Суддя ОСОБА_1
Справа № 415/5397/18
Провадження № 1-кп/644/776/18
У Х В А Л А
іменем України
18 жовтня 2018 року м. Харків

Орджонікідзевський районний суд м. Харкова у складі колегії суддів: головуючого судді ОСОБА_1 , суддів- ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , при секретарі ОСОБА_4 , за участю прокурора- ОСОБА_5 , захисників обвинуваченого- ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , обвинуваченого- ОСОБА_8 , розглянувши у підготовчому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000020 від 14.03.2018 року відносно обвинуваченого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 258-3 КК України,

в с т а н о в и в :
14.09.2018 року до Орджонікідзевського районного суду м. Харкова надійшов обвинувальний акт відносно ОСОБА_8 на підставі ухвали Верховного Суду України від 13.09.2018 року.

У підготовчому судовому засіданні захисник обвинуваченого- адвокат ОСОБА_7 заявив клопотання про повернення обвинувального акту прокурору, мотивуючи клопотання тим, що відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 03.10.2012 № 223-1430/0/4-12, у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про повернення обвинувального акту прокурору, якщо він не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, зокрема, якщо цей документ містить положення, що суперечать одне одному, до нього не долучено передбачені законом додатки. Як вбачається з обвинувального акту у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_8 , вищевказаних вимог кримінального процесуального законодавства дотримано не було, оскільки в ньому відсутній конкретний і зрозумілий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, пред`явлене обвинувачення та формулювання обвинувачення, викладене в обвинувальному акті, не конкретне і незрозуміле та містить істотні недоліки, що стосуються обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні. Більш того, виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, в обвинувальному акті не відповідають дійсності та матеріалам кримінального провадження. Вивченням обвинувального акту у кримінальному провадженні №0000020 та співставленням його з матеріалами, що були відкриті прокурором в порядку ст. 290 КПК України, встановлені суттєві розбіжності між фактичними обставинами, які прокурор вважає встановленими та зібраними доказами, які використані органом досудового розслідування для обвинувачення ОСОБА_8 . Такі розбіжності та невідповідність, свідчать про суто обвинувальний уклін досудового розслідування, необ`єктивність та однобічність слідства.
Обвинувачення, яке висунуто ОСОБА_8 , пов`язане з діяльністю так званої «Луганської народної республіки», проте жодного доказу або документального підтвердження що саме «ЛНР» є терористичною організацією не наведено, не підтверджено жодним документом що її діяльність направлена на порушення громадської безпеки, залякування населення, провокації воєнного конфлікту і таке інше.
Сторона захисту, з урахуванням викладених в обвинувальному акті фактичних обставин, які прокурор вважає встановленими, не може погодитися із правовою кваліфікацією кримінального правопорушення що інкримінується ОСОБА_8 за ч. 1 ст. 258-3 КК України. В обвинуваченні, яке висунуто ОСОБА_8 зазначено, що він проходить військову службу в ЄБУ та обіймає посаду старшого оперуповноваженого сектору контр розвідувального захисту інтересів держави у сфері інформаційної безпеки та захисту національної державності Лисичанського МРВ З управління (з дислокацією у м .Сєвєродонецьк Луганської області) ГУ СБУ в Донецькій та Луганській областях. Таким чином ОСОБА_8 на думку сторони захисту є представником влади-працівником правоохоронного органу, який здійснює спеціальні повноваження шляхом планомірної цілеспрямованої діяльності з організації оперативно-розшукових, контррозвідувальних та аналітичних заходів по лінії контррозвідки, мав допуск до державної таємниці, на конфіденційній основі співпрацював з негласним апаратом.
Не розкриваючи державної таємниці зокрема щодо особового складу органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність або розвідувальну чи контррозвідувальну; про засоби, зміст, плани, організацію, фінансування та матеріально-технічне забезпечення, форми, методи і результати оперативно-розшукової, розвідувальної і контррозвідувальної діяльності; про осіб, які співпрацюють або раніше співпрацювали на конфіденційній основі з органами, що проводять таку діяльність; про склад і конкретних осіб, що є негласними штатними працівниками органів, які здійснюють оперативно-розшукову, розвідувальну і контррозвідувальну діяльність, ОСОБА_8 надав показання щодо повідомленої підозри, виходячи з того, що ним, саме з метою виконання функціональних обов`язків, було налагоджене співробітництво з конкретною особою задля отримання інформації, що використовується в оперативно-розшуковій, розвідувальній та контррозвідувальній діяльності.
За таких обставин, органом досудового розслідування та прокурором, в порушення вимог ч. 2 ст. 9 КПК України, не забезпечено принцип законності щодо всебічного, повного і неупередженого дослідження обставини кримінального провадження, виявлення обставин, які викривають та виправдовують обвинуваченого, не надано їм належної правову оцінку та не забезпечено прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
Захисник обвинуваченого- адвокат ОСОБА_6 в судовому засіданні підтримав клопотання сторони захисту, в якості доповнення зазначив та просив розглядати кримінальне провадження у закритому судовому засіданні, приймаючи до уваги, те, що матеріали кримінального провадження містять відомості, які віднесені до державної таємниці, крім того просив закрити кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_8 на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України. Зазначив, що між іншим, в ході досудового слідства було порушено право ОСОБА_8 на захист, оскільки всі процесуальні дії повинні були вживатися в режимі секретності, так як ОСОБА_8 будучи спеціальним суб`єктом не мав можливості висловлюватися в захист своєї підозри. Захисник просить визнати незаконним затримання його підзахисного, яка полягала в тому, що ОСОБА_8 був затриманий на своєму робочому місці, йому були спричинені тілесні ушкодження, його били, катували, для того, щоб отримати доступ до секретної інформації. При цьому пояснив, що на даний час слідчим суддею зобов`язано прокурора Донецької області внести відомості до ЄРДР з метою перевірки заяви ОСОБА_8 та на даному етапі проводиться досудове розслідування. Крім того, порушена підслідність щодо розслідування кримінального провадження, орган, який повинен був проводити досудове розслідування, на його думку це Державне бюро розслідування, а ніяк не СБУ, крім того, всі докази, отримані під час досудового розслідування не можуть бути визнані допустимими, так як був порушений принцип законності їх отримання.
Обвинувачений ОСОБА_8 підтримав думку захисників, просив задовольнити заявлені клопотання.

