Справа № 629/4321/17
Номер провадження 1-кп/629/133/18
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 липня 2018 року Лозівський міськрайонний суд Харківської області у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі судових засідань Лозівського міськрайонного суду Харківської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002259 відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Озимина, Самбірського району, Львівської області, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , який фактично мешкав за адресою: АДРЕСА_2 , раніше неодноразово судимого:

- 03 серпня 2011 року Ленінським районним судом м. Харкова за ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 263 КК України до 5 місяців позбавлення волі;

- 06 грудня 2011 року Первомайським районним судом Харківської області за ч. 2 ст. 185 КК України до 6 місяців позбавлення волі;

- 31 жовтня 2012 року Первомайським районним судом Харківської області за ч. 1 ст. 263 КК України до 2 років позбавлення волі, із застосуванням ст. 75 КК України звільнений з іспитовим строком на 1 рік;

- 27 грудня 2017 року Первомайським міськрайонним судом Харківської області за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі із застосуванням ст. 75 КК України звільнений з іспитовим строком 1 рік,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч.2 ст. 185 КК України, -

з участю сторін кримінального провадження:

- обвинувачення прокурора Лозівської місцевої прокуратури Харківської області ОСОБА_4 ,

- захисту обвинуваченого ОСОБА_3 , -

в с т а н о в и в :

14 жовтня 2017 року, приблизно о 05 годині 30 хвилин ОСОБА_3 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, прийшов до під`їзду № 1, розташованого в будинку за адресою: АДРЕСА_3 , де на 7 поверсі помітив електронний електролічильник типу СОЕА09М2, заводський номер 117346, 2010 року випуску і в нього виник умисел на таємне заволодіння даним лічильником.

Реалізуючи свій злочинний умисел, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з корисливого мотиву, з метою наживи, застосовуючи фізичну силу, таємно викрав електронний електролічильник типу СОЕА09М2, заводський номер 117346, 2010 року випуску, який належить Лозівському районному відділенню електропостачання акціонерної компанії «Харківобленерго».

Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_3 спробував з місця вчинення злочину втекти, тобто виконав усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, але був зупинений мешканцями вказаного будинку. У разі доведення свого злочинного умислу до кінця, ОСОБА_3 міг завдати майнову шкоду Лозівському районному відділенню електропостачання акціонерної компанії «Харківобленерго» у розмірі 351, 11 гривень.

Обвинувачений ОСОБА_3 винним себе в скоєнні злочину визнав та пояснив у судовому засіданні, що щиро кається у скоєному ним злочині. Також пояснив, що дійсно скоїв злочин при зазначених обставинах, а саме 14.10.2017 року з під`їзду № 1 будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 на 7 поверсі він викрав електронний електролічильник, однак з місця вчинення злочину йому не вдалося втекти, так як був зупинений мешканцями вказаного будинку.

Визнавальні свідчення обвинуваченого ОСОБА_3 , суд вважає правильними та достовірними, а також такими, що відповідають матеріалам справи, оскільки вони надані послідовно, несуперечливо та кладе в основу обвинувального вироку.

Зважаючи на те, що обвинувачений повністю визнав свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, погодився з правовою кваліфікацією своїх дій, його свідчення відповідають суті обвинувачення, суд за згодою учасників судового провадження, які правильно розуміють обставини кримінального правопорушення, які ніким не оспорюються, переконавшись у добровільності їх позицій, роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України про позбавлення в подальшому права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку, за відсутності сумнівів у добровільності позиції обвинуваченого, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються та обмежився допитом обвинуваченого.

Таким чином, суд знаходить вину обвинуваченого ОСОБА_3 повністю доказаною, а скоєне ним підлягаючим кваліфікації за ч. 2 ст. 15, ч.2 ст.185 КК України, як закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

Обвинувачений ОСОБА_3 винний у скоєнні цього кримінального правопорушення і підлягає покаранню.

Призначаючи покарання обвинуваченому, у відповідності зі ст. 65 КК України та постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2003 року № 7 (із наступними змінами та доповненнями), суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Окрім того, метою призначення покарання, виходячи із положень ч. 2 ст. 50 КК України є не лише кара, а й виправлення засудженого та запобігання вчиненню нових злочинів.

При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості скоєного злочину, дані про особу обвинуваченого, обставини, які пом`якшують та обтяжують його покарання.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 КК України обвинувачений ОСОБА_3 скоїв злочин середньої тяжкості.

Дослідженням особи обвинуваченого ОСОБА_3 встановлено, що він раніше неодноразово судимий, на обліку у лікаря психіатра не перебуває, перебуває на обліку у лікаря нарколога з приводу хронічного алкоголізму, не одружений, має середню освіту, офіційно не працевлаштований, за місцем проживання характеризується посередньо.

Відповідно до вимог ст. 66 КК України обставинами, пом`якшуючими покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд визнає щире каяття.

Відповідно до вимог ст. 67 КК України обставинами, які обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд визнає скоєння злочину в стані алкогольного сп`яніння.

Суд приходить до висновку, що обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , не є винятковими і не знижують істотним чином міру тяжкості скоєного злочину, не зменшують суспільну небезпеку злочину до рівня, що виходить за межі покарання, що виключає застосування до обвинуваченого ст. 69 КК України призначення більш м`якого покарання, яке передбачено законом.

З урахуванням тяжкості злочину, особи обвинуваченого ОСОБА_3 , обставин, які пом`якшують і обтяжують покарання, обставин скоєння злочину та відношення до скоєного, суд, дійшов висновку про те, що виправлення обвинуваченого можливо лише в місцях позбавлення волі і призначає покарання ОСОБА_3 в межах санкцій ч. 2 ст.15, ч.2 ст. 185 КК України, яке сприятиме його виправленню, оскільки саме таке покарання, на думку суду, є справедливим та достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нового злочину.

При призначенні покарання, суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_3 вироком Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 27.12.2017 року був засуджений за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України обвинувачений ОСОБА_3 був звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік. Ухвалою Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 10.04.2018 року скасований іспитовий строк та ОСОБА_3 направлено для реального відбування покарання у місця позбавлення волі.

Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 скоїв дане кримінальне правопорушення до постановлення вироку Первомайським міськрайонним судом Харківської області, в зв`язку з чим при визначенні покарання обвинуваченому суд застосовує правила ч. 4 ст. 70 КК України.

Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України за правилами, передбаченими в частинах першій-третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку по справі буде встановлено, що обвинувачений винний ще і в другому злочині, скоєному ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.

Обраний ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою залишити незмінним до вступу вироку в законну силу. Початок строку відбування покарання обвинуваченому рахувати з 23.06.2018 року, відповідно до ухвали суду Лозівського міськрайонного суду Харківської області.

Заявлений цивільний позов Лозівського районного відділення електропостачання акціонерної компанії «Харківобленерго» про стягнення матеріальних збитків на суму 394 гривень 16 копійок суд задовольняє повністю та стягує з обвинуваченого на користь потерпілого завдану матеріальну шкоду в сумі 394 гривень 16 копійок, так як він знайшов своє повне підтвердження в судовому засіданні.

Відповідно до ст.124 КПК України, суд стягує з обвинуваченого витрати за проведення судової експертизи.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 371, 374 КПК України, суд, -

з а с у д и в:

Визнати ОСОБА_3 винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання покарань, призначеного за даним вироком у виді 2 (двох) років та покарання, призначеного Первомайським міськрайонним судом Харківської області від 27.12.2017 року у виді 3 (трьох) років позбавлення волі, призначити остаточно до відбування покарання ОСОБА_3 позбавлення волі строком 3 (три) роки 1 (один) місяць.

Запобіжний захід засудженому ОСОБА_3 залишити раніше обраний у виді тримання під вартою до вступу вироку в законну силу в умовах державної установи «Харківська установа виконання покарань (№ 27)».

Строк відбування покарання засудженому ОСОБА_3 обчислювати з моменту взяття його під варту, тобто з 23 червня 2018 року, згідно ухвали Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 26 червня 2018 року.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Акціонерної компанії «Харківобленерго» м. Харків, вул. Плеханівська, б. 149 (р/р НОМЕР_1 в ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» м. Київ, МФО 380805, ) матеріальну шкоду в розмірі 394 гривень 16 копійок.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судові витрати за проведення судово-товарознавчої експертизи № 4844 від 25.10.2017 року в розмірі 296 гривень 61 копійки, (одержувач коштів УК Слобідське / м. Харків Слобідський/24060300, код отримувача ( ЄДРПОУ) 37999680, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), код банку (МФО) 899998, рахунок 0005, код класифікації доходів бюджету 24060300)./

Речовий доказ: електролічильник однофазний, «СОЕА09М2» № 117346 від 2010 року, інвентаризаційний номер 6220011, з якого звисають три фрагменти електродротів, який належить АК «Харківобленерго» та знаходиться в камері зберігання речових доказів Лозівського ВП ГУНП в Харківській області передати власнику АК «Харківобленерго».

Долю речових доказів вирішити після набрання вироком законної сили.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити засудженому та прокурору.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст.394 КПК України до апеляційного суду Харківської області через Лозівський міськрайонний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарженні вироку - після постановлення ухвали апеляційним судом.

Суддя ОСОБА_1