Справа № 404/3219/18
Номер провадження 1-кп/404/505/18
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2018 року Кіровський районний суд м. Кіровограда у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому кримінальне провадження, що зареєстроване в ЄРДР за № 0011050, про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Вільного Кіровоградського району Кіровоградської області, українця, громадянина України, офіційно не працюючого, маючого повну загальну середню освіту, маючого на утриманні малолітню доньку, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 286 КК України,

за участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5 ,

представника потерпілої ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ:
05.09.2016 року близько 12 год. 20 хв. ОСОБА_3 , керуючи автомобілем марки ВАЗ 21113, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить на праві власності ОСОБА_7 , рухаючись по проїзній частині вул. Героїв України, зі сторони вул. Волкова, в напрямку вул. Попова в м. Кропивницькому, ігноруючи вимоги п.п. 1.5, 2.3 (б) Правил дорожнього руху України (далі ПДР) (п. 1.5. Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків; п. 2.3. Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі) проявив особисту неуважність і безпечність до забезпечення елементарних вимог безпеки, чим позбавив себе можливості вірно оцінювати дорожню обстановку та безпечно керувати автомобілем.

В подальшому, при русі по вказаній проїзній частині, водій ОСОБА_3 невірно відреагував на зміну дорожньої обстановки, котра полягала у появі на проїзній частині пішохода ОСОБА_5 , яка переходила проїзну частину вул. Героїв України за перехрестям з вул. Пацаєва, по пішохідному переході з права на ліво по ходу руху автомобіля, та в порушення вимог п. 12.3 ПДР України, (п. 12.3. У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди) своєчасно не вживши заходів для зменшення швидкості, аж до зупинки транспортного засобу допустив наїзд на нього.

В результаті ДТП пішохід ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , отримала тілесні ушкодження у вигляді: перелому шийки лівого плеча, перелому внутрішнього відростку правої великоберцової кістки, рани м`яких тканин лобной ділянки зліва, які згідно висновку СМЕ №1736 від 03.11.2016 р. відносяться до категорії середньої тяжкості тілесних ушкоджень, які викликали тривалий розлад здоров`я.

Таким чином, ОСОБА_3 вчинив порушення правил безпеки дорожнього руху, особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяли середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 286 КК України.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вину у вчиненні злочину визнав повністю та показав суду, що 05.09.2016 року близько 12 год. 20 хв. він, керуючи автомобілем марки ВАЗ 21113, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_7 , рухаючись по проїзній частині вул. Героїв України, зі сторони вул. Волкова, в напрямку вул. Попова в м. Кропивницькому, невірно відреагував на зміну дорожньої обстановки, котра полягала у появі на проїзній частині пішохода ОСОБА_5 , яка переходила проїзну частину вул. Героїв України за перехрестям з вул. Пацаєва, по пішохідному переході з права на ліво по ходу руху автомобіля, своєчасно не вживши заходів для зменшення швидкості, аж до зупинки транспортного засобу допустив наїзд на неї. В результаті чого ОСОБА_5 отримала тілесні ушкодження.

У вчиненому щиро кається, повністю визнає усі обставини злочинів, вказані в його обвинуваченні, просить суворо не карати. Заявлений потерпілою цивільний позов, з урахуванням наданих уточнень визнав в повному обсязі.

Потерпіла ОСОБА_5 в судовому засіданні в частині заявленого цивільного позову суду надала показання, що повністю підтримує цивільний позов, з урахуванням наданих нею уточнень, посилаючись на обставини викладені в ньому.

Обвинуваченому ОСОБА_3 та іншим учасникам судового провадження правильно зрозумілі суть обвинувачення та обставини справи. Як показав ОСОБА_3 у судовому засіданні дає покази правдиво та добровільно, оскільки повністю визнає провину у вчиненні кримінального правопорушення. У зв`язку з цим після роз`яснення всім учасникам судового провадження наслідків, передбачених ч. 3 ст. 349 КПК України, та за їх згодою при дослідженні доказів у справі суд, визнавши недоцільним дослідження інших доказів по справі, визначив обмежитися лише допитом обвинуваченого, допитом потерпілої в частині заявленої нею цивільного позову та дослідженням матеріалів кримінального провадження, які характеризують особу обвинуваченого.

Таким чином, обвинувачення, висунуте ОСОБА_3 відповідно до обвинувального акта визнається судом доведеним, воно ніким не оспорюється.

У зв`язку з цим суд, розглядаючи справу в межах висунутого обвинувачення, кваліфікує дії ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 286 КК України, оскільки він вчинив порушення правил безпеки дорожнього руху, особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяли середньої тяжкості тілесне ушкодження.

При призначенні ОСОБА_3 покарання суд згідно з вимогами ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Так, ОСОБА_3 вчинив злочини, віднесені до категорії невеликої тяжкості.

Як особа ОСОБА_3 за місцем проживання характеризується позитивно, осудний, на обліках у лікарнях не перебуває, раніше не судимий.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого, суд визнає те, що він щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю злочину та повністю визнав вину у вчиненні кримінального правопорушення.

Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого, відсутні.

З урахуванням обставин і характеру скоєного злочину, який згідно зі ст. 12 КК України відноситься до категорії злочинів невеликої тяжкості, особи обвинуваченого, який раніше не судимий, позитивно характеризується за місцем проживання, а також поведінку обвинуваченого після вчинення злочину, зокрема те, що він усвідомлюючи свою провину, зробивши належні висновки щиро розкаявся, повністю визнав вину у вчиненні кримінального правопорушення та активно сприяв розкриттю злочину, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_3 покарання у виді штрафу в межах санкції ч. 1 ст. 286 КК України, що відповідатиме тяжкості злочину та особі обвинуваченого, буде необхідним для виправлення останнього та попередження вчинення ним нових злочинів. Підстав для застосування ст. 69 КК України суд не вбачає.

Згідно з роз`ясненнями, що містяться у п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» при призначенні покарання за ст. 286 КК України суди мають враховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, а також обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Крім того, у відповідності до постанови Верховного Суду України від 06 липня 2017 року, згідно якої установлено, що за граматичним способом тлумачення розташування в тексті санкції розділового сполучника «або» є місцем синтаксичного розриву тексту, і тому, за відсутності в тексті санкції між основними видами покарання і додатковим такого розділового пунктуаційного знаку як кома, один із видів основного покарання, передбачений в санкції, належить розглядати як альтернативний іншому, зазначеному в цій же санкції, виду основного покарання, але вже в поєднанні з додатковим покаранням, розміщеним у тексті безпосередньо за ним.

Таким чином, при засудженні особи за частиною першою статті 286 КК України додаткове покарання позбавленням права керувати транспортними засобами може бути приєднано лише до такого виду основного покарання, як обмеження волі.

З урахуванням вищевказаних обставин, а також особи обвинуваченого, суд вважає можливим при призначенні ОСОБА_3 покарання зберегти за ним право управляти транспортним засобом, тобто не призначати додаткове факультативне покарання, передбачене в санкції ч. 1 ст. 286 КК України.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 звернувся з заявою про звільнення його від покарання на підставі Закону України «Про амністію у 2016 році», так як він має неповнолітню дитину - ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та не позбавлений батьківських прав стосовно неї.

Відповідно до ст.85 КК України, на підставі закону про амністію засуджений може бути повністю або частково звільнений від основного і додаткового покарань.

Згідно п. «в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» - звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, підлягають особи, визнані винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального Кодексу України, особи, визнані винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального Кодексу України, а також особи, кримінальні справи стосовно яких за зазначеними злочинами розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили: в) не позбавлені батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років, дітей-інвалідів та/або повнолітніх сина, дочку, визнаних інвалідами.

Згідно ст.13 Закону України «Про амністію у 2016 році» дія цього Закону поширюється на інкриміновані ОСОБА_3 дії, оскільки їх вчинено до дня набрання чинності цим Законом.

Відповідно до ст.3 Закону України «Про застосування амністії в Україні», установивши в стадії судового розгляду кримінальної справи наявність акта амністії, що усуває застосування покарання за вчинене діяння, суд, за доведеності вини особи, постановляє обвинувальний вирок із звільненням засудженого від відбування покарання.

Злочин, у вчинені якого визнається винним ОСОБА_3 є невеликої тяжкості, тобто згідно ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» на нього поширюється дія вказаного Закону.

Обвинувачений ОСОБА_3 має неповнолітню дитину - ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та не позбавлений батьківських прав відносно своєї дитини.

Обставин, які б перешкоджали застосуванню амністії, відповідно до ст. 9 Закону України «Про амністію у 2016 році» судом не встановлено.

Враховуючи вищевикладене, суд обґрунтовано вважає, що ОСОБА_3 необхідно звільнити від відбування покарання на підставі п."в" ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 року.

Цивільний позов, заявлений потерпілою ОСОБА_5 , з урахуванням внесених нею в ході судового розгляду уточнень, про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_3 23390 грн. 82 коп. матеріальної шкоди, 10000 грн. 00 коп. моральної шкоди та 5200 грн. витрат на правову допомогу, відповідно до ст. 128 КПК України, ст.ст. 1166, 1167 ЦК України підлягає повному задоволенню, оскільки у судовому засіданні доведено пред`явлене обвинувачення та факт заподіяння злочинними діями ОСОБА_3 збитків ОСОБА_5 в зазначеному розмірі та витрати на правову допомогу в зазначеному розмірі, а також враховуючи повне визнання його обвинуваченим ОСОБА_3 .
Судові витрати у справі за проведення судових експертиз у розмірі 2451 грн. 29 коп. відповідно до ст. 124 КПК України підлягають стягненню із ОСОБА_3 на користь держави.

Долю речових доказів вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 370, 371, 373, 374, 376 КПК України, суд,

УХВАЛИВ :
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 5100 гривень.

Звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання на підставі п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 р. № 1810-VIII як такого, що не позбавлений батьківських прав, який на день набрання чинності цим законом має дитину, якій не виповнилось 18 років.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судові витрати за проведення судових експертиз у розмірі 2451 грн. 29 коп.

Цивільний позов ОСОБА_5 задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 23390 грн. 82 коп. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, 10000 грн. 00 коп. моральної шкоди та 5200 грн. витрат на правову допомогу.

Речовий доказ: автомобіль «ВАЗ 21113», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який переданий на зберігання ОСОБА_3 , передати ОСОБА_7 , як власнику.

На вирок може бути подана апеляція до апеляційного суду Кіровоградської області протягом 30 днів з дня його проголошення через Кіровський районний суд м. Кіровограда, а обвинуваченим, який тримається під вартою, у той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору, а іншим учасникам судового провадження роз`яснити, що вони мають право отримати його копію в суді.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, а у разі її подання, якщо його не скасовано, після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя Кіровського районного суду м.Кіровограда ОСОБА_1