Прокурор проти заявлених клопотань заперечував, зазначив, що клопотання сторони захисту не підлягають задоволенню, так як ґрунтуються на однобічному аналізі доказів, що на даній стадії є неприпустимим, вважав можливим призначити розгляд кримінального провадження частково у відкритому та закритому судовому засіданні.

Заслухавши учасників кримінального провадження, колегія суддів прийшла до наступного висновку.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, суд повертає обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам кримінально-процесуального законодавства, зокрема ст. 291 КПК України. Положеннями вказаної статті визначені відомості, які має містити обвинувальний акт.
Відповідно до вимог ст. 291 КПК України, обвинувальний акт, серед інших, має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

З обвинувального акту у даному кримінальному провадженні вбачається, що всі необхідні відомості, визначені законом, він містить, зокрема і виклад обставин кримінального провадження, які прокурор вважає встановленими, їх правову кваліфікацію з посиланням на норми закону та формулювання обвинувачення.
Суд зазначає що, питання про узгодженість викладення в обвинувальному акті, власне, фактичних обставин справи, а також узгодженість викладених фактичних обставин справи з формулюванням обвинувачення та з правовою кваліфікацією кримінального правопорушення, як і конкретизація правової кваліфікації кримінального правопорушення не може бути предметом розгляду у підготовчому судовому засіданні, оскільки на цій стадії судового розгляду провадження суд не вправі входити в оцінку вказаних обставин.
Щодо доводів захисту про недоведеність винуватості обвинуваченого за пред`явленим обвинуваченням, то така позиція захисту не є підставою для повернення обвинувального акту прокурору, оскільки обставини провадження, як і докази, зазначені захисником, є предметом дослідження в ході судового розгляду провадження по суті.

Що стосується клопотання сторони захисту про закриття кримінального провадження на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, то на даний час суд не вбачає підстав для закриття кримінального провадження, оскільки захисник, хоча і посилається у своєму клопотанні на відсутність події кримінального правопорушення, проте, в судовому засіданні обставин, передбачених п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, суду не навів.

Клопотання щодо незаконності затримання обвинуваченого, в результаті чого йому були спричинені тілесні ушкодження є передчасним, оскільки як було зазначено прокурором так і захисником на даний час прокуратурою Донецької області проводиться перевірка за даним фактом, відомості за заявою ОСОБА_8 внесені до ЄРДР та проводиться досудове розслідування.
Щодо доводів захисту про порушення правила підслідності та необхідності направлення обвинувального акту для проведення досудового розслідування Державному бюро розслідувань, то колегія суддів приходить до наступного висновку.

Відповідно до абзацу 3 п. 1 Розділу Х «Прикінцевих положень» КПК України положення частини 4 статті 216 КПК України вводяться в дію з дня початку діяльності Державного бюро розслідувань (але не пізніше п`яти років з дня набрання чинності КПК України).

Згідно п. 9 розділу XV Перехідних положень Конституції України прокуратура продовжує виконувати відповідно до чинних законів функцію досудового розслідування до початку функціонування органів, яким законом будуть передані відповідні функції.

З огляду на те, що формування системи досудового слідства ще не завершено, слідчі органів досудового розслідування, в тому числі органів прокуратури та СБУ продовжують відповідно до Конституції України здійснювати функцію досудового розслідування.

Крім того, відповідно до роз`яснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 02.03.2016 початок дії положень частини 4 ст. 216 КПК пов`язані не з моментом набрання чинності закону, який регулюватиме діяльність Державного бюро розслідувань України як державної установи, а з моментом початку здійснення останнім функції органу досудового розслідування.

Отже, обставини, на які посилається сторона захисту як на підставу повернення обвинувального акту прокурору, не є підставою для повернення обвинувального акту, в розумінні положень кримінально-процесуального закону, оскільки не є предметом розгляду на даній стадії судового процесу.

При цьому, оцінку доводам захисників обвинуваченого щодо необґрунтованості пред`явленого обвинувачення та недопустимості частини доказів судом може бути надано виключно під час судового розгляду кримінального провадження та ухвалення судового рішення.

Згідно п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти такі рішення: повернути обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру прокурору, якщо вони не відповідають вимогам цього Кодексу.

А тому, всі ті обставини, на які посилаються захисники обвинуваченого щодо недоліків у обвинувальному акті не можуть, згідно вимог КПК, бути підставою для повернення обвинувального акту прокурору.

За таких обставин, підстави для задоволення клопотання захисту відсутні.

На підставі ст. ст. 291, 314, 315, 369 КПК України, колегія суддів-

у х в а л и л а :

В задоволенні клопотання захисників обвинуваченого ОСОБА_6 та ОСОБА_7 про повернення обвинувального акту прокурору - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3