Машівський районний суд Полтавської області
Справа № 531/1113/17
Номер провадження 1-кп/540/79/18
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.10.2018 Машівський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю: секретаря ОСОБА_2

прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

потерпілого ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Машівка кримінальне провадження № 0000509 від 11.08.2017р. відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою освітою, непрацюючого, не одруженого, не депутата, невійськовозобов`язаного, особа з інвалідністю 2 групи, раніше не судимого,
обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, -

в с т а н о в и в :

11 серпня 2017 року близько 13 год. 40 хв. ОСОБА_6 , перебуваючи у під`їзді № 4 будинку АДРЕСА_2 , на ґрунті особистих неприязних відносин, з метою заподіяння тілесного ушкодження, наніс ОСОБА_5 декілька ударів кулаком правої руки по обличчю та декілька ударів ногою, вдягнутою у взуття, по голові, обличчю та тулубу, в результаті чого останній отримав тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми струсу головного мозку, шраму шкіри потиличної ділянки, який є наслідком загоєння рани м`яких тканин; гематоми, синців, саден шкіри обличчя, які кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

За таких обставин, дії ОСОБА_6 необхідно кваліфікувати за ч. 2 ст. 125 КК України, як умисні легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 вину у вчиненні даного злочину не визнав та показав, що оскільки потерпілий зловживає алкоголем, погрожує розправою, виражається нецензурною лайкою, пошкоджує майно в під`їзді багатоповерхового будинку, де він та потерпілий проживають, він неодноразово звертався до поліції щоб припинити указані неправомірні дії ОСОБА_5

11.08.2017 року він почув шум в під`їзді та коли спустився вниз, побачив що потерпілий, який перебував в стані алкогольного сп`яніння, відламав дверцята від поштової скриньки, на що зробив останньому зауваження, вони почали сваритися, ОСОБА_5 замахнувся на нього дверцятами та намагався вдарити по скроні, а він перехопив його руку. Внаслідок таких дій потерпілого в нього настала «сліпа лють» , оскільки він хворіє, та він не пам`ятає як ударив потерпілого. Раніше в нього також були приступи. Коли він прийшов до тями то побачив потерпілого, який перебував на підлозі тримав його за ногу, а дружина потерпілого намагалася його відтягнути.

Незважаючи на невизнання обвинуваченим вини по висунутому обвинуваченню, суд вважає, що його винуватість в скоєному злочині, підтверджується сукупністю досліджених в судовому засіданні доказів.

Так, потерпілий ОСОБА_5 в засіданні показав, що обвинувачений проживає з ним в одному під`їзді. 11.08.2017 року він приїхав з роботи, де з нагоди народження в одного з співробітників дитини, він випив небагато горілки. Коли він заходив в під`їзд, бачив, що обвинувачений стояв на своєму балконі, а оскільки дверцята поштової скриньки відірвані, то хотів поправити та в цей час відчув удар та вилетів з під`їзду. ОСОБА_8 ударив та повалив його на землю, бив ногами, потім підняв і штовхнув на опору, сів на нього зверху і бив кулаками, в тому числі в голову і обличчя, душив, потім його дружина відтягла його. Він частково втрачав свідомість. Після цього обвинувачений погрожував йому, а він навіть словом з ним не обмовився. На звернення обвинуваченого поліція проводила перевірку, приходили додому та на роботу, але ніяких порушень в його діях не установлено.

З протоколу огляду місця події від 11.08.2017 та фото таблиці до нього вбачається, що 11.08.2017 працівниками поліції в присутності понятих проведено огляд першого поверху під`їзду № 4 та при будинкову територію за адресою: АДРЕСА_2 , в ході якого виявлені плями темно-червоного кольору (а.с. 63-68).

Цього ж числа працівниками поліції проведено огляд речового доказу - футболки ОСОБА_6 , яку він видав добровільно, в ході якого на передній частині футболки виявлені плями червоно-бурого кольору (а.с.69-72).

Згідно медичного огляду № 421 ОСОБА_9 на момент пригоди був тверезий (а.с. 77).

За висновком експерта № 1181 від 28.08.2017 ОСОБА_5 спричинені тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми струсу головного мозку, шраму шкіри потиличної ділянки, який є наслідком загоєння рани м`яких тканин; гематоми, синців, саден шкіри обличчя, які утворилися від дії тупих предметів з обмеженими контактуючими поверхнями, якими могли бути пальці рук стиснуті в кулак, нога людини у взутті чи будь-який інший предмет з подібною характеристикою та кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я (а.с. 78-79).

29 вересня 2017 проведено слідчий експеримент, в ході якого потерпілий на статисту показав механізм нанесення йому тілесних ушкоджень ОСОБА_6 (а.с. 80-83).

