Справа №473/3322/17 31.05.2018
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/784/382/18 Головуюча у суді першої інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ч. 1 ст. 125 КК України Доповідач апеляційного суду: ОСОБА_2
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 травня 2018 року м. Миколаїв

Апеляційний суд Миколаївської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря ОСОБА_5 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 0001714 за апеляційною скаргою обвинуваченої ОСОБА_6 на вирок Вознесенького міськрайонного суду Миколаївської області від 29 грудня 2017 року, яким
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку с. Суворівка, Ново-Одеського району Миколаївської області, українку, громадянку України, яка має середню освіту, пенсіонерку, незаміжню, раніше не судиму, зареєстровану в АДРЕСА_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

-визнано винуватою у скоєні злочину, передбаченого ч. 1 ст.125 КК України.

Учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_7
обвинувачена ОСОБА_6
потерпілий ОСОБА_8 .

Короткий зміст вимог апеляційної скарги обвинуваченої.
Просить скасувати вирок Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 29 грудня 2017 року та закрити кримінальне провадження.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.
ОСОБА_6 визнано винною в скоєні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, призначено покарання у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян - 850 (вісімсот п`ятдесят) грн.
Згідно п. «ґ» ст. 1 Закону України від 6 вересня 2016 року «Про амністію у 2016 році» ОСОБА_6 , звільнено від призначеного кримінального покарання.
Ухвалено стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_8 , моральну шкоду в сумі 1 500 (однієї тисячі п`ятсот) грн.

Узагальнені доводи апеляційної скарги обвинуваченої.
З вироком суду в частині визнання її винною, не погоджується.
Заперечує факт нанесення нею потерпілому ОСОБА_8 тілесних ушкоджень.
Стверджує, що показання свідків: ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , які допитувалися в судовому засіданні являються неправдивими, оскільки вказані особи є зацікавленими та приймали участь у конфлікті.
Вказує, що являється особою похилого віку, розмір пенсії складає 1451 грн. на місяць, інших доходів не має.

Узагальнений виклад позиції інших учасників судового провадження.
Прокурор ОСОБА_13 подав заперечення на апеляційну скаргу, вважає вирок суду першої інстанції законним та обґрунтованим.

