Справа № 527/1009/18
провадження № 1-кп/527/170/18
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 серпня 2018 року Глобинський районний суд Полтавської області в складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
законного представника ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
представника органу опіки та піклування ОСОБА_6 ,
неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Глобине кримінальне провадження № 0001679 від 21.05.2018 року про обвинувачення
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, освіта повна загальна середня, не працюючого, не одруженого, раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.249 КК України, -
в с т а н о в и в:
19.05.2018 року неповнолітній ОСОБА_7 , маючи умисел на незаконне зайняття рибним добувним промислом, без належного дозволу, в заборонений час - період нересту, прибув до Кременчуцького водосховища з метою вилову риби для своїх особистих потреб.
Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_7 зайшов у воду на 10 м та в районі селища Градизьк в межах адміністративної території Градизької селищної ради Глобинського району Полтавської області близько 22:00 години виставив взабрід власну риболовну сітку довжиною 30 м, висотою 1 м, вічком сіткового полотна 15 мм х 15 мм, після чого повернувся до місця свого проживання.
20.05.2018 близько 03:00 години, ОСОБА_7 таким же чином, взабрід, повернувся до залишеної у водоймищі сітки та усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки у вигляді незаконного видобутку риби та бажаючи їх настання, посягаючи на суспільні відносини у сфері охорони та відтворення навколишнього природного середовища, раціонального використання природних ресурсів, за допомогою вказаної риболовної сітки здійснив незаконний вилов риби загальною вагою 7,65 кг, та був затриманий 20.05.2018 року о 05:00 годині співробітниками сектору водної поліції Кременчуцького ВП ГУ НП в Полтавській області.
Таким чином, ОСОБА_7 в результаті незаконного зайняття рибним добувним промислом без належного дозволу, в заборонений час - період нересту, забороненим знаряддям лову - риболовною сіткою, порушив вимоги п.п. 3.1, 3.15, 4.14.3 «Правил любительського і спортивного рибальства», затверджених наказом Державного комітету рибного господарства України №19 від 15.02.1999, п. 14 ст. 11 Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку здійснення любительського і спортивного рибальства», ст. 27 Закону України «Про тваринний світ».
Внаслідок своїх протиправних дій ОСОБА_7 незаконно добув рибу по видам та кількості:
лящ - 3 шт., вартістю 170 грн за 1 екземпляр;
бичок 9 шт., вартістю 34 грн за 1 екземпляр;
плітка - 32 шт., вартістю 85 грн за 1 екземпляр;
верховодка - 201 шт., вартістю 17 грн за 1 екземпляр;
загальною вагою 7,65 кг (відповідно накладної від № 127 від 20.05.2018), яка відноситься до водних живих ресурсів загальнодержавного значення, чим заподіяв істотну шкоду водним біоресурсам, добуваючи незаконно цінні види риб, згідно Такс для обчислення розміру відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок добування (збирання) або знищення громадянами України, іноземними громадянами або особами без громадянства цінних видів водних біоресурсів у рибогосподарських водних об`єктах України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1209 від 21.11.2011 року на загальну суму 6953 грн.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.249 КК України за обставин викладених вище визнав повністю та дав пояснення аналогічні по змісту обвинувальному акту та описовій частині вироку.
Фактичні обставини справи ніким із учасників судового розгляду не оспорювалися, тому за згодою учасників судового провадження інші докази по справі, крім показань обвинуваченого та характеризуючих його даних, в порядку ч.3 ст. 349 КПК України судом не досліджувалися.
В діях ОСОБА_7 наявний склад злочину, передбаченого ч.1 ст.249 КК України - незаконне зайняття рибним добувним промислом, що заподіяло істотну шкоду. Його вина доведена в установленому законом порядку.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_7 необхідне і достатнє для його виправлення і попередження скоєння ним нових кримінальних правопорушень, суд, відповідно до вимог ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушеня, обставини його вчинення, наслідки, які настали, розмір шкоди, дані, що характеризують особу обвинуваченого, стан здоров`я, умови життя та виховання, ставлення обвинуваченого до вчиненого ним діяння, а також пом`якшуючі та обтяжуючі покарання обставини.
