Гусятинський районний суд Тернопільської області
Справа № 596/152/17
Провадження № 1-кп/596/7/2018
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" липня 2018 р.

Гусятинський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретарів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

прокурора ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

представника потерпілого адвоката ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

законного представника обвинуваченого ОСОБА_8 ,

захисника адвоката ОСОБА_9

представника служби у справах дітей ОСОБА_10 ,

представника уповноваженого органу з питань пробації ОСОБА_11 ,

розглянувши в відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань №0000278 від 14 жовтня 2016 року на підставі обвинувального акта відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, який має середню спеціальну освіту, не одруженого, не працююючого, раніше не судимого,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України,-

ВСТАНОВИВ:
13 жовтня 2016 року, приблизно о 15 годині 30 хвилин, ОСОБА_7 перебуваючи біля входу в магазин ПП «Лабай», розташованого в селі Увисла Гусятинського району, в ході виниклого конфлікту з ОСОБА_5 , на грунті раптово виниклих неприязних відносин, не маючи умислу на спричинення тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_5 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, діючи з необережності, наніс останньому один удар рукою в область голови потерпілого. Від нанесеного удару потерпілий ОСОБА_5 впав навзнак та вдарився потиличною ділянкою голови об асфальтове покриття, отримавши при цьому відкриту черепно-мозкову травму із переломом кісток основи черепа зліва бічної стінки клиноподібної пазухи та кам`янистої частини скроневої кістки, крововиливом під тверду мозкову оболонку над лобовою і тім`яною частками правої півкулі головного мозку, пневмоцефалією у задній черепній ямці зліва, підшкірною гематомою скронево-потиличної ділянки зліва, що в подальшому своєму перебігу ускладнилось лівобічною післятравматичною сенсоневральною глухотою, що у сукупності кваліфікується як тяжкі тілесні ушкодження, які є небезпечними для життя в момент заподіяння. Таким чином, ОСОБА_7 з необережності, не передбачаючи спричинення ОСОБА_5 тяжких тілесних ушкоджень, хоча повинен був і міг передбачити можливість їх настання, діючи з більшою обачністю, внаслідок злочинної недбалості, спричинив останньому тяжкі тілесні ушкодження.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 вину у вчиненні кримінального правопорушення за викладених у обвинувальному акті обставин за ч.1 ст. 121 КК України не визнав, при цьому пояснив, що визнає себе винним у вчиненні необережного тяжкого тілесного ушкодження, умислу на спричинення тяжкого тілесного ушкодження потерпілому ОСОБА_5 він не мав. Також пояснив, що 13.10.2016 року після суперечки з потерпілим ОСОБА_5 в приміщенні більярдної магазину ПП «Лабай», в ході якої ОСОБА_5 завдав йому декілька ударів, він вийшов на вулицю перед магазином, щоб поговорити з ОСОБА_5 , оскільки був обурений його діями. Підійшовши до потерпілого, зупинився позаду нього та своєю правою рукою зловив його за верхній одяг в районі лівого плеча та потягнув в свою сторону. Розвернувши ОСОБА_5 в свою сторону він наніс йому один удар лівою рукою, попередньо зігнувши її в ліктьовому суглобі в область правої частини обличчя ОСОБА_5 . ОСОБА_5 після отриманого удару впав навзнак головою на асфальтне покриття, а він побіг додому. Більше тілесних ушкоджень ОСОБА_5 він не завдавав.
Заперечує показання ОСОБА_12 , які він дав під час проведення слідчого експерименту щодо нанесення ним після падіння потерпілого ударів в область лиця.
Цивільний позов потерпілого визнає частково, а саме в частині відшкодування матеріальної шкоди на суму 3 500 грн., моральної шкоди на суму 5 000 грн. Цивільний позов прокурора про відшкодування витрат на лікування потерпілого в розмірі 4 956 грн. визнає повністю. Шкодує про вчинене.
В судовому засіданні потерпілий ОСОБА_5 показав, що 13.10.2016 року біля 16:00 год., на узбіччі автодороги по вул. Центральна с. Увисла перед магазином ПП «Лабай», а саме на асфальтованій доріжці, він, стоячи обличчям до дороги раптово отримав удар в ліву половину задньої частини голови, які наніс ОСОБА_7 . Він відчув різкий біль, повернувся до ОСОБА_7 у нього потемніло в очах і він втративши свідомість впав. Падав обличчям до землі на коліна, повернув голову, побачив ОСОБА_7 та втратив свідомість.

Додатково пояснив, що того ж дня, коли він ОСОБА_7 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 грали більярд, під час суперечки, ОСОБА_7 підійшов до нього і наніс удар рукою в область лиця. Він його відштовхнув і вийшов на вулицю, де йому згодом і спричинив ОСОБА_7 тяжкі тілесні ушкодження.

Свідок ОСОБА_13 в суді показав, зокрема, що того дня біля столика, за яким вони сиділи поряд з більярдним столом під час суперечки ОСОБА_5 першим вдарив ОСОБА_7 , і останній у відповідь штовхнув ОСОБА_5 і вони почали битися. Він забрав ОСОБА_5 і вони вийшли на вулицю перед магазином. Вже тоді у потерпілого була розбита губа. ОСОБА_5 стояв обличчям до магазину. В той момент підбіг ОСОБА_7 і вдарив потерпілого рукою в задню частину голови збоку. ОСОБА_5 впав на спину на асфальтне покриття. В цей момент до них підійшов ОСОБА_12 . ОСОБА_7 втік. В ОСОБА_5 була розбита губа, а також виднілась гуля на голові. До конфлікту вони з ОСОБА_14 та ОСОБА_7 вживали алкогольні напої настоянку.
Свідок ОСОБА_14 частково підтвердив показання потерпілого ОСОБА_5 та свідка ОСОБА_13 , показавши, що між обвинуваченим та потерпілим дійсно виникла словесна суперечка, в ході якої вони побились. Коли їх розборонили, ОСОБА_5 з ОСОБА_13 вийшли перед магазином. Трошки згодом і він вийшов наперед магазину і побачив, що ОСОБА_5 лежить на спині, а ОСОБА_15 тримає його за голову. ОСОБА_7 він вже тоді не бачив, а також підтвердив вживання алкогольних напої обвинуваченим.
Згідно даних протоколу слідчого експерименту від 31 січня 2017 року, проведеного за участю свідка ОСОБА_12 , підозрюваного ОСОБА_7 , потерпілого ОСОБА_5 , «…підозрюваний ОСОБА_7 показав, як він 13.10.2016 року вийшов із приміщення магазину ПП «Лабай» та почав рухатися в сторону де знаходиться вхід в магазин. Після цього ОСОБА_7 розміщено статиста обличчям в напрямку автодороги на відстані біля 30 см. від обмістки магазину та вказано, що саме в такому положенні стояв ОСОБА_5 13.10.2016 року. Також ОСОБА_7 зазначив, що ОСОБА_13 стояв зліва від нього обличчям в його сторону. Із таким розміщенням осіб погодився ОСОБА_5 . Далі ОСОБА_7 зазначив і показав, як він правою рукою розвернув ОСОБА_5 в свою сторону та ставши навпроти нього ліктем лівої руки наніс йому один удар в область обличчя зліва. Далі ОСОБА_7 зазначив, що він побачив як ОСОБА_5 падав на землю, а саме на плечі (горілиць). Тоді він розмістив статиста головою в напрямку асфальтованої доріжки. Також ОСОБА_7 зазначено, що він після наведеного покинувв дане місце.
Крім цього потерпілому ОСОБА_5 запропоновано показати, як він отримував удар та як він падав. На це ОСОБА_5 показав, що він раптово отримав два сильних удари в потилицю голови після чого оглянувся назад, побачив, що ззаді стоїть ОСОБА_7 та впав на землю горілиць. Крім цього ним зазначено, що під час падіння ним втрачено свідомість та більше він нічого не запам`ятав.
Також свідку ОСОБА_12 запропоновано показати, відтворити події 13.10.2016 року. На це останній показав, як він вийшовши із за кута магазину побачив лежачого на спині ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , який присівши (напівприсядом) над ОСОБА_5 наніс йому один удар кулаком руки в область обличчя ОСОБА_5 . Вербіцьким зазначено та на статисту показано, як саме лодонею руки зловив ОСОБА_7 за одяг та відтягнуто його в сторону після чого він втік звідти. ОСОБА_12 запропоновано розмістити статиста в положення як 13.10.2016 року лежав ОСОБА_5 на, що він показав, що ОСОБА_5 лежав головою на асфальтованій доріжці також його верхня частина тулуба до пояса була на асфальтованій доріжці, а ноги в сторону вікна магазину в земляному рові».
Свідки ОСОБА_16 та ОСОБА_17 в судовому засіданні підтвердили показання підозрюваного, потерпілого та свідка під час слідчого експерименту, пояснивши, що вони брали участь при проведенні слідчого експерименту в якості понятих.
Свідок ОСОБА_18 в судовому засіданні показала, що вона працює фельдшером амбулаторії загальної практики сімейної медицини с.Увисла. 13.10.2016 року, підійшовши до магазину ПП «Лабай» вона побачила, що ОСОБА_12 тримає ОСОБА_5 , у якого усе обличчя було в крові. В потерпілого біля правої орбіти ока була велика гуля та напухла губа. ОСОБА_5 скаржився на головний біль, плутався в своїй розмові, мав високий тиск та в нього почалась рвота. Після чого, вона викликала карету швидкої допомоги та його було направлено в Копичинецьку комунальну районну лікарню.
Як слідує із висновку судово-медичної експертизи №348 від 28.11.2016 року, спричинена ОСОБА_5 відкрита черепно-мозкова травма згідно пункту 2.1.3. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», за ознакою небезпеки для життя в момент заподіяння відноситься до тяжких тілесних ушкоджень.» (а.с.171-174, т.1).
Відповідно до висновку судово-медичної експертизи №376 від 27.12.2016 року, утворення такого виду черепно-мозкової травми внаслідок нанесення удару «ліктем руки» чи «кулаком руки» малоймовірне. (а.с.175-176, т.1).
Згідно висновку комісійної судово-медичної експертизи №27 від 20.04.2018 року, «.. ОСОБА_5 отримав 13 жовтня 2016 року такі тілесні ушкодження механічного походження:
- синець ("гематому") в ділянці правого ока та набряк ("опухлість") губи (якої саме і де - не вказано);
- відкриту черепно-мозкову травму із переломом кісток основи черепа зліва - бічної стінки клиноподібної пазухи та кам`янистої частини (піраміди) скроневої кістки, крововиливом під тверду мозкову оболонку над лобовою і тім`яною частками правої півкулі головного мозку, пневмоцефалією (накопиченням пухирців повітря) у задній черепній ямці зліва, підшкірною гематомою скронево-потиличної ділянки зліва. Перелом кам`янистої частини (піраміди) скроневої кістки, яка є вмістилищем для органу слуху (середнього і внутрішнього вуха) і рівноваги, призвів до втрати ОСОБА_5 слуху на ліве вухо - лівобічної післятравматичної сенсоневральної глухоти.
Ці ушкодження виникли від дії тупих предметів незадовго до госпіталізації ОСОБА_5 , що підтверджується описанням виявлених у нього травматичних змін, клінічних проявів і перебігу черепно-мозкової травми у наданих медичних документах, а також даними комп`ютерної томографії голови у динамічному спостереженні.
За походженням (механізмом утворення) травма голови у ОСОБА_5 є типовою для падіння на площині (тобто - падіння людини, що стоїть) навзнак та удару потиличною ділянкою голови до твердої поверхні дорожнього покриття чи ін. Саме на такий механізм травми вказують: наявність підшкірної гематоми у лівій скронево-потиличній ділянці (у місці контакту голови із переважаючою поверхнею); розташування внутрішньочерепного субдурального крововиливу (протиударного ушкодження) на стороні, протилежній місцю удару - над лобовою і тім`яною частками правої півкулі головного мозку; поширення у цьому напрямку віддаленого ізольованого (меридіанного) перелому кісток основи черепа зліва - бічної стінки клиноподібної пазухи та кам`янистої частини скроневої кістки.
Не виключено, що падінню ОСОБА_5 передував удар в ділянку його обличчя, наслідки якого (гематома в ділянці правого ока та набряк губи) описані в амбулаторній картці, проте індивідуальних властивостей травмуючих предметів за описанням цих ушкоджень визначити не можна.
2. Враховуючи зазначений у п.1.5. цих підсумків механізм травми голови у ОСОБА_5 , виникнення у нього тілесних ушкоджень за обставин, на які вказує ОСОБА_7 , тобто - нанесення ним ( ОСОБА_7 ) удару ліктем в ділянку обличчя ОСОБА_5 , внаслідок якого потерпілий впав навзнак ("горілиць") на дорожнє покриття, в цілому, не виключається (у даному випадку для експертної оцінки механізму виникнення черепно-мозкової травми не має значення - ліктем лівої чи правої руки був спричинений удар в обличчя потерпілому).
3. 4. Тілесні ушкодження в ділянці обличчя потерпілого (синець в ділянці правої очниці, набряк губи) могли утворитися в результаті нанесення удару (ударів) ліктем чи кулаком руки. Виявлена у ОСОБА_5 відкрита черепно-мозкова травма із переломом кісток основи черепа зліва (бічної стінки клиноподібної пазухи та кам`янистої частини скроневої кістки), крововиливом під тверду мозкову оболонку над лобовою і тім`яною частками правої півкулі головного мозку, пневмоцефалією не могла виникнути від удару ліктем чи кулаком руки у ліву скронево-потиличну ділянку голови потерпілого, оскільки така травма має інше походження (механогенез утворення), про що вказано у п. 1.5 цих підсумків.

Показання свідка ОСОБА_13 щодо нанесення ОСОБА_7 потерпілому ОСОБА_5 "двох ударів кулаком руки в область потилиці", в результаті яких останній "з висоти власного зросту впав на дощовий рів головою вниз", або - в іншому поясненні - "повернувшись в сторону ОСОБА_7 раптово впав на землю", не узгоджуються із судово-медичними даними.» (а.с. 7-22, т.2).

Обставини необережного спричинення обвинуваченим ОСОБА_7 потерпілому ОСОБА_5 тяжкого тілесного ушкодження доводяться витягом з кримінального провадження № 0000278 від 13.10.2016 року, протоколом прийняття усної заяви ОСОБА_19 про вчинене кримінальне правопорушення від 14.10.2016 року, а також протоколом огляду місця події від 14.10.2016 року, яким встановлено та зафіксовано місце вчинення кримінального правопорушення. (а.с.158, 161, 162-165 т.1).

Суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку приходить до переконання про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні ним необережного тяжкого тілесного ушкодження.

При цьому суд зазначає, що та обставина, що потерпілий ОСОБА_5 не в повній мірі запам`ятав способу, напрямку та інших обставин нанесення йому удару, його точної локалізації, враховуючи встановлені судом обставини події та становище, в якому опинився потерпілий, є природною і зрозумілою.
Крім того, за результатами проведеної комісійної судово-медичної експертизи №27 від 20.04.2018 року встановлено, що за механізмом утворення травма голови у ОСОБА_5 є типовою для падіння на площині навзнак та удару потиличною ділянкою голови до твердої поверхні дорожнього покриття. Тому не має значення в яким чином був спричинений удар в область голови потерпілого, що передував його падінню.
Вказані висновки комісійної судово- медичної експертизи експерт ОСОБА_20 при допиті його у судовому засіданні в порядку ст. 356 КПК України підтвердив, додатково роз`яснивши, що виявлене в ОСОБА_5 тяжке тілесне ушкодження не могло бути спричинене внаслідок завдання удару ліктем чи кулаком руки у ліву скронево-потиличну ділянку голови потерпілого, оскільки така травма має інше походження, а також те, що показання свідка ОСОБА_13 про нанесення потерпілому обвинуваченим двох ударів кулаком руки в область потилиці, в результаті яких останній впав є такими, що не узгоджуються із судово-медичними даними.

Суд, оцінюючи зазначений висновок експертизи вважає його належним та допустимим, таким що ґрунтується на допустимих доказах та об`єктивно узгоджується з показаннями обвинуваченого, потерпілого, свідків, протоколами слідчих дій.

Оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що ОСОБА_7 , діючи з необережності, не передбачаючи спричинення ОСОБА_5 тяжких тілесних ушкоджень, хоча повинен був і міг передбачити можливість їх настання, спричинив останньому тяжкі тілесні ушкодження.

Як встановлено, на досудовому розслідування дії ОСОБА_7 кваліфіковані за ч. 1 ст. 121 КК України, як умисне тяжке тілесне ушкодження.

Згідно роз`яснень, що містяться в п.26 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи» №2 від 7 лютого 2003 року, у випадках, коли особа заподіяла потерпілому тяжке або середньої тяжкості тілесне ушкодження, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своїх дій чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення (злочинна самовпевненість), або ж не передбачала можливості настання таких наслідків, хоча повинна була й могла їх передбачити (злочинна недбалість), її дії слід розглядати як заподіяння необережного тяжкого або середньої тяжкості тілесного ушкодження і кваліфікувати за ст.128 КК.

Досліджені в судовому засіданні докази не доводять поза розумним сумнівом, що потерпілому саме умисно було заподіяно тяжке тілесне ушкодження. Про відсутність умислу на нанесення потерпілому тяжких тілесних ушкоджень у ОСОБА_7 , вказує той факт, що бійка між обвинуваченим та потерпілим носила спонтанний характер, була викликана в тому числі і неправомірними діями потерпілого ОСОБА_5 . Нанесений обвинуваченим удар рукою в область голови потерпілого не призвів до спричинення тяжких тілесних ушкоджень. Висновком комісійної судово-медичної експертизи беззаперечно встановлено тяжкість тілесних ушкоджень спричинених потерпілому, їх характер та локалізацію, з чітким розмежуванням механізму їх заподіяння. Тяжке тілесне ушкодження було не безпосереднім наслідком заподіяного засудженим удару в голову потерпілого, а результатом падіння останнього й удару головою об тверду поверхню, що обвинувачений хоч і не передбачав, але повинен був і міг передбачити.

Посилання сторони обвинувачення на те, що обвинуваченим нанесено потерпілому два значних удари кулаком в область потилиці, а після падіння ще два удари в область лиця, є припущеннями, які не ґрунтуються на достатніх і допустимих доказах.
Так, за підсумками проведених трьох судово-медичних експертиз не встановлено об`єктивних судово - медичних даних, які б свідчили про нанесення обвинуваченим потерпілому тілесних ушкоджень в кількості та за обставин, вказаних в обвинувальному акті.
Суд критично оцінює показання свідка ОСОБА_21 , які він дав під час слідчого експерименту про те, що обвинувачений після падіння потерпілого наніс ще два удари в область лиця. Так, зазначені показання спростовуються показаннями обвинуваченого ОСОБА_7 , свідків ОСОБА_22 , ОСОБА_14 , а також даними судово-медичних експертиз.
Так, згідно підсумків комісійної судово-медичної експертизи потерпілий, крім тяжких тілесних ушкоджень отримав тілесні ушкодження: синець ("гематому") в ділянці правого ока та набряк ("опухлість") губи.
Як встановлено з показань свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_22 травму губи потерпілий отримав ще під час суперечки в приміщенні більярдної.
Згідно висновку судово-медичної експертизи не виключено, що падінню ОСОБА_5 передував удар в ділянку його обличчя, наслідки якого (гематома в ділянці правого ока та набряк губи). Зазначені висновки узгоджуються з показаннями обвинуваченого ОСОБА_7 , які є послідовними на протязі досудового розслідування та судового розгляду.
З урахуванням зазначених обставин та досліджених доказів, суд вважає, що у справі не здобуто беззаперечних доказів, які б свідчили про те, що ОСОБА_7 мав умисел на спричинення ОСОБА_5 тяжкого тілесного ушкодження.
Згідно ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
При цьому, суд керується принципом «поза розумним сумнівом», зміст якого сформульований у п. 43 рішення Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) від 14.02.2008 року у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), п. 282).
Так, у відповідності до цього рішення, доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.
Приймаючи таке рішення суд виходить з вимог ч. 3 ст. 337 КПК України, відповідно до яких з метою ухвалення справедливого рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.
Враховуючи вищевикладене, дії ОСОБА_7 необхідно перекваліфікувати з ч. 1 ст. 121 КК України на ст. 128 КК України, як необережне тяжке тілесне ушкодження.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Судом враховується молодий вік обвинуваченого, те, що він вперше притягується до кримінальної відповідальності, за місцем проживання характеризується негативно, за місцем навчання позитивно.
Обставинами, які згідно зі ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченого, суд визнає вчинення злочину неповнолітнім, активне сприяння розкриттю злочину. Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого суд визнає вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.
При призначені покарання суд враховує думку потерпілого ОСОБА_5 про те, щоб суворо покарати обвинуваченого.
Також судом враховуються умови життя та виховання обвинуваченого ОСОБА_7 , який на момент вчинення злочину був неповнолітнім, проживає в неповній сім`ї, оскільки батько помер, а мати постійно їздить на заробітки за кордон, рівень його розвитку, його ставлення до вчиненого ним кримінального правопорушення, соціально-психологічну характеристику обвинуваченого, що міститься в досудовій доповіді Гусятинського районного сектору з питань пробації.
Враховуючи наведене, суд призначає ОСОБА_7 покарання у виді громадських робіт в межах санкції ст. 128 КК України. Саме таке покарання, на думку суду, є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження скоєння ним нових злочинів.
Враховуючи положення ч.2 ст. 181 КК України, суд приходить до висновку, що клопотання прокурора, заявлене під час судових дебатів про обрання запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_7 у виді цілодобового домашнього арешту не підлягає до задоволення.

Прокурором пред`явлено цивільний позов в інтересах Держави в особі Департаменту фінансів Тернопільської обласної державної адміністрації про відшкодування витрат стаціонарному закладу охорони здоров`я на лікування особи, яка потерпіла від злочину в розмірі 4 956 грн.
При вирішенні цивільного позову, суд враховує те, що потерпілий ОСОБА_5 перебував на стаціонарному лікуванні в нейрохірургічному відділенні Комунального закладу Тернопільської обласної ради «Тернопільська університетська лікарня» з 15.10.2016 по 03.11.2016 року (21 ліжко-день), на його лікування було витрачено 4 956 грн., що підтверджується довідкою від 10.11.2016 року. (а.с.21, т.1). Обвинуваченим визнано позов прокурора.
На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що цивільний позов Прокурора про відшкодування витрат на лікування особи, яка потерпіла від злочину підлягає до задоволення. Слід стягнути з ОСОБА_7 в користь Департаменту фінансів Тернопільської обласної державної адміністрації (р/р 0001 в ГУДКСУ у Тернопільській області, МФО 838012, ) витрати, понесені на стаціонарне лікування потерпілого від злочину ОСОБА_5 в сумі 4 956 грн.
Потерпілий ОСОБА_5 пред`явив цивільний позов про відшкодування матеріальної шкоди (витрат на лікування, обстеження) в розмірі 20 000 грн. та про відшкодування моральної шкоди, оскільки діями обвинуваченого йому спричинено моральну шкоду, яку він оцінює в 300 000 грн. і виражається вона в тому, що переніс моральні страждання, терпів фізичний біль, переживав за стан свого здоров`я. Функція слуху в нього не відновлена. (а.с.15, т.1).
Відповідно до ч. 3 ст. 128 КПК України, при розгляді цивільного позову в кримінальній справі з питань, не врегульованих КПК, суд може керуватися відповідними нормами ЦПК, якщо вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
Так, як встановлено під час судового розгляду, внаслідок протиправних дій ОСОБА_7 , які проявилися в необережному заподіянні ним тяжких тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_5 , останньому була завдана матеріальна шкода, яка полягає в понесених витратах на лікування, що підтверджується чеками: №8066 від 14.10.2016 року на суму 473,20 грн., №4498 від 13.10.2016 року на суму 1756,30 грн., №9457 від 22.10.2016 року на суму 268,93 грн., №9767 від 24.10.2016 року на суму 48,75 грн., №9038 від 27.10.2016 року на суму 183,95 грн., №1046 від 3.11.2016 року на суму 58 грн., №7977 від 24.10.2016 року на суму 131,70 грн., №9764 від 24.10.2016 року на суму 487,22 грн., №3690 від 24.10.2016 року на суму 82,50 грн., №3301 від 18.10.2016 року на суму 189,95 грн., №3262 від 10.11.2016 року на суму 76,40 грн., №9094 від 20.10.2016 року на суму 135,47 грн., №9013 від 19.10.2016 року на суму 54,50 грн., №9196 від 20.10.2016 року на суму 189,95 грн. та листком лікарських призначень в медичній карті хворого КЗТОР «Тернопільська університетська лікарня», а також витратах на проїзд на обстеження згідно чеків від 17.10.2016 року на суму 39,89 грн.; №887819 від 22.10.2016 року на суму 33,38 грн., в витратах на медичне обстеження хворого згідно квитанцій до прибуткових ордерів № від 17.10.2016 року на суму 690 грн.; № від 17.10.2016 року на суму 690 грн.
Всього матеріальну шкоду завдано на загальну суму 5590, 09 грн., яка підтверджується належними доказами. (а.с.14-16, т.1).
У зв`язку з чим, на користь потерпілого ОСОБА_5 підлягає стягненню завдана матеріальна шкода на загальну суму 5590, 09 грн.
Щодо вимог про стягнення решти матеріальної шкоди, то в цій частині позов слід залишити без задоволення у зв`язку з недоведеністю.
Щодо вимог цивільного позову про відшкодування моральної шкоди, судом встановлено наступне.
У відповідності до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.
Загальні підстави відповідальності за завдану моральну шкоду визначені в ст. 1167 ЦК України.
Відповідно до ч. 3 ст. 23 ЦК України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Враховуючи вищезазначені вимоги закону та встановлені обставини кримінального провадження, а саме те, що потерпілому внаслідок вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення завдані фізичний біль та моральні страждання, він терпів фізичний біль, були порушені звичайні життєві зв`язки через неможливість реалізації своїх планів, внаслідок тілесного ушкодження в нього частково втрачена функція слуху. При цьому судом враховується ступінь вини обвинуваченого, яким скоєно кримінальне правопорушення з необережності. За наведених обставин суд вважає, що, підлягає відшкодуванню на користь потерпілого моральна шкода в розмірі 40 000 грн. На переконання суду, такий розмір моральної шкоди буде в повній мірі відповідати принципам розумності, виваженості і справедливості.
Питання про речові докази вирішити у відповідності з вимогами ст. 100 КПК України.
Керуючись ст. ст. 368 - 376 КПК України, суд

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_7 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК України та призначити йому покарання у виді громадських робіт на строк 120 (сто двадцять) годин.
Цивільний позов прокурора в інтересах Держави в особі Департаменту фінансів Тернопільської обласної державної адміністрації про відшкодування витрат стаціонарному закладу охорони здоров`я на лікування особи, яка потерпіла від злочину, задовольнити. Стягнути з ОСОБА_7 на користь Департаменту фінансів Тернопільської обласної державної адміністрації (р/р 0001 в ГУДКСУ у Тернопільській області, МФО 838012, ) витрати, понесені на стаціонарне лікування потерпілого від злочину ОСОБА_5 в сумі 4 956 грн.
Цивільний позов ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_5 кошти на відшкодування матеріальної шкоди в сумі 5 590 грн. 09 коп., на відшкодування моральної шкоди в сумі 40 000 гривень. В задоволенні решти вимог відмовити.
Речові докази: вилучений більярдний шар під номером «10», що знаходиться на відповідальному зберіганні ОСОБА_23 повернути останній.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Тернопільської області через Гусятинський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим з часу отримання ним його копії.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: підпис

З оригіналом вірно.

Суддя Гусятинського районного суду ОСОБА_1