Справа №: 630/641/17 Провадження №1-кп/630/12/18
У Х В А Л А
02 липня 2018 року м. Люботин

Люботинський міський суд Харківської області

головуючий суддя ОСОБА_1 ,

за участю

прокурора ОСОБА_2 , секретаря судового засідання ОСОБА_3 ,

захисників неповнолітніх обвинувачених ОСОБА_4

ОСОБА_5 ,

ОСОБА_6 ,

законних представників ОСОБА_7

ОСОБА_8 ,

ОСОБА_9

неповнолітніх обвинувачених ОСОБА_10 ,

ОСОБА_11 ,

ОСОБА_12

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Люботин, Харківської області кримінальне провадження відносно неповнолітніх ОСОБА_10 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 185, ч.2 ст. 186, ч. 2 ст. 187 КК України, ОСОБА_11 , обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст. 186, ч.2 ст. 187 КК України, ОСОБА_12 , обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст. 186, ч.2 ст. 187 КК України,

в с т а н о в и в:
ОСОБА_11 , ОСОБА_12 повідомлено про підозру у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст. 186, ч.2 ст. 187 КК України. ОСОБА_10 повідомлено про підозру у вчиненні злочинів, передбачених с.2 ст. 185, ч.2 ст. 186, ч.2 ст. 187 КК України.

Судове засідання призначено на 02 липня 2018 року о 12 год. 00 хв.

В судове засідання з`явилися прокурори, законні представники та захисники неповнолітніх обвинувачених, неповнолітні обвинувачені.

В судовому засіданні прокурор заявила клопотання про продовження неповнолітнім обвинуваченим ОСОБА_12 , ОСОБА_10 раніше обраних запобіжних заходів.

Відповідно до ухвали Люботинського міського суду Харківської області від 04 травня 2018 року відносно ОСОБА_10 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 03 липня 2018 року.

Відносно неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_12 продовжено запобіжний захід у вигляді домашнього арешту до 03 липня 2018 року згідно ухвали Люботинського міського суду Харківської області від 04 травня 2018 року.

Захисник неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_10 ОСОБА_5 заперечував проти задоволення клопотання прокурора, щодо продовження ОСОБА_10 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, посилаючись на наступні обставини.

Прокурором не надано доказів наявності ризиків, на які він посилається в своєму клопотанні, а зазначено лише припущення щодо наявності таких ризиків. Зокрема, ОСОБА_10 не може покинути підконтрольну територію України та перейти на окуповану територію без відома державних установ. Щодо можливості впливу на інших учасників, можливості знищення речових доказів, то ці припущення сторони обвинувачення взагалі нічим не обґрунтовані. Інші ризики, зазначені прокурором в клопотанні, на думку захисника є взагалі незрозумілими та надуманими.

Неповнолітній обвинувачений ОСОБА_10 підтримав думку свого захисника.

Неповнолітній обвинувачений ОСОБА_11 його законний представник та захисник підтримали думку захисників ОСОБА_12 та ОСОБА_10 .

Неповнолітній обвинувачений ОСОБА_12 та його захисник, законний представник не заперечували проти задоволення клопотання, вважаючи обраний запобіжний захід обґрунтованим та достатнім.

