Справа № 360/1310/18
УХВАЛА

11 червня 2018 року

Слідчий суддя Бородянського районного суду Київської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши клопотання в.о. начальника СВ Бородянського ВП Ірпінського ВП ГУ НП в Київській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Бородянського відділу Фастівської місцевої прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна, за матеріалами кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000376 від 01 червня 2018 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України,

ВСТАНОВИЛА:
Слідчий звернувся до суду із вказаним клопотанням, мотивуючи його тим, що 31 травня 2018 року о 15 годині 30 хвилин, невідомі особи, самовільно, всупереч установленому законом порядку, не маючи жодних на те підстав, захопили квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та все майно належне ОСОБА_5 , яке знаходилось у квартирі, таким чином своїми умисними діями заподіяли значну шкоду інтересам власника ОСОБА_5 .

За даним фактом було внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000376 від 01 червня 2018 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України.

Допитана, в ході досудового розслідування, як потерпіла, ОСОБА_5 повідомила, що у вказаній квартирі залишилось належне їй майно, а саме: меблі, побутова техніка, грошові кошти, іноземна валюта, золоті вироби, документи, тощо на загальну суму близько 2-х млн. гривень, а також домашня тварина кіт.

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, отриманої у порядку ст. 93 КПК України, квартира, з реєстраційним номером об`єкта нерухомого майна 10, що розташована за вказаною адресою, належить на праві приватної власності ОСОБА_6 .

За доводами слідчого, оскільки вказана квартира за постановою слідчого від 05 червня 2018 року визнана речовим доказом у даному кримінальному провадженні, так як вона є матеріальним об`єктом, який зберіг на собі сліди вчинення кримінального правопорушення та містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, то незастосування заборон відчуження та розпорядження вказаним об`єктом нерухомого майна надасть можливість стороннім особам безперешкодно відчужити його, чи іншим способом розпорядитися ним, що може призвести до втрати речового доказу.

В судове засідання слідчий ОСОБА_3 не з`явився, про час і місце розгляду справи належним чином повідомлений.

Представник ОСОБА_6 ОСОБА_7 проти накладення арешту на квартиру заперечував.
Відповідно до ч.1, п.1 ч.2, ч. 3 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно з ч. 10 ст. 170 КПК арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Як вбачається з долучених до матеріалів клопотання документів, зокрема постанови слідчого від 05 червня 2018 року, вищевказана квартира визнана речовим доказом по даному кримінальному провадженні, оскільки зберегла на собі сліди злочину та містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Однак, вважаю, що слідчим не доведено необхідності арешту вказаної квартири, а також наявності ризиків, передбачених абз.2 ч.1 ст.170 КПК України, крім того слідчим не доведено наявність існування сукупності розумних підозр вважати, що зазначене майно може бути доказом злочину, та наявність достатніх підстав вважати, що майно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України, а тому підстав для задоволення клопотання не вбачається.

Керуючись п.1,3 ч.2 ст.167, ч.1, п.1 ч.2, 3 ст. 170,171,175,309 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИЛА:

У задоволенні клопотання в.о. начальника СВ Бородянського ВП Ірпінського ВП ГУ НП в Київській області ОСОБА_3 про арешт майна відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Київської області протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддяОСОБА_8