Встановлені судом першої інстанції обставини.
21 серпня 2017 року о 19.00 ОСОБА_6 , перебуваючи біля будинку АДРЕСА_3 , де проживає потерпілий ОСОБА_8 , на ґрунті довготривалих неприязних відносин, між останніми виник конфлікт, в ході якого ОСОБА_6 , підійшла до ОСОБА_8 та, маючи умисел на спричинення тілесних пошкоджень, нанесла один удар палицею, яку тримала в руках, в область обличчя ОСОБА_8 . Внаслідок чого потерпілому ОСОБА_8 спричинені тілесні ушкодження у вигляді синця волосяної частини правої брові з крапковими ранами, які відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.
Заслухавши доповідача про зміст оскаржуваного вироку, доводи викладені в апеляційній скарзі та запереченнях, заслухавши пояснення обвинуваченої на підтримку апеляційної скарги, пояснення потерпілого та думку прокурора, які вважали її безпідставною, вивчивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги в її межах, суд визнає апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Висновки суду про доведеність вини обвинуваченої ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого їй кримінальних правопорушень за наведених у вироку обставин підтверджуються дослідженими в суді доказами.
Так, сама обвинувачена ОСОБА_6 підтвердила факт конфлікту 21 серпня 2017 року, який виник з потерпілим ОСОБА_8 біля городу останнього.
Як слідує з показань в судовому засіданні потерпілого ОСОБА_8 , 21 серпня 2017 року біля 19.00 год він приїхав додому і пішов на город, де його дружина поралась по господарству. В цей момент ішла обвинувачена зі своїм співмешканцем. ОСОБА_6 кинула в бік його дружини камінь і між ними виникла сварка. Співмешканець ОСОБА_6 кинувся до нього і вони схопили один одного за одяг. В цей момент ОСОБА_6 вдарила його палкою по голові та попала в область брови.
Вказані обставини спричинення тілесних ушкоджень обвинуваченою ОСОБА_6 потерпілому ОСОБА_8 підтвердили в показаннях судовому засіданні допитані як свідки ОСОБА_9 , ОСОБА_9 , ОСОБА_14 .
Виходячи з показань свідка ОСОБА_12 , 21 серпня 2017 року біля 19.00 год вона йшла по вулиці і побачила, що на городі біля бригади співмешканець ОСОБА_6 тримав потерпілого, а ОСОБА_6 вдарила його по оку палкою.
Згідно показань допитаного в судовому засіданні як свідка фельдшера швидкої медичної допомоги у м. Вознесенську, ОСОБА_15 , він їздив на виклик до с. Ракове до потерпілого, який пояснив, що його вдарила сусідка і в нього були садна на обличчі.
Як слідує з даних протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 21 серпня 2017 року, ОСОБА_8 просить пригнути до кримінальної відповідальності ОСОБА_6 , яка біля 19.00 год спричинила йому тілесні ушкодження.
Згідно висновку експерта №471 від 22 серпня 2017 року, у ОСОБА_8 виявлені тілесні ушкодження у вигляді синця волосистої частини правої брові з крапковими ранами, які утворились від дій тупих предметів. Дані тілесні ушкодження відносяться до легких тілесних ушкоджень;
За наведеного, апеляційний суд вважає, що всі надані докази вірно оцінені судом першої інстанції за правилами ст. 94 КПК України з точки зору належності, допустимості і достовірності, а їх сукупність з точки зору достатності і взаємозв`язку для ухвалення обвинувального вироку, визнання обвинуваченої ОСОБА_6 винною в умисному спричиненні потерпілому ОСОБА_8 легкого тілесного ушкодження, а тому доводи апелянта щодо не спричинення нею тілесних ушкоджень потерпілому, є безпідставними.
Дії ОСОБА_6 вірно кваліфіковані за ч. 1 ст. 125 КК України.
Посилання апелянта, щодо неправдивих свідчень свідків, являються безпідставними, оскільки не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду.
Призначаючи покарання обвинуваченій ОСОБА_6 , суд першої інстанції, відповідно до положень ст. 50, 65 КК України, враховував ступінь тяжкості скоєного нею злочину, а саме те, що це є злочин невеликої тяжкості, відсутність обставин, які пом`якшують та обтяжують її покарання, те, що вона посередньо характеризується, раніше до кримінальної відповідальності не притягувалась та не засуджувалась, врахував результати досудової доповіді, згідно якої відділ пробації вважає, що виправлення ОСОБА_6 без позбавлення або обмеження волі на певний строк можливо та не становить високої небезпеки для суспільства, та обгрунтовано визначив покарання у виді штрафу.
Також судом першої інстанції, із згоди обвинуваченої ОСОБА_6 , вірно застосував Закон України № 1810-VIII від 22 грудня 2016 року «Про амністію у 2016 році».

Відповідно до ст. 129 КПК України ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому. За змістом ч. 5 ст. 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства. Відповідно до ст. 23, 1167 ЦК України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

На думку суду апеляційної інстанції, визначений судом першої інстанції розмір відшкодування моральної шкоди є адекватною компенсацію перенесених потерпілим моральних страждань, заподіяних умисними діями обвинуваченої ОСОБА_6 .

За наведених обставин, апеляційний суд не вбачає підстав для зміни чи скасування вироку ухваленого судом першої інстанції, а відтак, і для задоволення апеляційної скарги обвинуваченої.

Керуючись ст. 376, 404, 405, 407, 418, 419, 424, 425, 426, 532 КПК України,

п о с т а н о в и в:

Вирок Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 29 грудня 2017 року відносно ОСОБА_6 залишено без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_6 - без задоволення.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий

Судді: