Справа № 132/1119/18
Провадження №1-кп/132/117/18
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 квітня 2018 р.

КАЛИНІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Калинівка Вінницької області, кримінальне провадження № 1-кп/132/117/18, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000091 від 09.03.2018р., за обвинувальним актом, складеним у відношенні:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Мінськ Республіки Білорусь, білоруса, громадянина Республіки Білорусь, одруженого, із вищою освітою, працюючого приватним підприємцем, не судимого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

який обвинувачується у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України,

за участі сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ІВАШОВ ОСОБА_7 09 березня 2018 року близько 07год.00хв. керуючи технічно справним автомобілем марки «VOLKSWAGEN PASSAT», державний номерний знак Республіки Білорусь « НОМЕР_1 », та рухаючись автодорогою сполученням «Житомир Могилів-Подільський», в напрямку міста Могилів-Подільський, на ділянці автодороги 100км. 100м., біля міста Калинівка Вінницької області, перед зміною напрямку руху не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, внаслідок чого допустив занос з виїздом на розділовий газон та подальшим перекиданням керованого ним автомобіля. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля ОСОБА_8 від отриманих травм загинула на місці пригоди. Згідно з висновком судово-медичної експертизи № 221 від 21 березня 2018 року пасажир автомобіля ОСОБА_8 отримала тілесні ушкодження у вигляді відкритої черепно-мозкової травми, саден та ран лобної ділянки, синця повік правого ока, субарахноїдальних крововиливів, забиття головного мозку, перелому основи черепа справа, перелому правої ключиці, переломів кісток тазу (правої сідничної кістки та правої лобкової кістки), саден верхніх і нижніх кінцівок. Вказані тілесні ушкодження виникли від дії тупих твердих предметів, можливо 09 березня 2018 року, за обставин дорожньо-транспортної пригоди, можливо за обставин перекидання автомобіля. Смерть ОСОБА_8 настала від відкритої черепно-мозкової травми. Між смертю та відкритою черепно-мозковою травмою є причинно-наслідковий зв`язок. Відкрита черепно-мозкова травма у ОСОБА_8 належить до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки в момент спричинення. При судово-токсикологічній експертизі крові від трупа ОСОБА_8 етилового та інших спиртів не виявлено. Відповідно до висновку експертизи технічного стану транспортного засобу № 212а від 21 березня 2018 року на момент проведення огляду технічних несправностей в рульовому керуванні та гальмівній системі автомобіля марки «VOLKSWAGEN PASSAT», державний номерний знак Республіки Білорусь « НОМЕР_2 -7», які б виникнули до дорожньо-транспортної пригоди та могли вплинути на можливий некерований рух чи керованість даного автомобіля до початку розвитку події дорожньо-транспортної пригоди не виявлено, тобто до дорожньо-транспортної пригоди системи перебували у працездатному стані. Згідно із висновком авто-технічної експертизи № 249а від 21 березня 2018 року у дорожній ситуації, що склалась, дії водія автомобіля марки «VOLKSWAGEN PASSAT», державний номерний знак Республіки Білорусь « НОМЕР_2 -7», ОСОБА_9 з технічної точки зору регламентувались вимогами п.10.1 Правил дорожнього руху України. У дорожній ситуації, що склалася, з технічної точки зору, технічна можливість попередження даної дорожньо-транспортної пригоди у водія автомобіля марки «VOLKSWAGEN PASSAT», державний номерний знак Республіки Білорусь « НОМЕР_2 -7», ОСОБА_9 полягала у виконанні останнім вимог п.10.1 Правил дорожнього руху України. У дорожній ситуації, що склалася, з технічної точки зору, в діях водія автомобіля марки «VOLKSWAGEN PASSAT», державний номерний знак Республіки Білорусь « НОМЕР_2 -7», ОСОБА_9 вбачається невідповідність вимогам п.10.1 Правил дорожнього руху України, яка знаходиться у причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди. Таким чином, ОСОБА_9 порушив вимоги п.10.1 Правил дорожнього руху України, згідно з яким: п.10.1 «Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху». Порушення водієм ОСОБА_9 вимог п.10.1 Правил дорожнього руху України знаходиться в причинному зв`язку з наслідками дорожньо-транспортної пригоди, а саме із настанням смерті ОСОБА_8 . Таким чином, ОСОБА_9 керуючи транспортним засобом, порушив правила безпеки дорожнього руху, що спричинило смерть потерпілого.

Обвинувачений ОСОБА_9 , в судовому засіданні при розгляді вказаної справи, свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав повністю, та пояснив, що дійсно порушив правила безпеки дорожнього руху, що спричинило смерть потерпілої ОСОБА_8 за обставин, вказаних в обвинувальному акті.

Потерпілий ОСОБА_10 в судове засідання не з`явився, надавши разом із своєю дружиною ОСОБА_11 нотаріально посвідчені письмові заяви від 11.04.2018р. та рукописні заяви від 20.04.2018р., в яких просили кримінальне провадження розглянути за їх відсутності, цивільний позов заявляти не будуть, матеріальних претензій до обвинуваченого не мають, оскільки останній надавав та продовжує надавати фінансову допомогу, та визначити ОСОБА_9 покарання не пов`язане з позбавленням волі.

Враховуючи те, що обвинувачений не оспорював фактичні обставини справи і судом було встановлено, що він правильно розуміє зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності його позиції, заслухавши думку учасників судового розгляду та роз`яснивши їм положення ч.3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження інших доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Оцінюючи викладене, суд приходить до висновку, що винність ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведені повністю, а його дії за ч.2 ст.286 КК України, а саме порушення правил безпеки дорожнього руху, що спричинило смерть потерпілого, правильно кваліфіковані органами досудового слідства.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_9 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, особу винного, обставини, що пом`якшують і обтяжують його покарання.

Обвинувачений ОСОБА_9 вчинив кримінальне правопорушення, яке відповідно до вимог статті 12 КК України, віднесено до тяжкого злочину, не судимий, характеризується позитивно, одружений, працює приватним підприємцем, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває. Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд вважає, є щире каяття; активне сприяння розкриттю злочину; добровільне відшкодування заподіяної шкоди. Обставин, які обтяжують його покарання, судом не встановлено.

Згідно ч.1 ст.69 КК України, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за цей злочин. У цьому випадку суд не має права призначити покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання в Загальній частині цього Кодексу.

Виходячи з буквального змісту даної норми, як підставою для призначення більш м`якого покарання в ч.1 ст.69 КК вказується на дві групи чинників, які певним чином характеризують вчинений злочин і особу винного: а) наявність декількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину; б) дані, що характеризують особу винного.

При цьому обставини, що пом`якшують покарання, як одна з підстав застосування статті 69 КК України, повинні мати певні кількісні та якісні характеристики. А відомості про особу винного, як самостійна підстава призначення більш м`якого покарання повинні оцінюватися судом в першу чергу з точки зору можливості досягнення таким (більш м`яким) покаранням тих цілей, які сформульовані в частині 2 статті 50 КК України.

Призначення більш м`якого покарання, ніж передбачено законом, можливе лише за наявністю двох розглянутих підстав застосування статті 69 КК України в їх єдності і сукупності.

Відповідно до пункту 8 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», покарання, призначене судом із застосуванням ст.69 КК України, не може бути нижче мінімальної межі відповідного виду покарання, встановленого в Загальній частині КК, тобто менше, ніж один рік позбавлення або обмеження волі, шість місяців виправних робіт, один місяць арешту і т.д. З підстав, зазначених у ч.1 ст.69 КК України, суд може не призначати додаткове покарання, передбачене санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої ??частини КК як обов`язкове. Враховуючи наявність декількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, а саме те, що обвинувачений в повному обсязі визнав свою провину і щиро кається у вчиненому; активно сприяв розкриттю злочину та допомагав слідству; добровільно відшкодував заподіяну шкоду, а також його особи, а саме те, що він характеризуються позитивно, раніше не судимий, беручи до уваги позицію потерпілого, який просив визначити обвинуваченому покарання не пов`язане з позбавленням волі, суд вважає можливим призначити йому покарання з урахуванням ст.69 КК України.

Суд погоджується із позицією прокурора щодо призначення ОСОБА_9 покарання за вчинений ним злочин з урахуванням ст.69 КК України, а саме у вигляді штрафу в розмірі 2000 (двох тисяч) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34000 (тридцять чотири тисячі) грн., з позбавленням права керувати транспортними засобами на один рік, оскільки дане покарання достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів.

