УКРАЇНА
Апеляційний суд Житомирської області
Справа №287/447/17-к Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ст.ст. 15 ч. 2, 186 ч. 2 КК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
04 вересня 2018 року. Апеляційний суд Житомирської області у складі суддів: ОСОБА_2 - головуючого, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , за участі: прокурора ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 , секретаря судового засідання ОСОБА_7 , -
Цим вироком ОСОБА_6 засуджено за ст. ст. 15 ч. 2, 186 ч. 2 КК України на 4 роки позбавлення волі. На підставі ст. ст. 71, 72 КК України частково приєднано невідбуте покарання за вироком Олевського районного суду Житомирської області від 13.12.2016 та остаточно призначено покарання ОСОБА_6 за сукупністю вироків у виді позбавлення волі на строк 4 роки 2 місяці.
Початок строку відбуття покарання вирішено обчислювати з 17 квітня 2018 року.
Змінено запобіжний захід до набрання вироком законної сили з особистого зобов`язання на тримання під вартою.
Вирішено долю речових доказів.
Згідно вироку, 07.09.2017 о 13 год. 30 хв. у приміщенні кафе «Берізка» по вул. Шкільній, 3 у с. Білокоровичі Олевського району Житомирської області ОСОБА_6 з метою відкритого заволодіння грошовими коштами ОСОБА_8 застосував відносно цієї особи фізичне насильство, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, шляхом нанесення йому близько 3-ох ударів рукою в область голови, заподіявши ОСОБА_8 легкі тілесні ушкодження тілесні ушкодження у вигляді синців в ділянці лівої надбрівної дуги з переходом на верхню повіку, на верхній губі зліва з раною в проекції 3-го зуба, та синця в потиличній ділянці справа з припухлістю м`яких тканин, після чого намагався відкрито заволодіти грошовими коштами потерпілого ОСОБА_8 у розмірі 1200 гривень, однак не зміг зникнути з місця події та розпорядитися грошима на власний розсуд з причин, які не залежали від його волі, оскільки був затриманий працівниками кафе.
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 просить скасувати вирок та призначити новий розгляд справи в суді першої інстанції, змінити запобіжний захід щодо нього на інший, не пов`язаний з триманням під вартою. Твердить про необґрунтованість вироку, невідповідність фактичним обставинам справи висновків суду про доведеність його винності у відкритому заволодінні майном потерпілого, неповноту судового розгляду, що виразилася у недопиті свідків та недослідженні інших доказів, неврахування його показань про те, що він не мав наміру викрадати гроші у потерпілого, оскільки помилково вважав, що ці гроші належать йому. Щиро кається у тому, що він побив потерпілого.
Заслухавши доповідача, пояснення обвинуваченого в підтримання апеляційної скарги, міркування прокурора в заперечення апеляційної скарги, перевіривши справу, апеляційний суд приходить до таких висновків.
Згідно ч. 3 ст. 349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позицій, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Відповідно до журналу судового засідання та звукозапису повної фіксації процесу технічними засобами, у судовому засіданні 16.04.2018 після оголошення прокурором обвинувального акту у даному кримінальному провадженні та з`ясування міркування обвинуваченого про те, що йому зрозуміла суть обвинувачення і що він повністю визнає вину та бажає давати показання, суд першої інстанції за пропозицією прокурора та за згодою обвинуваченого ОСОБА_6 , що не мав захисника, вирішив згідно ст. 349 КПК України не досліджувати докази у даній справі та обмежитись допитом обвинуваченого.
При цьому судом першої інстанції помилково не було враховано зміст показань обвинуваченого ОСОБА_6 про те, що він застосовував фізичне насильство до потерпілого без мети заволодіння чужим майном, оскільки вважав, що ОСОБА_8 одержав у банкоматі його грошові кошти, які він намагався зняти та не зняв зі своєї картки у тому ж банкоматі безпосередньо перед потерпілим.
З врахуванням таких показань обвинуваченого, що свідчать про фактичне невизнання ним своєї вини в інкримінованому йому злочині, передбаченому ст. ст. 15 ч. 2, 186 ч. 2 КК України, заперечення свого умислу на заволодіння чужим майном, суд першої інстанції істотно порушив вимоги ч. 3 ст. 349 КПК України, оскільки розглянув справу без допиту в судовому засіданні потерпілого ОСОБА_8 та свідків, дослідження інших доказів згідно реєстру матеріалів досудового розслідування.
Таке порушення вимог КПК України є істотним, оскільки перешкодило суду першої інстанції постановити законне та обґрунтоване судове рішення у даній справі.
За таких обставин вирок суду підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду у суді першої інстанції.
Оскільки під час досудового розслідування та судового розгляду щодо обвинуваченого було обрано запобіжний захід у виді особистого зобов`язання, який він не порушував, апеляційний суд обирає щодо обвинуваченого ОСОБА_6 аналогічний запобіжний захід, який є достатнім для забезпечення його належної процесуальної поведінки, з покладенням на нього відповідних обов`язків.
Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, апеляційний суд, -
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 задовольнити частково.
Вирок Олевського районного суду Житомирської області від 17 квітня 2018 року щодо ОСОБА_6 скасувати та призначити новий розгляд кримінального провадження у тому ж суді першої інстанції.
Обрати щодо обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжний захід у виді особистого зобов`язання та зобов`язати його прибувати за кожною вимогою до суду, не відлучатися із смт. Бучмани Олевського району Житомирської області без дозволу суду.
Звільнити обвинуваченого ОСОБА_6 з-під варти в залі судового засідання.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та не підлягає оскарженню в касаційному порядку.
Судді: