АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 11-кп/796/885/2018 Головуючий в 1 інст.: ОСОБА_1
Категорія КК: ч.3 ст. 185 КК України Доповідач: ОСОБА_2

У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 травня 2018 року м. Київ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретарів судового засідання ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
за участю учасників кримінального провадження:
прокурорів ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,
захисника ОСОБА_11 ,
в с т а н о в и л а:
Приймаючи рішення про повернення обвинувального акту прокурору, суд першої інстанції встановив в підготовчому судовому засіданні, що обвинувачений ОСОБА_8 по національності є чеченцем, громадянином іншої держави, не розуміє ні українську, а ні російську мову, однак всі письмові докази в кримінальному провадженні складені українською мовою.
Також судом першої інстанції встановлено, що обвинувальний акт не перекладений на мову, яка є зрозумілою для ОСОБА_8 , а саме чеченську, що порушує його право на належний захист від пред`явленого звинувачення та роз`яснення обвинуваченому його суті.
Крім того, захисник повідомив у судовому засіданні, що у матеріалах провадження відсутні докази на рахунок того, що ОСОБА_8 під час досудового розслідування було запропоновано послуги перекладача (перекладач з чеченської мови) та він від таких послуг відмовився.
З урахуванням наведених підстав, суд прийшов до висновку, що наведені обставини суттєво порушують право ОСОБА_8 на захист та можливість обрати відповідні засоби захисту від пред`явленого йому звинувачення, що свідчить про порушення вимог кримінального процесуального кодексу України, а тому, суд прийшов до висновку про необхідність повернення на підставі ч. 3 ст. 314 КПК України обвинувального акту прокурору, як такого, що не відповідає вимогам закону.
Не погоджуючись з ухвалою суду прокурор Київської місцевої прокуратури № 4 ОСОБА_12 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 05 лютого 2018 року скасувати та призначити новий розгляд обвинувального акта в суді першої інстанції зі стадії підготовчого судового засідання.
На обґрунтування апеляційної скарги, прокурор Київської місцевої прокуратури № 4 ОСОБА_12 , зазначає, що суд першої інстанції безпідставно посилається на те, що прокурором, в порушення вимог п. 18 ч. 3 ст. 42 КПК України обвинувальний акт вручено громадянину Російської Федерації, уродженцю с. Бердакель, Грозненського району, республіки Чечні на російській мові, яка для нього не є рідною та нею він володіє лише на низькому побутовому рівні.
Підтвердженням того, що обвинувачений ОСОБА_8 вільно володіє російською мовою є вирок Дніпровського районного суду від 03.10.2017 року по даному кримінальному провадженні, який в подальшому був скасований Апеляційним судом м. Києва.
Вищевказане свідчить про введення в оману суду обвинуваченим ОСОБА_8 з метою уникнення відповідальності останнім, а також необ`єктивний підхід суду до вирішення питання щодо відповідності обвинувального акту вимогам ст. 291 КПК України.
Також апелянт зазначає, що повернення обвинувального акту з вказаних підстав протирічить положенням чинного КПК України, а саме вимогам ст. 314 КПК України, так як суд у підготовчому судовому засіданні розглядав кримінальне провадження по суті, що є істотним порушенням кримінального процесуального закону.
Іншими учасниками судового провадження, які мають право подати апеляційну скаргу, вирок суду першої інстанції в апеляційному порядку не оскаржений.
Заслухавши доповідь судді, прокурора, який підтримав подану апеляційну скаргу, захисника, який заперечували щодо апеляційної скарги прокурора, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів уважає, що апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до вимог чинного законодавства, зокрема ч. 3 ст. 314 КПК України, зі стадії підготовчого судового засідання суд має право повернути обвинувальний акт прокурору у тому випадку, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.
Приймаючи рішення про повернення обвинувального акта прокурору, суд першої інстанції встановив, що обвинувачений ОСОБА_8 по національності є чеченцем, громадянином іншої держави, не розуміє ні українську, а ні російську мову, однак всі письмові докази в кримінальному провадженні складені українською мовою.
Також встановив, що обвинувальний акт не перекладений на мову, яка є зрозумілою для ОСОБА_8 , а саме чеченську, що порушує його право на належний захист від пред`явленого звинувачення та роз`яснення обвинуваченому його суті.
На думку колегії суддів, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про те, що обвинувальний акт не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, згідно якої визначаються вимоги, які ставляться до обвинувального акту.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 29 КПК України кримінальне провадження здійснюється державною мовою. Сторона обвинувачення, слідчий суддя та суд складають процесуальні документи державною мовою.
Особа повідомляється про підозру у вчиненні кримінального правопорушення державною мовою або будь-якою іншою мовою, якою вона достатньо володіє для розуміння суті підозри у вчиненні кримінального правопорушення.
Частина 3 статті 29 КПК України передбачає, що слідчий суддя, суд, прокурор, слідчий забезпечують учасникам кримінального провадження, які не володіють чи не достатньо володіють державною мовою, право давати показання, заявляти клопотання і подавати скарги, виступати в суді рідною або іншою мовою, якою вони володіють, користуючись у разі необхідності послугами перекладача в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Міжнародний пакт про громадянські і політичні права (п. п. «а» і «в» ч. 3 ст. 14) і Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (ч. 2 ст. 5 і п. «е» ч. 3 ст. 6) закріплюють гарантії прав людини і правосуддя, згідно з якими кожній особі має бути невідкладно і детально повідомлено зрозумілою для неї мовою про характер і підстави пред`явленого їй обвинувачення.
Отже, у обвинувальному акті викладені фактичні обставини кримінального правопорушення та усі інші відомості, які передбачені ст. 291 КПК України, на українській мові, яку не розуміє обвинувачений ОСОБА_8 , щодо належного повідомлення йому зрозумілою мовою про пред`явлене обвинувачення - відомості відсутні.
Стосовно доводів апелянта про те, що обвинувачений ОСОБА_8 вільно володіє російською мовою є вирок Дніпровського районного суду від 03.10.2017 року по даному кримінальному провадженні, який в подальшому був скасований Апеляційним судом м. Києва, то вони є безпідставними, так як і сам апелянт зазначає, що даний вирок був скасований, що і підтверджується матеріалами справи, тому колегія суддів не може брати даний вирок суду до уваги.
Також є доречним посилання суду першої інстанції на статтю 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка вказує на те, що кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має бути негайно і детально поінформований зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та відповідно про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (рішення від 20.04.2006 року в справі "І.Н. та інші проти Австрії").
Тому доводи апеляційної скарги прокурора колегія суддів вважає необґрунтованими.
Враховуючи, що зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, таким як забезпечення права на захист, колегія суддів приходить до висновку про відмову у задоволенні вимог за апеляційною скаргою прокурора та залишення ухвали суду без змін.
Керуючись ст.ст. 291, 404, 405, 407, 419 КПК України колегія суддів Апеляційного суду м.Києва, -
п о с т а н о в и л а:
Апеляційну скаргу прокурора Київської місцевої прокуратури № 4 ОСОБА_12 , - залишити без задоволення.
Ухвала касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

_____________ _____________ ____________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4