Обвинувачений вчинив злочин невеликої тяжкості, раніше не судимий, за місцем проживання характеризується позитивно. Дані про притягнення його до адміністративної відповідальності - відсутні. Згідно довідок лікарняних закладів на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває.
Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_7 , є вчинення ним злочину в неповнолітньому віці, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування завданих збитків.
Обставин, що обтяжують покарання, не встановлено.
Згідно досудової доповіді, складеної Глобинським РВ ФДУ «Центр пробації» в Полтавській області, щодо неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_7 , виправлення цієї особи можливе без позбавлення або обмеження волі на певний строк та не становить високої небезпеки для суспільства; ризик вчинення повторного кримінального правопорушення є низьким.
Відповідно до абзацу 17 ч. 1 ст. 368 КПК України, ухвалюючи вирок суд приймає до відома досудову доповідь з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого.
В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 просив звільнити обвинуваченого ОСОБА_7 від кримінального покарання, застосувавши примусові заходи виховного характеру - передачу неповнолітнього під нагляд батька.
Обвинувачений ОСОБА_7 , інші учасники кримінального провадження клопотання прокурора підтримали.
Враховуючи встановлені обставини, оцінюючи докази провадження, наявність обставин, які пом`якшують покарання, характеризуючі дані та неповнолітній вік обвинуваченого, суд дійшов наступного висновку.
За нормами ч.1 ст. 105 КК України, неповнолітній, який вчинив злочин невеликої або середньої тяжкості, може бути звільнений судом від покарання, якщо буде визнано, що внаслідок щирого розкаяння та подальшої бездоганної поведінки він на момент постановлення вироку не потребує застосування покарання. У цьому разі відповідно до п.3 ч.2 ст. 105 КК України, суд може застосовати до неповнолітнього примусовий захід виховного характеру як, передача неповнолітнього під нагляд батьків чи осіб, які їх заміняють, чи під нагляд педагогічного або трудового колективу за його згодою, а також окремих громадян на їх прохання.
Згідно вимог ст. 12 КК України злочин, передбачений ч. 1 ст. 249 КК України, належить до категорії злочинів невеликої тяжкості.
Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що є всі підстави для звільнення неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_7 від покарання та застосування відносно нього примусових заходів виховного характеру у відповідності до ст. 105 КК України, а саме передати неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_7 під нагляд законному представнику батькові ОСОБА_4 , оскільки неповнолітній обвинувачений розкаюється у вчиненому, раніше не судимий, шкоду відшкодовано, позитивно характеризується по місцю проживання, своєю поведінкою довів, що його виправлення може відбутися без призначення кримінального покарання.
Відповідно до роз`яснення Пленуму Верховного Суду України, які містяться в постанові від 5 травня 2006 р. № 2 "Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру" передача неповнолітнього під нагляд батьків або осіб, які їх заміняють (п. 3 ч. 2 ст. 105 КК України) допускається лише за наявності даних про те, що вони здатні забезпечити позитивний виховний вплив на нього та постійний контроль за його поведінкою. Питання про передачу неповнолітнього під нагляд батьків або осіб, які їх заміняють, суд повинен вирішувати з урахуванням даних, що їх характеризують. Хоча в законі не передбачено обов`язкове отримання згоди батьків або осіб, які їх заміняють, на передачу їм неповнолітнього під нагляд, суд має отримати таку згоду.
Відповідно до пункту 10 Зауважень загального порядку №10 (2007) Комітету ООН з прав дитини «Права дітей у системі юстиції щодо дітей», у всіх рішеннях, які ухвалюються у контексті здійснення юстиції щодо дітей, головним міркуванням має бути якнайкраще забезпечення інтересів дитини. Найкраще забезпечення інтересів дитини означає, що традиційні цілі кримінального правосуддя, такі як покарання, повинні поступатися місцем реабілітаційним та відновним цілям правосуддя у справах дітей-правопорушників. Згідно з пунктом 23.2. Рекомендацій CM/Rec(2008)11 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам «Про Європейські правила стосовно неповнолітніх правопорушників, щодо яких застосовуються санкції або заходи», перевагу слід надавати таким санкціям та заходам, які можуть мати виховний вплив, а також сприяти відшкодуванню збитків, завданих правопорушенням, яке вчинила неповнолітня особа.
В інформаційному листі ВССУ від 16 січня 2017 року «Про практику здійснення судами кримінального провадження щодо неповнолітніх» роз`яснено, що, приймаючи рішення про звільнення неповнолітнього від покарання із застосуванням заходів виховного характеру відповідно до ч. 2 ст. 373 КПК України, суд постановляє вирок, яким визнає обвинуваченого винуватим у вчиненому злочині (кримінальному правопорушенні), керуючись ст. 105 КК звільняє його від покарання без визначення його виду і розміру та застосовує примусові заходи виховного характеру.
Строк нагляду, передбаченого п. 3 ч. 2 ст. 105 КК, суд встановлює з урахуванням конкретних обставин справи та мети виправлення неповнолітнього. Як свідчить практика, цей нагляд має здійснюватись, як правило, не менше одного року, оскільки за коротшого строку він буде малоефективним (але не довше, ніж до досягнення особою повноліття).
Суд, оцінюючи встановлені обставини в сукупності, враховуючи наведені дані про особу неповнолітнього, який вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 249 КК України у віці 17 років, умови його життя, наявність контролю з боку батька, досудову доповідь органу пробації, дійшов висновку, що ОСОБА_7 на час постановлення вироку не потребує застосування покарання та його можливо звільнити від покарання із застосуванням примусового заходу виховного характеру, передбаченого п. 3 ч. 2 ст. 105 КК України, у виді передачі під нагляд батька.
На думку суду, у даному випадку судовий процес з винесенням обвинувального вироку з подальшою передачею неповнолітнього ОСОБА_7 під нагляд батька буде мати достатній виховний вплив на неповнолітнього, що відповідає наведеним міжнародним стандартам при розгляді кримінальних справ щодо неповнолітніх.
Провадження по цивільному позову прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_3 в інтересах держави в особі Градизької селищної ради про стягнення з ОСОБА_7 у відшкодування шкоди, завданої незаконним рибним промислом 4953 грн закрити, у зв`язку з добовільним відшкодуванням шкоди, що підтверджується квитанцією.
Процесуальні витрати по справі відсутні.
Долю речових доказів слід вирішити в порядку ст. 100 КПК України.
Керуючись ст.ст. 105 КК України, ст.ст. 368, 370, 374, 484 КПК України, суд,-
У Х В А Л И В:
ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.249 КК України.
На підставі п.3 ч.2 ст. 105 КК України звільнити неповнолітнього ОСОБА_7 від кримінального покарання із застосуванням відносно нього примусових заходів виховного характеру у виді передачі під нагляд батька ОСОБА_4 до досягнення ОСОБА_7 повноліття.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили не застосовувати.
Провадження по цивільному позову прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_3 в інтересах держави в особі Градизької селищної ради про стягнення з ОСОБА_7 у відшкодування шкоди, завданої незаконним рибним промислом 4953 грн закрити.
На підставі ст.ст. 96-1, 96-2 КК України застосувати спеціальну конфіскацію, речові докази: 1 риболовну сітку, вилучену рибу - конфіскувати в дохід держави після набрання вироком законної сили.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст.394 КПК України, до апеляційного суду Полтавської області через Глобинський районний суд Полтавської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1