Справа № 473/860/18
Номер провадження1-кп/473/158/2018
ВИРОК
іменем України

"21" травня 2018 р. м. Вознесенськ

Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участю секретарів судових засідань: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

учасники процесу:

прокурор ОСОБА_4 ,

обвинувачений ОСОБА_5 ,

захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Вознесенська кримінальне провадження №0000482 за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Прибужани, Вознесенського району, Миколаївської області, громадянина України, не працює, освіта неповна середня, не одружений, неповнолітніх дітей на утриманні не має, зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:

- 04.09.2013 року Веселинівським районним судом Миколаївської області за ч.2 ст.185 КК України до 2-х років позбавлення волі; на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік;

- 03.02.2014 року Веселинівським районним судом Миколаївської області за ч.1 ст.125, 71 КК України до 2-х років 5-ти днів позбавлення волі;

- 16.07.2015 року Веселинівським районним судом Миколаївської області за ч.1 ст.289, ч.1 ст.185, ст.70, ч.4 ст.70 КК України до 3-х років 6-ти місяців позбавлення волі, 02.02.2016 року звільнився на підставі ухвали Білозерського районного суду Херсонської області про зарахування попереднього ув"язнення на підставі ч.5 ст.72 КК України,

- у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

13.03.2018 року близько 02 год. 00 хв. в с.Мартинівка Вознесенського району Миколаївської області ОСОБА_5 з корисних мотивів, з метою вчинення крадіжки, прибув до домоволодіння АДРЕСА_2 , де шляхом відчинення вхідної хвіртки проник на подвір`я домоволодіння, власником якого є ОСОБА_7 . Далі ОСОБА_5 , перебуваючи на подвір`ї домоволодіння, з доріжки, яка веде до присадибної ділянки, таємно викрав належне ОСОБА_7 майно, а саме: 8 штук залізничних підкладок костильного скріплення марки Р-33 на суму 77 грн., 5 штук залізничних підкладок костильного скріплення марки Д-65 на суму 164 грн., 2 аеродромних металевих плити марки К-1Д на суму 266 грн., чим заподіяв потерпілій ОСОБА_7 матеріальну шкоду на загальну суму 507 грн.

Обвинувачений ОСОБА_5 пред`явлене обвинувачення визнав повністю, не оспорював обставини, зазначені в обвинувальному акті. На підставі ст.63 Конституції України відмовився давати покази.

Потерпіла ОСОБА_7 в судове засідання не з`явилася, надала заяву (а.к.п.7), в якій не заперечувала проти розгляду провадження в її відсутності та вказала про відсутність матеріальних претензій до обвинуваченого. З огляду на відсутність заперечень від учасників процесу та враховуючи положення ст.325 КПК України судом було прийнято рішення про проведення судового засідання у відсутності потерпілої.
Вартість викраденого у потерпілої майна була встановлена висновком товарознавчої експертизи від 14.03.2018 року (а.к.п.41-42) відповідно до якої ринкова вартість оцінюваного майна без врахування ПДВ складає 507,00 грн.
Викрадені у потерпілої предмети були визнані речовими доказами та передані на зберігання потерпілій на підставі постанови від 14.03.2018 року (а.к.п.45), а саме: 8 штук залізничних підкладок костильного скріплення марки Р-33, 5 штук залізничних підкладок костильного скріплення марки Д-65, 2 аеродромних металевих плити марки К-1Д, які передані на зберігання потерпілій ОСОБА_7 - залишити їй як власниці; а також згідно квитанції про отримання на зберігання речових доказів (а.к.п.46) металевий лом, зберігається в кімнаті речових доказів Вознесенського ВП ГУНП.
Оцінюючи зібрані, перевірені та досліджені в порядку ст.89 та ст.94 КПК Українидокази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що пред`явлене ОСОБА_5 обвинувачення у судовому засіданні доведено повністю, його дії суд кваліфікує за ч.3 ст.185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, поєднана з проникненням у сховище.

Згідно із ст.65 КК України при призначенні обвинуваченому ОСОБА_5 покарання суд враховує характер та ступінь суспільної небезпечності вчиненого, дані про особу обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Як встановлено під час судового розгляду кримінального провадження, обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 відповідно до ст.66 КК України є визнання ним своєї вини, щире каяття. Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно до ст.67 КК України, - встановлено не було.

Беручи до уваги обставини справи та дані про особу обвинуваченого ОСОБА_5 , який раніше судимий (а.к.п.34-35), за місцем проживання характеризується посередньо (а.к.п.40); на обліку у лікаря-нарколога та у лікаря-психіатра не перебуває (а.к.п.37,38); його молодий вік та наявні соціальні зв`язки (а.к.п.39), відсутність матеріальних претензій з боку потерпілої, наявність пом`якшуючих відповідальність обвинуваченого обставин, а також те, що злочин, який вчинив ОСОБА_5 в силу ст.12 КК України належить до тяжких злочинів, суд вважає, що його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів можливе у разі призначення йому покарання у межах санкцій ч.3 ст.185 КК України із звільненням від відбування покарання з випробуванням.

Щодо досудової доповіді відділу з питань пробації (а.к.п.31-32), який вважає, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_5 без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк становить високу небезпеку для суспільства, - то суд враховує не лише дані цього висновку, а й всі матеріали провадження, позиції учасників процесу, зокрема обвинуваченого та захисника в частині призначення обвинуваченому покарання.

Крім того, суд враховує положення ч.5 ст.314-1 КПК України про те, що досудова доповідь не може використовуватися у кримінальному провадженні як доказ винуватості обвинуваченого у вчиненні злочину, але згідно із ч.1 цієї статті метою досудової доповіді є забезпечення суду інформацією, що характеризує обвинуваченого, а також прийняття судового рішення про міру покарання.

Позиція прокурора про необхідність призначення ОСОБА_5 покарання саме у вигляді позбавлення волі - нічим доведена не була. Крім того, таке покарання буде явно не справедливим та неспівмірним із тяжкістю вчиненого ОСОБА_5 злочину - та обставинам вчиненого ним діяння.

Так, визначаючи поняття справедливості щодо призначення кримінальних покарань Конституційний Суд України зазначає, що: «Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину. Справедливе застосування норм права - є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина, зокрема права на свободу, які не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України» (п.4.1 Рішення КСУ від 02.11.2004 року №15-рп/2004).

Загальні засади призначення покарання (стаття 65 КК) наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання. Реалізація цієї функції становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про можливість застосування чи незастосування статті 75 КК, за змістом якої рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням суд може прийняти лише у випадку, якщо при призначенні покарання певного виду і розміру, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання.

Наявність у ОСОБА_5 попередніх судимостей не вказує на те, що такі дані про його особу мають законодавчі обмеження щодо можливості застосування відносно нього положень ст.75 КК України.

Цивільний позов потерпілою пред`явлено не було.

Судові витрати відсутні.

Долю речових доказів вирішити в порядку ст.100 КПК України.

Керуючись 373-374КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, та призначити йому покарання за ч.3 ст.185 КК України у вигляді 3-х (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК Українизвільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробовуванням, якщо він протягом 3 (трьох) року іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає всі покладені на нього обов`язки.

Згідно ст.76 ч.1 КК України покласти на ОСОБА_5 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Речові докази, а саме: 8 штук залізничних підкладок костильного скріплення марки Р-33, 5 штук залізничних підкладок костильного скріплення марки Д-65, 2 аеродромних металевих плити марки К-1Д, які передані на зберігання потерпілій ОСОБА_7 - залишити їй як власниці; металевий лом, який зберігається в кімнаті речових доказів Вознесенського ВП ГУНП повернути потерпілій ОСОБА_7 .

Вирок може бути оскаржений в апеляційний суд Миколаївської області через Вознесенський міськрайонний суд протягом 30 днів з моменту його оголошення, а обвинуваченим в той же строк з дня вручення йому копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарження вироку - після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя підпис ОСОБА_1

згідно оригіналу

Суддя: