04.06.2018 Єдиний унікальний номер 204/1959/17
Провадження №1-кп/205/380/18
Єд.унік.№204/1959/17-к
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2018 року Ленінський районний суд

м. Дніпропетровська

у складі: головуючого: судді ОСОБА_1

при секретарі: ОСОБА_2

за участю прокурора: ОСОБА_3
захисника: адвоката ОСОБА_4
потерпілої: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні, у залі суду, в м. Дніпро, кримінальне провадження, яке зареєстроване в ЄРДР за №0001121 від 30 листопада 2016 року за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Дніпропетровська, громадянина України, розлученого, освіта середня-технічна, раніше не судимого, працюючого водієм станції «Швидкої допомоги», проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст.286 КК України,-

В С Т А Н О В И В :

Обвинувачений ОСОБА_6 , 28 листопада 2016 року, близько 18 години 10 хвилин, керуючи технічно справним автомобілем «Мерседес Бенц», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався по пр.Івана Мазепи з боку вул.Вахрушева, в напрямку вул.Кутузова, в м.Дніпро. Під час руху, обвинувачений ОСОБА_6 , грубо порушуючи п.18.1 Правил дорожнього руху України, який свідчить: «Водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а вразі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкоди чи небезпека», проявляючи крайню неуважність до дорожньої обстановки та її змінам, при виникненні небезпеки у вигляді пішохода ОСОБА_5 , яка рухалась по нерегульованому пішохідному переходу зліва направо по ходу його руху, яку він об`єктивно здатний був виявити, заходів до своєчасного зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу не прийняв, внаслідок чого на перехресті з вул.Воздухофлотською, вчинив на неї наїзд. Таким чином, в результаті наїзду, потерпілій ОСОБА_5 були заподіяні тілесні ушкодження у вигляді: сумісної тупої травми тіла: закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку 1-го ступеню, субарахноідального крововиливу, обмеженої субарахноідальної гематоми у правій потилично-тім`яній області, лінійного перелому потиличної кістки праворуч, підшкірної гематоми в потиличній області праворуч; двох синців на задній поверхні лівого ліктьового суглобу та у середньо-зовнішньому квадранті правої сідниці, які за своїм характером відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як небесних для життя в момент заподіяння.

Допитаний в якості обвинуваченого, ОСОБА_6 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю, щиро розкаявся за вчинене та підтвердив суду, що дійсно він, при вказаних у цьому вироку обставинах, у вказаних місці та час, керуючи автомобілем «Мерседес Бенц», реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснив наїзд на потерпілу ОСОБА_5 , в результаті чого остання отримала тяжкі тілесні ушкодження.

Потерпіла ОСОБА_5 суду пояснила, що 28 листопада 2016 року, близько 18 години, вона переходила проїзну частину вул.Воздухофлотської по пішохідному переходу, де в неї випав мобільний телефон та коли вона нахилилася, щоб його підняти, на неї був скоєний наїзд автомобілем під керуванням обвинуваченого ОСОБА_6 , в результаті чого вона отримала тяжкі тілесні ушкодження. При цьому, потерпіла ОСОБА_5 пояснила суду, що про конкретні обставини дорожньої-транспортної пригоди вона нічого пояснити не може через отримані травми. Крім того, потерпіла ОСОБА_5 пояснила суду, що будь-яких претензій до обвинуваченого не має, оскільки він повністю відшкодував завдану їй шкоду та просила призначити йому покарання не пов`язане з реальним відбуттям його в місцях позбавлення волі, а також без застосування додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_6 та інші учасники процесу не оспорюють всі фактичні обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам процесу положення ч.3 ст.349 КПК України, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, провів судове слідство у справі щодо всіх фактичних обставин із застосуванням правил ч.3 ст.349, ст.351 КПК України, визнавши недоцільним дослідження в цій частині інших доказів по справі, окрім допиту обвинуваченого та потерпілої.

Таким чином, суд, допитавши обвинуваченого та потерпілу, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, приходить до висновку, що в судовому засіданні винуватість ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення в обсязі обвинувачення, яке було підтримано прокурором, повністю доведена і кваліфікує дії обвинуваченого за ч.2 ст.286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило заподіяння потерпілій тяжких тілесних ушкоджень.

Вирішуючи питання про вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , суд, керуючись ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, який належить до категорії необережного тяжкого злочину, дані про особу обвинуваченого, який раніше не засуджений, свою вину визнав повністю, щиро розкаявся та добровільно відшкодував завдану шкоду, офіційно працевлаштований та має постійне джерело доходу, має зареєстроване місце проживання, характеризується виключно позитивно, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.
Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , у відповідності до ст.66 КК України, суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, а також добровільне відшкодування завданих збитків.

На підставі викладеного, з урахуванням відсутності обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, суд дійшов висновку, що основним покаранням, необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_6 та попередження нових кримінальних правопорушень як самим обвинуваченим, так і іншими особами, є покарання у виді позбавлення волі, оскільки більш м`які види покарання не зможуть забезпечити досягнення його мети, а виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства.

Крім того, з урахуванням вищевикладених відомостей про особу обвинуваченого, того факту, що останній працює водієм, автомобіль використовується ним для трудової діяльності, суд вважає за необхідне не призначати ОСОБА_6 додаткове покарання у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами.

При цьому суд враховує позиції Європейського суду з прав людини, які викладені у справах «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року), згідно яких досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним. У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) ЄСПЛ вказав, що для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

З огляду на зазначене, враховуючі обставини вчинення кримінального правопорушення, відсутність обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_6 , щирого каяття останнього, позиції прокурора та потерпілої, які не заперечують проти застосування до обвинуваченого положень ст.75 КК України, суд вважає, що наявні підстави для висновку про можливість виправлення обвинуваченого без реального відбування покарання, але в умовах здійснення контролю за його поведінкою під час звільнення від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст.76 КК України і таке покарання буде необхідним та достатнім для його виправлення і досягнення інших цілей покарання.

На підставі ст.122 ч.2, 124 ч.2 КПК України, з обвинуваченого на користь держави підлягають стягненню документально підтверджені витрати на залучення експерта у розмірі 703,68 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст.286 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на три роки, без позбавлення права керування транспортними засобами.

На підставі ст.75 КК України, ОСОБА_6 звільнити від відбування призначеного основного покарання з випробуванням, якщо він протягом одного року іспитового строку не вчинить нового злочину.

Відповідно до п.1, 2 ч.1 ст.76 КК України, покласти на ОСОБА_6 наступні обов`язки: періодично з`являтися на реєстрацію до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.76 КК України, зобов`язати ОСОБА_6 повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.

Міру запобіжного заходу відносно ОСОБА_6 не обирати.

Стягнути з ОСОБА_6 в дохід держави витрати на залучення експерта при проведенні судової автотехнічної експертизи №6/10.1-218 від 21 березня 2017 року в розмірі 703 гривні 68 копійок.

Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Дніпропетровської області через Ленінський районний суд м. Дніпропетровська, протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок не може бути оскаржено в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним, відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Головуючий: ОСОБА_1