Справа № 364/359/18
Провадження № 1-кп/364/42/18
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.05.2018 р. Володарський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду Володарського районного суду Київської області в смт Володарка Київської області за обвинувальним актом кримінальне провадження, внесене 23.02.2018 р. до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000053, по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Григорівка Бахмацького району Чернігівської області, громадянина України, фактично проживаючого без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , тимчасово непрацюючого, неодруженого, на утриманні неповнолітніх дітей не має, на обліку в лікарів нарколога і психіатра не перебуває, не військовозобов`язаного, раніше судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого частиною першою статті 125 Кримінального кодексу України (далі КК України),

ВСТАНОВИВ:
Обвинувачений ОСОБА_4 22.02.2018 р. близько 18 год. 00 хв., перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись на ганку домоволодіння АДРЕСА_2 , під час виниклого словесного конфлікту з ОСОБА_5 умисно на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, тримаючи останню однією рукою за одяг в ділянці грудної клітини, іншою наніс їй удар кулаком в лобову ділянку обличчя. Після цього ОСОБА_4 , продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, спрямований на нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_5 , штовхнув її в напрямку вхідних металевих дверей, внаслідок чого вона зіткнулась з їх поверхнею лівою частиною обличчя.

22.02.2018 р. ОСОБА_5 звернулась за медичною допомогою до Володарської центральної районної лікарні Київської області, де їй було встановлено діагноз: «Забій м`яких тканин обличчя, садно лівої щоки 1х1 см, синець лоба 2х2 см».

За висновком експерта від 13.03.2018 р. № 18/д при вивченні медичних документів гр. ОСОБА_5 , 1981 р.н., виявлено такі пошкодження: садно лівої щоки розміром 1х1 см, синець лобу розміром 2х2 см; описані тілесні пошкодження виникли від дії тупих предметів (в тому числі і від ударів руками) або при падінні на такі можливо в час та за обставин, указаних в постанові, і відносяться до категорії легких тілесних пошкоджень.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину, передбаченого частиною першою статті 125 КК України, за обставин, правильно, на його думку, викладених в обвинувальному акті, визнав повністю, фактичні обставини справи і зібрані по ній докази не заперечує, не оспорює.

По суті обвинувачення та заданих запитань ОСОБА_4 пояснив, що вказаного дня прийшов до місця проживання потерпілої разом з її чоловіком, з яким вживав алкогольні напої, надалі на грунті раптово виниклої сварки з потерпілою, дійсно, вдарив її, тримаючи однією рукою за одяг.

Обвинувачений також вказав, що за станом на сьогодні почав працювати, проте за станом на день розгляду провадження ще офіційно не оформлений.

Потерпіла ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у судовому засіданні надала покази про те, що цивільна дружина обвинуваченого через побоювання обвинуваченого кілька днів напередодні події проживала в її домі, а 22.02.2018 р. обвинувачений прийшов до неї додому разом з її чоловіком, вживали спиртні напої, після чого обвинувачений сказав своїй цивільній дружині повертатися додому, та відмовилася, потерпіла вступилася, у зв`язку з цим виникла сварка, у ході якої обвинувачений наніс їй удар в обличчя. Також потерпіла вказала, що бажає отримати відшкодування моральної шкоди, проте цивільного позову під час даного кримінального провадження вона не заявляла, відтак судом роз`яснено, що таке питання може бути вирішено надалі в судовому порядку.

Суд, заслухавши думку присутніх учасників судового провадження, аналізуючи надані в судовому засіданні обвинуваченим ОСОБА_4 та потерпілою ОСОБА_5 показання, приходить до висновку, щоці показання є логічними і послідовними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння ними змісту обставин злочину, добровільності та щирості їх позицій.

Беручи до уваги, що обвинувачений свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав повністю, ствердив обставини, викладені в обвинувальному акті, з`ясувавши, що він та потерпіла правильно розуміють зміст фактичних обставин кримінального провадження, що немає сумнівів у добровільності і щирості їх позицій, роз`яснивши позбавлення права оскаржити визнані ними обставини та заслухавши думку присутніх у судовому засіданні учасників судового розгляду, суд за частиною третьою статті 349 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК України) визнав недоцільним досліджувати докази стосовно обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються.

