Справа № 161/2241/18
Провадження № 1-кп/161/464/18
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Луцьк 05 вересня 2018 року Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
номер кримінального провадження у Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 0000237 від 18 січня 2018 року, про обвинувачення:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Калинівка, Вінницької області, українки, громадянки України, з середньою-спеціальною освітою, не працюючої, заміжньої, маючої на утримані повнолітню дитину інваліда І-Б групи загального захворювання, проживаючої та зареєстрованим місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 358, ч.2 ст. 190 КК України,
з участю:
прокурора ОСОБА_4
представника потерпілого ОСОБА_5
обвинуваченої ОСОБА_3
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань вказане кримінальне провадження,-
В С Т А Н О В И В :
16грудня 2014 року, у невстановлений досудовим розслідуванням час, ОСОБА_3 , перебуваючи в приміщенні Луцького міського центру зайнятості, що у м. Луцьку по вул. Ярощука, 2,з метою призначення та отримання допомоги по безробіттю, повторно надала недостовірні відомості працівнику вказаної установи, на підставі яких було сформовано офіційний документ Заява про надання статусу безробітного від 16.12.2014, в якому було зазначено, що ОСОБА_3 не зареєстрована як суб`єкт підприємницької діяльності, після чого ОСОБА_3 засвідчила достовірність вказаних відомостей в заяві про надання статусу безробітного власним підписом, чим підробила офіційний документ, який згідно ст. 43 ЗУ «Про зайнятість населення» став підставою набуття статусу безробітного та у відповідності до ЗУ «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», призначено виплату допомоги по безробіттю.

Крім того, ОСОБА_3 16 грудня 2014 року, керуючись корисливим мотивом, повторно, шляхом обману, що виразився в приховуванні факту реєстрації себе, як суб`єкта підприємницької діяльності з 11 червня 1992 року, що в свою чергу відповідно до Закону України «Про загально обов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» та «Про зайнятість населення» позбавило б ОСОБА_3 права на отримання допомоги по безробіттю. Внаслідок чого в період часу з 23 грудня 2014 року по 17 лютого 2015 року заволоділа призначеною допомогою на загальну суму 1032 гривні 23 копійки, чим спричинила Міністерству соціальної політики України в особі Луцького міського центру зайнятості матеріальну шкоду на вказану суму.
В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_3 свою вину в скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 358, ч.2 ст. 190 КК України визнала повністю та показала, що за обставин, викладених в обвинувальному акті вчинила злочини,підтвердивши, що фактичні обставини, викладені в обвинувальному акті відповідають дійсності, в тому числі розмір заподіяної шкоди.
В судовому засіданні представник потерпілого ОСОБА_5 показала, що фактичні обставини, викладені в обвинувальному акті відповідають дійсності.
Враховуючи те, що обвинувачена та інші учасники судового розгляду не оспорюють фактичні обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності їх позицій, з`ясувавши думку учасників судового розгляду та роз`яснивши положення ч.3 ст. 349 КПК України, суд обмежився допитом обвинуваченої ОСОБА_3 та дослідженням матеріалів, які характеризують особу обвинуваченої, визначивши відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Що цілком узгоджується із положеннями ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ст.9 ч.1 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 Конвенції», якою встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків або при встановленні обґрунтованості будь-якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено згідно із законом.

На підставі викладеного, суд встановив, що вина ОСОБА_3 в скоєнні кримінальних правопорушень доведена повністю.
Кваліфікацію дій ОСОБА_3 слід здійснювати із врахуванням кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.1,3,4 ст.358, ч.ч.1,2 ст.190 КК України за якими вона звільнена від відповідальності ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 04 вересня 2018 року.
Суспільно-небезпечні дії ОСОБА_3 необхідно кваліфікувати за ч. 3 ст. 358 КК України за ознаками підроблення офіційного документа, який надає право, з метою використання його підроблювачем, вчиненими повторно.

Суспільно-небезпечні дії ОСОБА_3 необхідно кваліфікувати за ч. 2 ст. 190 КК України за ознаками заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчиненими повторно.
Дослідженням особи обвинуваченої ОСОБА_3 встановлено, що вона раніше не судима, не працює, має задовільний стан здоров`я, заміжня, на обліку у лікарів не перебуває.
Окрім того, згідно з довідки Луцької міської МСЕК встановлено, що ОСОБА_3 має на утриманні повнолітню дитину ОСОБА_6 , який є інвалідом І-Б групи загального захворювання.
За місцем проживання ОСОБА_3 характеризується позитивно.
Обставини, що пом`якшують покарання - щире каяття, сприяння в розкритті злочину.
Обставини, що обтяжують покарання відсутні.
Суд, призначаючи покарання ОСОБА_3 , враховуючи ступінь тяжкості вчинених злочинів, як за рівнем суспільної небезпеки так і за класифікацією злочину, як середньої тяжкості, дані про особу винної, що вказані вище, наявність пом`якшуючих та відсутність обтяжуючої обставин покарання, визнання своєї вини, суд вважає, що для виправлення та перевиховання, їй слід призначити покарання за кожен злочин у виді позбавлення волі та у виді штрафу, відповідно до санкцій статтей, за якими вона визнана винною.
На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю вчинених злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі.
Відповідно до п. «в» ч.1 ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.373-374, 475 КПК України, суд,-
З А С У Д И В:
Визнати ОСОБА_3 винною у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.358, ч.2 ст.190 КК України та призначити покарання :
-за ч.2 ст.190 КК України у виді штрафу у розмірі 50 (п`ятдесят) неоподаткованих доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.
-за ч.3 ст.358 КК України у виді 1 року позбавлення волі;
На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю вчинених злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у виді 1 (один) рік позбавлення волі.
Звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання на підставі п. «в» ч.1 ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році».
Вирок суду може бути оскаржено до апеляційного суду Волинської області через Луцький міськрайонний суд впродовж тридцяти днів з дня його проголошення.
Копію вироку, після його проголошення, негайно вручити обвинуваченій, потерпілому, захиснику і прокурору.

Головуючий суддя: ОСОБА_1