Житомирський апеляційний суд
Справа №296/9260/18 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ст.170 КПК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2018 року колегія суддів судової палати в кримінальних справах Житомирського апеляційного суду

в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря ОСОБА_5

за участю : прокурора ОСОБА_6

власника майна ОСОБА_7

та її представника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_7 - ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 17.09.2018 року,

в с т а н о в и л а:

Цією ухвалою задоволено клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Житомирській області ОСОБА_9 , погоджене з прокурором відділу прокуратури Житомирської області ОСОБА_6 про накладення арешту на майно вилучене в ході обшуку квартири АДРЕСА_1 , а саме : пластикової ID картки з написом Rovmaniel серії НОМЕР_1 на ім`я BICHIASHVITI IRINE від 27.11.2017, ноутбука марки "Asus" чорного кольору №E8NOCV19136534.

Слідчий суддя дійшов висновку про наявність підстав для задоволення клопотання слідчого, з огляду на те, що є достатньо підстав вважати, що вилучене у ході проведення обшуку майно може містити інформацію про сліди вчиненого злочину або інші відомості, які можуть бути використані як доказ у кримінальному провадженні, з метою запобігання зникненню, втраті, знищенню та необхідністю проведення ряду слідчих дій.

Не погоджуючись з таким рішенням слідчого судді представник власника майна ОСОБА_7 - ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу в якій просить поновити строк на оскарження ухвали слідчого судді, оскільки вважає, що вказаний строк пропущений з поважних причин, ухвалу скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту на ноутбук марки "Asus" чорного кольору №E8NOCV19136534.

Посилається на те, що судом вказане клопотання було розглянуто без повідомлення власника майна. Вказує, що ухвала слідчого судді є незаконною та постановлена з порушенням норм процесуального та матеріального права. Зазначає, що клопотання слідчого не відповідає вимогам статтей 171 та 172 КПК України, що є грубим порушенням норм чинного Кримінально-процесуального кодексу України. Вказує, що суд невірно прийшов до висновку, що вказане майно відповідає вимогам статті 98 КПК України.

Заслухавши доповідача, власника майна та її представника про задоволення поданої апеляційної скарги, прокурора, який вважав ухвалу слідчого судді законною і обгрунтованою, перевіривши матеріали судового провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.
Приймаючи до уваги, що слідчим суддею клопотання слідчого про накладення арешту на майно розглядалося у відсутності ОСОБА_7 та її представника, оскаржувану ухвалу представник отримав 21.09.2018 року, а апеляційну скаргу подав на неї 27 вересня 2018 року, колегія суддів вважає, що ОСОБА_8 не пропустив строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді.
Відповідно до вимог ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

На переконання колегії суддів, слідчий суддя під час розгляду клопотання про арешт майна в повній мірі дотримався вказаних вимог закону.

Так, слідчим управління ГУНП в Житомирській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000101 від 12 квітня 2018 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 199 КК України.

Ухвалою слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 29.08.2018 надано дозвіл на проведення обшуку житла за адресою : АДРЕСА_2 за місцем проживання ОСОБА_10 .

На виконання вказаної ухвали 13.09.2018 року було проведено обшук житла за вказаною адресою та вилучено : пластикову ID картку з написом Rovmaniel серії НОМЕР_1 на ім`я BICHIASHVITI IRINE від 27.11.2017 та ноутбук марки "Asus" чорного кольору №E8NOCV19136534.

Постановою старшого слідчого СУ ГУНП в Житомирській області ОСОБА_9 від 14.09.2018 року : пластикову ID картку з написом Rovmaniel серії НОМЕР_1 на ім`я BICHIASHVITI IRINE від 27.11.2017 та ноутбук марки "Asus" чорного кольору №E8NOCV19136534 визнано речовими доказами по кримінальному провадженні.

13.09.2018 року старший слідчий СУ ГУНП в Житомирській області звернулась з клопотанням до слідчого судді про арешт вказаного майна, посилаючись на те, що метою застосування даного заходу забезпечення кримінального провадження є збереження речових доказів та недопущення їх втрати, оскільки на них може міститись інформація про сліди вчиненого злочину.

Розглядаючи клопотання про арешт майна, слідчий суддя, встановивши вище зазначені обставини, дослідивши доводи клопотання і матеріали, які були надані прокурором на обґрунтування своїх вимог, та всупереч твердженням апелянта, дотримався вимог ст. 170 КПК України і прийшов до обґрунтованого висновку з приводу наявності підстав для його задоволення та накладення арешту на зазначене в клопотанні майно.

З такими висновками слідчого судді колегія суддів погоджується та вважає, що прокурором доведена необхідність застосування даного заходу забезпечення кримінального провадження.

Згідно положень ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Так, ч. 2 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна, як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Таким чином, висновки слідчого судді щодо наявності підстав для накладення арешту на вилучене майно з тих підстав, що воно може містити інформацію про сліди вчиненого злочину або інші відомості, які можуть бути використані як доказ у кримінальному провадженні, з метою запобігання зникненню, втраті, знищенню та необхідністю проведення ряду слідчих дій.

Враховуючи все вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку, що надані прокурором матеріали доводять наявність правових підстав для накладення арешту на майно, а також того, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що надані суду матеріали є достатніми для застосування в рамках даного кримінального провадження заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є арешт майна.

Істотних порушень вимог Кримінального процесуального кодексу України, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не встановлено.

У зв`язку з цим, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала слідчого судді постановлена у відповідності до вимог чинного законодавства, із з`ясуванням всіх обставин, які мають значення для вирішення справи, а відтак вважає постановлене ним рішення законним і обґрунтованим та не вбачає підстав для його скасування.

За таких обставин апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 422 КПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а :
Апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_7 - ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 17.09.2018 року про накладення арешту на майно без змін.

Ухвала набирає законної сили після її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді: