Провадження № 1-кс/344/7084/18
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2018 року м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , та його захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в рамках кримінального провадження №0001386 від 10.04.2018 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 296, ч. 1 ст. 122 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Слідчий звернувся з вказаним клопотанням, яке погоджено з прокурором в обгрунтування якого посилалася на те, що слідчим відділом Івано-Франківського ВП ГУНП в Івано-Франківській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001386 від 10.04.2018 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 296, ч. 1 ст. 122 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 09.04.2018 о 20 год. 15 хв., ОСОБА_4 , перебуваючи в громадському місці, а саме біля ТРЦ «ВЕЛЕС 555», що по вул. Вовчинецька, 225А, діючи умисно, грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, усвідомлюючи, що він перебуває у громадському місці, нехтуючи загальноприйнятими нормами моралі і поведінки, усвідомлюючи суспільно-небезпечний і протиправний характер своїх дій, передбачаючи їх шкідливі наслідки і свідомо бажаючи настання таких наслідків, проявляючи при цьому елементи вседозволеності та зверхності, виражаючись нецензурною лайкою в присутності великої кількості сторонніх осіб, почав чинити активний фізичний опір представнику влади ОСОБА_6 , що виразилось у штовханині та застосуванні фізичної сили відносно останнього.

В подальшому, ОСОБА_4 , продовжуючи свої хуліганські дії, чинячи опір представнику влади ОСОБА_6 , направився в бік автомобіля марки «ALFA ROMEO», реєстраційний номер НОМЕР_1 та виявивши в замку запалення автомобіля, ключ від автомобіля, сів на місце водія та привів двигун у готовність. З метою недопущення руху транспортного засобу, який є об`єктом підвищеної небезпеки та припинення хуліганських дій ОСОБА_4 , працівник поліції ОСОБА_6 , перебуваючи поза службою та знаходячись біля водійських дверей автомобіля, просунув руку в салон автомобіля, намагався витягнути ключ із замка запалювання та неодноразово подавав ОСОБА_4 вимоги вийти з автомобіля та припинити грубе порушення громадського порядку, на що ОСОБА_4 не відреагував.

ОСОБА_4 , діючи зухвало, вчинив активну протидію виконанню ОСОБА_6 , свого обов`язку по охороні громадського порядку та ввімкнувши важіль коробки передач, розпочав рух транспортного засобу марки «ALFA ROMEO», реєстраційний номер НОМЕР_1 в напрямку автомийки, що по вул. Вовчинецька, 225 в м. Івано-Франківську при цьому, під час руху, умисно утримував ОСОБА_6 за руку.

В наслідок умисних дій ОСОБА_4 , представник влади ОСОБА_6 втратив рівновагу та впав на асфальтне покриття, в результаті чого отримав тілесні ушкодження у вигляді: відкритого перелому нижньої третини правої малогомілкової кістки з раною в нижній третині правої гомілки; саден в ділянках лівого ліктьового суглобу, правого колінного суглобу, лівої стопи, лівого гомілково-ступневого суглоба, які відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 260 від 18.07.2018 відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, як таких, які викликали тривалий розлад здоров`я, і не є небезпечні для життя в момент спричинення.

У вчиненні зазначеного кримінального правопорушення підозрюється ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та житель АДРЕСА_1 , із середньою освітою, українець, громадянин України, згідно ст. 89 КК України раніше не судимий та відносно якого 03.10.2017 скеровано обвинувальний акт до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області за ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 304 КК України.

23 жовтня 2018 року ОСОБА_4 затримано в порядку ст. 208 КПК України та в порядку ст. 277-278 КПК України повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 296 ч. 1 ст. 122 КК України.

Обґрунтованість підозри у вчиненні кримінального правопорушення ОСОБА_4 повністю підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами: показаннями потерпілого ОСОБА_6 , свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , протоколами огляду місця події, впізнання особи за фотознімками та огляду відеозапису, висновком судово-медичної експертизи № 260 та іншими доказами в їх сукупності, які містяться в матеріалах кримінального провадження.

Злочин у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 вчинений проти громадського порядку та моральності, відносяться до категорії злочину середньої тяжкості за вчинення якого, відповідно до ч. 3 ст. 296 КК України, передбачено максимальне покарання у вигляді позбавлення волі на строк до п`яти років.

Крім того, злочин у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 вчинений проти життя та здоров`я, відносяться до категорії злочину середньої тяжкості за вчинення якого, відповідно до ч. 1 ст. 122 КК України, передбачено максимальне покарання у вигляді позбавлення волі на строк до трьох років.

В ході досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених ст. 177 ч. 1 КПК України, а саме:

- п. 1 переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, оскільки ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні злочинів середньої тяжкості, за які відповідно до ч. 3 ст. 296 КК України, передбачено максимальне покарання у вигляді позбавлення волі до п`яти років та усвідомлюючи про неминучість покарання за вчинення злочину може скритися.

- п. 3 - незаконно впливати на потерпілого та свідків у цьому кримінальному провадженні, оскільки вони являються його знайомими та йому відомо про місце їх перебування.

- п. 5 вчиняти інше кримінальне правопорушення, оскільки підозрюваний ОСОБА_4 раніше судимий:

- 21.03.2013 року Тисменицьким районним судом Івано-Франківської області за ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України із застосуванням ст. 69 КК України до 850 гривень штрафу, який 11.12.2015 року сплачений;

- 22.12.2015 року Івано-Франківським міським судом Івано-Франківської області за ч. 2 ст. 190 КК України до 1700 гривень штрафу;

- 03.10.2017 року відносно ОСОБА_4 скеровано обвинувальний акт до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області за ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 304 КК України.

Застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту не можливо, оскільки підозрюваний зможе переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, оскільки ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні злочинів середньої тяжкості, за який відповідно до ч. 3 ст. 296 КК України, передбачено максимальне покарання у вигляді позбавлення волі до п`яти років та усвідомлюючи про неминучість покарання за вчинення злочину може скритися.

Застосування більш м`якого запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання не можливе, оскільки такий вид запобіжного заходу не виключатиме ризики впливу підозрюваного на свідків у ході спілкування з останніми.

Застосування запобіжного заходу у вигляді особистої поруки неможливе, оскільки до органу досудового розслідування не надходило письмових зобов`язань про взяття підозрюваного на поруки.

З урахуванням п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України, при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи, що злочини, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_4 , вчинений із застосуванням насильства, є необхідність не визначати розмір застави.

Перелічені ризики є достатніми для застосування до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав, з підстав викладених в ньому обставини, просив задоволити без визначення застави.

В судовому засіданні захисник підозрюваного просив застосувати до його підзахисного запобіжний захід у вигляді нічного домашнього арешту.

Підозрюваний в судовому засіданні підтримав думку захисника.

Заслухавши прокурора, підозрюваного та його захисника, дослідивши матеріали клопотання, вважаю наступне.

Згідно з вимогами п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського суду з прав людини обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.

Ч. 2 ст. 183 КПК України визначено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

З матеріалів клопотання вбачається, що 23 жовтня 2018 року, ОСОБА_4 затримано в порядку ст. 208 КПК України повідомлено про підозру у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 296 ч. 1 ст. 122 КК України, за які передбачено покарання у вигляді позбавленням волі на строк до пяти років.

Відповідно до практики Європейського суду «розумна підозра» у вчиненні кримінального злочину», про яку йдеться у підпункті «с» п. 1 ст. 5 Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин. Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод вимагає, щоб будь-який захід, яким людина позбавляється волі, відповідав меті ст. 5, а саме захисту особи від свавілля.

У п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» визначено, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series А, № 182).

При цьому, обґрунтована підозра вимагає тільки наявності певних об`єктивних відомостей, які дають підстави для переконання в тому, що особа вірогідно вчинила злочин. За визначенням Європейського суду, «у п-п. «с» п. 1 ст. 5 йдеться про розумну підозру, а не про щиру або сумлінну (bona fide) підозру».

В справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» (1994) Суд визначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтованого обвинувального вироку чи просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Отже враховуючи, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце і підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю матеріалів кримінального провадження, детальний перелік яких міститься у клопотанні та досліджений в судовому засіданні, а слідчий суддя на цьому етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на ті дані, які були надані стороною обвинувачення, наявні всі підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 , злочинів передбачених ч. 3 ст. 296 ч. 1 ст. 122 КК України.

Крім цього, прокурором доведено наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може вчинити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема можливість підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на потерпілого та свідків; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Вирішуючи дане клопотання враховую також вагомість наявних доказів про вчинення ОСОБА_4 вказаного вище злочину, характеризуючі особу підозрюваного дані, його вік, стан здоров`я та майновий стан, міцність соціальних зв`язків, наявність постійного місця проживання.

Отже, враховуючи вищенаведене, вважаю, що в судовому засіданні поза розумним сумнівом доведено відсутність можливості застосування більш м`якого запобіжного заходу, тому клопотання слід задоволити та застосувати щодо ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення застави і саме такий запобіжний захід буде достатнім для забезпечення дієвості даного кримінального провадження.

На підставі ст.ст. 29, 55, 62, 63, 129 Конституції України, керуючись ст.ст. 176-178, 182-183, 193, 194, 196, 197, 202, 205, 309, 376, 395 КПК України, -

У Х В А Л И В :

Клопотання задоволити.

Застосувати щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, неодруженого, непрацюючого, раніше судимого: 21.03.2013 року Тисменицьким районним судом Івано-Франківської області за ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України із застосуванням ст. 69 КК України до 850 гривень штрафу, який 11.12.2015 року сплачений; 22.12.2015 року Івано-Франківським міським судом Івано-Франківської області за ч. 2 ст. 190 КК України до 1700 гривень штрафу; 03.10.2017 року скеровано обвинувальний акт до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області за ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 304 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк шістдесят днів до 22 грудня 2018 року включно.

Тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_4 здійснювати в Івано-Франківській установі виконання покарань № 12.

Ухвала підлягає до негайного виконання після її оголошення, про прийняте рішення повідомити заінтересованих осіб.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора Івано-Франківської місцевої прокуратури ОСОБА_3 .

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1