У Х В А Л А
іменем України

18 червня 2018 року м. Зміїв

Слідчий суддя Зміївського районного суду Харківської області ОСОБА_1

з участю: секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , розглянувши клопотання старшого слідчого СВ Зміївського відділу поліції ГУНП в Харківській області майора поліції ОСОБА_5 , погоджене прокурором Зміївського відділу Чугуївської місцевої прокуратури Харківської області ОСОБА_3 , про арешт тимчасово вилученого майна,

у с т а н о в и в:

18.06.2018 старший слідчий Зміївського відділу поліції ОСОБА_5 під час досудового розслідування кримінального провадження №0000492 від 14.06.2018 за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 115 Кримінального кодексу України, звернулася до суду з клопотанням про накладення арешту на тимчасово вилучене майно під час огляду місця події 15.06.2018, а саме: 1) рюкзак із синтетичної тканини, темно-сірого кольору, із написами на передній поверхні "Nike" білими літерами, в верхній частині якого є затяжки у вигляді мотузок, чорного кольору з вузлами на кінцях; 2) мобільний телефон "Sigma IP674" IMEI: НОМЕР_1 , IMEI: НОМЕР_2 , чорного кольору, без пошкоджень, на дві сім-картки, із сім-карткою "Vodafon Ukraine" НОМЕР_3 .

В обґрунтування клопотання зазначено, що 14.06.2018 до Зміївського ВП ГУНП в Харківській області надійшло повідомлення від ОСОБА_6 про зникнення її сестри ОСОБА_7 , яка мешкала в АДРЕСА_1 , разом зі своїм співмешканцем ОСОБА_8 та їх сином ОСОБА_9

14.06.2018 проведено огляд місця події, а саме ділянки місцевості біля ставка, який розташований в полі за вул. Садовою в с. Шелудьківка, де виявлено труп ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з ознаками насильницької смерті.

15.06.2018 ОСОБА_8 було повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого частиною 1 статті 115 Кримінального кодексу України та його допитано. Під час проведення допиту підозрюваний ОСОБА_8 показав про обставини вчинення ним вбивства ОСОБА_7 , та повідомив про намір добровільно видати працівникам поліції рюкзаку, який 11.06.2018 він мав при собі та ручками якого задушив ОСОБА_7 та мобільний телефон з яким він був в день вбивства.

У клопотанні міститься посилання на протокол огляду місця події від 15.06.2018, який проведений в приміщенні службового кабінету №310 у Зміївському відділі поліції, де було добровільно видано підозрюваним ОСОБА_8 рюкзак, який 11.06.2018 він мав при собі, ручками якого задушив ОСОБА_7 , та мобільний телефон, з яким він був у день вбивства

На підставі вище викладеного слідчим зроблено висновок, що тимчасово вилучені речі є предметами, які можуть бути використані як докази у кримінальному провадженні.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 підтримав клопотання з підстав викладених у ньому.

Представник особи, яка є володільцем тимчасово вилученого майна, підозрюваного ОСОБА_8 - захисник адвокат ОСОБА_4 проти клопотання не заперечували мотивуючи тим, що підозрюваний добровільно видав ці речі, які можливо використати як докази у кримінальному провадженні, в тому числі і невинуватості підозрюваного.

Вислухавши думку прокурора, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали кримінального провадження, дійшов наступного.

Відповідно до витягу з кримінального провадження №0000492, 14.06.2018 до ЄРДР було внесено відомості про кримінальне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 115 Кримінального кодексу України, з наступною фабулою: 11.06.2018 близько 14:15 години між ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , які перебували поблизу ставка с. Шелудьківка Зміївського району Харківської області, виник конфлікт на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, в ході якого ОСОБА_8 маючи умисел на позбавлення життя ОСОБА_7 , задушив останню, чим умисно заподіяв смерть іншій людині.

З протоколу огляду місця події від 15.06.2018 вбачається, що було проведено огляд в кабінеті №310 розташованому в Зміївському ВП ГУНП в Харківській області, де добровільно підозрюваним ОСОБА_8 було видано речі, які він мав при собі в день та момент вбивства, а саме рюкзак та мобільний телефон із сім-карткою.

Частиною першою, пунктом 7 частини 2 статті 131 Кримінального процесуального кодексу України передбачено, що заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Заходами забезпечення кримінального провадження є: 7) арешт майна.

Відповідно до частин 1 - 4 статті 170 Кримінального процесуального кодексу України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Арешт може бути накладений і на майно, на яке раніше накладено арешт відповідно до інших актів законодавства. У такому разі виконанню підлягає ухвала слідчого судді, суду про накладення арешту на майно відповідно до правил цього Кодексу.

У випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України.

Арешт накладається на майно третьої особи, якщо вона набула його безоплатно або за вищу або нижчу ринкової вартості і знала чи повинна була знати, що таке майно відповідає будь-якій із ознак, зазначених у пунктах 1-4 частини першої статті 96-2 Кримінального кодексу України.

Відповідно до статті 98 Кримінального процесуального кодексу України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Клопотання слідчого про накладення арешту на тимчасово вилучені предмети відповідає вимогам частини 2 статті 171 Кримінального процесуального кодексу України.

Слідчий ОСОБА_5 у клопотанні та прокурор ОСОБА_3 під час судового розгляду клопотання обґрунтовано зазначили, що тимчасово вилучені рюкзак та мобільний телефон із сім-карткою мають доказове значення у цьому кримінальному провадженні, що вимагає заходів для забезпечення його збереження.

Наданими доказами підтверджується наявність підстав для застосування заходів забезпечення кримінального провадження, передбачених статтею 132 Кримінального процесуального кодексу України, а також, що предмети, які були тимчасово вилучені під час проведення огляду місця події, відповідають критеріям, визначеним у статті 98 Кримінального процесуального кодексу України.

Відповідно до статті 175 Кримінального процесуального кодексу України, ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором, на яких і покладено обов`язок визначення місця зберігання тимчасово вилученого майна.

За таких обставин, клопотання слідчого підлягає задоволенню.

На підставі викладеного і керуючись статтями 131, 132, 170-173, 175 Кримінального процесуального кодексу України,

п о с т а н о в и в :

1. Клопотання слідчого про арешт тимчасово вилученого майна - задовольнити.

2. Накласти арешт, який полягає у забороні відчуження та розпорядження, на тимчасово вилучене майно, а саме:

- рюкзак із синтетичної тканини, темно-сірого кольору, із написами на передній поверхні "Nike" білими літерами, в верхній частині якого є затяжки у вигляді мотузок, чорного кольору з вузлами на кінцях;

- мобільний телефон "Sigma IP674" IMEI: НОМЕР_1 , IMEI: НОМЕР_2 , чорного кольору, без пошкоджень, на дві сім-картки, із сім-карткою "Vodafon Ukraine" НОМЕР_3 .

3. Ухвала про арешт тимчасово вилученого майна підлягає виконанню негайно старшим слідчим СВ Зміївського відділу поліції ГУНП в Харківській області майором поліції ОСОБА_5 , на яку покладено обов`язок визначення місця зберігання тимчасово вилученого майна, щодо якого застосовано арешт.

4. Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Харківської області протягом п`яти днів зі дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1