АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/793/773/18 Справа № 705/3687/18 Категорія: ст. 81 КК УкраїниГоловуючий у 1 інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2018 року Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючого суддів при секретарі ОСОБА_2 ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_5
з участю прокурораОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Черкаси матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 , на ухвалу Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 06 вересня 2018 року, якою засудженому ОСОБА_7 повернуто його клопотання про умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання, -

в с т а н о в и л а :

Як вбачається із матеріалів кримінального провадження, 05.09.2018 р. до Уманського міськрайонного суду Черкаської області надійшло клопотання засудженого ОСОБА_7 про його умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання, датоване 03.08.2018 р.

Ухвалою судді Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 06.09.2018 р. клопотання засудженого ОСОБА_7 про його умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання повернуто засудженому.

Прийняте рішення суддя мотивував тим, що у відповідності до вимог ч.3 ст.154 КВК України стосовно засудженого, щодо якого відповідно до статей 81,82 КК України може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, орган або установа виконання покарань у місячний термін надсилає клопотання до суду в порядку, встановленому кримінальним процесуальним законодавством.

Враховуючи, що із клопотанням про умовно-дострокове звільнення до суду звернувся сам засуджений, що не передбачено КПК України та КВК України, суддя повернув засудженому ОСОБА_7 його клопотання про умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції засуджений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу від 06.09.2018 р. та ухвалити рішення, яким задовольнити його клопотання про умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання. Апеляційні вимоги мотивував тим, що оскаржувана ухвала є необґрунтованою та невмотивованою, оскільки її мотивувальна частина не містить у собі вичерпних доводів щодо обґрунтування судового рішення у розумінні ст.ст.370, 372 КПК України. Зауважив, що посилання суду першої інстанції на те, що згідно положень ч.3 ст.154 КВК України засуджений позбавлений права на звернення до суду з клопотанням про умовно-дострокове звільнення, є неконкретним та невмотивованим, оскільки положення зазначеної норми КВК не містить у собі такої заборони.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, який частково підтримав апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 та просив направити справу на новий судовий розгляд, перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги колегія суддів приходить до наступного.

Згідно вимог ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно з вимогами ст. 7 КПК України зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відносяться: доступ до правосуддя та обов`язковість судових рішень, а на підставі ч. 1 ст. 21 КПК України кожному гарантується право на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним і неупередженим судом, створеним на підставі закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, елементами права на судовий захист являються: право на розгляд справи та справедливість судового розгляду .

У 1975 році, вирішуючи справу «Голдер проти Великої Британії», ЄСПЛ зробив висновок, що сама конструкція ст. 6 Конвенції була би безглуздою та неефективною, якби вона не захищала право на те, що справа взагалі буде розглядатися. Зокрема, у рішенні по цій справі Суд закріпив правило, що ч. 1 ст. 6 Конвенції містить у собі й невід`ємне право особи на доступ до суду.

Отже, за даних конкретних обставин позбавлення засудженого ОСОБА_7 права на звернення до суду з клопотанням було б беззаперечним порушенням загальних засад кримінального провадження, зокрема принципів верховенства права, законності, рівності всіх перед законом і судом, забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, диспозитивності та доступу до правосуддя.

Більше того, згідно вимог п. 2 ч. 1 ст. 537, ст. 539 КПК України передбачено, що питання, які виникають під час та після виконання вироку, зокрема про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Також необхідно наголосити, що ч. 3 ст. 154 КВК України, на яку посилається суд у своєму рішенні, не обмежує засудженого права на особисте звернення з клопотанням про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання до суду, а лише зазначає, що стосовно засудженого, щодо якого відповідно до статей 81, 82 Кримінального кодексу України може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання або заміна невідбутої частини покарання більш м`яким, орган або установа виконання покарань у місячний термін надсилає клопотання до суду у порядку, встановленому кримінальним процесуальним законодавством. Адміністрація органу або установи виконання покарань після відбуття засудженим установленої Кримінальним кодексом України частини строку покарання зобов`язана в місячний термін розглянути питання щодо можливості представлення його до умовно-дострокового звільнення від відбування покарання або до заміни невідбутої частини покарання більш м`яким.

З огляду на вказане колегія суддів дійшла висновку, що ухвала суду підлягає скасуванню.

Разом з цим, враховуючи, що суд першої інстанції не вирішував клопотання засудженого про умовно-дострокове звільнення по суті, апеляційний суд позбавлений можливості переглянути вказане рішення та вирішити питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання за клопотання засудженого, як про це останній просить у своїй апеляційній скарзі, через це апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 370, 404-407, 419, 537, 539 КПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 - задовольнити частково.

Ухвалу Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 06 вересня 2018 року якою засудженому ОСОБА_7 повернуто його клопотання про умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання - скасувати, та призначити новий розгляд клопотання засудженого ОСОБА_7 в Уманському міськрайонному суді Черкаської області у іншому складі суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий :

Судді :