Постанова
Іменем України

21 червня 2018 року

м. Київ
справа № 483/993/16-к
провадження № 51-3384 км 18
Колегія суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу засудженого ОСОБА_6 на вирок Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 10 квітня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Миколаївської області від 22 червня 2017 року в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000553, за обвинуваченням
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця смт. Березанка Березанского району Миколаївської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України такого, що судимостей не має,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.
Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами

першої та апеляційної інстанцій обставини
Вироком Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 10 квітня 2017 року ОСОБА_6 засуджено за ч. 1 ст. 121 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років.
Вироком вирішено питання цивільних позовів у провадженні.
Ухвалою Апеляційного суду Миколаївської області від 22 червня 2017 року вирок суду першої інстанції в частині призначеного засудженому ОСОБА_6 покарання змінено, пом`якшено покарання за ч. 1 ст. 121 КК України до 5 років позбавлення волі. В решті вирок суду залишено без зміни.
За обставин, встановлених судом та детально викладених у вироку суду першої інстанції ОСОБА_6 визнано винуватим у тому, що він, 29 травня 2016 року, у період часу з 15 год. до 16 год., перебуваючи в кафе-барі «Вікторія», яке розташоване по вул. Очаківській в с. Кам`янка Очаківського району Миколаївської області, під час конфлікту на ґрунті виниклих особистих неприязних відносин, завдав один удар ножем у ліву частину поперекової області ОСОБА_7 , внаслідок чого потерпілому було заподіяно тяжке тілесне ушкодження у вигляді проникаючого колото-різаного поранення поперекової області та зачеревинної гематоми, що відноситься до категорії тяжких, за критерієм небезпеки для життя в момент спричинення.
Вимоги касаційної скарги і доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_6 просить змінити вирок Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 10 квітня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Миколаївської області від 22 червня 2017 року, застосувавши положення ст. 75 КК України. Вважає, що з огляду на всі наявні в справі дані про його особу, а також перебування у стані сильної емоційної напруги внаслідок протиправних дій з боку ОСОБА_7 по відношенню до його дівчини, у суду є достатньо підстав для звільнення ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням.

Позиції інших учасників судового провадження
Під час касаційного розгляду прокурор не підтримав касаційну скаргу засудженого ОСОБА_6 та вважав, що підстав для її задоволення немає.
Мотиви Суду
Відповідно до ч. 2 ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.
Висновки суду про винуватість ОСОБА_6 в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, доведеність цього обвинувачення та кваліфікація діяння за ч. 1 ст. 121 КК України в касаційній скарзі не оспорюються.
Відповідно до ст. 65 КК Українисуд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно з ч. 2ст. 50 КК Українипокарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.
Як убачається зі змісту вироку суду першої інстанції, при призначенні ОСОБА_6 покарання за ч. 1ст. 121 КК Українибуло враховано тяжкість вчиненого злочину, який відповідно до ст. 12 КК України класифікується як тяжкий, дані про особу засудженого, який в силу ст. 89 КК України вважається не судимим, позитивно характеризується, відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, а також поведінку засудженого після вчинення злочину. Все наведене в своїй сукупності суд розцінив як обставини, які свідчать про його підвищений ступінь небезпеки для суспільства, в зв`язку з чим прийшов до висновку про наявність достатніх підстав для призначення покарання у наближених до максимальних межах санкції ч. 1 ст. 121 КК України.
Переглядаючи кримінальне провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_6 , суд апеляційної інстанції констатував, що, призначаючи покарання майже в максимальних межах, передбачених санкцією ч. 1 ст. 121 КК України, місцевим судом не в повній мірі враховано конкретні обставини кримінального провадження, крім того, суперечить роз`ясненням, які містяться у постанові Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», а тому апеляційним судом було пом`якшено ОСОБА_6 покарання за ч. 1 ст. 121 КК України до 5 років позбавлення волі. Приймаючи дане рішення, судом апеляційної інстанції було взято до уваги молодий вік засудженого, визнання ним вини та щире каяття під час апеляційного розгляду, перебування на утриманні батька, який має онкологічне захворювання.
З висновками суду апеляційної інстанції щодо призначеного засудженому ОСОБА_6 покарання погоджується і суд касаційної інстанції, в зв`язку з чим, твердження в касаційній скарзі засудженого про наявність достатніх підстав для звільнення його від відбування призначеного покарання з випробуванням з огляду на наявні в справі дані про особу останнього, які до того ж були враховані при обранні виду та розміру передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, колегія суддів вважає непереконливими.
Покарання, призначене ОСОБА_6 судом апеляційної інстанції відповідає загальним засадам призначення покарання, визначеним ст. 65 КК України та є справедливим, необхідним й достатнім для виправлення засудженого і попередження вчинення ним нових злочинів.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що підстави для задоволення касаційної скарги відсутні.
Керуючись статтями 433, 434, 436, 441, 442 КПК України, пунктом 4 параграфу 3 розділу 4 Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року, колегія суддів
ухвалила:
Вирок Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 10 квітня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Миколаївської області від 22 червня 2017 року щодо ОСОБА_6 залишити без зміни, а касаційну скаргу засудженого ОСОБА_6 без задоволення.
Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3