Справа № 591/1554/18
Провадження № 1-кп/591/370/18
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 липня 2018 року Зарічний районний суд м. Суми в складі головуючого судді - ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , з участю секретаря ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_7 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_7 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.187, ч.4 ст.296, ч.1 ст.263 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Зарічного районного суду м. Суми перебуває обвинувальний акт відносно ОСОБА_7 та обвинуваченому обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою. Строк вказаного запобіжного заходу визначено ухвалою суду до 27.07.2018 року.

25.07.2018 року в судовому засіданні прокурор звернувся до суду з клопотанням про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_7 , яке підтримав в повному обсязі.

Захисник та обвинувачений заперечували щодо внесеного прокурором клопотання. Захисник повідомила, що її підзахисний захворів на туберкульоз, а тому, на її переконання, це перешкоджає продовжненню строку тримання під вартою.

Потерпілі в судове засідання не з`явились, надіслали заяви про можливість слухання справи за їх відсутністю.

Заслухавши думку учасників процесу, суд приходить до висновку, що обраний обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою необхідно продовжити, виходячи з таких підстав.

ЄСПЛ неодноразово у своїх рішеннях зазначав, що питання про те, чи є тривалість тримання під вартою розумною, не може вирішувати абстрактно. Наявність підстав для залишення обвинуваченого під вартою слід оцінювати в кожній справі з урахуванням її особливостей.

Зважаючи на практику Європейського суду, колегія суддів враховує, що тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Так, суд вважає, що прокурором доведено про те, що в даному випадку продовжують існувати ризики того, що ОСОБА_7 , будучи обвинуваченими у вчиненні тяжких та особливо тяжкого злочинів, за які законом про кримінальну відповідальність передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 12 років, дійсно може переховуватись від суду та продовжити злочинну діяльність, а також впливати на учасників провадження і перешкоджати кримінальному провадженню. Даних, які б унеможливлювали подальше тримання обвинуваченого під вартою,не було встановлено, а надана стороною захисту довідка про хворобу не містить даних про неможливість триманя під вартою або проходження лікування в умовах СІЗО.

Крім того, колегія суддів враховує положення ст. 178 КПК України: особу обвинуваченого, який офіційно не працює, раніше неодноразово судимий; тяжкість покарання за злочини, в яких ОСОБА_7 обвинувачуються; характер вчинення ним злочинів, а саме: із застосуванням зброї, що, у свою чергу, обґрунтовує необхідність продовження строків тримання під вартою обвинуваченого і не доцільність застосування стосовно обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що обвинуваченому необхідно продовжити строк тримання під вартою до 22.09.2018 року.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 331,372 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до 22.09.2018 року включно.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді ОСОБА_1

ОСОБА_3

ОСОБА_2