Згідно висновку експерта № 129 від 29.09.2017, покази потерпілого ОСОБА_5 , дані ним під час проведення слідчого експерименту від 29.09.2017 в частині локалізації та механізму утворення тілесних ушкоджень можуть відповідати даним судово-медичної експертизи на його ім`я (а.с. 84-85).

Свідок ОСОБА_10 показала, що в той день вона перебувала вдома та підійшла до вікна, побачила автомобіль чоловіка, а біля лавочки ОСОБА_11 , який душив її чоловіка, після чого вона вискочила з квартири, попросила допомоги в сусідки та вибігла на вулицю, сусідка за нею. Коли вона вибігла з під`їзду, обвинувачений душив її чоловіка за шию, вона ледве відірвала ОСОБА_8 від потерпілого, після чого останній почав тікати. Чоловіка забрала швидка допомога і він 10-12днів лікувався, в нього діагностували струс мозку.

ОСОБА_12 в судовому засіданні повідомила, що на телефонний дзвінок матері ОСОБА_10 вона прибігла до батьківського будинку та побачила що батька побили, він був в крові та тривалий час лікувався.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_13 показав, що на місці події він не був, а почувши крики біля сусіднього під`їзду, виглянув з балкону квартири та побачив ОСОБА_14 , який стояв нагнутий, в цей час вискочила дружина та закричала, підняла його, а він знову почав падати, вони з сусідкою посадили потерпілого на лавочку та в цей час він побачив біля куща ОСОБА_8 , який пішов в сторону.

Обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого, суд не вбачає.

Вивченням особи обвинуваченого ОСОБА_9 встановлено, що він являється особою з інвалідністю 2 групи з дитинства, безстроково (а.с. 96); за повідомленням Карлівської ЦРЛ від 17.08.2017, перебуває на «Д» обліку у лікаря психіатра з 1993 року, у лікаря нарколога на «Д» обліку не перебуває (а.с.97); згідно акту судово-психіатричного експерта № 407 від 18.07.2017, ОСОБА_6 на даний час будь-яким хронічним психічним захворюванням, недоумством не страждає і не перебуває в стані тимчасового розладу психічної діяльності, а виявляє ознаки іншого хворобливого стану психіки у вигляді розладу особистості органічного походження; під дію ст. 19 ч. 2, 3 не підпадає, а підпадає під дію ст. 20 КК України, може постати перед слідством та судом, потребує застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку (а.с. 98-105); за характеристикою голови ЖБК «Мрія» від 12.08.2017, ОСОБА_6 зареєстрований і проживає в АДРЕСА_1 , зарекомендував себе як зразковий громадянин, підтримує добрі стосунки в спілкуванні з сусідами, завжди ввічливий, вносить внески на поточний і капітальний ремонт, вчасно оплачує комунальні рахунки, відповідальний, не зловживає алкоголем та не палить, не порушує громадський порядок (а.с.106); раніше не судимий (а.с. 107); згідно акту судово-психіатричного експерта № 290 від 09.07.2018, ОСОБА_6 на даний час будь-яким хронічним психічним захворюванням не страждає, не виявляє ознак тимчасового розладу психічної діяльності чи недоумства, а виявляє ознаки іншого хворобливого стану психіки у вигляді розладу особистості органічного походження, який є таким, що позбавляв його здатності повною мірою усвідомлювати свої дії та керувати ними в період часу, до якого відноситься інкриміноване йому протиправне діяння; під дію ст. 19 ч. 2, 3 не підпадає, а підпадає під дію ст. 20 КК України, може постати перед слідством та судом, потребує застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку (а.с. 203-211).
При обранні покарання обвинуваченому, суд у відповідності зі ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який класифікується як невеликої тяжкості, особу обвинуваченого, відсутність обставин, які пом`якшують та обтяжують його покарання, матеріальний стан, зокрема те, що він не працює, відношення до вчиненого злочину, те, що він вперше притягується до кримінальної відповідальності, але з потерпілим не примирився і потерпілий наполягає на суворій мірі покарання, приходить до висновку, що необхідним та достатнім покаранням обвинуваченому для його виправлення та попередження нових злочинів буде покарання у виді обмеження волі, призначене в межах санкції ст. 125 ч2 КК України у мінімальному розмірі.

Разом з тим, враховуючи позитивну характеристику по місцю проживання, досудову доповідь (а.с.39,40) та те, що обвинувачений раніше не судимий, суд вважає за доцільне застосувати до нього звільнення від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, оскільки вважає, що його виправлення можливе без ізоляції від суспільства, однак в умовах здійснення контролю за його поведінкою в період строку звільнення від покарання з покладенням обов`язків, передбачених п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України.

