В И Р О К
іменем України

23 серпня 2018 року м. Зміїв

Зміївський районний суд Харківської області у складі:
головуючого - ОСОБА_1

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю сторін кримінального провадження:

з боку обвинувачення: прокурора ОСОБА_3 ,

з боку захисту: обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Змієві кримінальне провадження №0000466 по обвинуваченню

у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Слобожанське Зміївського району Харківської області, громадянина України, із середньою освітою, не одруженого, не працючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

-вироком Зміївського районного суду Харківської області від 07.12.1990 року за ч. 140 ч.2 КК України до 2-х років позбавлення волі, на підставі ст.45 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік;

-вироком Балаклійського районного суду Харківської області від 17.03.1993 року за ст.ст. 145 ч.2, 182 ч.1, 145 КК України до 2 років позбавлення волі, з відстрочкою виконання вироку на підставі ст.46-1 КК України строком на 1 рік звільнений за амністією 1992 року;

-вироком Зміївського районного суду Харківської області від 27.11.1995 року за ст. 140 ч.2 КК України до 1 року виправних робіт. Звільнений на підставі ст. 6 Указу Президента України від 18.08.1994 року «Про амністію»;

-вироком Зміївського районного суду Харківської області від 26.06.1988 року за ст.229-6 ч.1 КК України до 2 років позбавлення волі. Звільнений 11.02.2000 року згідно постанови Буринського районного суду Сумської області від 11.02.2000 року на підставі ст. 52 КК України умовно-достроково на не відбутий строк 4 місяці 15 днів;

-вироком Краматорського міського суду Донецької області від 08.08.2002 року за ст. 206 ч. 3 КК України до 4-х років позбавлення волі. Звільнений 25.09.2004 року по відбуттю строку покарання;

-вироком Дзержинського районного суду м. Харків від 16.06.2006 року за ст. 309 ч.2, 69 КК України до 5 місяців арешту. Звільнений 31.08.2006 року по відбуттю строку покарання;

-вироком Московського районного суду м. Харків від 05.03.2007 за ст.395 КК України до 5 місяців арешту. Звільнений 28.03.2008 року по відбуттю строку покарання;

-вироком Київського районного суду м. Харків від 13.03.2009 року за ст. 185 ч.2 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі. Звільнений 07.03.2011 року по відбуттю строку покарання;

-вироком Київського районного суду м. Харків від 12.05.2011 року за ст.185 ч.2 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки;

-вироком Зміївського районного суду Харківської області від 25.03.2015 року за ст. 263 ч.2 КК України до 1 року позбавлення волі, на підставі ст.75 звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік;

-вироком Зміївського районного суду від 18.05.2016 року за ч.1 ст. 309, 71 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 , маючи незняту та непогашену судимість за вчинення умисних злочинів, в тому числі і проти власності, 07.06.2018 року близько 15 години 10 хвилин, підійшов до магазину «АТБ-маркет», розташованого по вул. Ціолковського, 25 в смт. Слобожанське Зміївського району Харківської області, біля якого знаходилась стоянка для велосипедів на якій знаходився велосипед «Україна», що належить ОСОБА_5 , який в цей час перебував у вищевказаному магазині, та переконавшись, що його дії ніким помічені не будуть, шляхом вільного доступу, таємно, протиправно, з корисливих мотивів з метою наживи, викрав велосипед «Україна», вартістю, згідно висновку судово-товарознавчої експертизи №14629 від 25.06.2018, 919 гривень 20 копійок.

ОСОБА_4 викраденим майном розпорядилась на свій розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_5 матеріальний збиток на вищевказану суму.

Сторони кримінального провадження вважали недоцільним дослідження доказів щодо фактичних обставинам справи, які ними не оспорюються. З урахуванням принципів диспозитивності та змагальності сторін кримінального провадження, з огляду на визнання обвинуваченим фактичних обставин, якими обґрунтовано обвинувачення, а також враховуючи думку учасників судового провадження, за відсутності заперечень та сумнівів у добровільності їх позиції, суд на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України обмежився допитом обвинуваченого та дослідженням письмових доказів, які характеризують його особу.

Потерпілий ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився. Надав заяву про розгляд справи за його відсутності, вказав на відсутність до обвинуваченого будь-яких претензій матеріального характеру.

Допитаний в судовому засіданні в якості обвинуваченого ОСОБА_4 вину в інкримінованому йому злочині визнав у повному обсязі, щиро розкаявся, пояснив, що кримінальне правопорушення вчинене ним при вищевикладених обставинах.

Таким чином, суд дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_4 у вчиненні вище зазначеного кримінального правопорушення і його дії правильно кваліфіковані за ч. 2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 , відповідно до ст. 66 КК України, визнається його щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_4 , відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Суд, досліджуючи дані про особу ОСОБА_4 , враховує, що він раніше неодноразово судимий, офіційно не працює, за місцем проживання характеризується задовільно, у лікарів нарколога та психіатра на обліку не перебуває.

При призначенні покарання ОСОБА_4 , враховуючи ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який, відповідно до ст. 12 КК України, є злочином середньої тяжкості, обставини, що пом`якшують покарання, відсутність обставин, що обтяжують покарання, особу обвинуваченого, де за змістом досудової доповіді: з метою виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 та запобіганню вчинення ним повторних кримінальних правопорушень необхідний цілолодобовий контроль за обвинуваченим в умовах ізоляції, суд дійшов висновку, що необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів є покарання у виді арешту.

Враховуючи наявність таких ризиків, як можливість вчинення обвинуваченим нового злочину, та виключення можливості ухилитись від відбування призначеного судом покарання, що передбачено ст. 177 КПК України, суд вважає за необхідне обрати ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Судові витрати стягнути з обвинуваченого.

Питання щодо речових доказів належить вирішити згідно до ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 349, 368-374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:
Визнати ОСОБА_4 винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді арешту на строк 3 (три) місяці.

До набрання вироком законної сили обрати стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у виді тримання під варотою в Харківській УВП-27, взявши його під варту негайно в залі суду.

Початком відбування покарання ОСОБА_4 вважати 23 серпня 2018 року.

Речові докази: велосипед ТМ "Україна", переданий на зберігання потерпілому ОСОБА_5 , вважати йому повернутим.

Стягнути зі ОСОБА_4 на користь держави в особі Харківського НДІСЕ ім. Засл. проф. М.С.Бокаріуса судові витрати за проведення судово-товарознавчої експертизи №14629 від 25.06.2018 у сумі 715 (сімсот п`ятнадцять) грн.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Харківської області через Зміївський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ст. 395 КПК України, якщо таку скаргу не буде подано.

Копію вироку негайно після його проголошення належить вручити обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Головуючий: