У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 серпня 2018 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , представників володільця майна ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , слідчої ОСОБА_5 , прокурора ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання представника володільця майна ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_4 про часткове скасування арешту майна -

в с т а н о в и в :
до слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва звернувся адвокат ОСОБА_4 , що діє в інтересах володільця майна ОСОБА_7 , із клопотанням про часткове скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Шевченківського районного м. Києва від 16.05.2018 року.

В обгрунтування заявленого клопотання зазначає, що ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 16.05.2018 року накладено арешт на майно, а саме на 150 об`єктів нерухомого майна, що розташовані в ТРЦ «Квартал» за адресою: АДРЕСА_1 , частина з яких - 26 об`єктів, належить на праві власності ОСОБА_7 . Вказує, що питання арешту майна розглядалось за відсутності ОСОБА_7 чи її представника, остання вважає арешт безпідставним, оскільки не має жодного відношення до кримінального провадження, в межах якого арешт було накладено, такі приміщення набуті нею відповідно до закону, вказане майно не є речовим доказом, підозра у кримінальному провадженні нікому не повідомлялась, арешт майна є втручанням органу досудового розслідування в її права та інтереси. Як наслідок, просить частково скасувати арешт майна, накладений зазначеною ухвалою суду, зокрема в частині майна, що належить ОСОБА_7 .

В судовому засіданні представники ОСОБА_7 подане клопотання підтримали, просять таке задовольнити, надали пояснення аналогічні доводам клопотання. Додатково надали документи, відповідно до яких ОСОБА_7 набула право власності на арештовані приміщення. Зазначають, що ОСОБА_7 брала участь у фінансуванні будівництва ТРЦ «Квартал», після введення комплексу в експлуатацію, отримала у власність нерухоме майно, пропорційно до своєї частки у фінансуванні будівництва.

Слідчий та прокурор в судовому засіданні щодо заявленого клопотання заперечили, вважають таке безпідставним, а накладений арешт правомірним. Вказують, що Головним слідчим управлінням Служби безпеки України розслідується кримінальне провадження, підозра у якому оголошена ОСОБА_8 за ч. 5 ст. 191 КК України. Зазначають, що ОСОБА_8 , будучи керівником ТОВ «Укрбудінвест», мала намір будівництва торгово-розважального центру в м. Хмельницькому. В 2007 році, між ТОВ «Укрбудінвест», в особі ОСОБА_8 , та гр. ОСОБА_9 та ОСОБА_10 було укладено інвестиційні договори на будівництво зазначеного торгівельного центру. За вказаними договорами, останні перерахували на рахунок ТОВ «Укрбудінвест» грошові кошти у розмірі 700 000,00 грн. кожен, натомість мали отримати у власність 400 м. кв. площі у торгівельному центрі. Однак, вказані кошти ОСОБА_8 використала не на цілі будівництва ТРЦ, ТОВ «Укрбудінвест» відмовилось від оренди земельної ділянки на якій планувалось будівництво центру на користь ПП «Пектораль-1», де засновником була ОСОБА_7 , при цьому, остання являється донькою ОСОБА_8 . Після будівництва торгівельного центру, ОСОБА_9 та ОСОБА_10 не отримали у власність торгівельних площ, а право власності на приміщення було оформлено на різних осіб, в тому числі ОСОБА_7 . Зазначають, що належні ОСОБА_7 приміщення є речовим доказом неправомірної поведінки ОСОБА_8 , що полягала у протиправному привласненні та розтраті коштів ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , окрім цього, арешт вказаних об`єктів дозволить в майбутньому забезпечити відшкодування шкоди потерпілим, що була завдана ОСОБА_8 .

Заслухавши пояснення представників володільця майна, думку слідчого та прокурора, дослідивши надані учасниками докази та матеріали, оцінивши їх в сукупності, слідчим суддею встановлено наступне.