Вислухавши доводи сторін кримінального провадження, вирішуючи питання про продовження запобіжного заходу, суд враховує вимоги ст. 29 Конституції України, ст. 9 Загальної Декларації прав людини, ст. 5 Європейської Конвенції про захист прав людини та основних свобод і ст. 12 КПК України, за змістом яких обмеження права особи на свободу й особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках, за встановленою процедурою, а також той факт, що взяття під варту є найбільш суворим запобіжним заходом.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства. Так, згідно зі ст.ст. 7-9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. У рішенні по справі «Летельє проти Франції» від 26.06.1991 Європейський суд з прав людини вказав, що наявність вагомих підстав підозрювати затриманого у вчиненні злочину є неодмінною умовою правомірності тримання під вартою. У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 Європейський суд з прав людини вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства. У рішенні по справі «Харченко проти України» від 10.02.2011 Європейський суд з прав людини вказав, що розумність строку тримання під вартою не може оцінюватись абстрактно, вона має оцінюватись в кожному конкретному випадку залежно від особливостей конкретної справи.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини «Тейс проти Румунії», автоматичне продовження строків тримання під вартою суперечить Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому при вирішення питання про продовження строку тримання під вартою відносно обвинувачених суд виходить не з принципу автоматичного продовження строку тримання під вартою, а з даних матеріалів кримінального провадження, які свідчать про наявність достатніх підстав вважати обґрунтованими посилання прокурора на наявність ризиків, передбачених п.п.1, 3, 5 ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 Кримінально-процесуального кодексу України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Суд, враховуючи, що обставини по справі з часу обрання запобіжного заходу не змінились, а ризики передбачені ст. 177 КПК України, не зменшились, що унеможливлює застосування до обвинуваченого ОСОБА_10 більш м`якого заходу забезпечення кримінального провадження, аналізуючи дані про особу обвинуваченого, а саме: те, що він обвинувачуються в скоєнні зокрема тяжких кримінальних правопорушень, відсутні належні гарантії та підтвердження соціальних зв`язків, які б переважали наявні ризики їх ухилення від суду, вчинення іншого кримінального правопорушення, тиску на потерпілих та свідків, які не були допитані судом, доцільно вирішувати питання про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, вважаючи його таким, що відповідає характеру та тяжкості діяння, що інкримінується обвинуваченому, відповідності особи обвинуваченого та запобіганню можливості перешкоджати інтересам правосуддя, зокрема і ухиленню від суду, а тому, суд приходить до висновку про відсутність на даний час підстав для обрання обвинуваченому інших більш м`яких запобіжних заходів, крім тримання під вартою.

Судом приймаються до уваги доводи захисника ОСОБА_10 - адвоката ОСОБА_5 щодо надуманості доводів сторони обвинувачення та недоведеності ризиків, але приймається до уваги те, що ОСОБА_10 обвинувачується в скоєнні тяжких злочинів, будучи засудженим за вчинення корисливого злочину на шлях виправлення не став, немає жодних родичів на підконтрольній території.

Відповідно до вимог ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

З огляду на те, що ризики, які існували при обранні відносно неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_12 запобіжного заходу у виді домашнього арешту не зникли, суд приходить до висновку про необхідність продовження такого запобіжного заходу на 2 місяці.

Строк дії ухвали суду про обрання закінчується 03 липня 2018 року, однак, судове провадження по даному кримінальному провадженню не закінчено і потребує часу для розгляду, тому строк дії запобіжних заходів, обраних відносно обвинувачених необхідно продовжити.

Згідно зі змістом ст. ст. 131-132 КПК України, запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали суду. Згідно ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Вирішуючи питання про продовження запобіжного заходу суд враховує обставини кримінального провадження, практику Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Керуючись ст.ст. 110, 177, 178, 181, 194, 199 КПК України, -

П О С Т А Н О В И В:
Клопотання прокурора про продовження запобіжних заходів відносно неповнолітніх обвинувачених задовольнити.

Міру запобіжного заходу відносно неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вигляді тримання під вартою в умовах Харківської установи виконання покарань №27 Державної пенітенціарної служби України продовжити на 60 днів до 31 серпня 2018 року включно.

Міру запобіжного заходу відносно неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у вигляді домашнього арешту продовжити на 60 днів до 31 серпня 2018 року включно, заборонивши залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 з 19.00 год. по 07.00 годину наступного дня.

Роз`яснити неповнолітньому обвинуваченому ОСОБА_12 положення ч. 5 ст. 181 КПК України, а саме: працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтись в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань, використовувати засоби контролю.

Копію ухвали для виконання та здійснення контролю за поведінкою неповнолітнього ОСОБА_12 направити до Холодногірського ВП ГУНП України в Харківській області.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя(підпис) ОСОБА_1