Номер провадження 1-кс/643/4660/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11.10.2018 слідчий суддя Московського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні залу суду в м. Харкові клопотання слідчого Московського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_5 про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у кримінальному провадженні № 0006237 від 22.10.2017 за ст. 128, ч. 2 ст. 296, 309 КК України відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Харкова, громадянки України, із середньою спеціальною освітою, спеціальність прядильниця, не працююча, розлучена, має малолітнього сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не судима, зареєстрована та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , -

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_6 підозрюється органом досудового розслідування у вчиненні кримінального правопорушення за наступних обставин: 21.10.2017 близько 21:30 ОСОБА_6 , знаходячись разом зі своїм сином ОСОБА_8 у дворі будинку № 6-В по вул. Гарібальді у м. Харкові, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, побачили автомобіль «BMW 520I», р.н. НОМЕР_1 , за кермом якого знаходився ОСОБА_9 , який зупинив свій автомобіль навпроти під`їзду № 1, очікуючи пасажира. Будучи невдоволеними тим, що ОСОБА_9 зупинив автомобіль у вказаному місці, маючи умисел на вчинення хуліганських дій, знаходячись у громадському місці, грубо порушуючи громадський порядок, з мотивів явної неповаги до суспільства та правил поведінки у ньому, діючи в групі, з особливою зухвалістю стали висловлюватися нецензурною лайкою в бік ОСОБА_10 та руками й ногами наносити удари по задній частині його автомобіля, а коли ОСОБА_10 вийшов з автомобіля бажаючи припинити конфлікт, ОСОБА_8 та ОСОБА_6 , стали наносити удари обома руками по тулубу та голові потерпілого, від чого ОСОБА_9 впав на асфальт.

Продовжуючи свої хуліганські дії, ОСОБА_6 стала наносити удари руками та ногами по корпусу, голові, лівому боку та кисті правої руки потерпілого, а ОСОБА_8 руками в область тулуба потерпілого, не зважаючи на зауваження і прохання ОСОБА_10 припинити хуліганські дії, тим самим принижували його людську гідність, а всього хуліганські дії ОСОБА_8 та ОСОБА_6 не припинялися протягом 5-7 хвилин, супроводжувалися грубою нецензурною лайкою, особливим нахабством і зухвалістю, що виразилося в заподіянні ОСОБА_9 тілесних ушкоджень та пошкодженні його автомобіля.

Після припинення перехожими хуліганських дій ОСОБА_8 та ОСОБА_6 , потерпілий ОСОБА_9 сів до власного автомобіля «BMW 520I», р.н. НОМЕР_1 з метою відігнати його від місця події, однак ОСОБА_8 , продовжуючи діяти з особливою зухвалістю, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, підбіг до відчинених дверей водія автомобіля де знаходився потерпілий та ногою завдав останньому близько 3-4 ударів по правому боку.

В результаті зазначених дій ОСОБА_9 спричинені закрита черепно-мозкова травма у вигляді струсу головного мозку з забійними ранами та садном на голові, що відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я тривалістю понад 6-ть днів, але не більше 3-х тижнів (21 дня), садна на нижніх кінцівках, правій руці, синці на лівій руці, тулубі, які відносяться, до легких тілесних ушкоджень, переломо-вивих головки плечової кістки, який не є небезпечним для життя в момент заподіяння та спричинив тривалий розлад здоров`я понад 3-х тижнів (21 дня) і за цією ознакою відноситься до ушкодження середнього ступеня тяжкості.

Згідно висновку судової автотоварознавчої експертизи вартість матеріального збитку, заподіяного потерпілому ОСОБА_9 в результаті пошкодження його автомобіля складає 4820,14 грн.

Дії ОСОБА_6 кваліфіковані органом досудового розслідування за ч. 2 ст. 296 КК України, як грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю (хуліганство), вчинене групою осіб та ст. 128 КК України необережне середньої тяжкості тілесне ушкодження та 09.10.2018 останній повідомлено про підозру у вчиненні вказаних кримінальних правопорушень.

Слідчий, посилаючись на обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 128, 296 ч. 2 КК України, вказує на існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме ризиків переховування підозрюваної від органу досудового розслідування та суду, незаконного впливу на потерпілого та свідків шляхом залякування чи тиску іншим чином з метою зміни показань чи відмови від них і просить застосувати до підозрюваного запобіжний захід у виді домашнього арешту.

В суді прокурор підтримав клопотання та просив його задовольнити.

ОСОБА_6 заперечувала свою причетність до інкримінованого їй злочину, просила відмовити в задоволенні клопотання, так як підстав для обрання такого запобіжного заходу не вбачає.

Захисник підтримав позицію підзахисного та зазначив, що жоден з вказаних прокурором ризиків не доведений, проти обрання підозрюваній запобіжного заходу у виді домашнього арешту заперечував.

Розглянувши клопотання, заслухавши думку сторін кримінального провадження, слідчий суддя дійшов наступного: підозра ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296, ст. 128 КК України підтверджується зібраними на даний час доказами: показаннями потерпілого ОСОБА_9 , свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 ; висновками судово-медичної та автотоварознавчої експертиз.
Згідно ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам, крім іншого, переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на потерпілого, свідка у цьому ж кримінальному провадженні.

Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд, як вказано в ч. 1 ст. 194 КПК України, зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Прокурор, обґрунтовуючи обрання запобіжного заходу у виді домашнього арешту вказує на існування ризиків переховування від органів досудового розслідування та суду та незаконного впливу на потерпілого й свідків, проте не надає на їх підтвердження жодного доказу. Так, кримінальне провадження відкрито майже рік тому 22.10.2017. Всі слідчі дії, за виключенням допиту в якості свідка ОСОБА_20 , повідомлення ОСОБА_6 про підозру та допиту останньої в якості підозрюваної, проведені в жовтні-листопаді 2017 року. Ні клопотання, ні додані до нього матеріали кримінального провадження не містять посилання на спроби ОСОБА_6 протягом досудового розслідування переховуватись від слідства, впливати на потерпілого чи свідків, перешкоджати слідству будь-яким іншим чином. Отже, перелічені прокурором ризики не можна вважати доведеними, не свідчить про їх існування й особистість підозрюваної, яка раніше до кримінальної чи адміністративної відповідальності не притягувалась, має зареєстроване місце проживання у м. Харкові, малолітню дитину на утриманні.

Беручи до уваги положення ч. 3 ст. 194 КПК України яка вказує, що слідчий суддя, суд має право зобов`язати підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого органу державної влади, визначеного слідчим суддею, судом, якщо прокурор доведе обставини, передбачені пунктом 1 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктами 2 та 3 частини першої цієї статті, суд вважає необхідним відмовити в задоволенні клопотання та покласти на ОСОБА_6 зобов`язання прибувати за кожною вимогою до суду, слідчого чи прокурора.

Керуючись ст.ст. 177, 181, 184, 193-194, 196, 309, 395 КПК України, -

УХВАЛИВ:
В задоволенні клопотання про застосування до підозрюваної ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, відмовити.

Покласти на ОСОБА_6 обов`язок прибувати до слідчого, прокурора чи суду за першою вимогою.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до апеляційного суду Харківської області протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1