Провадження № 1-кп/643/147/18
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.05.2018 р. м. Харків

Московський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

представник потерпілого ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальну справу за обвинувальним актом відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харків, росіянина, громадянина України, з середньою освітою, який не працює, розлучений, раніше не судимий, зареєстрований та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,,
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України,

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_5 12.10.2015 р. близько 21 год. 30 хвил. знаходячись біля третього під`їзду буд. АДРЕСА_2 , діючи умисно, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, які виникли через галасливу поведінку неповнолітнього ОСОБА_6 та його знайомих, у зв`язку із чим ОСОБА_5 робились неодноразові зауваження, з метою спричинення тілесних ушкоджень, наніс один удар кулаком лівої руки в область правої скроні неповнолітньому ОСОБА_6 , від удару ОСОБА_6 став сповзати по стіні, в цей час ОСОБА_5 знову наніс один удар кулаком лівої руки в область правої скроні. Після чого, ОСОБА_5 поставив ОСОБА_6 підніжку, в результаті чого останній впав на асфальт, підігнувши за спину ліву руку долонею до землі, а ОСОБА_5 впав на нього зверху та наніс декілька ударів руками (точну кількість ударів досудовим розслідуванням не встановлено) по тулубу та обличчю, в результаті чого ОСОБА_6 згідно висновку судово-медичної експертизи № 1006-А/16 від 25.08.2016 р. були спричинені садно лобно-скроневої області справа, яке відповідно до п. 2.3.5. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом № 6 МОЗ України від 17 січня 1995 року за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень, та яке утворилося по механізму удар-тертя, тертя-ковзання, а також закритий остеоепіфізіоліз променевої кістки ліворуч, який відповідно до п. 2.3.3. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом № 6 МОЗ України від 17 січня 1995 року за ступенем тяжкості відноситься до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, та який міг утворитися внаслідок одноразового падіння з висоти власного зросту з наданням тілу прискорення (внаслідок підніжки) на тверду поверхню (асфальт) і ударом лівою верхньою кінцівкою о тверду поверхню (асфальт).

Своїми умисними діями ОСОБА_5 скоїв злочин передбачений ч. 2 ст. 125 КК України, тобто умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

В судовому засіданні обвинувачений вину у інкримінованому йому злочині не визнав та пояснив суду, що 12.10.2015 р. приблизно о 22 год. 30 хвил. побачив неповнолітніх осіб, котрі вибігали з під`їзду, після чого він підійшов до них щоб зробити зауваження з приводу недопалків з під сигарет та галасу у під`їзді. Потерпілий ОСОБА_6 наніс йому удар кулаком в око, потім почав бити ногами по рукам та тулубу приблизно 4-5 разів, після чого він схопив ОСОБА_7 за руки, в результаті чого вони спіткнулися та впали на дорогу, через деякий час їх розтягнули прохожі.
Незважаючи на невизнання обвинуваченим своєї вини, суд, дослідивши представлені докази, вважає, що вина обвинуваченого у вчинені злочину, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, цілком доведена і підтверджується наступними доказами.
Допитаний в судовому засіданні в присутності законного представника неповнолітній потерпілий ОСОБА_6 показав, що він разом зі своїми друзями приблизно о 20 год. 00 хвил. гуляли в дворі будинку та грали у футбол. Свідок ОСОБА_8 повідомив, що необхідно занести додому м`яч, після чого вони усі разом пішли до ОСОБА_8 у під`їзд де і чекали на нього. Після чого він почув гучні погрози і вони усі вийшли з підїзду. Через деякий час двері підїзду відчинились, з них вийшов обвинувачений та одразу наніс йому рукою удар в область скроні, від удару він присів на землю. Після чого свідок ОСОБА_9 почала його захищати, обвинувачений схопив її за волосся та штовхнув, після чого він піднявся та відвів свідка ОСОБА_9 в сторону. Після чого з підїзду вийшов інший чоловік та почав тримати свідка ОСОБА_9 за волосся, щоб вона не могла допомогти йому вирватись. В цей час обвинувачений тримав його руками за куртку та наніс 3-4 удари по голові та тулубу, після чого повалив його на землю в результаті чого його рука опинилась під ним, а обвинувачений впав на нього зверху. Після чого він виліз з під обвинуваченого та відійшов у сторону.

Допитаний в судовому засіданні в присутності законного представника неповнолітній свідок ОСОБА_10 показала, що вона разом із хлопцями вийшли з під`їзду будинку, одразу після чого відчинились двері під`їзду та з них вийшов обвинувачений, після чого обвинувачений вдарив потерпілого кулаком в область скроні, від чого потерпілий від удару спустився вниз по стіні, вона одразу підбігла до потерпілого та почала кричати, обвинувачений схопив її за волосся та штовхнув, потерпілий відійшов до лавочки, обвинувачений підійшов до нього, після чого обвинувачений та потерпілий впали на асфальт, потерпілий відштовхнув обвинуваченого від себе.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_11 показав, що обвинувачений ОСОБА_5 одразу вдарив потерпілого ОСОБА_6 кулаком в область скроні від чого потерпілий впав на руку, крім того обвинувачений перебував у стані алкогольного сп`яніння

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_12 показала, що ввечері вона почула як гучно закрились двері у під`їзді, після чого вона підійшла до вікна та побачила, що на лавочці біля під`їзду сиділи 3-4 підлітка (хлопці та дівчина). Цих підлітків свідок вже бачила, іноді вона виганяла їх з під`їзду. Через деякий час з підїзду вийшов обвинувачений ОСОБА_5 та зробив підліткам зауваження, один із підлітків почав кидатись на обвинуваченого, махав руками та ногами, після чого підліток вдарив обвинуваченого кулаком в обличчя.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_5 показала, що з обвинуваченим вона перебуває у розлученні, однак вони проживають в одній квартирі. 12.10.2015 р. ввечері обвинувачений пішов до гаражу, у дворі будинку сиділи діти. Обвинувачений зробив дітям зауваження з приводу того, що вони ставлять ноги на лавочку. Один із хлопців наніс обвинуваченому удар рукою в область обличчя, обвинувачений хлопця не бив, а підставив руки для оборони, після чого хлопець почав наносити обвинуваченому удари руками та ногами по всьому тілу, обвинувачений оборонявся. В цей час свідок знаходилась на балконі другого поверху та все бачила.

До показань свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_5 суд відноситься критично, так як показання даних свідків не відповідають іншим зібранним доказам по справі, а саме, показанням свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , висновкам судово-медичної експертизи щодо наявності у ОСОБА_6 тілесних ушкоджень. Крім того, свідок ОСОБА_5 є особою зацікавленою у розгляді справи, оскільки вона є колишньою дружиною обвинуваченого і разом з ним проживає, і її показання та показання свідка ОСОБА_12 в частині кількості і характеру нанесених ОСОБА_6 обвинуваченому ударів не співпадають. При цьому, як би такі удари і мали місце, то цей факт не виключає відповідальності обвинуваченого за нанесення тілесних ушкоджень неповнолітньому потерпілому. До того ж, суду не надано жодного доказу, який би достовірно підтвердив наявність у ОСОБА_5 тілесних ушкоджень.

Самі по собі показання свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_12 підтверджують той факт, що між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 мав місце конфлікт на грунті незадоволення ОСОБА_5 поведінкою неповнолітніх осіб.

Вина обвинуваченого також підтверджується консультативним висновком лікаря-спеціаліста КЗОЗ «ХМКЛШНМД ім. проф. Мещанінова О.І. від 13.10.2015 р., з якого вбачається, що 13.10.2015 р. ОСОБА_6 був оглянутий лікарем травматологом та було преведено рентгендослідження і у потерпілого встановлені тілесні пошкодження, та протоколом проведення слідчого експерименту від 29.10.2015 р. із фототаблицею, з якого вбачається, що потерпілий показав та пояснив механізм завдання йому телісних ушкоджень, і данні пояснення відповідають тим, які потерпілий надав у суді.

Згідно висновків експерта №1070-А/15 від 11.11.2015 року та №1006-А/16 від 25.08.2016 р. у ОСОБА_6 12.10.2015 р. мали місце наступні ушкодження: садно лобно-скроневої області справа, яке за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень, та яке утворилося по механізму удар-тертя, тертя-ковзання, а також закритий остеоепіфізіоліз променевої кістки ліворуч, який за ступенем тяжкості відноситься до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, та який міг утворитися внаслідок одноразового падіння з висоти власного зросту з наданням тілу прискорення (внаслідок підніжки) на тверду поверхню (асфальт) і ударом лівою верхньою кінцівкою о тверду поверхню (асфальт).

Таким чином, суд вважає, що вина ОСОБА_5 доведена, доказів на підтвердженого того, що потерпілий ОСОБА_6 міг отримати вищезазначені тілесні ушкодження не від дій обвинуваченого суду не надано.
Вивченням особи обвинуваченого встановлено, що він раніше не судимий, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває,за місцем мешкання характеризується задовільно.

Обставини, що пом`якшують покарання, та обставини, що обтяжують покарання, не встановлено.

При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, вищезазначені данні щодо особи обвинуваченого, відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, та прийшов до висновку про призначення обвинуваченому покарання у межах, встановлених санкцією статті КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, у вигляді громадських робіт.

Цивільний позов по справі не заявлено.

Речові докази по справі відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.369-374 КПК України,

З А С У Д И В:

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, та призначити йому покарання у вигляді 150 годин громадських робіт.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Апеляційна скарга подається через суд, який ухвалив судове рішення, протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя -