Провадження № 1-кс/344/8306/18
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2018 року Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , з участю секретаря Устинської, скаржника ОСОБА_2 , адвоката ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Івано-Франківську скаргу ОСОБА_2 на постанову прокурора про відмову у визнанні потерпілим,-

В С Т А Н О В И В:

Адвокат ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_2 звернувся в суд із зазначеною скаргою, в якій прохає постанову прокурора відділу прокуратури Івано-Франківської області ОСОБА_4 про відмову у визнанні потерпілим скасувати та зобов`язати вказаного вище прокурора вручити ОСОБА_2 пам`ятку про права потерпілого у вказаному кримінальному провадженні.

В судовому засіданні скаржник і його адвокат доводи скарги підтримали та просили її задовольнити.

Прокурор в судовому засіданні заперечував щодо задоволення даної скарги.

Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали скарги, матеріали кримінального провадження за скаргою, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

СВ УСБ України в Івано-Франківській області здійснюється досудове розслідування в кримінальному провадженні №120 2576, на підставі ухвали слідчого судді Івано-Франківського міського суду від 08.05.2018 року за заявою адвоката ОСОБА_3 , що діє в інтересах ОСОБА_2 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 382 КК України.

16.10.2018 року адвокат ОСОБА_3 , що діє в інтересах ОСОБА_2 отримав копію постанови від 12.10.2018 року прокурора відділу прокуратури Івано-Франківської області ОСОБА_4 про відмову у визнанні потерпілим ОСОБА_2 в даному кримінальному провадженні.

Відповідно до ст.303 КПК України передбачено виключний перелік питань, органів та посадових осіб рішення, дії та бездіяльність яких, може бути оскаржено на досудовому провадженні, зокрема згідно п.5 ч.1 ст.303 КПК може бути оскаржено рішення прокурора про відмову у визнанні потерпілим особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою.

Відповідно до ч. 1 ст. 55 КПК України, потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним порушенням завдано майнової шкоди. Права і обов`язки потерпілого виникають з моменту подання заяви про вчинення щодо особи кримінального правопорушення або залучення її до провадження як потерпілого.

Відповідно до Рекомендації (2006) 8 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо допомоги потерпілим від злочинів від 14.06.2006 року під поняттям «потерпілий» слід розуміти фізичну особу, що зазнала шкоди, включаючи фізичні ушкодження або психічні травми, душевні страждання або економічні втрати, спричинені діями або бездіяльністю, які є порушенням норм кримінального права держав-членів. У належних випадках термін «потерпілий» також охоплює найближчих членів сім`ї або утриманців прямо постраждалої особи (п.1.1)

Згідно до ст.55 ч.5 КПК України за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

Враховуючи викладену у ЄРДР інформацію (фабулу), правову кваліфікацію за ч. 2 ст.382КК України, очевидним є, що у вказаному вище кримінальному провадженні особа, яка вважає себе потерпілим, повинна надати докази на підтвердження порушення саме своїх прав, а не прав інших осіб.

В той же час аналіз вказаних вище норм свідчить про те, що слідчий або прокурор зобов`язані винести мотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим за наявності очевидних та достатніх підстав, які дають можливість зробити висновок про відсутність заподіяної шкоди певній особі (фізичній або юридичній).

Скаржника не визнано потерпілим у кримінальному провадженні щодо невиконання рішення суду, яке його стосується.

Аналізуючи викладене вище, перевіривши надані матеріали кримінального провадження № №120 2576, слідчий суддя вважає, що прокурором в оскаржуваній постанові не надано достатнього обґрунтування відмови скаржнику у визнанні його потерпілим у вказаному кримінальному провадженні, а відтак оскаржувана постанова підлягає до скасування.

При цьому слідчий суддя не вбачає достатніх правових підстав для зобов`язання прокурора визнати ОСОБА_2 потерпілим, оскільки відповідно до положень чинного КПК України слідчий чи прокурор здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності.

Права скаржника відновлені слідчим суддею шляхом скасування оскаржуваної постанови прокурора в передбачений п. 5 ч. 1ст. 303 КПК України спосіб.

Скаржник не позбавлений права повторно звернутися до слідчого чи прокурора про визнання його потерпілим, а у разі відмови у визнанні потерпілим, останній буде мати право захищати свої права у такий саме спосіб.

У зв`язку з чим, слідчий суддя приходить до висновку, що скарга підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 303, 306-307, 309, 372, ст.376, ст.392, 532 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:
Скаргу ОСОБА_2 на постанову прокурора про відмову у визнанні потерпілим задовольнити частково.

Скасувати постанову від 12.10.2018 року прокурора відділу прокуратури Івано-Франківської області ОСОБА_4 про відмову у визнанні потерпілим ОСОБА_2 у кримінальному провадженні №120 2576.

В задоволенні решти вимог скарги відмовити.

Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дію чи бездіяльність слідчого чи прокурора не може бути оскаржена, окрім ухвали про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження, про скасування повідомлення про підозру та відмову у задоволенні скарги на повідомлення про підозру (ч.3 ст. 307 КПК України).

Слідчий суддя ОСОБА_1