Провадження № 1-кс/344/5990/18
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 серпня 2018 року м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , та його захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в рамках кримінального провадження № 0000122 від 21.06.2016, -

В С Т А Н О В И В:

Слідчий звернувся з вказаним клопотанням, яке погоджено з прокурором в обгрунтування якого посилалася на те, що встановлено, 01.04.2016 близько 03 год. 00 хв. ОСОБА_6 знаходилась в приміщенні житлової квартири АДРЕСА_1 , де відпочивала із своїми друзями: ОСОБА_7 та особами на ім`я ОСОБА_8 та ОСОБА_9 .

В цей час ОСОБА_4 за попередньою змовою із ОСОБА_10 , маючи на меті вступити у статеві зносини із ОСОБА_6 зателефонував на мобільний телефон останньої. В ході телефонної розмови, із ОСОБА_6 вони домовились, що потерпіла через 10 хв. вийде на вулицю, поблизу супермаркету «Колібріс», що за адресою вул. Володимира Великого, 22 в м. Івано-Франківську, неподалік будинку, в якому вона проводила час із друзями. Після чого, ОСОБА_6 згідно зазначеної домовленості вийшла на вулицю де побачивши автомобіль марки «ВАЗ 21130» у якому знаходились ОСОБА_4 та ОСОБА_10 присіла на його заднє сидіння.

В подальшому ОСОБА_6 , разом із ОСОБА_4 та ОСОБА_10 вирішили прокататися на автомобілі вулицями м. Івано-Франківська. Будучи на вул. Незалежності ОСОБА_6 звернулася до ОСОБА_4 із проханням відвезти її назад, оскільки їй потрібно повертатись до компанії, із якою вона відпочивала. Однак ОСОБА_4 проігнорувавши прохання потерпілої забрав у неї мобільний телефон, після чого ОСОБА_10 будучи за кермом автомобіля направився, до магазину по вул. Незалежності, 91. Перебуваючи поряд із даним магазином ОСОБА_6 намагалася вийти із даного автомобіля, про те ОСОБА_4 та ОСОБА_10 діючи у попередній змові, застосовуючи фізичне насильство до потерпілої, розпочав тягнути її за волосся та закривати руками рот, тим самим не даючи їй змоги вийти із автомобіля.

Продовжуючи свої злочинні дії ОСОБА_4 та ОСОБА_10 застосовуючи фізичне та психологічне насильство, не даючи змоги потерпілій покинути салон автомобіля, демонструючи, що їхні погрози реальні, поїхали до річки «Бистриця-Надвірнянська», де погрожували втопити ОСОБА_6 .

Будучи під впливом погроз фізичним насильством, сприймаючи їх як реальні, побоюючись за своє життя, ОСОБА_6 вимушена була покоритись їхнім вимогам, та погодилась приїхати до квартири ОСОБА_10 . Приїхавши у двір житлового будинку АДРЕСА_2 , ОСОБА_6 разом із даними хлопцями зайшла до приміщення квартири АДРЕСА_3 .

Знаходячись у приміщенні вказаної житлової квартири діючи за попередньою змовою, ОСОБА_4 та ОСОБА_10 продовжуючи здійснювати психологічний тиск на потерпілу ОСОБА_6 . При цьому ОСОБА_4 діючи умисно, продовжуючи реалізовуючи свій злочинний умисел на задоволення статевої пристрасті природнім способом, усвідомлюючи протиправний характер своїх злочинних дій, умисно застосовуючи фізичне насильство та погрози його застосування, провів ОСОБА_6 до однієї із кімнат вказаної квартири, де примусив ОСОБА_6 вступити з ним у статеві зносини, тобто зґвалтував її.

В ході досудового розслідування ОСОБА_4 рекомендованим листом за адресою реєстрації надіслано повідомлено про підозру у вчиненні злочину передбаченому ч. 3 ст. 152 КК України.

Крім того під час здійснення досудового розслідування надавалися доручення на встановлення місцезнаходження ОСОБА_4 . Згідно отриманих відповідей на виконанні доручення останній за місцем реєстрації відсутній.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та житель АДРЕСА_4 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_5 українець, громадянин України, з неповною середньою освітою, неодружений, непрацюючий, раніше судимий: 28.12.2010 Тисменицьким районним судом Івано-Франківської області за ст. 185 ч. 3 КК України, на підставі ст. 71 КК України на строк до трьох років одного місяця позбавлення волі, 11 листопада 2013 року звільненого по відбутті терміну покарання; 02.06.2015 Івано-Франківським міським судом за ст. 15 ч. 2, ст. 185 ч. 3 та ст. 263 ч. 1 КК України, на підставі ст. 70 ч. 1 КК України на строк до одного року шести місяців позбавлення волі, ідентифікаційний номер платника податків НОМЕР_1 .

Вина ОСОБА_4 повністю підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами: допитом потерпілої ОСОБА_6 , висновком судово-деичної експертизи, протоколом обшуку, протоколом пред`явлення фотознімків для впізнання та іншими матеріалами кримінального провадження у їх сукупності.

Злочин у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 згідно ст. 12 КК України є особливо тяжкими, за вчинення якого відповідно до санкції ч. 3 ст. 152 КК України передбачено максимальне покарання у виді позбавлення волі на строк до дванадцяти років.

В ході досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених ст.177 ч.1 КПК України, а саме:

- п.1 можливість переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки підозрюваний усвідомлює про неминучість покарання за вчинення злочину;

- п.3 незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

- п.4 перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

- п.5 вчиняти інше кримінальне правопорушення, оскільки підозрюваний не має постійного джерела прибутку та являється раніше судимим.

Враховуючи викладене вважаю, що перелічені ризики є достатніми для застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав, з підстав викладених в ньому обставин, просив задоволити.

В судовому засіданні захисник підозрюваного щодо задоволення клопотання заперечила, просила застосувати до її підзахисного запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Підозрюваний в судовому засіданні підтримав думку захисника.

Заслухавши прокурора, підозрюваного та його захисника, дослідивши матеріали клопотання, вважаю наступне.

Згідно з вимогами п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського суду з прав людини обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.

Ч. 2 ст. 183 КПК України визначено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

З матеріалів клопотання вбачається, що ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 22.08.2018 року надано дозвіл на затримання ОСОБА_4 з метою його приводу для участі у розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

23.08.2018 року до суду надійшов лист від Івано-Франківського ВП ГУНП в Івано-Франківській області, про те, що 22.08.2018 року о 15-55 год на підставі ухвали Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 22.08.2018 року було затримано ОСОБА_4 .

22.08.2018 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 152 КК України, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до дванадцяти років.

Відповідно до практики Європейського суду «розумна підозра» у вчиненні кримінального злочину», про яку йдеться у підпункті «с» п. 1 ст. 5 Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин. Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод вимагає, щоб будь-який захід, яким людина позбавляється волі, відповідав меті ст. 5, а саме захисту особи від свавілля.

У п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» визначено, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series А, № 182).

При цьому, обґрунтована підозра вимагає тільки наявності певних об`єктивних відомостей, які дають підстави для переконання в тому, що особа вірогідно вчинила злочин. За визначенням Європейського суду, «у п-п. «с» п. 1 ст. 5 йдеться про розумну підозру, а не про щиру або сумлінну (bona fide) підозру».

В справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» (1994) Суд визначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтованого обвинувального вироку чи просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Отже враховуючи, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце і підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю матеріалів кримінального провадження, детальний перелік яких міститься у клопотанні та досліджений в судовому засіданні, а слідчий суддя на цьому етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на ті дані, які були надані стороною обвинувачення, наявні всі підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 , злочину передбаченого ч. 3 ст. 152 КК України.

Крім цього, прокурором доведено наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може вчинити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема можливість підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідків; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Вирішуючи дане клопотання враховую також вагомість наявних доказів про вчинення ОСОБА_4 вказаного вище злочину, характеризуючі особу підозрюваного дані, його вік, стан здоров`я та майновий стан, міцність соціальних зв`язків, наявність постійного місця проживання, а також наявність судимості.

Отже, враховуючи вищенаведене, вважаю, що в судовому засіданні поза розумним сумнівом доведено відсутність можливості застосування більш м`якого запобіжного заходу, тому клопотання слід задоволити та застосувати щодо ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення застави і саме такий запобіжний захід буде достатнім для забезпечення дієвості даного кримінального провадження.

На підставі ст.ст. 29, 55, 62, 63, 129 Конституції України, керуючись ст.ст. 176-178, 182-183, 193, 194, 196, 197, 202, 205, 309, 376, 395 КПК України, -

У Х В А Л И В :

Клопотання задоволити.

Застосувати щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_4 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_5 українця, громадянина України, з неповною середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, ідентифікаційний номер платника податків НОМЕР_1 , раніше судимого: 28.12.2010 Тисменицьким районним судом Івано-Франківської області за ст. 185 ч. 3 КК України, на підставі ст. 71 КК України на строк до трьох років одного місяця позбавлення волі, 11 листопада 2013 року звільненого по відбутті терміну покарання; 02.06.2015 Івано-Франківським міським судом за ст. 15 ч. 2, ст. 185 ч. 3 та ст. 263 ч. 1 КК України, на підставі ст. 70 ч. 1 КК України на строк до одного року шести місяців позбавлення волі, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк шістдесят днів до 21 жовтня 2018 року включно.

Тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_4 здійснювати в Івано-Франківській установі виконання покарань № 12.

Ухвала підлягає до негайного виконання після її оголошення, про прийняте рішення повідомити заінтересованих осіб.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора відділу прокуратури Івано-Франківської області ОСОБА_3 .

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду Івано-Франківської області протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1