АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-сс/774/1017/18 Справа № 202/3546/18 Слідчий суддя - ОСОБА_1 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія: ст. КПК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 серпня 2018 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

Головуючого, судді доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

за участю:

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

підозрюваного ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 30 липня 2018 року про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Павлоград Дніпропетровської області, що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 296, ч. 2 ст. 121 КК України, -

В С Т А Н О В И Л А:

В апеляційній скарзі захисник просить оскаржувану ухвалу слідчого судді скасувати, замінити застосований до її підзахисного запобіжний захід на більш м`який.

Оскаржуваною ухвалою слідчого судді задоволене клопотання слідчого СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_9 , погоджене з прокурором відділу прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_10 , про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 .

Продовжено строк тримання під вартою ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 296, ч. 2 ст. 121 КК України, до 14 години 30 хвилин 26 вересня 2018 року.

Обґрунтовуючи прийняте рішення, слідчий суддя зазначив, що враховує наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 інкримінованих йому кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 296, ч. 2 ст. 121 КК України; приймає до уваги існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, на які вказують слідчий та прокурор, а саме ризиків того, що підозрюваний може впливати на свідків у кримінальному провадженні, знищити речі, що мають значення для кримінального провадження, може переховувався від органу досудового розслідування, - та прийшов до висновку, що застосування більш м`якого запобіжного заходу не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного. Крім того зазначив, що на даний час у вказаному кримінальному провадженні ще не проведено усіх слідчих, процесуальних дій, спрямованих на перевірку отриманих доказів, та із врахуванням сутності не проведених дій, наведених слідчим ризиків, даних про особу підозрюваного ОСОБА_8 , клопотання слідчого підлягає задоволенню.

В обґрунтування апеляційної скарги захисник, не погоджуючись з оскаржуваним рішенням, зазначає, що оскаржувана ухвала є незаконною, необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню.

Вказує, що подане клопотання слідчого не містить в собі обґрунтування заявлених у ньому ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а також нових доказів причетності його підзахисного до інкримінованого злочину, так само і відсутня і обгрунтованість підозри.

Крім того зазначає, що слідчий суддя при продовженні строку дії запобіжного заходу не врахував практику ЄСПЛ та допустив істотне порушення вимог КПК України, при цьому належним чином не дослідив наявність ризиків, заявлених у клопотанні, а отже подальше тримання ОСОБА_8 під вартою позбавлене належного обґрунтування.

Заслухавши суддю-доповідача; захисника та підозрюваного, які апеляційну скаргу підтримали з викладених у ній підстав; думку прокурора, який проти задоволення апеляційної скарги заперечував; дослідивши надані матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про те, що остання не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, згідно ч. 1 ст. 183 КПК України запобіжний захід у виді тримання під вартою є винятковим і застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язані встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1)наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2)наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий або прокурор;

3)недостатність застосування більш м`яких запобіжних засобів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою окрім відомостей, зазначених у ст. 184 КПК України, має містити:

1)виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився, або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою;
2)виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.
Слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що зазначені обставини виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.
На думку колегії суддів, суд першої інстанції при продовженні строку тримання ОСОБА_8 під вартою цих вимог закону дотримався.

Так, колегія суддів вважає правильним висновок слідчого судді про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 296, ч. 2 ст. 121 КК України, зважаючи на наступне.

Як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини від 28.10.2004 р. у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення, а згідно рішення Європейського суду з прав людини від 30.08.1998 р. у справі «Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства» наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин. Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини від 14.03.1984 у справі «Феррарі-Браво проти Італії», зазначено, що не можна ставити питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому і має тримання під вартою.

Як вбачається з наданих матеріалів, обґрунтованість підозри ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується дослідженими судом доказами, в тому числі показаннями потерпілого ОСОБА_11 ; показаннями свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 ; відеозаписом подій; протоколом огляду місцевості від 02.06.2018 р.; довідкою КЗ "Павлоградська міська лікарня № 4" ДОР.

З наведених обставин слідчий суддя суду першої інстанції дійшов правильного висновку про обґрунтованість підозри щодо ОСОБА_8 в обсязі, достатньому для продовження строку дії застосованого відносно нього запобіжного заходу, з яким колегія суддів погоджується та оцінює критично доводи апеляційної скарги щодо відсутності такої обгрунтованої підозри.

Також є правильними висновки суду першої інстанції щодо наявності відносно ОСОБА_8 ризиків з числа передбачених ст. 177 КПК України у виді переховування від органів досудового розслідування та суду, вчинення дій щодо знищення речей, які мають значення для кримінального провадження, незаконного впливу на свідків зважаючи зокрема на те, що в ході досудового розслідування предмети, за допомогою яких наносилися тілесні ушкодження, виявлені не були, а також свідками у даному кримінальному провадженні є фізичні особи - мешканці м. Павлограда, на яких підозрюваним може бути здійснений вплив з метою відмови від раніше наданих показань або їх зміни.

Обговорюючи питання про можливість усунення вказаних ризиків у менш обтяжливий спосіб, ніж тримання ОСОБА_8 під вартою, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що відносно останнього існує обґрунтована підозра у скоєні двох кримінальних правопорушень, що відповідно до ст. 12 КК України є тяжкими злочинами, за вчинення одного з яких передбачене суворе покарання у виді позбавлення волі на строк до 10 років, що саме по собі не є достатньою підставою для застосування до нього виключного запобіжного заходу, втім свідчить про особливу вагомість наявних щодо нього ризиків з числа передбачених ст. 177 КПК України.

Крім того, фактичні обставини скоєння інкримінованих ОСОБА_8 кримінальних правопорушень, - побиття ним із хуліганських мотивів у складі групи осіб декількох потерпілих, із застосуванням спеціально пристосованого для заподіяння тілесних ушкоджень предмету - бити, що потягло заподіяння потерпілому ОСОБА_18 тілесних ушкоджень у виді черепно-мозкової травми, забою головного мозку, вдавленого перелому лівої тім`яної кістки, множинних переломів кісток обличчя, - дає підстави грунтовно припускати, що ОСОБА_8 є особою зухвалою, зневажливо ставиться до суспільства та встановлених у ньому правил, байдуже ставиться до життя та здоров`я інших осіб та схильний до застосування до них фізичного насильства.

З урахуванням наведеного колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді суду першої інстанції щодо наявності відносно ОСОБА_8 ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і про те, що ці ризики є виключно вагомими, з часу застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою не зменшилися та не можуть бути усунуті у менш обтяжливий спосіб, ніж тримання його під вартою.

Обговорюючи питання про наявність обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення строку дії попередньої ухвали про тримання під вартою, колегія суддів зважає на те, що у даному кримінальному провадженні необхідно додатково провести значний обсяг слідчих дій, в тому числі додатково допитати підозрюваних, свідків та потерпілих, провести слідчі експерименти за їх участю, призначити та провести додаткові експертизи, витребувати відеозаписи з камер спостереження, встановити та допитати додаткових свідків, в тому числі осіб, наявних на вказаних відеозаписах, а отже слідчий суддя суду першої інстанції мав достатні підстави для висновку про те, що досудове розслідування об`єктивно не може бути завершене до закінчення строку дії попередньої ухвали про тримання ОСОБА_8 під вартою.

Доводи апеляційної скарги захисника щодо недоведеності наявності відносно ОСОБА_8 обгрунтованої підозри у скоєнні злочинів, відсутності щодо нього ризиків з числа передбачених ст. 177 КПК України, відсутності підстав для висновку про неможливість усунення вказаних ризиків у менш обтяжливий спосіб, - є по суті особистими упередженими міркуваннями та оцінками апелянта як особи, зацікавленої у вирішенні порушеного слідчим питання на користь сторони захисту, та не можуть бути прийняті до уваги у зв`язку з вищенаведеним.

З урахуванням викладеного колегія суддів вважає оскаржувану ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою і не вбачає достатніх підстав для задоволення апеляційної скарги та її скасування, з пом`якшенням обраного ОСОБА_8 запобіжного заходу.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 183, 194, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 30 липня 2018 року про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_8 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 296, ч. 2 ст. 121 КК України, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

____________________ ____________________ ____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4