Провадження № 1-кп/761/1905/2018
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 серпня 2018 року

Шевченківський районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_7 , представник потерпілого Київської міської ради - ОСОБА_8
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в приміщенні Шевченківського районного суду м.Києва кримінальне провадження №0000666 від 18.07.2018 по обвинуваченню
ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Козин Обухівського району Київської області, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 190, ч.4 ст. 358, ч.1 ст. 209 КК України,-

В С Т А Н О В И В :

В провадженні Шевченківського районного суду м. Києва знаходиться кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 190, ч.4 ст. 358, ч.1 ст. 209 КК України
Прокурор у підготовчому судовому засіданні уважає, що обвинувальний акт може бути призначений до судового розгляду. Заявив клопотання про обрання ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в певний період доби, оскільки існуючі ризики переховування, впливу на свідків не зникли.

Обвинувачений та його захисник заперечували проти призначення обвинувального акта до досудового розгляду, вказали, що в супереч п.3 ч.2 ст. 291 КПК України в ньому не зазначені відомості про потерпілого. З приводу запобіжного заходу, вважають, що відсутні підстави обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, оскільки ризики не обґрунтовані, з урахуванням особи ОСОБА_6 , у якого наявні соціальні та сімейні зв`язки.
Представник потерпілого Київської міської ради не заперечував проти призначення обвинувального акта до розгляду, підтримав клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу обвинуваченому.
Заслухавши думку учасників кримінального провадження з приводу порушених питань у підготовчому судовому засіданні, вивчивши обвинувальний акт з додатками, суд приходить до висновку, що обвинувальний акт з додатками підлягає поверненню прокурору з таких підстав.

Згідно з п.3 ч.3 ст.314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

Відповідно до п.5 ч.2 ст.291 КПК України, обвинувальний акт повинен містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Згідно пункту 13 ч. 1 ст. 3 КПК України, обвинувачення - це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.
Під формулюванням обвинувачення розуміється короткий виклад тексту диспозиції кримінально правової норми, порушення якої інкримінується особі, фабула обвинувачення виступає фактично моделлю вчиненого злочину.

Для формулювання обвинувачення необхідно встановити всі елементи складу кримінального правопорушення (суб`єкт, об`єкт, суб`єктивна та об`єктивна сторона) та викласти зазначене у відповідному процесуальному документі. Судовий розгляд, як передбачено вимогами ч. 1 ст. 337 КПК України, проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.
Так, дії ОСОБА_6 кваліфіковані за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 190 КК України, - заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), чинене в особливо великих розмірах. Проте в обвинувальному акті відсутнє викладення фактичних обставин кримінального правопорушення та формулювання обвинувачення ОСОБА_10 саме у вчиненні вказаного злочину шахрайство, вчинене в особливо великих розмірах, із зазначенням часу, місця, способу заволодіння чужим майном шляхом обману. В обвинувальному акті не викладене формулювання обвинувачення щодо шахрайського способу заволодіння майном, не викладені обставини щодо особи, в заволодінні майном якої ОСОБА_11 обвинувачується, в чому полягає особливо великий розмір завданої шкоди, що зазначено як кваліфікуюча ознака злочину в обвинувальному акті.

Натомість в обвинувальному акті викладені обставини про отримання ОСОБА_12 завідомо підроблених документів, в подальшому використання завідомо підробленого документа, розгляд нотаріусом заяви ОСОБА_10 , внесення нотаріусом відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, здійснення державної реєстрації, а також міститься вказівка про встановлення обставин, що свідоцтво про право власності на майно, наказ не видавалися Головним управлінням Комунальної власності міста Києва, державна реєстрація права власності на нерухоме майно за ОСОБА_12 не здійснювалася, належність нерухомого майна Київській міській раді, перебування майна на балансі Комунального підприємства «Київкінофільм». Проте викладення таких обставин не можна вважати формулюванням обвинувачення в розумінні визначення в статті 3 КПК України.

Такі обставини в своїй сукупності не дають повне та чітке уявлення стосовно об`єктивної сторони злочину, передбаченого ч.4 ст. 190 КК України, яке інкримінується ОСОБА_6 , що у свою чергу не дає можливість зіставити фактичну складову обвинувачення з його юридичною формулою.

Таким чином, фактично відсутність викладення формулювання обвинувачення ОСОБА_10 у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст. 190 КПК України, є істотним недоліком обвинувального акту, істотно впливає на визначеність обвинувачення, такі обставини є порушенням права учасників кримінального провадження на захист та права на справедливий суд, обов*язок забезпечення яких покладається на суд, та однією з гарантій яких є відповідно до п. «а» частини 3 статті 6 Конвенції негайна і детальна поінформованість зрозумілою мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти особи.

Такі недоліки обвинувального акту позбавляють суд можливості в підготовчому судовому засіданні визначитися з вирішенням питань, передбачених ч.3 ст. 290 КПК України, щодо прийняття передбачених судових рішень, позбавляє суд можливості визначити межі обвинувачення та судового розгляду стосовного обвинуваченого та прийняти об`єктивне рішення по справі з огляду на ч.1 ст. 337 КПК України, відповідно до якої судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту.

Такі фактичні обставини є такими, що підлягають доказуванню прокурором, які належить викласти в обвинувальному акті, однак вимоги ст. 291 КПК України не виконані належним чином в обвинувальному акті.

Вирішуючи клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу ОСОБА_6 у вигляді домашнього арешту, суд враховує, що на час звернення прокурора з клопотанням про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту ОСОБА_6 фактично діє раніше обраний запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком до 24 серпня 2018 року. За таких обставин обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, про що ставить в своєму клопотанні прокурор, протирічить правилам ч.6 ст. 181 КПК України, відповідно до якої у разі необхідності строк дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту може бути продовжений. Проте таке питання прокурор не порушує в підготовчому судовому засіданні. При цьому колегія суддів керується ч.3 ст. 26 КПК України, відповідно до якої суд у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що внесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень.

З урахуванням викладеного, керуючись ст. 314 КПК України, суд -

У Х В А Л И В :

Обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні №0000666 від 18.07.2018 по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 190, ч.4 ст. 358, ч.1 ст. 209 КК України, - повернути прокурору.

В задоволенні клопотання прокурора про обрання ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту залишити без задоволення.
Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва через Шевченківський районний суд м. Києва протягом семи днів з дня її оголошення, а особою, яка перебуває під вартою,- в той же строк з моменту вручення їй копії ухвали.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Судді