КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження №11-кп/824/373/2018
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26 жовтня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:
головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду матеріали кримінального провадження №0000201 по обвинуваченню
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Комарівка Вінницької області, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.382 КК України, за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 на вирок Голосіївського районного суду міста Києва від 10 квітня 2018 року,
В С Т А Н О В И Л А:
Вироком Голосіївського районного суду міста Києва від 10 квітня 2018 року ОСОБА_7 визнано невинуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.1 ст.382 КК України та виправдано, за відсутністю в його діянні складу кримінального правопорушення.
За вироком суду ОСОБА_10 визнаний невинуватим та виправданий за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.382 КК України, який полягає в умисному невиконанні рішення суду за наступних обставин.
Будинок по АДРЕСА_2 перебуває у власності та на самообслуговуванні об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Автобус 1». Державна реєстрації ОСББ «Автобус 1» проведена 16.07.1997 у відповідності до вимого ст.24 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців» та Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку».
Відповідно до вимог ст.10 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» та статуту ОСББ «Автобус 1» для керівництва поточною діяльністю об`єднання обирається правління із числа членів об`єднання, які згідно з п.5.1 статуту являються власниками квартир, будь-яких приміщень у житловому будинку. Членство, згідно з п.5.3 статуту ОСББ «Автобус 1», в об`єднанні припиняється з часу втрати членом об`єднання права власності на приміщення у зв`язку з відчуженням або з інших підстав, передбачених чинним законодавством.

Правління в свою чергу обирає голову правління, який відповідно до п.9.16 статуту ОСББ «Автобус 1» забезпечує виконання рішень, діє без довіреності від імені об`єднання, укладає в межах своєї компетенції угоди, розпоряджується коштами об`єднання відповідно до затвердженого кошторису.

У разі відсутності голови правління його обов`язки виконує заступник, що передбачається п.9.17 статуту ОСББ «Автобус 1».

Однак, 11.12.2011, в порушення вимог чинного законодавства та статуту ОСББ «Автобус 1», ОСОБА_7 , який на час обрання не мав власності у будинку АДРЕСА_3 , було призначено на посаду голови правління.
Після цього, ОСОБА_11 та ОСОБА_12 звернулися до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом про визнання недійсним та протиправним рішення загальних зборів ОСББ «Автобус 1» від 11.12.2011 в частині обрання до складу правління ОСББ «Автобус 1» ОСОБА_7 та призначення останнього головою правління об`єднання.

В обґрунтування позовних вимог позивачі зазначили, що 11.12.2011 на загальних зборах ОСББ «Автобус 1» ОСОБА_7 обрано до складу правління ОСББ «Автобус 1», а потім і головою правління в порушення п.п.5.1, 6.1.4 статуту ОСББ «Автобус 1» та ч.1 ст.9 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» від 29.11.2001, так як у ОСОБА_7 немає власності житлового/нежитлового приміщення в будинку по АДРЕСА_3 .
Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 28.04.2014, постановленим за результатами розгляду цивільної справи № 752/17952/13-ц, позов ОСОБА_11 та ОСОБА_12 до ОСББ «Автобус 1» про визнання рішення загальних зборів ОСББ «Автобус 1» від 11.12.2011 недійсним та протиправним в частині обрання до складу правління ОСББ «Автобус 1» та головою правління ОСОБА_7 задоволено. Визнано недійсним та протиправним рішення загальних зборів ОСББ «Автобус 1» від 11.12.2011, яке оформлено протоколом загальних зборів ОСББ «Автобус 1» від 11.12.2011 в частині обрання до складу правління ОСББ «Автобус 1» та головою правління ОСОБА_7 задоволено.

Зазначене рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 28.04.2014 набрало законної сили 12.05.2014.

Згідно ч.5 ст.124 Конституції України, судові рішення ухвалюються судами іменем України та є обов`язковими до виконання на всій території України.

Приблизно у період часу з 28.04.2014 по 13.05.2014, при невстановлених слідством обставинах, у ОСОБА_7 виник злочинний умисел, направлений на небажання виконати рішення суду, що набрало законної сили.

Всупереч рішенню Голосіївського районного суду м. Києва від 28.04.2014, ОСОБА_7 з метою уникнення відповідальності та ухилення від виконання рішення суду, складено протокол засідання Правління ОСББ «Автобус 1» № 24 від 13.05.2014, в якому в п.2 зазначено, що членами Правління ОСББ «Автобус 1» прийнято рішення призначити ОСОБА_7 виконуючим обов`язки головою правління.

Однак, ОСББ «Автобус 1» є юридичною особою, яка створюється без мети одержання прибутку для здійснення функцій, передбачених Законом України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку». Тому на ОСББ «Автобус 1» не поширюються норма ч.3 ст.65 Господарського кодексу України, яка зобов`язує призначати (обирати) керівника підприємства. Натомість, згідно п.9.16 статуту ОСББ «Автобус 1» до компетенції правління ОСББ «Автобус 1» належить обирати голову правління та його заступника.

На підставі протоколу засідання правління ОСББ «Автобус 1» № 24 від 13.05.2014 року ОСОБА_7 , відверто ігноруючи рішення суду, не бажаючи його виконувати та добровільно скласти покладені на нього обов`язки голови правління, хоча останній зобов`язаний був і мав реальну можливість виконати судове рішення, продовжив незаконно виконувати організаційно-розпорядчі та адміністративно-господарські функції голови правління.

Так, ОСОБА_7 , до якого звернуто виконання рішення суду, що набрало законної сили, не вживаючи заходів щодо його виконання, неправомірно, в порушення вимог чинного законодавства та статуту ОСББ «Автобус 1», виступає у відповідних державних органах, установах та організаціях як голова правління ОСББ «Автобус 1», тим самим незаконно обіймаючи посаду голови правління з моменту вступу 12.05.2014 в законну силу рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 28.04.2014.

Відповідно до листа № 6/33/5298 від 29.04.2015 Міністерства Юстиції України ОСОБА_7 не може виконувати обов`язки голови правління ОСББ «Автобус 1», оскільки рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 28.04.2014 набрало законної сили.

В поданій апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні просить вирок суду скасувати, в зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, істотним порушенням судом вимог кримінального процесуального закону та неправильним застосування норм матеріального права.
В обґрунтування невідповідності висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження посилається на те, що суд першої інстанції безпідставно відкинув докази сторони обвинувачення, якими доводиться винуватість ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому злочину.
За доводами апелянта, суд не взяв до уваги протокол проведення зборів правління ОСББ «Автобус-1» від 13.05.2014, зі змісту якого вбачається, що ОСОБА_7 після ухвалення рішення суду, яким визнано недійсним обрання його головою правління об`єднання з тих підстав, що він не є власником квартири у багатоквартирному будинку, ініціював загальні збори та доповів про таке рішення. Проте, маючи на меті ухилення від виконання вказаного рішення суду та збереження повноважень, ОСОБА_7 створив умови, за яких його було обрано на посаду виконуючого обов`язки голови правління.
Також судом не надано належної оцінки показанням свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 про те, що ОСОБА_7 , знаючи про рішення суду, всіляко намагався уникнути його виконання та залишитись на посаді голови правління ОСББ.
При цьому, судом необґрунтовано взято до уваги показання свідків лише частково і в тій мірі, яка підтверджує показання обвинуваченого, що може свідчити про необ`єктивність та упередженість суду. Такі висновки суду, у яких безпідставно та невмотивовано взято до уваги одні показання і відкинуто інші, призвели до спотворення фактів і невідповідності рішення суду обставинам вчинення кримінального правопорушення.
З урахуванням викладеного прокурор вважає, що судом першої інстанції допущені істотні порушення вимог кримінального процесуального закону при розгляді даного провадження, які перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення, що є підставою для скасування судового рішення.
За наслідками апеляційного розгляду просить вирок суду скасувати та ухвалити новий, яким визнати ОСОБА_7 винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.382 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 700 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. На підставі ч.2 ст.62 КК України призначити додаткове покарання у виді позбавлення права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих функцій на строк 2 роки.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, яка підтримала подану апеляційну скаргу та просила її задовольнити, обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника, які заперечували проти апеляційних доводів прокурора та вважали рішення суду законним і обґрунтованим, дослідивши за клопотанням учасників судового провадження матеріали кримінального провадження та проаналізувавши апеляційні доводи, провівши судові дебати та заслухавши останнє слово обвинуваченого, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Рішення суду про необхідність виправдання ОСОБА_7 мотивоване тим, що на обґрунтування обвинувачення органом досудового розслідування не надано достатніх та переконливих доказів того, що саме ОСОБА_7 вчинялися дії, спрямовані на ухилення від виконання рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 28.04.2014.
Судом визнано недопустимими доказами ксерокопії наданих прокурором документів, зокрема самого рішення, яке не було виконане, оскільки, всупереч вимогам закону, суду не надано для порівняння їх оригінали, а також не доведено правомірність їх отримання на стадії досудового розслідування.
Суд також зауважив, що у рішенні суду не зазначено, що воно стосується саме ОСОБА_7 та що на його виконання він має вчинити певні дії. Не надано доказів того, що вказане рішення зверталося до виконання.
Крім цього, суд дійшов висновку про відсутність висунутого ОСОБА_7 обвинувачення, оскільки постанова про призначення групи прокурорів, зокрема прокурора ОСОБА_14 , не підписана керівником місцевої прокуратури, а тому ОСОБА_14 , не мав повноважень на затвердження обвинувального акта.
Суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення в межах апеляційної скарги прокурора у кримінальному провадженні.

Відповідно до вимог ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Положеннями статті 94 КПК України визначено, що слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Згідно з ч.1 ст.368 КПК України суд, ухвалюючи вирок, крім іншого, повинен вирішити: чи мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується особа; чи містить це діяння склад кримінального правопорушення і якою статтею закону України про кримінальну відповідальність він передбачений, чи винен обвинувачений у вчиненні цього кримінального правопорушення.

Суд першої інстанції, оцінивши кожний доказ, наданий як стороною обвинувачення, так і стороною захисту з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, дійшов висновку про необхідність виправдання ОСОБА_7 на підставі п.3 ч.1 ст.373 КПК України, оскільки стороною обвинувачення не доведено, що в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення.

Колегія суддів вважає такий висновок суду першої інстанції законним, обґрунтованим та вмотивованим, з огляду на наступне.

Згідно з п.3 ч.1 ст.373 КПК України виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено, що в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення.

Ухвалюючи виправдувальний вирок стосовно ОСОБА_7 , суд першої інстанції виходив з того, що органом досудового розслідування не надано належних та допустимих доказів того, що ОСОБА_7 своїми діями намагався ухилитися від виконання рішення суду.

Диспозицією ч.1 ст.382 КК України, яка інкримінується ОСОБА_7 , передбачена відповідальність за умисне невиконання вироку, рішення, ухвали, постанови суду, що набрали законної сили.

Невиконання судового рішення полягає у невжитті особою, до якої звернуто виконання рішення, що набрало законної сили, заходів щодо його виконання. Невиконання може виражатися в прямій відмові його виконати або в ухиленні від виконання.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 28.04.2014, яке набрало законної сили 12.05.2014, визнано недійсним та протиправним рішення загальних зборів ОСББ «Автобус 1» від 11.12.2011, яке оформлено протоколом загальних зборів ОСББ «Автобус 1» від 11.12.2011, в частині обрання до складу правління ОСББ «Автобус 1» та головою правління ОСОБА_7 .

У зв`язку з цим у відповідності до положень п.9.16 статуту ОСББ «Автобус-1» 13.05.2014 було проведено засідання правління ОСББ, оформлене протоколом №24, на якому прийнято рішення про призначення виконуючим обов`язки голови правління знову-таки ОСОБА_7 на строк до чергових загальних зборів об`єднання.

Таким чином, повноваження виконувача обов`язки голови правління ОСББ «Автобус-1» були надані ОСОБА_7 не всупереч рішенню суду, а як наслідок визнання недійсним рішення загальних зборів від 11.12.2011 та на виконання законних повноважень правління як виконавчого органу об`єднання.

При цьому, як вірно встановив суд першої інстанції, прокурором не надано достатніх та переконливих доказів того, що рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 28.04.2014 було звернуто до виконання саме до ОСОБА_7 , оскільки резолютивна частина цього рішення констатує недійсність рішення загальних зборів, однак не зобов`язує будь-кого вчиняти певні дії для його виконання.

Вказане підтверджується також листом заступника голови Голосіївського районного суду міста Києва ОСОБА_15 від 04.06.2015 (т.1 а.с.13), адресованого позивачу ОСОБА_11 , яким роз`яснюється, що видача виконавчого листа у справі щодо визнання рішення загальних зборів недійсним законом не передбачена, оскільки таке судове рішення не потребує примусового виконання внаслідок його обов`язковості.

В той же час не підтверджуються матеріалами провадження доводи апеляційної скарги прокурора про те, що ОСОБА_7 , маючи на меті ухилення від виконання вказаного рішення суду та збереження повноважень, створив умови, за яких його було обрано на посаду виконуючого обов`язки голови правління, а також показаннями свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , на які посилається прокурор.

В своїх показаннях, наданих в суді першої та апеляційної інстанції вказані свідки зазначили про обставини перебування ОСОБА_7 на посаді голови правління ОСББ до та після ухвалення рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 28.04.2014. За їх твердженням, ОСОБА_7 після судового рішення продовжує незаконно займати посаду голови правління ОСББ, оскільки немає власності у будинку.

Надаючи оцінку таким показанням свідків, суд першої інстанції прийшов до висновку, що вони лише констатують обставини перебування ОСОБА_7 , після рішення суду, на посаді виконуючого обов`язки та голови правління ОСББ, і не є доказами, які б свідчили про невиконання ОСОБА_7 рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 28.04.2014.

Цим самим спростовуються апеляційні доводи прокурора про те, що судом не надано належної оцінки показанням свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 про те, що ОСОБА_7 , знаючи про рішення суду, всіляко намагався уникнути його виконання та залишитись на посаді голови правління ОСББ.
Підсумовуючи результати апеляційного розгляду, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції належним чином оцінив докази сторони обвинувачення на предмет їх належності, допустимості та достовірності, а тому обґрунтовано дійшов висновку про відсутність доказів, які б поза розумним сумнівом підтверджували обставини, які б свідчили про наявність в діях обвинуваченого складу злочину, передбаченого ч.1 ст.382 КК України.

Апеляційним переглядом не встановлено істотного порушенням судом вимог кримінального процесуального закону при розгляді даного провадження, неправильного застосування норм матеріального права, як на це посилається прокурор у поданій апеляційній скарзі, а його висновки відповідають фактичним обставинам кримінального провадження.
З урахуванням наведеного, колегія суддів залишає виправдувальний вирок суду без змін, а апеляційну скаргу прокурора без задоволення.

Керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:
Вирок Голосіївського районного суду міста Києва від 10 квітня 2018 року, ухвалений щодо ОСОБА_7 , залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 без задоволення.
Ухвала суду може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення судом апеляційної інстанції.

Судді:

________________ ________________ _______________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4