Справа № 645/3612/15-к
Провадження № 1-кп/645/29/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2018 року Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі судової колегії:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
секретар судового засідання ОСОБА_4 ,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора - ОСОБА_5 ,
потерпілих - ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

представника потерпілих - адвоката ОСОБА_10 ,
захисників - ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ,
обвинувачених ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Харкова відвід ОСОБА_15 , ОСОБА_16 судовій колегії у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_15 , обвинуваченого за ч. 3 ст. 258, ч. 1 ст. 263 КК України, ОСОБА_14 , ОСОБА_16 , обвинувачених за ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 258, ч. 1 ст. 263 КК України,
в с т а н о в и л а:
В провадженні Фрунзенського районного суду м. Харкова перебуває вищевказане кримінальне провадження.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_15 заявив відвід судовій колегії в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , посилаючись на не дотримання судом принципу законності, а також вказує на залежність суду від органів Служби безпеки України та Генеральної прокуратури України. Крім того, у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_16 заявив відвід судовій колегії в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , посилаючись на порушення судом його права на захист, що полягає у недопущенні в якості захисника адвоката ОСОБА_17 та ненаданні часу для підготовки питань свідку ОСОБА_18 , який був допитаний в позаплановому судовому засіданні 26.10.2018 року, а також вказує на залежність суду від органу досудового розслідування.

Відводи були підтримані захисниками та обвинуваченим ОСОБА_14 .
Прокурор, потерпілі та представник потерпілих, заперечували проти заявлених відводів, посилаючись на їх необґрунтованість.
Заслухавши думки учасників судового засідання, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Як регламентує стаття 75 КПК України, слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні: 1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача; 2) якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник; 3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження; 4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості; 5) у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи.

В силу частин 1, 3 статті 80 КПК України, за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, слідчий суддя, суддя, присяжний, прокурор, слідчий, захисник, представник, експерт, спеціаліст, перекладач, секретар судового засідання зобов`язані заявити самовідвід.

Відповідно до частини 5 статті 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до положення статті 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод», якою визначено дві вимоги щодо безсторонності суду: по-перше бути об`єктивно вільним від упередженості чи зацікавленості у результаті розгляду справи, по-друге, бути об`єктивно безстороннім - тобто суд повинен гарантувати виключення будь-якого обґрунтованого сумніву в його безсторонності.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, при оцінці безсторонності суду слід розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспект. Так у справі «Гаусшильдт проти Данії», «Мироненко і Мартиненко проти України» зазначається, що наявність безсторонності, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції, має визначатися за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. Щодо суб`єктивної складової даного поняття, то у справі «Гаусшильдт проти Данії» вказано, що потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі. У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (рішення у справі «Мироненко і Мартиненко проти України»).
Зазначену позицію Європейського суду підтримала і колегія суддів Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України у справі №5-15п12.
За пунктом 12 висновку №1 (2001) Консультативної ради європейських суддів для Комітету Міністрів Ради Європи про стандарти незалежності судових органів та незмінюваність суддів, незалежність судової влади означає повну неупередженість із боку суддів. При винесенні судових рішень щодо сторін у судовому розгляді судді повинні бути безсторонніми, вільними від будь-яких зв`язків, прихильності чи упередження, що впливає або може сприйматися як таке, що впливає на здатність судді приймати незалежні рішення. У цьому випадку незалежність судової влади є втіленням загального принципу: «Ніхто не може бути суддею у власній справі». Значення цього принципу виходить далеко за конкретні інтереси певної сторони у будь-якій суперечці. Судова влада повинна користуватися довірою не тільки з боку сторін у конкретній справі, але й з боку суспільства в цілому. Суддя повинен не тільки бути реально вільним від будь-якого невідповідного упередження або впливу, але він або вона повинні бути вільними від цього й в очах розумного спостерігача. В іншому випадку довіра до незалежності судової влади буде підірвана.
Суддя під час здійснення судочинства зобов`язаний бути неупередженим та незалежним, не повинен виявляти будь-якої упередженості та особистих переконань керуватися під час прийняття рішення лише вимогами закону та фактами, які ним встановлені.
Приймаючи дане рішення щодо відмови в задоволенні заяви про відвід колегії суддів, колегія суддів виходила з того, що, відповідно до положень пункту 2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів, згідно яких суддя підлягає відводу від участі в розгляді справи у тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.
Проте обвинувачені ОСОБА_15 та ОСОБА_16 не змогли довести упередженість суддів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , при розгляді вказаного кримінального провадження, наведені обставини не можуть бути розцінені судом, як упередженість.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 35, 75, 80-82, 370-372 КПК України, колегія суддів, -
у х в а л и л а:
У задоволенні заяв обвинувачених ОСОБА_15 , ОСОБА_16 про відвід судової колегії в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3