У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
м. Київ "09" серпня 2018 р.

Слідчий суддя Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , розглянувши клопотання прокурора Київської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_3 про арешт майна у рамках кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000024 від 16.02.2018 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст.190, ч.4 ст.358, ч. 1 ст.365-2 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшло клопотання прокурора Київської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_3 про арешт майна в межах досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000024 від 16.02.2018 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст.190, ч.4 ст.358, ч. 1 ст.365-2 КК України.

Клопотання мотивовано тим, що 02.05.2018 до Дніпровського УП ГУНП в м.Києві надійшла заява про вчинене кримінальне правопорушення від Житлоінвестбуд-УКБ про те, що невстановлені особи, використовуючи завідомо підроблені документи, що посвідчують право власності на житлову квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , здійснили державну реєстрацію права власності на вказану квартиру, заволодівши таким чином майном, що належить комунальному підприємству «Житлоінвестбуд УКБ».

Відповідно до інформації, наданої КП Київської міської ради «Житлоінвестбуд-УКБ», згідно з розпорядженням Київської міської державної адміністрації від 24.05.2004 №850 «Про надання дозволу на реконструкцію та забудову території мікрорайону, обмеженого вулицями Попудренка, Мініна, Червоноткацькою і Червоногвардійською у Дніпровському районі м.Києва» КП «Житлоінвестбуд УКБ» виступило замовником будівництва житлового на Краківській, 13а у Дніпровському районі м.Києва.

Відповідно до витягу із Єдиного реєстру речових прав на нерухоме майно встановлено, що квартира, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , належить на праві власності ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право власності, виданого Головним управлінням житлового забезпечення виконавчого органу Київською міською державною адміністрацією від 09.12.2010.

Водночас, відповідно до п. 1.21 Розпорядження Київської міської державної адміністрації від 18.02.2009 №200 «Про надання жилих приміщень громадянам, відселюваним з будинків, що підлягають знесенню» передбачено надати трикімнатну квартиру АДРЕСА_2 ОСОБА_5 . Та її сім`ї.

На підставі розпорядження Київської міської державної адміністрації від 18.02.2009 №200 та №850 від 24.05.2004 КП «Житлоінвестбуд - УКБ» звернулося до суду із позовною заявою про виселення з будинку, який підлягає знесенню, з наданням їм квартири АДРЕСА_3 .

Відповідно до інформації, наданої КП «Житлоінвестбуд УКБ», жодних правочинів щодо відчуження зазначеної кватири, підприємство не вчиняло.

Вказана квартира обліковується як нереалізована.

З вищевказаного слідує, що невстановлені особи, вчинили дії, направлені на заволодінням майном житловою квартирою, із використанням підроблених документів, розташованою за адресою: АДРЕСА_1 .

Так, в ході досудового розслідування виникла необхідність накладення арешту на майно, а саме: об`єкт житлової нерухомості - квартиру, загальною площею 92,2 кв.м., розташований за адресою: АДРЕСА_1 , право власності на яке зареєстроване за ОСОБА_4 .

Вивчивши клопотання та додані до нього матеріали, заслухавши пояснення прокурора, яка клопотання підтримала, слідчий суддя приходить до наступного.

Згідно ст.ст. 22, 26 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків. Сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України арешт на майно накладається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Речовими доказами згідно ч. 1 ст. 98 КПК України є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

За таких обставин, слідчий суддя враховувати вказану у клопотанні правову підставу для арешту майна; наслідки арешту майна для інших осіб; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження приходить до висновку, що клопотання підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 1-29, 113-115, 131-132, 170-173, 309, 369-372, 376 КПК України, -

УХВАЛИВ:

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на об`єкт житлової нерухомості, загальною площею 92,2 кв.м., розташований за адресою: АДРЕСА_1 , право власності на яке зареєстроване за ОСОБА_4 , із забороною відчуження, користування та розпорядження квартирою.
Ухвала про арешт майна виконується негайно.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: