Ухвала

Іменем України

24 квітня 2018 р.

м. Київ

Справа № 344/10207/17
Провадження № 51-5665 ск 18

Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження в судах першої та апеляційної інстанцій, на ухвалу Апеляційного суду Івано-Франківської області від 17 січня 2018 року щодо ОСОБА_4 ,

в с т а н о в и в:
вироком Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 23 жовтня 2017 року
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку м. Нова Каховка Херсонської області, громадянку України, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судиму,
засуджено за ч. 2 ст. 303 КК України із застосуванням ст.69 КК України до позбавлення волі на строк один рік один місяць; за ч. 2 ст. 302 КК України до позбавлення волі на строк один рік.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК Українивизначено ОСОБА_4 остаточне покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим позбавлення волі на строк один рік один місяць.

Відповідно до ст. 72 КК України зараховано ОСОБА_4 строк попереднього ув`язнення з 19.06.2017 р. до 20.06.2017 р. у строк відбуття покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, а з 21.06.2017 р. до дня набрання вироком законної сили у строк відбуття покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Цим же вироком ухвалено рішення щодо речових доказів.
Ухвалою Апеляційного суду Івано-Франківської області від 17 січня 2018 року вирок місцевого суду щодо ОСОБА_4 змінено. Визнано вважати ОСОБА_4 засудженою за ч. 2 ст. 302 КК України із застосуванням ст. 69 КК України на один рік і один місяць позбавлення волі, за ч. 2 ст. 303 КК України на один рік позбавлення волі та на підставі ч. 1 ст. 70 КК України до остаточного покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим на один рік один місяць позбавлення волі.

На підставі ст. 79 КК Українизвільнено ОСОБА_4 від відбування призначеного цим вироком покарання з випробуванням та іспитовим строком до досягнення її сином семирічного віку, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

На підставі п. 2 ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 76 КК Українипокладено на ОСОБА_4 обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу органу пробації та повідомляти цей орган про зміну місця проживання.

В решті вирок залишено без змін.
Згідно з копіями доданих до касаційної скарги судових рішень у період з липня 2016 року до 19 червня 2017 року, ОСОБА_4 за попередньою змовою із особою 1 та особою 2, матеріали щодо яких виділені в окреме кримінальне провадження, орендувала квартиру у АДРЕСА_2 , для проживання проституток та організації місця для надання ними сексуальних послуг. Маючи на меті зайнятися сутенерством, діючи з прямим умислом шляхом спонукання, впливу на свідомість та переконування в доцільності, вигідності зайняття проституцією, особи 1, 2, матеріали щодо яких виділені в окреме кримінальне провадження, та ОСОБА_4 , вмовили ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 про вчинення щодо них сутенерства, а саме дій по забезпеченню їх заняттям проституцією за грошову винагороду, що полягали у звідництві їх з особами чоловічої статі для надання їм послуг сексуального характеру за гроші, отриманні замовлень про надання сексуальних послуг, захисту від насильства зі сторони клієнтів. Домовились з ними, що година сексуальних послуг, які вони надаватимуть, коштуватиме 1000 грн., із виїздом до клієнта 1200 грн. З отриманих коштів, 500 грн. залишались у проститутки, яка надавала послуги, а 500700 грн., відповідно, отримувала ОСОБА_4 , особа 1 чи особа 2, за забезпечення та організацію їх діяльності.
ОСОБА_4 за попередньою змовою з особою 1 та особою 2, матеріали щодо яких виділені в окреме кримінальне провадження, переслідуючи мету незаконного збагачення, бажаючи мати стабільне джерело доходу від протиправної діяльності, в період з липня 2016 року до 19 червня 2017 року, всупереч врегульованих законом суспільних відносин щодо моральних засад суспільства в частині задоволення статевих потреб, займалися сутенерством, що полягало в прийнятті замовлень від клієнтів щодо надання платних послуг сексуального характеру, оренді житла для проживання проституток та надання ними сексуальних послуг, при необхідності організовували транспортування осіб, що надавали сексуальні послуги для зайняття проституцією, контролювали час початку та закінчення замовлення для надання ними сексуальних послуг, пересвідчувались у відсутності перешкод для зайняття особами проституцією, отримували кошти від проституток за надання ними платних послуг сексуального характеру, розподіляли між собою прибутки, отримані внаслідок зайняття проституцією дівчатами, тобто вчиняли дії по забезпеченню заняття проституцією інших осіб.
У касаційній скарзі прокурор, який брав участь у розгляді кримінального провадження в судах першої та апеляційної інстанцій (далі прокурор), просить скасувати ухвалу суду апеляційної інстанції щодо ОСОБА_4 і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції в зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність й невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченої внаслідок м`якості. Вважає, що суд першої інстанції, призначаючи покарання ОСОБА_4 застосував закон, який не підлягає застосуванню, призначивши останній покарання за ч. 2 ст. 303 КК України із застосуванням ст. 69 КК України, не достатньо врахував та не дав належної оцінки ступеню тяжкості кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 303 КК України, який згідно ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких, а перелічені в мотивувальній частині вироку обставини ступеня тяжкості вчиненого обвинуваченими злочину не знижують. З цих підстав прокурор зазначає, що призначене ОСОБА_4 покарання не відповідає вимогам ст. 65 КК України, оскільки є надмірно м`яким.

Крім того, прокурор вказує, що апеляційний суд всупереч вимогам ст. 419 КПК України, залишаючи касаційну скаргу прокурора без задоволення, не навів усі доводи прокурора, їх не дослідив та не спростував.
Перевіривши доводи касаційної скарги та долучені до неї копії судових рішень, суд не вбачає підстав для відкриття касаційного провадження з мотивів, наведених у скарзі.
Висновки суду щодо фактичних обставин вчинення ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 303, ч. 2 ст. 302 КК України, та кваліфікація її дій у касаційній скарзі прокурором не оспорюються та не заперечуються.

Прокурор порушує питання про недотримання судом визначених законом вимог, які стосуються призначення покарання і пов`язані із суддівським розсудом (дискреційними повноваженнями).
Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини, який у своїх рішеннях (зокрема й у справі «Довженко проти України») зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосуваннясвободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням обраного рішення в процесуальному документі суду тощо.

Відповідно до статей 50, 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання має бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують та обтяжують.

При цьому суд наділений дискреційними повноваженнями обрати винній особі вид і розмір заходу примусу у межах санкції статті (частини статті) Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин.
Згідно зі ст. 69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційний злочин, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за цей злочин.

Ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення означає з`ясування судом, насамперед, питання про те, до злочинів якої категорії тяжкості відносить закон (ст. 12 КК України) вчинене у конкретному випадку злочинне діяння. Беручи до уваги те, що у ст. 12 КК України дається лише видова характеристика ступеня тяжкості злочину, що знаходить своє відображення у санкції статті, встановленій за злочин цього виду, суд при призначенні покарання на основі всебічного, повного та неупередженого врахування обставин кримінального провадження в їх сукупності визначає тяжкість конкретного кримінального правопорушення, враховуючи його характер, цінність суспільних відносин, на які вчинено посягання, тяжкість наслідків, спосіб посягання, форму і ступінь вини, мотивацію кримінального правопорушення, наявність або відсутність кваліфікуючих ознак тощо.
Водночас, призначаючи засудженій ОСОБА_4 покарання, суд першої інстанції відповідно до вимог ст. ст. 50, 65 КК України врахував ступінь тяжкості злочинів за їх видом (категорією), які згідно зі ст. 12 КК України є тяжким злочином (ч. 2 ст. 303 КК України) і злочином середньої тяжкості (ч. 2 ст. 302 КК України), та зважив на індивідуальний ступінь тяжкості вчинених діянь відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 65 КК України, що визначається характером та ступенем суспільної небезпеки злочинів виходячи з конкретних обставин їх вчинення. Крім того, суд врахував дані про особу винної, зокрема її молодий вік; те, що обвинувачена за місцем проживання характеризується винятково позитивно; раніше несудима; неодружена, на утриманні має малолітню дитину, ІНФОРМАЦІЯ_3 , та згідно довідки отримує державну допомогу на дітей одиноким матерям; проживає із матір`ю, 1957 року народження, яка є інвалідом другої групи загального захворювання та згідно поданих медичних документів хворіє захворюванням рак горла IV ступеня і потребує допомоги; на обліках в лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває.

Обставинами, що пом`якшують покарання, суд правильно визнав щире каяття обвинуваченої, активне сприяння розкриттю злочинів, а також обставину, передбачену п. 5 ч. 1 ст. 66 КК України, вчинення злочину внаслідок збігу тяжких особистих та сімейних обставин, що вбачається з пояснень обвинуваченої, підтверджується поданими документами та не оспорюється учасниками провадження. Обставини, що обтяжують покарання, відсутні.

Врахувавши всі зазначені обставини в їх сукупності, з урахуванням принципу індивідуалізації покарання, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про призначення ОСОБА_4 покарання за ч. 2 ст. 303 КК України із застосуванням ст. 69 КК України нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції цієї статті, у виді позбавлення волі на строк один рік один місяць, та за ч. 2 ст. 302 КК України у межах санкції цієї статті у виді позбавлення волі на строк один рік.

Однак, суд першої інстанції призначив ОСОБА_4 остаточне покарання за сукупністю злочинів у виді позбавлення волі без звільнення від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 79 КК України.

Суд апеляційної інстанції обґрунтовано погодився з висновком місцевого суду стосовно призначеного засудженій ОСОБА_4 покарання за ч. 2 ст. 303 КК України із застосуванням ст. 69 КК України. При цьому зазначив, що з урахуванням тяжкості скоєних злочинів, обставин, за яких їх було скоєно, даних про особу засудженої, яка характеризується позитивно, є одинокою матір`ю, на утриманні якої знаходяться малолітня дитина та тяжко хвора матір, не погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність відбування покарання ОСОБА_4 в місцях позбавлення волі.
З урахуванням вищезазначеного та обставин, що пом`якшують покарання, а саме: щирого каяття, активного сприяння розкриттю злочинів, вчинення злочину внаслідок збігу тяжких особистих та сімейних обставин, колегія суддів вважає правильним рішення апеляційного суду щодо звільнення ОСОБА_4 від відбування покарання на підставі ст. 79 КК України з покладанням на неї певних обов`язків згідно ст. 76 КК України.

Як вбачається з касаційної скарги, прокурор не наводить конкретні доводи апеляційної скарги, що залишилися поза увагою суду апеляційної інстанції відповідно до ч. 1 ст. 412 КПК України, тобто не зазначає, які саме доводи апеляційної скарги не були розглянуті апеляційним судом або розглянуті неналежним чином, та не вказує, яким чином це перешкодило чи могло перешкодити суду апеляційної інстанції ухвалити законне та обґрунтоване рішення з огляду на положення ст. 370 КК України.
Натомість, зі змісту оскаржуваної ухвали вбачається, що апеляційний суд, розглядаючи матеріали кримінального провадження щодо ОСОБА_4 , дотримався вимог ст. 419 КПК України, належним чином проаналізував доводи апеляційної скарги прокурора, дав на них мотивовану відповідь й обґрунтовано залишив його апеляційну скаргу без задоволення.

Таким чином, підстав для сумніву в правильності висновків суду апеляційної інстанції немає.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які були б безумовними підставами для скасування чи зміни судових рішень, у касаційній скарзі не наведено.
З огляду на викладене, суд вважає, що підстав для задоволення касаційної скарги прокурора з мотивів, наведених у ній, немає, а тому відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою прокурора слід відмовити.
Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, Суд
п о с т а н о в и в:
відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження в судах першої та апеляційної інстанцій, на ухвалу Апеляційного суду Івано-Франківської області від 17 січня 2018 року щодо ОСОБА_4 .
Ухвала оскарженню не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3