Провадження №: 1-кс/752/7352/18
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2018 року слідчий суддя Голосіївського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , в приміщенні Голосіївського районного суду м. Києва, розглянувши внесене в кримінальному провадженні № 0000690 старшим слідчим слідчого управління Головного управління Національної поліції у місті Києві ОСОБА_3 , погоджене прокурором відділу прокуратури міста Києва ОСОБА_4 клопотання про арешт майна, подане в порядку глави 17 Кримінального процесуального кодексу України, -

встановив:
Старший слідчий слідчого управління Головного управління Національної поліції у місті Києві ОСОБА_3 , за погодженням з прокурором відділу прокуратури міста Києва ОСОБА_4 , звернувся до слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва з клопотанням про накладення арешту на грошові кошти ТОВ «Компанія Тітал», які знаходяться на банківських рахунках № НОМЕР_1 , № НОМЕР_2 , № НОМЕР_3 , № НОМЕР_4 , № НОМЕР_2 , № НОМЕР_5 відкриті у ПАТ «Державний експртно-імпортний банк України».

В обґрунтування клопотання послався на те, що СУ ГУНП у місті Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000690 відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 22.065.2017 року за фактом вчинення кримінальних правопорушень передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 212 КК України.

Слідчий зазначає, що є достатньо підстав вважати, що кошти які знаходяться на банківських рахунках № НОМЕР_1 , № НОМЕР_2 , № НОМЕР_3 , № НОМЕР_4 , № НОМЕР_2 , № НОМЕР_5 відкриті у ПАТ «Державний експртно-імпортний банк України» та належать ТОВ «Компанія Тітал» можуть бути предметом та доказом вчинення злочину, а тому з метою припинення злочинної діяльності, попередження збитків, що завдаються Державі, діями щодо здійсненя фіктивного підприємництва, проведення псевдо розрахунків фінансово-господарських операцій, не сплати податків підприємствами реального сектору економіки, забезпечення подальшого подання цивільного позову є необхідність накласти арешт на кошти що знаходяться на вказаних рахунках.

Слідчий, прокурор в судове засідання не з`явилися.

Адвокат який діє в інтересах ТОВ «Компанія Тітал» заперечував проти задоволення клопотання.

Вивчивши клопотання, прихожу до висновку, що останнє не підлягає задоволенню з наступних підстав.

СУ ГУНП у місті Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000690 відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 22.065.2017 року за фактом вчинення кримінальних правопорушень передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 212 КК України, зокрема розслідуються факти що містять відомості про вчинення кримінального правопорушення невстановленими особами, щодо привласнення бюджетних коштів шляхом неправомірного відшкодування податку на додану вартість та ознаки кримінальних правопорушень в діях службових осіб ТОВ «Компанія Тітал» за ознаками кримінальних правопорушень передбачених ч. 3 ст. 212 КК України, а саме умисне ухилення від сплати податків що входять в обов`язкову систему оподаткування, що призвело до фактичного ненадходження до державного бюджету коштів в особливо великих розмірах.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно до абзацу другого частини першої ст. 170 КПК України, завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Відповідно до ч. 1 ст. 173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків передбачених абзацом другим частини першої статті 170 КПК України.

Враховуючи викладене, слідчий суддя приходить до висновку, що особою, яка звернулася з клопотанням, не доведено наявність правової підстави для накладення арешту на майно.

При цьому слідчим суддею враховується, що за наявних обставин у разі задоволення клопотання не буде дотримано розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, з урахуванням того факту, що ТОВ «Компанія Тітал» є суб`єктом господарської діяльності реального сектору економіки і арешт на всі грошові кошти даного товариства без визначення розміру шкоди матиме несприятливі наслідки для підприємства і фактично здійснить блокування роботи такого.

При цьому посилання слідчого на п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК України, як мету забезпечення арешту в рамках кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 212 КК України є безпідставними в силу того, що за такої кваліфікації у разі визнання винною та засудження певної службової особи ТОВ «Компанія Тітал» за вчинення злочину передбаченого ч. 3 ст. 212 КК України конфіскація майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи ТОВ «Компанія Тітал» застосована бути не може.

Відповідно до ч. 5 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Статтею 96-3 КК України передбачено, що підставами для застосування до юридичної особи заходів кримінально-правового характеру є:
1) вчинення її уповноваженою особою від імені та в інтересах юридичної особи будь-якого із злочинів, передбачених у статтях 209 і 306, частинах першій і другій статті 368-3, частинах першій і другій статті 368-4, статтях 369 і 369-2 цього Кодексу;
2) незабезпечення виконання покладених на її уповноважену особу законом або установчими документами юридичної особи обов`язків щодо вжиття заходів із запобігання корупції, що призвело до вчинення будь-якого із злочинів, передбачених у статтях 209 і 306, частинах першій і другій статті 368-3, частинах першій і другій статті 368-4, статтях 369 і 369-2 цього Кодексу;
3) вчинення її уповноваженою особою від імені юридичної особи будь-якого із злочинів, передбачених у статтях 258-258-5 цього Кодексу;
4) вчинення її уповноваженою особою від імені та в інтересах юридичної особи будь-якого із злочинів, передбачених статтями 109, 110, 113, 146, 147, частинами другою - четвертою статті 159-1, статтями 160, 260, 262, 436, 437, 438, 442, 444, 447 цього Кодексу.
Примітка 1. Під уповноваженими особами юридичної особи слід розуміти службових осіб юридичної особи, а також інших осіб, які відповідно до закону, установчих документів юридичної особи чи договору мають право діяти від імені юридичної особи.
2. Злочини, передбачені статтями 109, 110, 113, 146, 147, частинами другою - четвертою статті 159-1, статтями 160, 209, 260, 262, 306, частинами першою і другою статті 368-3, частинами першою і другою статті 368-4, статтями 369, 369-2, 436, 437, 438, 442, 444, 447 цього Кодексу, визнаються вчиненими в інтересах юридичної особи, якщо вони призвели до отримання нею неправомірної вигоди або створили умови для отримання такої вигоди, або були спрямовані на ухилення від передбаченої законом відповідальності.
Таким чином посилання слідчого на ч. 5 ст. 170 КПК України у конкретному випадку є безпідставними, що в свою чергу надає слідчому судді підстав дійти висновку про необґрунтованість клопотання у тому числі і з цих, вищезазначених мотивів.

Керуючись ст. ст. 167,170-173 Кримінального процесуального кодексу України,-

ухвалив:
В задоволенні клопотання старшого слідчого слідчого управління Головного управління Національної поліції у місті Києві ОСОБА_3 , погоджене прокурором відділу прокуратури міста Києва ОСОБА_4 про арешт майна, подане в порядку глави 17 Кримінального процесуального кодексу України відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_5