АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 11-кп/790/1552/18 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.2 ст.185 КК України
УХВАЛА
Іменем України

17 липня 2018 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:
головуючого - ОСОБА_2 ,
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі - ОСОБА_5 ,
за участю прокурора - ОСОБА_6 ,
обвинуваченого - ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду м. Харкова кримінальне провадження за апеляційною скаргою заступника прокурора Харківської області на вирок Київського районного суду м. Харкова від 22.01.2018р. відносно ОСОБА_7 ,-
ВСТАНОВИЛА:
Вказаним вироком

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Харкова, громадянин України, з середньою освітою, неодружений, непрацюючий, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:
- 04.12.2017р. Московським районним судом м. Харкова за ч.2 ст.185, ч.2 ст.15, ч.2 ст.186, 70 КК України до 4 років позбавлення волі,

засуджений за ч.2 ст.185 КК України до 1(одного) року 6(шість) місяців позбавлення волі.
У відповідності до ч.4 ст.70 КК України приєднано частково відбуте покарання за вироком Московського районного суду м. Харкова від 04.12.2017р. та остаточно призначено 4(чотири) роки позбавлення волі.
Вирішена доля речових доказів та процесуальних витрат у порядку передбаченому ст.ст.100, 124 КПК України.
Згідно вироку, 21.06.2017р. о 13год. 24хв., ОСОБА_7 , знаходячись у магазині BZ208 на ТЦ «Барабашова» у м. Харкові, маючи злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, будучи впевненим, що за його діями ніхто не спостерігає, таємно, шляхом вільного доступу взяв належне ОСОБА_8 майно, а саме: мобільний телефон ТМ Iphone 7 PLUS, вартістю, 25000грн. Після цього, ОСОБА_7 зник з місця скоєння злочину, розпорядившись вказаним майном на власний розсуд, чим спричинив ОСОБА_8 матеріальний збиток на зазначену суму.
В апеляційній скарзі заступник прокурора Харківської області просить вирок скасувати у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, а саме ч.4 ст.70 КК України, що потягло невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого внаслідок м`якості та ухвалити новий, яким призначити остаточне покарання 5 років позбавлення волі.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, з`ясувавши позицію обвинуваченого, який вважав призначене покарання справедливим, перевіривши апеляційні доводи та матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню виходячи з наступних підстав.

Так, згідно ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

З вироку суду (т.4 а.с.49-50) вбачається, що фактичні обставини встановлені згідно ч.3 ст.349 КПК України, що позбавляє права оскаржувати їх в апеляційному порядку.
Дії обвинуваченого, що виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, колегія суддів вважає вірно кваліфікованими за ч.2 ст.185 КК України.
Таким чином, відповідно до раніше наведеної правової норми апеляційна інстанція перевіряючи вирок в частині призначення обвинуваченому покарання виходить з положень ст.65 КК України, що суд призначає покарання у межах, установлених в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Вирішуючи питання про призначення покарання ОСОБА_7 суд першої інстанції врахував: характер і ступінь тяжкості скоєного ним кримінального правопорушення, як і наслідки та конкретні обставини справи; особу обвинуваченого, який раніше судимий, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, не працює, не одружений.
Обставинами, що пом`якшують покарання суд визнав щире каяття та активне сприяння розкриттю злочинів, за відсутністю обставин, які б обтяжували покарання.
З урахуванням наведеного, районний суд прийшов до правомірного висновку, за переконанням колегії суддів, що виправлення ОСОБА_7 можливе лише призначивши йому покарання у вигляді позбавлення волі в межах санкції статті.
Такий підхід на думку, колегія суддів в повній мірі відповідає вимогам матеріального закону і тим критеріям, що наведені у Постанові Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003р. «Про практику призначення судами кримінального покарання».
Отже, колегія суддів приходить до висновку, що з урахуванням наведених вище обставин, які повністю враховані судом першої інстанції при призначення покарання, яке відповідно до ст.414 КПК України неможна визнати явно несправедливим через м`якість, а тому слід вважати справедливим.
Звідси, колегія суддів приходить до висновку, що апеляція прокурора в цій частині задоволенню не підлягає.
Разом з цим, суд першої інстанції при призначенні остаточного покарання у відповідності до ч.4 ст.70 КК України приєднав частково покарання за вироком Московського районного суду м. Харкова від 04.12.2017р. та остаточно призначив теж саме покарання 4(чотири) роки позбавлення волі.
Встановлене, колегією суддів вищенаведене порушення, свідчить про неправильне застосуванням судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність, що відповідно до п.4 ч.1 ст.409 КПК України є підставою для зміни судового рішення, а тому в цій частині апеляція прокурора підлягає задоволенню.
Як вбачається з ч.1 ст.70 КК України при призначенні покарання за сукупністю злочинів остаточне покарання може бути призначене шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або ж шляхом повного чи часткового складання призначених покарань.
Звідси колегія суддів вважає, що відповідно до п.4 ч.1 ст.408 КПК України, якщо зміна вироку не погіршує становища обвинуваченого то суд апеляційної інстанції має право змінити вирок.
Таким чином, виходячи з вищенаведеного, колегія суддів вважає за можливе виправити встановлене порушення шляхом зміни принципу призначення остаточного покарання на поглинення менш суворого покарання більш суворим.
Керуючись ст.ст.405, 407, п.4 ч.1 ст.408, п.4 ч.1 ст.409, ст.413, 419 КПК України, колегія суддів,-
УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу заступника прокурора Харківської області задовольнити частково. Вирок Київського районного суду м. Харкова від 22.01.2018р. відносно ОСОБА_7 в частині призначення остаточного покарання змінити.

У відповідності до ч.4 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначеним вироком Московського районного суду м. Харкова від 04.12.2017р. остаточно призначити ОСОБА_7 покарання 4(чотири) роки позбавлення волі.
Врешті вирок залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Касаційного кримінального суду Верховного суду протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, - у той же строк з моменту отримання копії.

Головуючий

Судді