Справа № 473/259/17
Номер провадження1-кп/473/12/2018
ВИРОК
іменем України

"14" травня 2018 р. м. Вознесенськ

Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участю секретарів судових засідань ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4

учасники процесу:

прокурор ОСОБА_5 ,

обвинувачені ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

захисники обвинувачених адвокати ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

потерпілі ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Вознесенська кримінальне провадження №0001454 за обвинуваченням

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м.Вознесенськ, Миколаївської області, українець, громадянин України, з професійно-технічною освітою, не одружений, не працює, в силу ст.89 КК України раніше не судимий, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 ;

- у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.185, ч.2 ст.289 КК України,

та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець м.Вознесенськ, Миколаївської області, українець, громадянин України, з неповною середньою освітою, не одружений, не працює, судимий вироком Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 27.10.2017 року за ч.3 ст.185 КК України до покарання у вигляді 3 років позбавлення волі із звільненням від відбування покарання з випробуванням на підставі ст..75 КК України з іспитовим строком 2 роки, зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_3 ,

- у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.289 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

09 серпня 2016 року в період часу з 09:30 по 10:30 години в м.Вознесенську на вул.Київській поблизу будівлі №18 ОСОБА_6 , перебуваючи разом із ОСОБА_7 , помітив мопед марки Fosti «ZN50QT-15D» червоного кольору, рама НОМЕР_1 , двигун НОМЕР_2 вартістю 7821 грн., який знаходився на території подвір`я загального користування вказаної будівлі. Після чого в них виник умисел, що був спрямований на незаконне заволодіння вказаним транспортним засобом, з метою реалізації якого, шляхом вільного доступу ОСОБА_6 разом із ОСОБА_7 підійшли до вказаного мопеду та, користуючись тим, що за їхніми діями ніхто не спостерігає, таємно викотили вказаний мопед з подвір`я та покотили по вул.Київській в бік третього мікрорайону, в подальшому розпорядилися ним на власний розсуд, продавши його, чим спричинили потерпілій ОСОБА_10 шкоду у розмірі 7821 грн. Шкода за цим епізодом відшкодована повністю шляхом повернення майна.

Дії ОСОБА_6 стороною обвинувачення було кваліфіковано за ч.2 ст.289 КК України як незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене за попередньою змовою групою осіб.

Крім того, 14.09.2016 року приблизно о 20:00 годині ОСОБА_6 , перебуваючи на ІІІ мікрорайоні в м.Вознесенську, зустрів на вулиці раніше не відомого йому ОСОБА_11 та запропонував йому вжити спиртні напої за місцем проживання знайомої ОСОБА_6 ОСОБА_13 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_4 , де в магазині придбали пляшку горілки та направились за місцем мешкання ОСОБА_13 . Під час вживання спиртних напоїв, ОСОБА_6 помітив у ОСОБА_11 банківську картку «ОщадБанку» та мобільний телефон марки «Nokia», в зв`язку з чим у нього виник умисел та корисливий мотив на таємне викрадення майна, що належить ОСОБА_11 . Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення майна ОСОБА_11 та, усвідомлюючи, що за його діями ніхто не спостерігає та, користуючись безпорадним станом останнього, ОСОБА_6 таємно викрав банківську карту «ОщадБанку», на рахунку якої знаходились грошові кошти в сумі 2500 гривень та мобільний телефон марки «Nokia» чорного кольору вартістю 650 гривень, в середині якого знаходилась сім-карта оператора «Vodafon» вартістю 35 гривень, чим спричинив потерпілому ОСОБА_11 матеріальну шкоду на загальну суму 3185 гривень.

Дії ОСОБА_6 стороною обвинувачення були кваліфіковані за ч.2 ст.185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.

Крім того, в ніч на 06 жовтня 2016 року, більш точного часу не встановлено, ОСОБА_13 та ОСОБА_6 прийшли в гості до знайомого ОСОБА_14 , який проживає за адресою: АДРЕСА_5 , після чого ОСОБА_14 разом з ОСОБА_13 та ОСОБА_6 у приміщенні будинку почали вживати спиртні напої. Під час вживання спиртних напоїв ОСОБА_14 та ОСОБА_13 лягли відпочивати. У цей час ОСОБА_6 побачив, що ОСОБА_14 та ОСОБА_13 заснули, в зв`язку з чим у нього виник умисел та корисливий мотив на таємне викрадення майна, що належить ОСОБА_12 , яка є співмешканкою ОСОБА_14 та в той час була відсутньою за місцем проживання. Реалізуючи свій злочинний умисел на таємне викрадення майна ОСОБА_6 , усвідомлюючи, що за його діями ніхто не спостерігає, таємно викрав з приміщення житлового будинку наступні речі: пилосос марки «Samsung SC 4130» вартістю 1250 гривень, фен для волосся марки «Shivaki SHD-2202» вартістю 145 гривень, електричний конвектор марки «Alpari CH-2004F» вартістю 600 гривень, мікрохвильову піч марки «Alesi SG-823» вартістю 650 гривень, керамічний настінний тепловентилятор марки «Maestro MR-929» вартістю 400 гривень, чим спричинив потерпілій ОСОБА_12 матеріальну шкоду на загальну суму 3045 гривень.

Дії ОСОБА_6 стороною обвинувачення були кваліфіковані за ч.2 ст.185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.

10 травня 2018 року між прокурором ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_6 за участю його захисника адвоката ОСОБА_8 було укладено угоду про визнання винуватості, яка відповідає вимогам ст.468, ч.4 ст.469, 472 КПК України.

Згідно з угодою про визнання винуватості обвинувачений ОСОБА_6 повністю та беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.289, ч.2 ст.185 КК України,та зобов`язався беззастережно визнати обвинувачення в судовому провадженні. Угодою визначено покарання обвинуваченому ОСОБА_6 за ч.2 ст.185 КК України позбавлення волі строком 2 роки; за ч.2 ст.289 КК України у вигляді 5-ти років позбавлення волі, на підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити покарання ОСОБА_6 у вигляді 5-ти років позбавлення волі. Передбачено на підставі ст.75 КК України звільнення ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки; також на період іспитового строку застосувати до ОСОБА_6 наступні обов`язки: на підставі п.п. 1, 2 ч.1 ст.76 КК України зобов`язати обвинуваченого періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання. Передбачено зарахувати попереднє ув`язнення за правилами ч.5 ст.72 КК України.

Угодою встановлено наслідки її укладення та затвердження, відповідно до ч.2 статті 473 КПК України, та наслідки їх невиконання.

09 серпня 2016 року в період часу з 09:30 по 10:30 години, в м.Вознесенську на вул.Київській поблизу будівлі №18, ОСОБА_7 , перебуваючи разом з ОСОБА_6 , помітив мопед марки Fosti «ZN50QT-15D» червоного кольору, рама НОМЕР_1 , двигун НОМЕР_2 , вартістю 7821 грн., який знаходився на території подвір`я загального користування вказаної будівлі. Після чого в них виник умисел, що був спрямований на незаконне заволодіння вказаним транспортним засобом, з метою реалізації якого, шляхом вільного доступу ОСОБА_7 разом із ОСОБА_6 підійшли до вказаного мопеду та, користуючись тим, що за їхніми діями ніхто не спостерігає, таємно викотили вказаний мопед з подвір`я та покотили по вул.Київській в бік третього мікрорайону, в подальшому розпорядилися ним на власний розсуд, продавши його.

Дії ОСОБА_7 стороною обвинувачення було кваліфіковано за ч.2 ст.289 КК України як незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене за попередньою змовою групою осіб.

23 квітня 2018 року між прокурором ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_7 за участю його захисника адвоката ОСОБА_9 було укладено угоду про визнання винуватості, яка відповідає вимогам ст.468, ч.4 ст.469, 472 КПК України.

Згідно з угодою про визнання винуватості обвинувачений ОСОБА_7 повністю та беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.289 КК України,та зобов`язався беззастережно визнати обвинувачення в судовому провадженні. Угодою визначено покарання обвинуваченому ОСОБА_7 за ч.2 ст.289 КК України у вигляді 5-ти років позбавлення волі, на підставі ч.4 ст.70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, з урахуванням покарання, призначеного вироком Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 27.10.2017 року остаточно призначити покарання у вигляді 5-ти років позбавлення волі. Передбачено на підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки; також на період іспитового строку застосувати до ОСОБА_7 наступні обов`язки: на підставі п.п. 1, 2 ч.1 ст.76 КК України зобов`язати обвинуваченого періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання. Вказано, що шкода за цим епізодом відшкодована повністю шляхом повернення майна.

Угодою встановлено наслідки її укладення та затвердження, відповідно до ч.2 статті 473 КПК України, та наслідки їх невиконання.

В судовому засіданні учасники процесу просили суд затвердити угоди на визначених в них умовах. Потерпілі ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 надали прокурору письмові заяви, якими дозволили укладення угод про визнання винуватості.
Враховуючи те, що умови угод про визнання винуватості між прокурором і обвинуваченими, їх форма та зміст відповідають вимогам КПК та КК України, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для затвердження цих угод, виходячи з наступного.

Відповідно п.1 ч.1 ст.468 КПК України між прокурором та обвинуваченим може бути укладена угода про визнання винуватості. Згідно п.1 ч.4 ст.469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо тяжких злочинів, в тому числі й за наявності потерпілих, які надають свою письмову згоду прокурору на укладення такої угоди.

В судовому засіданні встановлено, що обвинувачений ОСОБА_6 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні злочинів, відповідальність за які передбачено ч.2 ст.185, ч.2 ст.289 КК України, а саме таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, а також незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене за попередньою змовою групою осіб. ОСОБА_6 свою вину у вчиненому визнав, вчинив дії, спрямовані на часткове відшкодування шкоди, завданої потерпілим.

В свою чергу, обвинувачений ОСОБА_7 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.289 КК України, а саме незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене за попередньою змовою групою осіб. ОСОБА_15 свою вину у вчиненні злочині визнав. Майно потерпілій повернуте.

Судом роз`яснено, що наслідком затвердження угод про визнання винуватості для прокурора та обвинувачених є обмеження їх права на оскарження вироку, окрім випадків, визначених ч.4 ст.394 КПК України, а для обвинувачених - відмова від здійснення права на справедливий судовий розгляд, під час якого сторона обвинувачення зобов`язана довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують, в тому числі відмова від права мовчати, мати захисника, допитати під час судового розгляду свідків обвинувачення, подати клопотання про виклик свідків і подати докази, що свідчать на його користь. Обвинувачені ОСОБА_6 та ОСОБА_7 розуміють свої права, визначені ч.4 ст.473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, пояснили, що в змозі виконати умови угод в повному обсязі, а також розуміють інші наслідки затвердження угод про визнання винуватості.

Судом встановлено, що умови угод не суперечать вимогам КПК України та КК України, інтересам суспільства, не порушують прав, свобод та інтересів інших осіб, угода укладена на добровільних засадах. Відсутні підстави для відмови в затвердженні угод, які передбачені ч.7 ст.474 КПК України.

Обвинувачені представлені захисниками, що при затвердженні угод про визнання винуватості є обов`язковим з огляду на положення п.8 ч.2 ст.52 КПК України.

Заслухавши думку учасників судового розгляду та враховуючи викладені обставини, суд вважає за можливе затвердити угоди про визнання винуватості від 23 квітня та 10 травня 2018 року, укладені між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_6 , а також між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_7 , за участю їх захисників адвокатів ОСОБА_8 та ОСОБА_9 та призначити обвинуваченим покарання, узгоджене сторонами угод.

Законом України №2046-VІІІ від 18 травня 2017 року «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо правил складання покарань та зарахування строку попереднього ув`язнення», який набрав законної сили 21.06.2017 року, частину п`яту статті 72 КК України викладено в такій редакції: «Попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день або за правилами, передбаченими у частині першій цієї статті».

Отже, зазначений закон погіршує становище обвинуваченого у порівнянні з попередньою редакцією ч.5 ст.72 КК України (закон № 838-VIII від 26.11.2015 року), яка діяла на момент застосування відносно нього попереднього ув`язнення.

Разом з тим, відповідно до положень ч.2 ст.5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що встановлює злочинність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі.

Нова редакція ч.5 ст.72 КК України, порівняно із редакцією від 26.11.2015 року, - внесла зміни до кримінального закону, погіршивши становище особи, а тому відносно ОСОБА_6 слід застосувати ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону України № 838-VIII від 26.11.2015 року та строк попереднього ув`язнення йому має бути зарахований у строк відбування покарання на підставі ч.5 ст.72 КК України в редакції закону № 838-VIII від 26.11.2015 року починаючи з 13.01.2017 року по 27.04.2017 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Аналогічна позиція про зарахування строку попереднього ув`язнення висловлена і в Постанові Верховного Суду від 12 квітня 2018 року справа №520/9223/15-к, провадження №51-1284км18.
Потерпілою ОСОБА_12 було заявлено цивільний позов про стягнення з ОСОБА_6 3045 грн. матеріальної та 5000 грн. моральної шкоди.
Обвинувачений ОСОБА_6 позов потерпілої ОСОБА_12 визнав повністю, - тому суд вважає, що ці вимоги потерпілої підлягають задоволенню в повному обсязі, оскільки ч.2 ст.127 КПК України передбачає, що шкода, завдана кримінальним правопорушенням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову у кримінальному провадженні. Відповідно до ч.5 ст.128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Частина 4 ст.206 ЦПК України передбачає, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, тому суд вважає, що на користь потерпілої ОСОБА_12 слід стягнути шкоду, розмір якої визнано обвинуваченим ОСОБА_6 .

Речові докази та процесуальні витрати відсутні.

Керуючись ст.ст.374, 474, 475 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 10.05.2018 року між прокурором Вознесенської місцевої прокуратури ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за участю його захисника адвоката ОСОБА_8 .

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.185, ч.2 ст.289 КК України та призначити ОСОБА_6 узгоджене сторонами покарання за ч.2 ст.185 КК України у вигляді 2-х (двох) років позбавлення волі; за ч.2 ст.289 КК України у вигляді 5-ти років позбавлення волі. На підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити ОСОБА_6 покарання у вигляді 5-ти років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання з випробовуванням, якщо він протягом 3-х (трьох) років іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає всі покладені на нього обов`язки.

На підставі п.п.1, 2 ч.1 ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_6 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Зарахувати обвинуваченому ОСОБА_6 попереднє ув`язнення у строк покарання у вигляді позбавлення волі, призначеного йому за цим вироком суду, - за правилами, визначеними ч.5 ст.72 КК України ( в редакції закону №838-VIII від 26.11.2015 року чинній на момент застосування відносно нього попереднього ув`язнення), а саме з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, починаючи з 13.01.2017 року по 27.04.2017 року.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_12 задовольнити повністю.

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_6 на користь потерпілої ОСОБА_12 3045 (три тисячі сорок п`ять) грн. матеріальної шкоди та 5000 (п`ять тисяч) грн. моральної шкоди.
Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 23.04.2018 року між прокурором Вознесенської місцевої прокуратури ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за участю його захисника адвоката ОСОБА_9 .

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.289 КК України та призначити ОСОБА_7 узгоджене сторонами покарання у вигляді 5-ти (п`яти) років позбавлення волі. На підставі ч.4 ст.70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, у урахуванням покарання, призначеного вироком Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 27.10.2017 року остаточно призначити ОСОБА_7 покарання у вигляді 5-ти (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування покарання з випробовуванням якщо він протягом 2-х (двох) років іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає всі покладені на нього обов`язки.

На підставі п.п. 1, 2 ч.1 ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_7 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання

Вирок може бути оскаржений з підстав передбачених ч.4 ст.394 КПК України в апеляційний суд Миколаївської області через Вознесенський міськрайонний суд протягом 30 днів з моменту його оголошення, а обвинуваченими в той же строк з дня вручення їм копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарження вироку - після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя (підпис) ОСОБА_1

Згідно оригіналу: Суддя: