Справа №592/2032/18 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/788/539/18 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Справи в порядку виконання судових рішень у кримінальних справах
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 липня 2018 року колегія суддів з розгляду справ та матеріалів кримінального судочинства Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у порядку письмового провадження матеріали кримінального провадження № 592/2032/17 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_5 на ухвалу Ковпаківського районного суду м. Суми від 22 березня 2018 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, -

ВСТАНОВИЛА:

27 лютого 2018 року до Ковпаківського районного суду м. Суми звернувся засуджений вироком Московського районного суду м. Харкова від 27 травня 2016 року за ч.3 ст.187 КК України ОСОБА_6 з клопотанням про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, з мотивів того, що він відбув 2/3 частини покарання і до нього можуть бути застосовані положення ст.82 КК України, він позитивно характеризується та став на шлях виправлення.

Ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми від 22 березня 2018 року відмовлено у задоволенні вказаного клопотання. Своє рішення суд мотивував тим, що поведінка засудженого ОСОБА_6 , його ставлення до праці, додержання режиму відбування покарання мають ситуативний характер та не дають беззаперечних підстав для заміни невідбутої частини покарання більш м`яким.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням захисник ОСОБА_5 подала апеляційну скаргу, в якій просить задовольнити клопотання засудженого ОСОБА_6 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким відносно нього.

В обґрунтування поданої апеляційної скарги захисник ОСОБА_5 посилається на те, що на час розгляду клопотання ОСОБА_6 відбув більше 2/3 частини призначеного покарання, навчається у Сумському навчальному центрі №116 за спеціальністю «слюсар-ремонтник», не має стягнень та не порушує режиму відбування покарання. Вказує на те, суд поклав в основу рішення характеристику ДУ «Сумська виправна колонія (№116)» від 20.12.2017 р. хоч, вказане клопотання засудженого розглядалось судом 22.03.2018 р., та представником установи відбування покарання інші характеристики на час його розгляду не надавались, натомість, суд належним чином не оцінив виключно позитивну характеристику відносно ОСОБА_6 , яка була надана суду. Окрім того, вказує, що в установі відбування покарання відсутня робота за спеціальністю ОСОБА_6 і саме дана обставина є причиною, через яку він не працевлаштований та зауважує на тому, що вказаний факт підтвердив і представник установи відбування покарання, який пояснив суду, що у колонії є робота, яка потребує спеціальної підготовки, зокрема деревообробка та інші спеціальності, якими засуджений не володіє.

До початку судового розгляду від захисника ОСОБА_5 та прокурора ОСОБА_7 надійшли заяви про можливість слухання справи за їх відсутності.

Приймаючи до уваги те, що учасники процесу не приймають участі в розгляді кримінального провадження апеляційним судом, колегія суддів вважає необхідним ухвалити рішення за результатами письмового провадження, керуючись при цьому ст.406 КПК України.

Заслухавши суддю-доповідача щодо суті ухвали суду та поданої апеляційної скарги, дослідивши матеріали кримінального провадження і особової справи засудженого, піддавши аналізу доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів провадження, з 05.09.2017 р. ОСОБА_6 відбуває покарання в ДУ «Сумська виправна колонія (№116)», призначене вироком Московського районного суду м. Харкова від 27 травня 2016 року за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України у вигляді 8 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного майна.

Відповідно до положень ст.82 КК України заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можлива після фактичного відбуття засудженим не менше 2/3 строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин.

Враховуючи те, що на час розгляду справи засуджений ОСОБА_6 фактично відбув більше 2/3 строку покарання, до нього можуть бути застосовані положення ст.82 КК України про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким.

Згідно роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України від 26.04.2002 р. № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», рішення про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким можливе лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений став на шлях виправлення.

Висновок суду про те, що засуджений став на шлях виправлення повинен ґрунтуватися на всебічному врахуванні даних про поведінку засудженого і його ставлення до праці за весь час відбування покарання, а не за час, який безпосередньо передує настанню строку, після відбування якого можливе застосування положень ст.82 КК України про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким.

При цьому, прийняття рішення про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким не є обов`язковим, а залежить від переконаності суду в тому, що засуджений дійсно став на шлях виправлення та підтвердив це своєю зразковою поведінкою, ставленням до праці, відсутністю стягнень та додержанням режиму відбування покарання.

На думку колегії суддів, судом першої інстанції були належним чином досліджені відомості про особу засудженого, зокрема, його характеристики, відомості про наявні стягнення і заохочення, довідка № 16 від 12.03.2018 р. з Сумського навчального центру № 116 Управління державної пенітенціарної служби України в Сумській області, яка підтверджує той факт, що ОСОБА_6 дійсно навчається в Сумському навчальному центрі №116 за спеціальністю «Слюсар-ремонтник» з 01.09.2017 р., у зв`язку з чим суд першої інстанції прийшов до правильних висновків щодо необхідності відмови у задоволенні клопотання, з чим погоджується і колегія суддів.

Такий висновок суду узгоджується з доказами, які містяться у матеріалах провадження та свідчать про те, що засуджений ОСОБА_6 за весь час відбування покарання не проявляв того ступеню сумлінної поведінки та ставлення до праці, які б могли свідчити про те, що він став на шлях виправлення.

Так, з наявної в матеріалах справи довідки про заохочення та стягнення вбачається, що засуджений ОСОБА_6 за час відбування покарання стягнень та заохочень не мав (а.о.с.172).

Окрім того, в матеріалах особової справи наявні характеристики з ДУ «Харківський слідчий ізолятор» відносно засудженого ОСОБА_6 , та ДУ «Сумська виправна колонія «№ 116)» від 26.09.2017 р. та від 20.12.2017 р. за змістом яких вбачається, що до ДУ «Сумська виправна колонія «№ 116)» прибув 05.09.2017 р. із «Харківської установи виконання покарань №27», де до праці він не залучався, вимог режиму утримання не порушував, стягнень та заохочень не мав. В сукупності з вказаних характеристик вбачається, що за час відбування покарання в ДУ «Сумська виправна колонія (№ 116)» засуджений ОСОБА_6 на шлях виправлення не став, характеризується посередньо, працевлаштований не був, проте потребує періодичного спонукання до виконання поставлених завдань. До заходів, які сприяють становленню засуджених на життєву позицію, яка відповідає правовим нормам і вимогам суспільно-корисної діяльності ставиться посередньо. Хоч і приймає участь у програмах диференційованого виховного впливу на засуджених «Підготовка до звільнення», проте заплановані заходи відвідує не завжди. Участі в суспільно-корисній праці та житті установи не приймає. З цих же характеристик вбачається, що в особистості засудженого ОСОБА_6 ще спостерігаються ознаки того, що він може вчинити правопорушення (а.о.с.36. 152, 169), про що зазначив і суд першої інстанції та з чим погоджується колегія суддів.

Так, з наданої засудженим ОСОБА_6 характеристики з Сумського навчального центру № 116 можна зробити висновок, що він зарекомендував себе як добросовісний і відповідальний учень, проте навчання спеціальності є лише однією складовою виправлення засуджених і не є свідченням того, що засуджений ОСОБА_6 позитивно характеризується в цілому.

Зі змісту всіх вказаних характеристик в сукупності, матеріалів особової справи та кримінального провадження не можна зробити висновок про позитивну динаміку змін в поведінці засудженого, яка б беззаперечно свідчила про те, що засуджений ОСОБА_6 дійсно став на шлях виправлення. Вказаний факт було підтверджено в судовому засіданні і представником установи відбування покарань, який охарактеризував засудженого ОСОБА_6 як особу, яка своєю поведінкою та ставленням до праці не довела того, що стала на шлях виправлення, і як таку, до якої застосування положень ст.82 КК України наразі є недоцільним і передчасним.

З огляду на це, доводи захисника ОСОБА_5 з приводу того, що, суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні клопотання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким відносно ОСОБА_6 не врахував його позитивну характеристику, відсутність стягнень, дотримання режиму відбування покарання, є безпідставними та спростовуються вищевикладеним.

Що стосується доводів захисника ОСОБА_5 з приводу того, що в ДУ «Сумська виправна колонія (№ 116)» відсутня робота за спеціальністю ОСОБА_6 і саме дана обставина є причиною, через яку він не працевлаштований, то вони не заслуговують на увагу колегії суддів, оскільки під час прослуховування звукозапису судового засідання було встановлено, що представник установи відбування покарання ОСОБА_8 зауважував на тому, що в колонії є різні вакансії, зокрема і ті, які не потребують спеціальної підготовки, як на це вказує в апеляційній скарзі захисник. Окрім того, ні засудженим ОСОБА_6 , ні захисником ОСОБА_5 не надавались відомості про те, що ОСОБА_6 намагався працевлаштуватись в установі відбування покарання, що спростовує доводи захисника в цій частині.

Отже, матеріалами кримінального провадження та особової справи повністю підтверджуються висновки суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення клопотання засудженого ОСОБА_6 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, оскільки поведінка засудженого і його ставлення до праці за весь період перебування у виправній установі не дають безумовних підстав вважати, що він став на шлях виправлення.

Таким чином, підстави для задоволення апеляційної скарги захисника ОСОБА_5 відсутні, оскільки рішення суду ухвалено згідно з нормами кримінального процесуального закону та на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, з наведенням в ухвалі належних і достатніх мотивів та підстав.

За таких обставин, оскаржувана ухвала є обґрунтованою та відповідає вимогам КПК України, підстав для її скасування, як про це поставлено питання в апеляційній скарзі захисника, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів -

УХВАЛИЛА:

Ухвалу Ковпаківського районного суду м. Суми від 22 березня 2018 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, залишити без змін, а апеляційну захисника ОСОБА_5 без задоволення.

Ухвала набирає чинності негайно та оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

.