася з метою захисту своїх прав, та відповіді на всі поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу.
Згідно положень ст. 94 КПК України, слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.
У свою чергу, слідчий, прокурор під час досудового розслідування, зобов`язаний детально та всебічно перевірити доводи особи, що подала таку заяву.
Зокрема, якщо слідчим закрито провадження за відсутністю в діях особи складу злочину чи самої події, то він має звернути увагу на те, що б така постанова у обов`язковому порядку містила детальний виклад обставин, за яких заявник вважав, що особою (особами) вчинено злочин, а у разі, якщо особі (особам) ставилося в вину декілька протиправних діянь, які підпадають під ознаки різних статей кримінального закону, то чи містить вона висновки щодо відсутності вини особи (осіб) у вчиненні кожного з них.
Згідно ч. 2 ст. 91 КПК України, доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.
Практика Європейського Суду з Прав Людини щодо проведення ефективного офіційного розслідування кримінальних справ є сталою та вказує на те, що згідно з мінімальними критеріями ефективності, які Суд визначив у своїй практиці, таке розслідування має бути незалежним, безстороннім і підлягати громадському контролю, а компетентні органи повинні діяти зі зразковою ретельністю та оперативністю. Розслідування … має бути ретельним. Це означає, що органи влади завжди повинні добросовісно намагатись з`ясувати, що трапилось, і не покладатися на поспішні та необґрунтовані висновки для закриття кримінальної справи або використовувати такі висновки як підставу для своїх рішень. Вони повинні вживати усіх розумних і доступних їм заходів для забезпечення збирання доказів, що стосуються події, включаючи, зокрема, показання свідків та висновки судових експертиз тощо. Будь-який недолік розслідування, який підриває його здатність встановлення причини … або винних осіб, створюватиме небезпеку недотримання цього стандарту (див. рішення у справі «Олександр Ніконенко проти України», «Мута проти України», «Карабет та інші проти України»).
А, в рішенні ЄСПЛ у справі «Бучинська проти України» Суд констатував факт того, що не може дійти висновку, що органи влади зробили усе від них залежне для забезпечення оперативного та всебічного вжиття заходів для збору доказів, встановлення місцезнаходження та притягнення до відповідальності винних (див. рішення у справі «Бучинська проти України» заява № 35493/10 від 30.04.2015, п. 49), бо за потреби зростаючих високих стандартів у сфері захисту прав людини та основоположних свобод, неминуче вимагається більша рішучість при оцінці порушень основоположних цінностей демократичного суспільства (див. рішення у справі «Сельмуні проти Франції, заява № 235803/94, параграф 95, «Нечипорук і Йонкало проти України», заява № 42310/04, параграфи 148, 149), оскільки тягар доведення можна покласти на органи влади, адже саме вони мають надати задовільні та переконливі пояснення (див. рішення у справі «Салман проти Туреччини, заява № 21986/93, п. 100, «Нечипорук і Йонкало проти України», заява № 42310/04, параграф 150).
Постанова про закриття кримінального провадження повинна містити достатні відомості, які б свідчили про те, що усім обставинам справи у порядку ст. 94 КПК України було надано необхідну правову оцінку в сукупності, що свідчить про те, що встановлена, на даний час, органом досудового розслідування сукупність доказів, якою обґрунтовуються зроблені ним висновки, не може вважатися такою, що не залишає місце сумнівам, а наявність останніх (сумнівів) не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року, (ч. 2 ст. 8, ч. 5 ст. 9 КПК України).
Наявними матеріалами підтверджено, що другим слідчим відділом слідчого управління прокуратури Дніпропетровської області було здійснено досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000390, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 26.05.2014 року, за фактом застосування заходів фізичного впливу з боку співробітників Жовтневого РВ Криворізького МУ ГУМВС України в Дніпропетровській області стосовно ОСОБА_3 з метою змусити останнього визнати вину у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених п. п. 6, 13, ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187 КК України.
Постановою від 30 березня 2018 року слідчим в ОВС другого СВУ прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_4 , кримінальне провадження № 0000390 від 26.05.2014 року було закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку з відсутністю в діях працівників міліції складу кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 365 КК України.

При прийнятті оскаржуваного рішення слідчий послався на те, що засуджений ОСОБА_3 звернувся до суду з заявою про перегляд вироку Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 14.05.2012, яким він засуджений за п. п. 6, 13, ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187 КК України до покарання у вигляді довічного позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна.

Під час розгляду вказаної заяви в судовому засіданні засуджений ОСОБА_3 суду пояснив, що під час досудового слідства працівники міліції, зокрема заступник начальника кримінального розшуку Жовтневого РВ Конюк, застосував до нього заходи фізичного впливу з метою визнання вини за пред`явленим йому обвинуваченням. Крім того, перебуваючи в слідчому ізоляторі працівник міліції Некрасов, який його охороняв, погрожував йому фізичною розправою, а також інші працівники міліції, прізвища яких він не знає, під час досудового розслідування вчиняли відносно нього психологічний тиск. Крім того, 03 серпня 2016 року прокуратурою Дніпропетровської області до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000664, внесено відомості за фактом зловживання владою слідчим СВ Жовтневого РВ Криворізького МУ ГУМВС України в Дніпропетровській області ОСОБА_6 під час затримання ОСОБА_3 , за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України.

26 серпня 2016 року кримінальні провадження № 0000390 і № 0000664 органом досудового слідства об`єднані в одне кримінальне провадження під № 0000390.

В ході досудового розслідування встановлено, що 14.09.2009 року до Жовтневого РВ КМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області надійшло повідомлення про те, що за адресою: АДРЕСА_1 , виявлено труп ОСОБА_7 . За вказаним фактом слідчим відділом Жовтневого РВ КМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області 15.09.2009 порушено кримінальну справу № 52091617, за ознаками складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України. Відповідно до акту СМЕ, смерть потерпілої настала від механічної асфіксії при перекритті дихальних шляхів. За скоєння вказаного злочину, 15.09.2009 слідчим СВ Жовтневого РВ Криворізького МУ ОСОБА_6 був затриманий ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , раніше засуджений у 1993 році Дніпропетровським обласним судом за ч. 1 ст. 296, ч. 3 ст. 153 КК України до 13 років позбавлення волі. В цей же день, 15.09.2009 о 21.40 год. ОСОБА_3 був поміщений до режимних умов ІТТ Криворізького МУ ГУМВС України в Дніпропетровській області.

18.09.2009 Жовтневим районним судом м. Кривого Рогу ОСОБА_3 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. 21.09.2009 ОСОБА_3 плановим конвоєм був етапований до Криворізького слідчого ізолятору 4 (на теперішній час Криворізька установа виконання покарань № 3).

В подальшому, вказану кримінальну справу за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні злочинів, передбачених п. п. 6, 13, ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187 КК України було направлено до суду для розгляду по суті.

Неодноразово допитаний у якості потерпілого ОСОБА_3 підтвердив пояснення, які він надав суду та повідомив, що він був затриманий за підозрою у вбивстві робітниці ломбарду по вул. Панкєєва, 7А, що поряд із його місцем роботи. Перебуваючи у приміщенні Жовтневого РВ КМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області зізнався у скоєнні злочину через фізичний та психологічний тиск на нього з боку працівників міліції. Працівники міліції його катували перекриваючи кисень, б`ючи електричним струмом та застосовуючи інші способи мучення, доводячи таким чином до втрати свідомості. Весь час погрожували фізичною розправою на випадок відмови від визнання вини у скоєнні вбивства.

Допитаний у якості свідка ОСОБА_8 пояснив, що в 2009 році на території Жовтневого району м. Кривого Рогу було вбито працівницю ломбарду. Проведеними оперативно-розшуковими заходами було встановлено причетність до вчинення вбивства гр. ОСОБА_3 . З часу направлення кримінальної справи з обвинувальним висновком до суду, ОСОБА_3 неодноразово заявляв з приводу незаконних методів ведення досудового розслідування працівниками Жовтневого РВ КМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області. За результатами усіх перевірок його доводи були визнанні такими, що не знайшли підтвердження. Протягом останніх років, ОСОБА_3 намагається його та інших співробітників Жовтневого РВ обмовити, аби уникнути відповідальності за особливо тяжкий злочин. Відносно ОСОБА_3 він ніколи не застосовував заходів фізичного впливу з метою схиляння останнього до визнання вини у скоєному злочині. З приводу застосування психологічного або фізичного впливу до ОСОБА_3 працівниками міліції нічого не відомо. Вважає, що подібні заяви безпідставні.

Допитаний у якості свідка черговий помічник начальника Криворізької установи виконання покарань № 3 ОСОБА_9 пояснив, що в процесі несення служби мав безпосередні контакти із засудженим до довічного позбавлення волі ОСОБА_3 . Тобто він здійснював конвоювання засудженого територією установи, вивід засудженого з камери на прогулянку, санітарну обробку, в медико - санітарну частину. Під час несення служби відносно засудженого ОСОБА_3 фізичний або психологічний вплив не здійснювався. Також подібного впливу не здійснювали й інші працівники установи виконання покарань. Фізичною розправою ОСОБА_3 він не погрожував.

Допитана як свідок колишній слідчий слідчого відділу Криворізького МУ ГУМВС України в Дніпропетровській області ОСОБА_10 пояснила, що протягом 2009-2010 роках працювала на посаді слідчого СВ Криворізького міського управління ГУМВС України у Дніпропетровській області. В 2012 році вона звільнилась з органів внутрішніх справ за власним бажанням. Що стосується розслідування кримінальної справи відносно ОСОБА_3 за п. п. 6, 13, ч. 2 ст.ст. 115, ч. 4 ст. 187 КК України вона пояснила, що в 2009 році в складі слідчої групи вона здійснювала досудове слідство у зазначеній кримінальні справі. Під час проведення оперативно-розшукових заходів оперативними працівниками карного розшуку за підозрою у вчиненні вказаного злочину було викрито громадянина ОСОБА_3 . Під час проведення слідчих дій за участю обвинуваченого ОСОБА_3 будь-яких заяв або скарг на дії працівників міліції від останнього в її присутності не надходило. Особисто нею, під час проведення слідчих дій за участю ОСОБА_3 будь-яких незаконних заходів слідства не застосувалось. Також, їй не відомо будь-яких фактів застосування заходів психологічного або фізичного тиску з боку працівників міліції під час проведення слідства у вказаній кримінальні справі.

Допитаний як свідок колишній слідчий СВ Жовтневого РВ КМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області ОСОБА_6 пояснив, що він протягом 2008-2012 роках працював на посаді слідчого СВ Жовтневого РВ Криворізького міського управління ГУМВС України у Дніпропетровській області. В 2012 році він звільнився з органів внутрішніх справ. Що стосується розслідування кримінальної справи відносно ОСОБА_3 за п.п. 6, 13, ч. 2 ст.ст. 115, ч. 4 ст. 187 КК України він пояснив наступне, що в 2009 році він здійснював досудове слідство у зазначеній кримінальні справі. Під час проведення оперативно-розшукових заходів оперативними працівниками карного розшуку за підозрою у вчиненні вказаного злочину було викрито громадянина ОСОБА_3 .

Під час проведення слідчих дій за участю обвинуваченого ОСОБА_3 будь-яких заяв або скарг на дії працівників міліції від останнього в його присутності не надходило. Особисто ним, під час проведення слідчих дій за участю ОСОБА_3 будь-яких незаконних заходів слідства не застосувалось. Також, він зазначив, що йому не відомі будь-яких факти застосування заходів психологічного або фізичного тиску з боку працівників міліції під час проведення слідства у вказаній кримінальній справі.

Допитаний як свідок ОСОБА_11 пояснив, що він з 1992 року перебував у шлюбі з ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Приблизно з 2007 року і до дня вбивства, тобто до 14.09.2009 його дружина ОСОБА_7 працювала в ломбарді, що був розташований за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Панкєєва, 7А, в Жовтневому (нині Покровському) районі. 14.09.2009, його дружина на 09.00 годину як завжди направилась за своїм місцем роботи, а саме до приміщення вищевказаного ломбарду. В цей же день, приблизно 18.30 або 19.00 точного часу вже на даний час він не пам`ятає, коли він знаходився на роботі, йому зателефонували і попрохали під`їхати за місцем роботи його дружини. По прибуттю на вказане місце, це було приблизно о 20.00 годині, він приїхав до ломбарду де працювала його дружина, і побачив велике скупчення людей, автомобіль швидкої медичної допомоги та службовий автомобіль органів внутрішніх справ. Про те, що трапилось, а саме що відбулось вбивство його дружини на її робочому місце та пограбування ломбарду йому розповіли на місці працівники міліції. Через деякий час працівники міліції його попросили пройти до опорного пункту міліції для надання пояснень з приводу даної події. В подальшому під час розслідування вказаного злочину, працівниками міліції було встановлено громадянина ОСОБА_3 , якого було затримано за вчинення злочину. За результатами розслідування кримінальної справи ОСОБА_3 було пред`явлено обвинувачення та справу направлено до суду. По даній кримінальній справі його було визнано потерпілим. 14.09.2009 коли він прибув на місце вчинення злочину, це було приблизно о 20.00 годині, може трохи раніше, він звернув увагу на те, що в службовому автомобілі працівників міліції на задньому сидінні сидів невідомий йому чоловік, і на його руках були одягнути кайданки, і як потім стало відомо, що це був громадянин ОСОБА_3 . Під час розслідування кримінальної справи йому стало відомо, що ОСОБА_3 до вказаних подій працював в одній будівлі де був розташований ломбард, однак, він займав інше приміщенні яке він брав в оренду для здійснення господарської діяльності з ремонту взуття. Хто саме був присутній в той час з працівників міліції він не знає, так як на той час він був в шоковому стані, і пам`ятає тільки те, що працівників міліції було троє або четверо, однак він може помилятись у зв`язку із давністю вказаних подій.

Допитаний як свідок ОСОБА_12 пояснив, що він протягом 2004-2013 років був директором сеті Ломбардів в м. Кривому Розі, розташованих на території Дзержинського (нині Металургійний) Саксаганського та Жовтневому (нині Покровський) районах міста. 14 вересня 2009 року в денний час в одному із вищевказаних ломбардів, що був розташований на території Жовтневого району міста був виявлений труп працівника ломбарду, громадянки ОСОБА_7 , зі слідами насильницької смерті. Також на місце злочину було виявлено велику кількість золотих виробів та зникнення грошових коштів приблизно на суму 40 000 грн. Одразу, ж на місце вказаного злочину за викликом прибула слідчо-оперативна група Жовтневого РВ Криворізького МУ ГУМВС України в Дніпропетровській області. Під час розслідування вказаного злочину, працівниками міліції було встановлено громадянина ОСОБА_3 , якого було затримано за вчинення злочину. В подальшому за результатами розслідування кримінальної справи відносно ОСОБА_3 , останньому було пред`явлено обвинувачення та справу направлено до суду. Також він зазначив, що громадянин ОСОБА_3 до вказаних подій працював в одній будівлі де був розташований ломбард, однак він займав інше приміщенні яке він брав в оренду для здійснення господарської діяльності з ремонту взуття. На питання слідчого про те, чи бачив він 14.09.2009 громадянина ОСОБА_3 , якщо так, то в який саме час, за яких обставинах, з ким саме, і чи були в той час на ОСОБА_3 одягнути кайданки, свідок ОСОБА_12 відповів, що дійсно, 14.09.2009 він бачив ОСОБА_3 приблизно о 20.00 або 20.30 точного часу вже на пам`ятає, коли він прийшов до місця своєї роботи, так як наскільки він на даний час пам`ятає, хтось з працівників міліції попрохав викликати ОСОБА_3 так як він працював в одній будівлі, де був розташований вказаний ломбард для надання пояснень щодо скоєного злочину. Коли він побачив ОСОБА_3 в той вечір, він був в стані алкогольного сп`яніння, так як це було чутно із за запаху з ротової порожнини. Також, він пам`ятає, що працівники міліції, які були на місці злочину, одразу на місці стали опитувати ОСОБА_3 , в цей час на ньому кайданків він не бачив, і наскільки вже він пам`ятає, ОСОБА_3 потім поїхав разом з працівниками міліції до райвідділу.

Допитана як свідок ОСОБА_13 пояснила, що вона проживає за адресою: АДРЕСА_2 , разом з дітьми та онуком, раніше з нею мешкав ОСОБА_3 , 1969 р.н. з 2007-2009 р.р., він працював у взуттєвому магазинчику, ремонтував взуття на ринку по вул. Панкеєва. 14.09.2009 ОСОБА_3 о 07.30 год. пішов з дому на роботу, на тілі 13.09 та 14.09.2009 вона тілесних ушкоджень у нього не бачила. 14.09.2009 та 15.09.2009 ОСОБА_3 до дому не повертався. 14.09.2009 близько 17.00 годин, їй подзвонив ОСОБА_3 та сказав, що затримається, так як було скоєно вбивство. В свою чергу, вона направилась на ринок, по вул. Панкеєва де працював ОСОБА_3 та побачила його, він віддав їй мобільний телефон та сказав що скоро повернеться, у їхав з працівниками міліції до Жовтневого РВ Криворізького МУ. Вона залишилась на ринку за вказаною адресою, приблизно о 21.00 годині їй подзвонили з міліції, хто саме вона не знає і спитали де вона, після чого працівники міліції приїхали за вказаною адресою і разом з нею поїхали до Жовтневого РВ, де її допитали. Після цього, її ще раз викликали на допит, і в той час коли вона приїхали до Жовтневого РВ і її завели до кабінету, де був ОСОБА_3 , який в свою чергу, розплакався та сказав, що він скоїв вбивство, після чого вона пішла до дому.

Також, під час розслідування зазначеного кримінального провадження встановлено, що згідно довідки наданої ІТТ Криворізького МУ ГУМВС України в Дніпропетровській області, ОСОБА_3 затриманий 15.09.2009 слідчим відділом Жовтневого РВ за підозрою у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України, поступив до ІТТ КМУ 15.09.2009. При поміщенні до ІТТ ОСОБА_3 був опитаний про стан здоров`я, про що ним зроблено власноручний запис в «Журналі первинного обстеження осіб, які поміщуються у ІТТ», а також оглянутий черговим ІТТ на наявність тілесних ушкоджень. Скарг на стан здоров`я останнім заявлено не було, видимих тілесних ушкоджень не виявлено.

Згідно довідки наданої Криворізькою УВП № 3, ОСОБА_3 прибув до слідчого ізолятору 21.09.2009 стан здоров`я задовільний, скарг на стан самопочуття не було. Згідно журналу первинного медичного огляду прибулих з ІТТ без особливостей. Тілесних ушкоджень, подряпин, ран під час поміщення у Криворізьку УВП № 3, згідно медичної картки, виявлено не було.

Крім того, проведеним службовим розслідуванням ГУМВС України в Дніпропетровській області факти здійснення фізичного або психологічного впливу з боку працівників міліції відносно ОСОБА_3 не знайшли свого підтвердження. Відповідно до Книги доставлених до Жовтневого РВ КМУ № 724 та Книги відвідувачів вказаного райвідділу № 807 ОСОБА_3 14.09.2014 не затримувався та до Жовтневого РВ не доставлявся.

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 2400 від 15.09.2009 підозрюваного ОСОБА_3 встановлено, що останній при проведенні судово-медичного обстеження вказував експерту про те, що 14.09.2009 близько 16.00 год., він знаходився у себе на роботі та під час виконання роботи пошкодив собі руки, а під час свербіння пошкодив собі обличчя. Відповідно до висновку експерта № 247 від 11.02.2015 в ході проведення судово-медичної експертизи у ОСОБА_3 виявлено легкі тілесні ушкодження, час виникнення яких може відповідати 14.09.2009.

Час виникнення тілесних ушкоджень відповідає даті 14.09.2009, в той же час встановлено, що ОСОБА_3 був затриманий працівниками міліції 15.09.2009, що в свою чергу спростовує покази ОСОБА_3 про застосування до нього фізичної сили працівниками міліції під час проведення досудового слідства та підтверджує той факт, що останній отримав вказані тілесні ушкодження до його затримання та міг отримати ушкодження під час вчинення злочину чи під час роботи як вказував останній експерту при проведенні експертизи 15.09.2009.

