Справа №469/1521/17 09.08.2018
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ВИРОК

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 серпня 2018 року м. Миколаїв

Апеляційний суд Миколаївської області у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

головуючого: ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участі секретаря: ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу першого заступника прокурора Миколаївської області ОСОБА_5 на вирок Веселинівського районного суду Миколаївської області від 13.03.2018 року.

Обвинувачений ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Новоселівка, Миколаївського району, Миколаївської області, громадянин України, проживаює за адресою: АДРЕСА_1 . Обвинувачується у вчиненні злочину передбаченого п.13 ч.2 ст.115 КК України.

Учасники судового провадження:

прокурор: ОСОБА_7

обвинувачений: ОСОБА_6

захисник: ОСОБА_8 .

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.
В апеляційній скарзі прокурор просить вирок суду скасувати в частині призначення покарання та ухвалити новий вирок яким призначити покарання у виді 15 років позбавлення волі.

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.
ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого п.13 ч.2 ст.115 КК України та призначено покарання у виді 10 років позбавлення волі.

Вирішено питання стосовно речових доказів.

Узагальнені доводи апеляційної скарги.

Апелянт вважає, що вирок підлягає скасуванню з підстав невідповідності призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Зазначає, що суд 1 інстанції не врахував ту обставину, що обвинувачений раніше судимий за вчинення умисного вбивства людини, а також те, що він має негативну характеристику за місцем проживання. Посилається на неповноту дослідження даних, що характеризують особу обвинуваченого.
Також, апелянтом зазначено, що судом 1 інстанції безпідставно врахована обставина, яка пом`якшує покарання обвинуваченого активне сприяння розкриттю злочинів. Так, останній не надав жодної інформації щодо вчинення злочину, а з`явлення із зізнанням не може двічі розцінюватись як активне сприяння розкриттю злочину.

Встановлені судом першої інстанції обставини.

20.08.2017 року, в обідній час, ОСОБА_6 маючи непогашену судимість за вчинення умисного вбивства, разом зі своєю знайомою ОСОБА_9 , виїхали з с. Ольшанське Миколаївського району Миколаївської області до с. Коблеве Березанського району Миколаївської області з метою проведення спільного відпочинку.
У вечірній час, а саме близько 20 години 30 хвилин, точної години в ході проведення досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_6 разом з ОСОБА_9 пройшли на територію бази відпочинку ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 .
Перебуваючи на парковій території вищевказаної бази відпочинку, ОСОБА_6 та ОСОБА_9 почали вечеряти та вживати алкогольні напої.
Під час розпитя алкогольних напоїв між ОСОБА_6 та ОСОБА_9 на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин розпочалася словесна сварка, яка тривала до 22 години 00 хвилин, підставою для якої стали звинувачення останньої на ґрунті ревнощів стосовно її поведінки на території пляжу, яке мало місце цього самого дня.
В подальшому, приблизно о 22 годині 00 хвилин, точного часу не встановлено, у ОСОБА_6 виник злочинний умисел, направлений на позбавлення життя ОСОБА_9 , шляхом нанесення їй тілесних ушкоджень, та він з метою реалізації свого злочинного умислу, через образу, на ґрунті ревнощів, знаходячись у стані алкогольного сп`яніння, викликаного надмірним вживанням алкогольних виробів, усвідомлюючи суспільну небезпечність своїх намірів та бажаючи їх настання у вигляді смерті останньої, почав наносити численні удари руками в район кінцівок, голови, шиї та тулуба ОСОБА_9 , в яких знаходились життєво важливі органи, спричинивши при цьому численні тілесні ушкодження В подальшому, розуміючи, що ОСОБА_9 отримала вищевказані тілесні ушкодження, перебуває у безпорадному стані та не може чинити опір, а саме лежачи на спині обличчям до гори, ОСОБА_6 присів біля неї та обхопивши шию почав душити її лівою рукою, спричинивши тілесні ушкодження у вигляді: двох синців на бокових поверхнях шиї, крововилив в м`язи шиї, м`які тканини гортані, щитовидного хряща, в корінь язика, під вісцеральну плевру легень, під епікард, звуження та набряк голосової щілини, що призвело до механічної асфіксії, в результаті чого ОСОБА_9 померла.
Через декілька хвилин, усвідомлюючи, що ОСОБА_9 не має ознак життя ОСОБА_6 з місця вчинення злочину зник.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.

Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора на підтримання апеляційної скарги, пояснення обвинуваченого та захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора та просили вирок суду залишити без змін, дослідивши дані, що характеризують особу обвинуваченого; вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги в її межах, Апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню частково, виходячи з наступних підстав.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п.13 ч.2 ст. 115 КК України за обставин встановлених судом, відповідають фактичним обставинам справи і підтверджуються доказами, дослідженими в судовому засіданні та викладеними у вироку і учасниками провадження не оскаржуються.

Що стосується призначеного ОСОБА_6 покарання, то Апеляційний суд не погоджується з висновками суду першої інстанції в цій частині.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України суд призначає покарання у межах, встановлених у санкції статті, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
В Постанові Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 р. «Про практику призначення судами кримінального покарання» зверталась увага судів на те, що вони при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо дотримуватись вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів. Висновки з усіх питань, пов`язаних із призначенням покарання, необхідно належним чином мотивувати у вироку.

Відповідно до положень п. 2 Постанови Пленуму ВСУ № 2 від 07.02.2003 року «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи», при призначенні покарання відповідно до статей 65-69 КК України, суди мають враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, сукупність усіх обставин, що його характеризують (форма вини, мотив, спосіб, характер вчиненого діяння, ступінь здійснення злочинного наміру, тяжкість наслідків тощо), особу винного й обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Зазначених вимог закону при призначенні покарання ОСОБА_6 судом не дотримано в повній мірі.

Так, суд першої інстанції призначив ОСОБА_6 покарання, яке не відповідає ступеню тяжкості злочину та особі обвинуваченого та є явно несправедливим внаслідок м`якості.

При призначенні покарання обвинуваченому суд першої інстанції хоча і послався, але недостатньо врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься до особливо тяжких злочинів та посягає на життя людини.

Відповідно до положень ст. ст. 3, 27 Конституції України, людина, її життя, здоров`я, недоторканість і безпека визнаються найвищою соціальною цінністю, а право на життя є невід`ємним правом людини і ніхто не може бути свавільно позбавлений життя.

Окрім того, суд першої інстанції, призначаючи ОСОБА_6 покарання, не в достатній мірі врахував обставини вчиненого ним кримінального правопорушення, його наслідки, суспільну небезпечність вчиненого злочину, особу обвинуваченого.
Так, як вбачається з матеріалів провадження вироком Миколаївського районного суду Миколаївської області від 29 червня 1999 року ОСОБА_6 засуджений за вчинення умисного вбивства до покарання у виді 10 років позбавлення волі (а.с. 227-229). На підставі постанови Новобузького районного суду Миколаївської області від 26.06.2008 року ОСОБА_6 звільнений від відбування покарання умовно-достроково.

Однак, обвинувачений не став на шлях виправлення, не зробив для себе належних висновків та знову вчинив особливо тяжкий злочин відносно своєї колишньої дружини ОСОБА_9 .

Як вбачається з технічного носія інформації, в суді першої інстанції потерпілі ОСОБА_10 та ОСОБА_11 (батько та сестра загиблої) зазначали, що обвинувачений неодноразово під час подружнього життя бив дружину.

Окрім того, як видно з матеріалів справи ОСОБА_6 за місцем проживання характеризується негативно, як особа схильна до вживання спиртних напоїв (а.п. 153).

Також, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_6 за місцем проживання характеризується з негативної сторони. Вказано, що останній був помічений у зловживанні спиртними напоями (а.с. 153).

Разом з тим, Апеляційний суд вважає не обґрунтованим посилання прокурора на те, що суд першої інстанції безпідставно врахував обставину, що пом`якшує покарання - активне сприяння розкриттю злочину, оскільки матеріали кримінального провадження містять дані про надання обвинуваченим правоохоронним органам інформації щодо вчинення ним злочину.

Призначаючи покарання ОСОБА_6 , Апеляційний суд враховує обставини та ступінь тяжкості вчиненого злочину, який є особливо тяжким злочином, дані про особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий, в тому числі за вчинення умисного вбивства, характеризується негативно, не працює, має на утриманні неповнолітнього сина 2009 року народження, обставини, що пом`якшують покарання з`явлення із зізнанням, щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину; обставину, що обтяжує покарання - вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння, вважає за необхідне призначити ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч.2 ст. 115 КК України, проте більш суворе ніж призначив суд першої інстанції.

За таких обставин, апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню, а вирок суду першої інстанції у частині призначення ОСОБА_6 покарання скасуванню на підставі ч.1 ст. 414 КПК України, у зв`язку з невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, з ухваленням свого вироку відповідно до п.2 ч.1 ст. 420 КПК України.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 409, 414, 420, 532 КПК України, Апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу першого заступника прокурора Миколаївської області ОСОБА_5 задовольнити частково.

Вирок Веселинівського районного суду Миколаївської області від 13 березня 2018 року відносно ОСОБА_6 в частині призначення покарання - скасувати.

Ухвалити в цій частині свій вирок, яким призначити ОСОБА_6 за п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України покарання у виді позбавлення волі на строк 14 років.

В іншій частині вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Вирок набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржений в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня його проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Головуючий:

Судді: