Ухвала

05 червня 2018 року

м. Київ
справа № 760/3834/15-к
провадження № 51-1776км18

Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
засудженого ОСОБА_6 ,
розглядаючи у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді справи судом апеляційної інстанції на ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 01 серпня 2017 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за

№ 0000091, за обвинуваченням

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Дмитрашківка Піщанського району Вінницької області жителя АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, останнього разу 05 листопада 2009 року за сукупністю злочинів, передбачених ч. 2 ст. 186 та ч. 1 ст. 296 Кримінального кодексу України (далі КК) до позбавлення волі на строк 4 роки, звільненого 12 червня 2013 року у зв`язку з відбуттям строку покарання,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК.
установив:

У судовому засіданні суддя ОСОБА_3 , який входить до складу колегії , заявив самовідвід з підстав, передбачених п. 4 ч. 1 ст. 75 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК).
Перевіривши матеріали кримінального провадження колегія суддів дійшла висновку про таке.
У касаційній скарзі прокурор порушує питання про скасування ухвали Апеляційного суду м. Києва від 01 серпня 2017 року та призначення нового розгляду в суді апеляційної інстанції. Свої вимоги прокурор обґрунтовує тим, що до ОСОБА_6 при призначенні покарання було безпідставно застосовано ст. 75 КК; ухвала апеляційного суду не відповідає вимогам статей 370, 419 КПК, оскільки цей суд не надав належної оцінки доводам, наведеним в апеляційній скарзі прокурора, щодо безпідставного звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК і, залишаючи його апеляційну скаргу без задоволення, не зазначив конкретних підстав, на яких її визнано необґрунтованою.
Водночас у матеріалах справи є ухвала Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22 грудня 2016 року, якою скасовано попередню ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 28 січня 2016 року щодо ОСОБА_6 із призначенням нового розгляду в суді апеляційної інстанції, яка постановлена в складі колегії суддів за участю ОСОБА_3 .
Ураховуючи те, що суддя ОСОБА_3 вже висловив свою позицію щодо призначеного ОСОБА_6 покарання із застосуванням ст. 75 КК в зазначеній ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22 грудня 2016 року, заслухавши думку прокурора, який вважав, що заява про самовідвід підлягає задоволенню, засудженого ОСОБА_6 , який вирішення цього питання залишив на розсуд суду, колегія суддів, з огляду на положення п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК, вважає, що заява судді ОСОБА_3 про самовідвід підлягає задоволенню.
Керуючись статтями 75, 80, 81, 441 КПК, Верховний Суд

постановив:

Заяву судді ОСОБА_3 про самовідвід задовольнити.
Здійснити повторний автоматизований розподіл матеріалів кримінального провадження щодо ОСОБА_6 у порядку, передбаченому ст. 35 КПК.
Відкласти розгляд касаційної скарги прокурора, який брав участь у розгляді справи судом апеляційної інстанції на ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 01 серпня 2017 року щодо ОСОБА_6 на 03 липня 2018 року на 10:00, про що повідомити учасників судового провадження.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3