Ухвалою вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 02 квітня 2013 року, вирок Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14 травня 2012 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 19 липня 2012 року щодо ОСОБА_3 залишено без змін, а касаційну скаргу засудженого без задоволення.

Крім того, відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у сфері державної антикорупційної політики у зв`язку з виконанням Плану дій щодо лібералізації Європейським Союзом візового режиму для України» № 1261-VII від 13.05.2014, «істотною шкодою у статтях 364, 364-1, 365, 365-2, 367 вважається така шкода, яка в сто і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян. Тяжкими наслідками у статтях 364-367 вважаються такі наслідки, які у двісті п`ятдесят і більше разів перевищують неоподатковуваний мінімум доходів громадян". З урахуванням вищевказаних змін цього Закону, завдання істотної шкоди і спричинення тяжких наслідків внаслідок злочинних дій повинні бути виражені у матеріальній шкоді.

У ході досудового розслідування у зазначеному кримінальному провадженні факт спричинення істотної шкоди охоронюваним законом правам, інтересам ОСОБА_3 , в тому числі спричинення тілесних ушкоджень не встановлений. Також, під час досудового розслідування у зазначеному кримінальному провадженні в діях працівників міліції не встановлено ознак будь-яких інших кримінальних правопорушень.

Таким чином, проведеним розслідуванням у зазначеному кримінальному провадженні, будь-яких об`єктивних даних, що могли б свідчити про неправомірні дії з боку працівників міліції не здобуто, а доводи, викладені в заяві ОСОБА_3 щодо застосування до нього фізичного та психологічного тиску працівниками міліції під час проведення досудового слідства не знайшли свого підтвердження.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається в разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.
На підставі ч. 3 ст. 284 КПК України, слідчий приймає постанову про закриття кримінального провадження з підстав передбачених пунктами 1, 2, 4 частини першої цієї статті, якщо в цьому кримінальному провадженні жодній особі не повідомлялось про підозру.
Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 110 КПК України постанова слідчого, прокурора складається у тому числі з мотивувальної частини, яка повинна містити: відомості про зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу.
Аналізуючи вищевикладене, слід дійти висновку, що вимоги даних норм закону слідчим при винесені оскаржуваної постанови порушені не були, а прийняте ним рішення обґрунтовано належним чином, оскільки винесено за результатами здійснення досудового розслідування, в ході якого було проведено повну та всебічну перевірку фактів, які стосувалися обставин даного кримінального провадження. Таким чином, висновок слідчого щодо відсутності події кримінального правопорушення в даному випадку є обґрунтованим.

Крім цього, ознайомившись з матеріалами кримінального провадження, слід також зазначити, що слідчим під час досудового розслідування було здійснено всі процесуальні та слідчі дії, проведення яких є можливим та необхідним для об`єктивного, всебічного та неупередженого розслідування даного кримінального провадження, що дозволяє прийняти законне рішення за результатами проведеного досудового розслідування.

Крім того, стосовно доводів скарги ОСОБА_3 , стосовно не допиту свідка у кримінальному провадженні, то постановою від 27 листопада 2017 року було відмовлено в повному обсязі в її задоволенні, мотивуючи тим, що

Таким чином, стороною обвинувачення всебічно, повно і неупереджено проведено досудове розслідування у кримінальному провадженні, зокрема проведено необхідні і достатні слідчі дії, направлені на встановлення всіх обставин події.

Відповідно до ч. 2 ст. 307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого чи прокурора; 1-1) скасування повідомлення про підозру; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.

Таким чином, приймаючи до уваги вищевикладене, слідчий суддя вважає, що у задоволенні скарги ОСОБА_3 на постанову слідчого в ОВС другого СВ СУ прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0000390, зареєстрованого в Єдиному реєстрі досудових розслідувань 26 травня 2014 року, про закриття кримінального провадження № 0000390 за ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 365 КК України - слід відмовити.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 110, 284, 303, 376 КПК України, слідчий суддя,

УХВАЛИВ:

У задоволенні скарги ОСОБА_3 на постанову слідчого в ОВС другого СВ СУ прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_4 , від 30 березня 2018 року про закриття кримінального провадження № 0000390 від 26.05.2014 року, за ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 365, КК України відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Апеляційного суду Дніпропетровської області протягом 5 днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1