Згідно ч.9 ст.100 КПК України, питання про долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Такі докази і документи повинні зберігатися до набрання рішенням законної сили.
Речові докази, вилучені в ході розслідування даного кримінального провадження, а саме автомобіль марки «VOLKSWAGEN PASSAT», державний номерний знак Республіки Білорусь « НОМЕР_2 -7» та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 від 08.06.2017р., перший з яких згідно постанови слідчого відділу СУ ГУНП у Вінницькій області майора поліції ОСОБА_12 від 09.03.2018р., знаходиться на зберіганні на території майданчику тимчасово затриманих транспортних засобів Калинівського ВП ГУНП у Вінницькій області, а другий в матеріалах кримінального провадження, після набуття вироком законної сили, повернути власнику.

Відповідно до вимог ч.4 ст.174 КПК України, суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.
Як вбачається з ухвали слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області ОСОБА_13 від 13.03.2018р., клопотання слідчого відділу СУ ГУНП у Вінницькій області майора поліції ОСОБА_12 про арешт майна задоволено. Накладено арешт на автомобіль марки «VOLKSWAGEN PASSAT», державний номерний знак Республіки Білорусь « НОМЕР_1 », який на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 належить ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянину Республіки Білорусь, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , що перебуває на майданчику тимчасово затриманих транспортних засобів Калинівського ВП ГУНП у Вінницькій області, розташованого за адресою: Вінницька область, місто Калинівка, вулиця В. Нестерчука, 64, а також на посвідчення водія серії НОМЕР_4 та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 від 08.06.2017р.

У зв`язку з тим, що за вироком до ОСОБА_9 не застосовується спеціальна конфіскація та йому не призначено покарання у виді конфіскації майна, суд вважає за необхідне скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області ОСОБА_13 від 13.03.2018р.
Відповідно до ч.4 ст.374 КПК України, у резолютивній частині вироку зазначається рішення про відшкодування процесуальних витрат.
Витрати на залучення експерта згідно висновку експертизи технічного стану транспортного засобу № 212а від 21.03.2018р. у розмірі 1001грн. та висновку авто-технічної експертизи № 249а від 21.03.2018р. у розмірі 1001грн., а всього на загальну суму 2002грн., підлягають стягненню з ОСОБА_9 на користь держави.

Згідно ч.4 ст.374 КПК України, у резолютивній частині вироку зазначається рішення щодо заходів забезпечення кримінального провадження.
До набрання вироком законної сили, ОСОБА_9 залишити запобіжний захід, обраний ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області ОСОБА_14 від 23.03.2018р., у вигляді особистого зобов`язання, з покладенням на нього обов`язку повідомляти суд про зміну свого місця проживання.
Цивільний позов в кримінальному провадженні не заявлявся.

Керуючись ст.ст. 349, 368, 370, 374 КПК України, суд

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_3 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України і із застосуванням ст.69 КК України призначити йому покарання у вигляді штрафу в розмірі 2000 (двох тисяч) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34000 (тридцять чотири тисячі) грн., з позбавленням права керувати транспортними засобами на один рік.

Запобіжний захід засудженому ОСОБА_9 до набрання вироком законної сили залишити у вигляді особистого зобов`язання, з покладенням на нього обов`язку повідомляти суд про зміну свого місця проживання.
Стягнути з ОСОБА_9 на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта згідно висновку експертизи технічного стану транспортного засобу № 212а від 21.03.2018р. у розмірі 1001грн. та висновку авто-технічної експертизи № 249а від 21.03.2018р. у розмірі 1001грн., а всього на загальну суму 2002 (дві тисячі дві) грн.

Речові докази, вилучені в ході розслідування даного кримінального провадження, а саме автомобіль марки «VOLKSWAGEN PASSAT», державний номерний знак Республіки Білорусь « НОМЕР_2 -7» та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 від 08.06.2017р., перший з яких згідно постанови слідчого відділу СУ ГУНП у Вінницькій області майора поліції ОСОБА_12 від 09.03.2018р., знаходиться на зберіганні на території майданчику тимчасово затриманих транспортних засобів Калинівського ВП ГУНП у Вінницькій області, а другий в матеріалах кримінального провадження, після набуття вироком законної сили, повернути власнику.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області ОСОБА_13 від 13.03.2018р.
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Вінницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

З підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювались під час розгляду і дослідження яких було визначено судом недоцільним відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України, вирок суду першої інстанції не може бути оскаржений в апеляційному порядку.

Суддя: ОСОБА_15