Зважаючи на викладене та даючи правову оцінку діям обвинуваченого, суд вважає доведеним вчинення ОСОБА_4 нанесення умисного легкого тілесного ушкодження і кваліфікує такі дії за частиною першою статті 125 КК України.

Питання про призначення обвинуваченому покарання суд вирішує, керуючись вимогами статей 65-67 КК України, роз`ясненнями, викладеними в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 р. № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» (з подальшими змінами), виходячи із принципів законності, справедливості, обґрунтованості й індивідуалізації покарання, враховуючи характер суспільної небезпечності і ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Досліджуючи дані, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_4 ,судом встановлено, що він народився ІНФОРМАЦІЯ_3 у с. Григорівка Бахмацького району Чернігівської області, громадянин України, освіта професійно-технічна, не працює, неодружений, проживає в цивільному шлюбі без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , на утриманні неповнолітніх дітей не має, на диспансерному обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, не військовозобов`язаний, за довідкою-характеристикою Володарської селищної ради Київської області від 16.03.2018 р. № 439 компрометуючих даних щодо ОСОБА_4 до селищної ради не надходило. Крім того, обвинувачений ОСОБА_4 раніше неодноразово судимий, в останнє вироком Бахмацького районного суду Чернігівської області від 31.03.2008 р. за частиною першою статті 115 КК України до 10 років позбавлення волі, ухвалою Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 03.08.2015 р. звільнений умовно-достроково від відбування покарання з невідбутою частиною покарання 2 роки 4 місяці 26 днів, дата звільнення 11.08.2015 р. згідно з довідкою про звільнення Конотопського виправного центру управління Державної пенітенціарної служби України в Сумській області.

До обставин, що згідно зі статтею 67 КК України обтяжують обвинуваченому покарання, суд відносить рецидив злочинів та вчинення злочину особою, яка перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

До обставин, що згідно зі статтею 66 КК України пом`якшують йому покарання, суд відносить щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Матеріальної шкоди внаслідок вчинення обвинуваченим злочину не завдано, цивільний позов потерпілою не заявлявся.

Враховуючи усе викладене та беручи до уваги, що особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, суд дійшов до таких висновків.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує вчинення ним злочину невеликої тяжкості за визначенням статті 12 КК України, наявність двох обтяжуючих та двох пом`якшуючих покарання обставин, бере до уваги особу винного, який повністю визнав свою вину, дав суду правдиві та послідовні покази, своєю подальшою поведінкою, способом життя, наміром працевлаштування стверджує, що він може і бажає стати на шлях виправлення. Тому встановлені судом обставини дають суду підстави вважати, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_4 можливе в умовах суспільства.

Зважаючи на усе наведене та частково враховуючи позицію прокурора і потерпілої, а також беручи до уваги наявність судимостей, відсутність за станом на тепер в обвинуваченого постійного офіційного місця роботи, що вказує на недоцільність застосування такого виду покарання як штраф, суд дійшов до висновку про доцільність призначення обвинуваченому ОСОБА_4 покарання у виді громадських робіт у межах строку, передбаченого санкцією частини першої статті 125 КК України.
На переконання суду, таке покарання обвинуваченому ОСОБА_4 буде достатнім для його виправлення, а також для запобігання вчинення ним нових злочинів.

Крім того враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_4 не становить собою суспільної небезпеки, не ухилявся від викликів до суду, а міра покарання, яка йому призначається, не пов`язана з ізоляцією від суспільства, тому суд за таких обставин вважає недоцільним обрання обвинуваченому запобіжного заходу до набрання вироком законної сили.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Процесуальні витрати та речові докази відсутні.

Керуючись частиною першою статті 125 КК України, статтями 369-371, 373, 374, 392, 393, частиною другою статті 394, статтями 395, 532 КПК України, суд
УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого частиною першою статті 125 Кримінального кодексу України, та призначити йому покарання у виді 100 (ста) годин громадських робіт.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили ОСОБА_4 не обирати.

Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому ОСОБА_4 , потерпілій ОСОБА_5 та прокурору ОСОБА_3 .

Вирок може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Київської області через Володарський районний суд Київської області протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Згідно з частиною другою статті 394 КПК України вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до частини третьої статті 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення зазначеного строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1