АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/1130/18 Справа № 172/623/13-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 травня 2018 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючої судді: ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря: ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 26 квітня 2018 року, якою відмовлено в задоволенні заяви засудженого ОСОБА_6 про його умовно дострокове звільнення від додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами,

за участю учасників провадження:

прокурора: ОСОБА_7

засудженого: ОСОБА_6

В С Т А Н О В И Л А:
Не погодившись з ухвалою суду, засуджений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить застосувати до нього вимоги ст. 81 КК України та звільнити його від відбування додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами умовно-достроково.

В обґрунтування апеляційної скарги засуджений зазначає, що у зв`язку із скрутним матеріальним становищем, відсутністю офіціальної роботи, як в нього так і в його дружини, керування автомобілем для нього є необхідним для отримання заробітку та утримання сім`ї.

Також вказує на те, що за період його перебування на обліку в Васильківському РВ з питань пробації Південно-Східного МРУ ВКППМЮ на нього не було складено ніяких адміністративних і громадських скарг, та правопорушень, має позитивні характеристики від депутата та селищної ради.

Ухвалою Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 26 квітня 2018 року відмовлено в задоволенні заяви засудженого ОСОБА_6 про його умовно дострокове звільнення від додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами.

Суд обґрунтовуючи своє рішення зазначив, що засуджений ОСОБА_6 хоча і відбув 2/3 частини строку додаткового покарання, однак оскільки він вчинив необережний тяжкий злочин, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, за який йому призначено мінімальне покарання передбачене санкцією статті, при цьому від призначеного основного покарання його було звільнено умовно-достроково на 1 рік 6 днів, тому за вказаних обставин у разі умовно-дострокового звільнення засудженого також і від додаткового покарання не буде досягнуто визначеної законом мети покарання в частині попередження скоєння нових злочинів внаслідок надмірної його м`якості.

Вислухавши суддю - доповідача, доводи засудженого, який просив задовольнити апеляційну скаргу та звільнити його умовно достроково від додаткового покарання, думку прокурора, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції перевіряє законність та обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

При умовно-достроковому звільненні від відбування основного покарання засудженого, щодо якого було застосовано додаткове покарання, суд може вирішити питання про його повне або часткове звільнення від відбування і додаткового покарання не тільки тоді, коли про це порушено питання у поданні органу, який відає виконанням покарання, а й за своєю ініціативою.

Якщо при умовно-достроковому звільненні засудженого від відбування основного покарання, суд відмовив у такому звільненні від додаткового покарання, повторний розгляд цього питання можливий лише після закінчення строків, передбачених Кримінальним процесуальним кодексу України. Якщо питання про умовно-дострокове звільнення від відбування додаткового покарання виникло після повного відбуття засудженим основного покарання, суд за поданням може повністю або частково звільнити від додаткового покарання після фактичного відбуття встановленої законом частини останнього та за наявності інших зазначених у законі умов.

Перевіривши матеріали кримінального провадження в межах апеляційної скарги, колегія суддів вважає доводи засудженого, викладені в апеляційній скарзі щодо умовно-дострокового звільнення від відбування додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами необґрунтовані, оскільки умовно-дострокове звільнення від відбування покарання являє собою звільнення засудженого від подальшого відбування покарання за таких умов: 1) засуджений своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення; 2) засуджений фактично відбув не менш половини призначеного судом покарання.

Однією з найважливіших підстав для застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання є виправлення засудженого, яке він довів своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці.

При застосуванні умовно-дострокового звільнення від відбування покарання суди повинні враховувати поведінку засудженого за весь період відбування ним покарання, а також дані про його попередні судимості та відшкодування матеріальних збитків.

За вказаних вище умов особа може бути умовно-достроково звільнена і від відбування додаткового покарання - повністю або частково.

Під сумлінним ставленням до праці слід розуміти постійну свідому участь у суспільне корисній праці, систематичне виконання і перевиконання виробничих завдань, внесення раціоналізаторських пропозицій, винахідницькі відкриття, сумлінне виконання трудових обов`язків і дорученої роботи, якість її виконання, прагнення до вдосконалення наявного фаху, спеціальності, придбання спеціальності або підвищення ділової кваліфікації, відсутність трудових порушень, прогулів, відмов від роботи, дбайливе ставлення до довіреного майна, інструментів, суворе додержання правил охорони праці і техніки безпеки тощо.

Сумлінна поведінка і ставлення до праці є необхідним і достатнім доказом виправлення засудженого.Під виправленням засудженого слід розуміти усунення з його психіки порочних нахилів, що сприяють вчиненню злочину, та одночасне прищеплення йому таких поглядів і звичок у дисципліні праці і поведінки, у побуті, колективі, суспільстві, які виключають можливість вчинення нових злочинів.

Висновок суду про виправлення засудженого повинен бути заснований на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставлення до праці за весь період відбування покарання. Хоча ст. 81 КК не наказує враховувати при умовно-достроковому звільненні від покарання ступінь тяжкості вчиненого злочину і дані про особу, крім її сумлінної поведінки і ставлення до праці, висновок суду про виправлення засудженого повинен ґрунтуватися в тому числі й на даних, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого у цілому. Такий підхід дозволить зробити всебічний і об`єктивний висновок про виправлення засудженого, виключить можливість помилки в застосуванні умовно-дострокового звільнення.

З матеріалів провадження убачається, що засуджений ОСОБА_6 вчинив необережний тяжкий злочин, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, відповідно до якого йому призначено мінімальне покарання, передбачене санкцією статті 286 КК України.

Крім того, від призначеного основного покарання засудженого звільнено умовно-достроково на 1 рік 6 днів, відповідно до ухвали Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 01 лютого 2016 року.

На теперішній час засуджений відбуває додаткове покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами та засудженим не наведено підстав для застосування умовно- дострокового звільнення від відбування додаткового покарання .

Разом з тим, з матеріалів провадження убачається, що засуджений не працевлаштований,що ставить під сумнів виправлення засудженого, яке він довів би своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці, тому на думку колегій суддів, рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим.

Наявні позитивні характеристики тільки за місцем проживання та не можуть істотно знижувати рівень небезпеки вчиненого кримінального правопорушення, відсутні дані про сплату судових витрат та при апеляційному розгляді засуджений зазначив про неможливість сплатити судові витрати за вироком суду, хоча після звільнення з місць позбавлення волі пройшло 2 роки, засуджений не працює, тому колегія суддів погоджується з рішення суду першої інстанції про відсутність підстав для умовно- дострокового звільнення ОСОБА_6 від відбування додаткового покарання.

З наведеного убачається, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 539 КПК України, п.3 розділу Х11 «Прикінцевих та перехідних положень ЗУ « Про судоустрій і статус суддів», колегія суддів, -

П о с т а н о в и л а :
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 26 квітня 2018 року, якою відмовлено в задоволенні заяви засудженого ОСОБА_6 про його умовно дострокове звільнення від додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Апеляційного суду:
---------------------- --------------------- ---------------------
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4