ЖОВТНЕВИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
Єдиний унікальний номер справи 201/5370/18
Номер провадження 1-кс/201/3877/2018
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2018 року Жовтневий районний суд

міста Дніпропетровська

у складі: головуючого - слідчого судді ОСОБА_1

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 , про тимчасовий доступ до речей і документів, в кримінальному провадженні № 0001035 від 30.04.2018 року,-

ВСТАНОВИВ:

Адвокат ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 , звернувся до Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська з клопотанням про тимчасовий доступ до речей і документів, в якому просить надати дозвіл начальнику ІНФОРМАЦІЯ_1 або за його дорученням іншій посадовій особі ІНФОРМАЦІЯ_2 на тимчасовий доступ до рентгенів, знімків, КТ МРТ, результати яких містяться на СД дисках та інших результатів медичних досліджень стаціонарного хворого ОСОБА_5 , медичної картки історії хвороби ОСОБА_6 , документації патологоанатомічного розтину ОСОБА_6 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 , з обов`язковим тимчасовим вилученням усіх зазначених оригіналів документів, що знаходяться у Комунальному закладі « ІНФОРМАЦІЯ_4 » за адресою АДРЕСА_1 , для проведення судово-медичної експертизи.

В обґрунтування доводів клопотання, зазначено, що у зв`язку з тим, що відповідна інформація зберігається у лікарні, в якій працюють медичні працівники, яких може бути повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 140 КК України, існує реальна загроза зміни або знищення речей чи документів, які мають суттєве значення для встановлення об`єктивних обставин вчинення кримінального правопорушення у кримінальному провадженні.

В судовому засіданні заявник просить розглянути клопотання та задовольнити його, та підтримує його в повному обсязі. У зв`язку із чим, враховуючи положення ч. 6 ст. 9 КПК України, суд вважає за необхідне застосувати загальні засади кримінального провадження, передбачені ст. 28 КПК України та розглянути дану скаргу без участі заявників, з метою прийняття процесуального рішення по ній в розумні строки.

Представник ІНФОРМАЦІЯ_2 в судове засідання не з`явився, про дату, місце та час судового засідання був повідомлений належним чином, що відповідно до ч. 3 ст. 306 КПК України не є перешкодою для розгляду скарги.

Відповідно до ст. 107 КПК України у зв`язку з відсутністю учасників кримінального провадження, фіксування судового засідання за допомогою технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя приходить до наступного правового висновку з таких підстав.

Чинним Кримінальним процесуальним кодексом України, зокрема Главою 26, передбачений порядок оскарження рішень, дій, бездіяльності слідчого, прокурора під час досудового розслідування.

Об`єктом оскарження на підставі глави 26 КПК України може бути тільки рішення, дії, бездіяльність слідчого, прокурора при здійсненні своїх повноважень під час досудового розслідування.

Частиною 1 ст. 303 КПК України передбачений перелік рішень, дій, бездіяльності слідчого або прокурора, які підлягають оскарженню під час досудового розслідування, який є вичерпним.

Частиною 2 ст. 303 КПК України визначається інший порядок оскарження та розгляду інших скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого під час підготовчого провадження у суді згідно з правилами статей 314-316 КПК України.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 303 КПК України визначено, що під час досудового розслідування може бути оскаржена бездіяльність слідчого/прокурора у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк.

Отже, законодавцем визначена наявність зв`язку між обов`язком слідчого чи прокурора вчинити визначені КПК України дії та строком, у межах якого зазначені особи зобов`язані їх вчинити.

Таким чином, в порядку п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України може бути оскаржена бездіяльність слідчого чи прокурора щодо нездійснення певної процесуальної дії, яку вони зобов`язані вчинити у відповідності до КПК України і ця процесуальна дія має бути вчинена у строки, визначені КПК України.

В іншому випаду, у відповідності до положень п. 7 ч.1 ст. 303 КПК України, особа наділена правом оскаржити рішення слідчого чи прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій.