Головним слідчим управлінням Служби безпеки України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудового розслідування за № 0001906 від 14.04.2015 року за ознаками кримінальних правопорушень, відповідальність за які передбачено ч. 5 ст. 191, ч. 1 ст. 358 ч. 2 ст. 364, ч. 1 ст. 366, ч. 1 ст. 388 КК України.

Як вбачається із наданих органом досудового розслідування матеріалів та із тексту повідомлення про підозру ОСОБА_8 від 25.07.2018 року у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, при цьому доказів вручення такого повідомлення ОСОБА_8 не представлено, в 2007 році гр. ОСОБА_9 та ОСОБА_10 уклали із ТОВ «Укрбудінвест», в особі ОСОБА_8 ,інвестиційні договори.

За вказаними договорами зазначені особи перерахували на рахунок ТОВ «Укрбудінвест» грошові кошти по 700 000,00 грн. кожен, натомість мали б отримати у власність 400 м. кв. площі у ТРЦ «Квартал» за адресою: м. Хмельницький, вул. Кам`янецька, 17. Вказана угода виконаною не була, оскільки ТОВ «Укрбудінвест» відмовилось від оренди земельної ділянки на якій планувалось зведення торгівельного центру, відповідно ТОВ «Укрбудінвест» не проводило будівництва торгівельного центру. Сплачені кошти ОСОБА_9 та ОСОБА_10 не повернуті. Будівництво ТРЦ «Квартал» здійснювала інша юридична особа, яка була підконтрольною ОСОБА_8 . В подальшому торгівельний центр був збудований, на розміщені в ньому приміщення оформлено право власності.

Відповідно до наданої ПАТ «Кредобанк» довідки від 14.05.2018 року про рух коштів по рахунку ТОВ «Укрбудінвест», 14.01.2008 року на рахунок ТОВ «Укрбудінвест» зараховано кошти у розмірі по 700 000,00 грн. від гр. ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , цього ж дня ТОВ «Укрбудінвест» перераховано 1 262 500,00 грн. ОСОБА_11 за купівлю нежитлового приміщення та ТзОВ «Експрес» - 137 000,00 грн. в якості часткового погашення заборгованості за нежитлові приміщення.

Згідно інформаційних довідок з державного реєстру прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно від 04.08.2018 року, ОСОБА_7 є власником наступного нерухомого майна: нежитлове приміщення, № 502 на п`ятому поверсі у торгово-офісному центрі з спортивно-оздоровчим комплексом та закладами громадського харчування, загальною 25,9 кв.м.; нежитлове приміщення, № 503 на п`ятому поверсі у торгово-офісному центрі з спортивно-оздоровчим комплексом та закладами громадського харчування, загальною 59,6 кв.м.; нежитлове приміщення, № 504 на п`ятому поверсі у торгово-офісному центрі з спортивно-оздоровчим комплексом та закладами громадського харчування, загальною 54,5 кв.м.; нежитлове приміщення, № 505 на п`ятому поверсі у торгово-офісному центрі з спортивно-оздоровчим комплексом та закладами громадського харчування, загальною 53,3 кв.м.; нежитлове приміщення, № 72 на 1-ому поверсі у торгово-офісному центрі з спортивно оздоровчим комплексом та закладами громадського харчування, загальною площею 44,2 кв.м.; нежитлове приміщення, № 501 на 5-ому поверсі у торгово-офісному центрі з спортивно оздоровчим комплексом та закладами громадського харчування, загальною площею 100,0 кв.м.; нежитлове приміщення, № 71, загальною площею 41,2 кв.м.; нежитлове приміщення, № 70, загальною площею 38,6 кв.м.; нежитлове приміщення, № 31, загальною площею 34 кв.м.; нежитлове приміщення, № 32, загальною площею 31,4 кв.м.; нежитлове приміщення, № 33, загальною площею 38,2 кв.м.; нежитлове приміщення, № 34, загальною площею 35,6 кв.м.; нежитлове приміщення, № 41, загальною площею 34,4 кв.м.; нежитлове приміщення, № 42, загальною площею 39,5 кв.м.; нежитлове приміщення, № 46, загальною площею 43,4 кв.м.; нежитлове приміщення, № 47, загальною площею 38,1 кв.м.; нежитлове приміщення, № 90, загальною площею 36,5 кв.м.; нежитлове приміщення, № 91, загальною площею 39,4 кв.м.; нежитлове приміщення, № 93, загальною площею 21,4 кв.м.; нежитлове приміщення, № 45, загальною площею 162,8 кв.м.; нежитлове приміщення, № 25, загальною площею 36,8 кв.м.; нежитлове приміщення, № 26, загальною площею 41,9 кв.м.; нежитлове приміщення, № 27, загальною площею 36,1 кв.м.; нежитлове приміщення, № 29, загальною площею 38,7 кв.м.; нежитлове приміщення, № 30, загальною площею 88,9 кв.м.; нежитлове приміщення, № 92, загальною площею 21,3 кв.м., загалом 26 приміщень.

Усі перелічені об`єкти набуті нею на підставі довідок, виданих Житлово-будівельним кооперативом «Хмельницький квартал», що наявні в матеріалах клопотання.

Як вбачається із довідок, виданих ЖБК «Хмельницький квартал», в період 2016 року, ОСОБА_7 являється асоційованим членом ЖБК «Хмельницький квартал», сплатила (внесла) свій пайовий внесок у будівництві у повному обсязі за наступні приміщення: нежитлове приміщення, № 502 на п`ятому поверсі у торгово-офісному центрі з спортивно-оздоровчим комплексом та закладами громадського харчування, загальною 25,9 кв.м.; нежитлове приміщення, № 503 на п`ятому поверсі у торгово-офісному центрі з спортивно-оздоровчим комплексом та закладами громадського харчування, загальною 59,6 кв.м.; нежитлове приміщення, № 504 на п`ятому поверсі у торгово-офісному центрі з спортивно-оздоровчим комплексом та закладами громадського харчування, загальною 54,5 кв.м.; нежитлове приміщення, № 505 на п`ятому поверсі у торгово-офісному центрі з спортивно-оздоровчим комплексом та закладами громадського харчування, загальною 53,3 кв.м.; нежитлове приміщення, № 72 на 1-ому поверсі у торгово-офісному центрі з спортивно оздоровчим комплексом та закладами громадського харчування, загальною площею 44,2 кв.м.; нежитлове приміщення, № 501 на 5-ому поверсі у торгово-офісному центрі з спортивно оздоровчим комплексом та закладами громадського харчування, загальною площею 100,0 кв.м.; нежитлове приміщення, № 71, загальною площею 41,2 кв.м.; нежитлове приміщення, № 70, загальною площею 38,6 кв.м.; нежитлове приміщення, № 31, загальною площею 34 кв.м.; нежитлове приміщення, № 32, загальною площею 31,4 кв.м.; нежитлове приміщення, № 33, загальною площею 38,2 кв.м.; нежитлове приміщення, № 34, загальною площею 35,6 кв.м.; нежитлове приміщення, № 41, загальною площею 34,4 кв.м.; нежитлове приміщення, № 42, загальною площею 39,5 кв.м.; нежитлове приміщення, № 46, загальною площею 43,4 кв.м.; нежитлове приміщення, № 47, загальною площею 38,1 кв.м.; нежитлове приміщення, № 90, загальною площею 36,5 кв.м.; нежитлове приміщення, № 91, загальною площею 39,4 кв.м.; нежитлове приміщення, № 93, загальною площею 21,4 кв.м.; нежитлове приміщення, № 45, загальною площею 162,8 кв.м.; нежитлове приміщення, № 25, загальною площею 36,8 кв.м.; нежитлове приміщення, № 26, загальною площею 41,9 кв.м.; нежитлове приміщення, № 27, загальною площею 36,1 кв.м.; нежитлове приміщення, № 29, загальною площею 38,7 кв.м.; нежитлове приміщення, № 30, загальною площею 88,9 кв.м.; нежитлове приміщення, № 92, загальною площею 21,3 кв.м., загалом 26 об`єктів.

Приміщення ТРЦ «Квартал» за адресою: АДРЕСА_1 визнані речовими доказами у кримінальному провадженні, що підтверджується постановою слідчого від 11.04.2018 року.

ОСОБА_7 являється донькою ОСОБА_8 , що підтверджується відповідними відомостями з реєстру актів цивільного стану.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 16.05.2018 року задоволено клопотання слідчого Головного слідчого управління Служби безпеки України ОСОБА_12 та накладено арешт на нежитлові приміщення ТРЦ «Квартал» за адресою: АДРЕСА_1 (загалом 150 нежитлових приміщень).

Зазначений арешт накладений з метою збереження приміщень, як речового доказу, оскільки такі зберегли на собі сліди злочину, містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Вказана ухвала постановлена слідчим суддею за відсутності власників майна та в апеляційному порядку не оскаржувалась.

Вирішуючи питання щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення клопотання, а також здійснюючи судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні, слідчий суддя виходить із наступного.

Згідно ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном.

Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Право приватної власності є непорушним.

За приписами ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно ст. 7 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на засадах, в тому числі, верховенства права, згідно якої людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави, законності, згідно якої під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства, а також недоторканості права власності, відповідно до якої позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження.

За вимогами ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Відповідно до ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку . Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Арешт майна допускається з метою забезпечення, в тому числі, збереження речових доказів; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно вимог ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Арешт може бути накладений і на майно, на яке раніше накладено арешт відповідно до інших актів законодавства. У такому разі виконанню підлягає ухвала слідчого судді, суду про накладення арешту на майно відповідно до правил цього Кодексу.

Відповідно до ч. 6 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

У відповідності до ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

В межах розгляду заявленого клопотання, слідчий суддя не надає оцінки обґрунтованості підозри ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КПК України, однак, звертає увагу, що кошти отримані ТОВ «Укрбудінвест» від ОСОБА_9 та ОСОБА_10 14.01.2008 року витрачені товариством цього ж дня на оплату вартості придбаних нежитлових приміщень, в свою чергу ТРЦ «Квартал» будувався в значно пізніший період через декілька років, право власності на частину приміщень в цьому торгівельному центрі (26 об`єктів) оформлені на ОСОБА_7 , згідно укладених нею договорів на пайову участь у будівництві, яка хоч і являється донькою ОСОБА_8 , однак, правомірність укладення цих договорів, як і підстави набуття ОСОБА_7 права власності на арештовані об`єкти ніким не оспорюються, докази того, що вона набули ці об`єкти протиправним шляхом, зокрема за кошти отримані ТОВ «Укрбудінвест» та/або ОСОБА_8 від ОСОБА_9 чи ОСОБА_10 , органом досудового розслідування не надані та в матеріалах справи такі відсутні.

В судовому засіданні слідчим та прокурором не надано жодних доказів та належного обгрунтування того, що належні ОСОБА_7 приміщення в ТРЦ «Квартал» були знаряддям вчинення ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин заволодіння чи привласнення ОСОБА_8 коштами ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , або ж були об`єктом кримінально протиправних дій ОСОБА_8 , чи набуті ОСОБА_7 кримінально протиправним шляхом.

Покликання лише на той факт, що директор ЖБК «Хмельницький квартал» під час допиту вказував, що не знайомий із ОСОБА_7 та йому відомо, що ОСОБА_8 цікавилась здачею торгівельного центру в експлуатацію, не свідчить про протиправність дій ОСОБА_7 чи ОСОБА_8 .

Відтак, віднесення вказаних приміщень, набутих у власність ОСОБА_7 в 2016 році, до категорії речових доказів у кримінальному правопорушенні, що можливо мало місце в 2008 році та ймовірно вчинено ОСОБА_8 , є формальною дією органу досудового розслідування та не відповідає завданням кримінального провадження.

Ухвала від 16.05.2018 року, якою накладено арешт на приміщення ОСОБА_7 , теж не визначає критеріїв за якими зазначене майно відносить до речового доказу.

Покликання слідчого та прокурора та необхідності арешту майна, з метою відшкодування потерпілим завданої шкоди, слідчий суддя до уваги не приймає, оскільки в для відшкодування завданої шкоди арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

ОСОБА_7 в даному кримінальному не відноситься до вказаної категорії осіб, відомості про те, що до неї пред`явлені будь-які майнові вимоги - відсутні.

Окрім цього, згідно ухвали слідчого судді від 16.05.2018 року, майно ОСОБА_7 не арештовувалось з метою відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення.

За приписами ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Враховуючи вищенаведені обставини у їх сукупності, слідчий суддя приходить до висновку, що арешт нерухомого майна ОСОБА_7 не може вважатись обґрунтованим, а тому підлягає скасуванню.

Керуючись ст. 2, 7-9, 170, 173, 174, 372, 376 КПК України, слідчий суддя

п о с т а н о в и в :
клопотання представника володільця майна ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_4 про часткове скасування арешту майна задовольнити.

Скасувати арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 16 травня 2018 року (справа № 761/17826/18, провадження № 1-кс/761/12063/2018), в частині арешту майна, що належить ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та розташовані в ТРЦ «Квартал» за адресою: АДРЕСА_1 , а саме:

- нежитлове приміщення, № 502 на п`ятому поверсі у торгово-офісному центрі з спортивно-оздоровчим комплексом та закладами громадського харчування, загальною 25,9 кв.м.;

- нежитлове приміщення, № 503 на п`ятому поверсі у торгово-офісному центрі з спортивно-оздоровчим комплексом та закладами громадського харчування, загальною 59,6 кв.м.;

- нежитлове приміщення, № 504 на п`ятому поверсі у торгово-офісному центрі з спортивно-оздоровчим комплексом та закладами громадського харчування, загальною 54,5 кв.м.;

- нежитлове приміщення, № 505 на п`ятому поверсі у торгово-офісному центрі з спортивно-оздоровчим комплексом та закладами громадського харчування, загальною 53,3 кв.м.;

- нежитлове приміщення, № 72 на 1-ому поверсі у торгово-офісному центрі з спортивно оздоровчим комплексом та закладами громадського харчування, загальною площею 44,2 кв.м.;

- нежитлове приміщення, № 501 на 5-ому поверсі у торгово-офісному центрі з спортивно оздоровчим комплексом та закладами громадського харчування, загальною площею 100,0 кв.м.;

- нежитлове приміщення, № 71, загальною площею 41,2 кв.м.;

- нежитлове приміщення, № 70, загальною площею 38,6 кв.м.;

- нежитлове приміщення, № 31, загальною площею 34 кв.м.;

- нежитлове приміщення, № 32, загальною площею 31,4 кв.м.;

- нежитлове приміщення, № 33, загальною площею 38,2 кв.м.;

- нежитлове приміщення, № 34, загальною площею 35,6 кв.м.;

- нежитлове приміщення, № 41, загальною площею 34,4 кв.м.;

- нежитлове приміщення, № 42, загальною площею 39,5 кв.м.;

- нежитлове приміщення, № 46, загальною площею 43,4 кв.м.;

- нежитлове приміщення, № 47, загальною площею 38,1 кв.м.;

- нежитлове приміщення, № 90, загальною площею 36,5 кв.м.;

- нежитлове приміщення, № 91, загальною площею 39,4 кв.м.;

- нежитлове приміщення, № 93, загальною площею 21,4 кв.м.;

- нежитлове приміщення, № 45, загальною площею 162,8 кв.м.;

- нежитлове приміщення, № 25, загальною площею 36,8 кв.м.;

- нежитлове приміщення, № 26, загальною площею 41,9 кв.м.;

- нежитлове приміщення, № 27, загальною площею 36,1 кв.м.;

- нежитлове приміщення, № 29, загальною площею 38,7 кв.м.;

- нежитлове приміщення, № 30, загальною площею 88,9 кв.м.;

- нежитлове приміщення, № 92, загальною площею 21,3 кв.м..

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1