Виходячи з викладеного суд не вбачає підстав для призначення обвинуваченому більш м`яких покарань, зокрема: у виді штрафу, громадських робіт, оскільки обвинувачений є особою з інвалідністю 2 гр, виправних робіт, оскільки він ніде не працює та стабільного доходу не має, що унеможливить виконання цих видів покарань; у виді арешту, оскільки суд прийшов до висновку, про можливість його виправлення без ізоляції від суспільства.

Суд відкидає доводи захисту про невинуватість ОСОБА_6 , який на думку останнього та захисника перебував в стані сильного душевного хвилювання, викликаною небезпекою, що загрожувала з боку потерпілого, та не міг оцінити відповідність заподіяної шкоди цій небезпеці, оскільки обвинувачений в судовому засіданні не заперечував нанесення ударів потерпілому, а умисел на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_5 стверджується значною кількістю ударів, нанесених обвинуваченим потерпілому та неприязні стосунки з потерпілим. В судовому засіданні не було встановлено неправомірних дій потерпілого, які б могли бути сприйняті обвинуваченим як небезпека для свого життя. Потерпілий позитивно характеризується за місцем проживання та роботи (а.с.53,158), а тому доводи обвинуваченого про те, що останній вчиняє хуліганські дії та пошкоджує майно в будинку, неспроможні. За висновком судово-психіатричної експертизи № 290 від 09.07.2018, ОСОБА_6 виявляє ознаки іншого хворобливого стану психіки у вигляді розладу особистості органічного походження, який позбавляв його здатності повною мірою усвідомлювати свої дії та керувати ними в період часу, до якого відноситься інкриміноване йому протиправне діяння.
Щодо доводів захисту про перебування потерпілого на час події злочину в стані алкогольного сп`яніння, така обставина не може слугувати виправданням діям обвинуваченого.

За змістом ч.1 ст.94 КК України залежно від характеру та тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого діяння, з урахуванням ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб, суд може застосувати такі примусові заходи медичного характеру: 1) надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку; 2) госпіталізація до психіатричного закладу із звичайним наглядом; 3) госпіталізація до психіатричного закладу з посиленим наглядом; 4) госпіталізація до психіатричного закладу із суворим наглядом.

Згідно ч.2 ст.94 КК України надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку може бути застосоване судом стосовно особи, яка страждає на психічні розлади і вчинила суспільно небезпечне діяння, якщо особа за станом свого психічного здоров`я не потребує госпіталізації до психіатричного закладу.

Згідно ст.12 Закону України «Про психіатричну допомогу» амбулаторна психіатрична допомога може надаватися без усвідомленої згоди особи або без згоди її законного представника у разі встановлення у неї тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона завдасть значної шкоди своєму здоров`ю у зв`язку з погіршенням психічного стану у разі ненадання їй психіатричної допомоги. Амбулаторна психіатрична допомога особі без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника надається лікарем-психіатром в примусовому порядку за рішенням суду.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про психіатричну допомогу», примусові заходи медичного характеру застосовуються за рішенням суду у випадках та в порядку, встановлених кримінальним, кримінальним процесуальним кодексами України, цим Законом та іншими законами.

Таким чином, суд не уважає за можливе застосовувати відносно ОСОБА_9 примусові заходи медичного характеру за відсутності в останнього тяжкого психічного розладу.

Долю речових доказів суд вирішує у відповідності зі ст.100 КПК України та вважає що футболку ОСОБА_6 , яка зберігається в кімнаті речових доказів Карлівського ВП (а.с.73) слід знищити, п`ять фотографій ОСОБА_5 (а.с.87-93), які зберігаються в матеріалах справи сліл зберігати в матеріалах справи.

Процесуальних витрат у справі немає.

Цивільний позов не заявлено.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 370, 371, 374 КПК України, суд,

у х в а л и в:

ОСОБА_6 визнати винуватим за ст. 125 ч.2 КК України та призначити покарання у виді обмеження волі строком 1 (один) рік.

У відповідності зі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік.

Зобов`язати ОСОБА_6 відповідно до п.п. 1, 2 ч.1 ст. 76 КК України України в період іспитового строку:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи.

Речові докази: футболку ОСОБА_6 , яка зберігається в кімнаті речових доказів Карлівського ВП - знищити, п`ять фотографій ОСОБА_5 , які зберігаються в матеріалах справи - зберігати в матеріалах справи.

Вирок може бути оскаржений до Полтавського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення, шляхом подачі апеляційної скарги через Машівський районний суд.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження, а у випадку його оскарження, після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Суддя ОСОБА_1