У п.1.3. Узагальнення «Про практику розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність органів досудового розслідування» (лист від 12.01.2017 № 9-49/0/4-17) Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ звернув увагу на те, що бездіяльність, яка підлягає оскарженню відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК, передбачає три обов`язкові ознаки: 1) слідчий або прокурор наділені обов`язком вчинити певну процесуальну дію; 2) така процесуальна дія має бути вчинена у визначений КПК строк; 3) відповідна процесуальна дія слідчим чи прокурором у встановлений строк не вчинена. Таким чином, наведена норма дозволяє звернутися до суду зі скаргою не на будь-яку бездіяльність, а лише щодо обов`язків, строк виконання яких чітко регламентований кримінальним процесуальним законодавством.

Наведеним ознакам відповідає бездіяльність, яка виникає внаслідок невиконання вимог ст. 220 КПК, згідно з якою клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій слідчий, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав. Про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин - надсилається їй.

При цьому варто зважати на те, що відповідна бездіяльність може бути зумовлена не лише невчиненням процесуальної дії в межах встановлених зазначеною нормою строків, а й неналежним розглядом клопотання, зокрема, залишенням його без процесуального реагування або неналежним на нього процесуальним реагуванням.

За висновком Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладеним в зазначеному лист від 12.01.2017 № 9-49/0/4-17 (п.1.3.), скарги, подібні до тієї, що розглядається, взагалі не можуть бути предметом розгляду у порядку ст.303 КПК України.

Відповідно до ч.1 ст. 160 КПК України, сторони кримінального провадження мають право звернутися до слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження із клопотанням про тимчасовий доступ до речей і документів, за винятком зазначених у статті 161 цього Кодексу. Слідчий має право звернутися із зазначеним клопотанням за погодженням з прокурором.

Згідно із ч. 3 ст. 93 КПК України сторона захисту, потерпілий, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, здійснює збирання доказів шляхом витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, службових та фізичних осіб речей, копій документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій, актів перевірок; ініціювання проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих дій та інших процесуальних дій, а також шляхом здійснення інших дій, які здатні забезпечити подання суду належних і допустимих доказів.

Ініціювання потерпілим проведення слідчих (розшукових) дій здійснюється шляхом подання слідчому, прокурору відповідних клопотань, які розглядаються в порядку, передбаченому статтею 220 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 220 КПК України клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника про виконання будь-яких процесуальних дій слідчий, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав.

Доходячи до такого висновку, слідчий суддя враховує й усталену практику Європейського суду з прав людини, висновки якого з цього приводу відображені, зокрема, в рішенні по справі «Ашинґдейн проти Сполученого Королівства» (Ashingdane v. the United Kingdom) від 28 травня 1985 року, п. 57, Series A, № 93, відповідно до якого, право на суд не є абсолютним і може підлягати легітимним обмеженням. Одним із таких обмежень є відсутність доказів щодо звернення заявника до слідчого із клопотанням про проведення експертизи та відмови останнього у її призначенні.

Таким чином, у заявником не було заявлено зазначеного клопотання до слідчого або прокурора в порядку ст. 220 КПК України, в той час як слідчим суддею встановлена відсутність будь-яких доказів звернення (в порядку ч. 2 ст. 93 КПК України) слідчого щодо витребування необхідних для кримінального провадження документів та відповідно наслідків розгляду останнього посадовими особами суду. Оскільки однією із підстав звернення до слідчого судді з клопотанням про тимчасовий доступ є відмова відповідного органу чи підприємства щодо надання речей чи документів, які мають важливе значення для повного та всебічного розслідування кримінального провадження, слідчий суддя приходить до висновку про передчасність звернення із даним клопотанням, що в свою чергу є підставою для відмови у задоволенні останнього.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст.3, 110, 303, 305-307, 309, 369-372 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ :

В задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 , про тимчасовий доступ до речей і документів, в кримінальному провадженні № 0001035 від 30.04.2018 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1