Справа № 214/6892/17
1-кп/214/327/18
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2018 року м. Кривий Ріг

Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі
головуючої судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кривому Розі кримінальне провадження №0002645, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 07.11.2017 щодо
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Покровське Нікопольського району Дніпропетровської області, українця, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, не одруженого, на утриманні неповнолітніх дітей не має, офіційно не працює, проживає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 (або АДРЕСА_2 ), раніше судимого:
- 18.06.2002 Нікопольським районним судом Дніпропетровської області за ст.ст.185 ч.2, 185 ч.3, 297, 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки, звільнився 31.12.2004 умовно-достроково на 1 рік 5 місяців 24 дні;
- 22.01.2007 Нікопольським міським судом Дніпропетровської області за ст.ст.186 ч.3, 75 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки;
- 06.02.2009 Нікопольським міським судом Дніпропетровської області за ст.ст.115 ч.1, 185 ч.2, 70 ч.1, 71 до покарання у виді позбавлення волі строком на 11 років, звільнився 23.05.2016 умовно-достроково на 1 рік 21 день,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України,
за участю прокурора ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_3 , повторно, 02.11.2017 о 16.00, знаходячись за місцем мешкання ОСОБА_5 у квартирі АДРЕСА_3 , вживали з останньою спиртні напої. Реалізуючи раптово виниклий намір, скориставшись тим, що потерпіла ОСОБА_5 за діями ОСОБА_3 не спостерігає, він таємно, шляхом вільного доступу, з жіночої сумки потерпілої, викрав належне їй майно, а саме: гаманець, який матеріальної цінності для потерпілої не представляє, в якому були гроші у сумі 1200 грн.; срібний ланцюжок, вагою 3г, вартість якого, згідно з висновком судово-товарознавчої експертизи №3669 від 14.11.2017 складає 264,03 грн.; срібний хрестик, вагою 1,5 г, вартістю якого, згідно з висновком судово-товарознавчої експертизи №3669 від 14.11.2017 складає 132,01 грн.; картку «СберБанк Росії». Після чого з місця скоєння злочину зник, в подальшому розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_5 матеріальний збиток на загальну суму 1596,04 грн.
Дії обвинуваченого ОСОБА_3 вірно кваліфіковано за ч.2 ст.185 КК України за ознаками: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.
Судом враховані наступні докази на підтвердження встановлених обставин.
Так, в судовому засіданні обвинувачений, ОСОБА_3 , вину у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, визнав в повному обсязі та показав, що дійсно 02.11.2017 о 16.00 годині, був у ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_4 , де вони разом вживали спиртні напої. Коли до неї прийшли соціальні працівники, з якими вона розраховувалась за продукти, він побачив гаманець, з якого вона діставала гроші, а потім поклала його у сумочку. Скориставшись тим, що потерпіла вийшла в туалет, він витяг з сумки гаманець та сховав його за пояс. Вони ще посиділи трохи і він пішов додому. Потім побачив, що у гаманці були гроші у сумі 1200 грн., срібний ланцюжок, срібний хрестик та картка «СберБанк Росії». Через два дні до нього прийшли працівники поліції і він віддав їм гаманець, картку та ланцюжок з хрестиком. У вчиненому кається, просив суворо не карати.
Враховуючи думку учасників судового провадження, визнання обвинуваченим ОСОБА_3 вини у вчинені кримінального правопорушення, відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому, суд з`ясував у учасників судового провадження, чи правильно вони розуміють зміст цих обставин та чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Ухвалюючи вирок на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами та перевірені у відповідності до ч.3 ст.349 КПК України, а також оцінені судом згідно з положеннями ст.94 КПК України, суд приходить до висновку, що діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_3 мало місце.
Призначаючи покарання, суд, у відповідності до положень ст.ст.65-67 КК України, враховує ступінь тяжкості та конкретні обставини вчинення кримінального правопорушення, зокрема відомості, які характеризують особу обвинуваченого, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Відповідно до ч.1 ст.66 КК України обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченому визнається щире каяття.
Обставиною, відповідно до ст.67 КК України, яка обтяжує покарання обвинуваченому визнається вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.
Обвинувачений ОСОБА_3 по відношенню до інкримінованого йому кримінального правопорушення підпадає під дію ч.1 ст.19 КК України (том 2 а.с.39).
Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує ступінь тяжкості скоєного злочину, який, відповідно до положень ст.12 КК України, відноситься до злочинів середньої тяжкості, особу обвинуваченого, який за місцем мешкання характеризується нейтрально (том 2 а.с.49), раніше судимий (том 2 а.с.41, 44-46, 47-48), на обліку в ОКЗ «Психоневрологічний диспансер» та КЗ «Нікопольська центральна районна лікарня» ДОР» у лікарів нарколога та психіатра не перебував та не перебуває (том 2 а.с.38, 39, 40).
Окрім того, суд враховує досудову доповідь щодо ОСОБА_3 , що складена Саксаганським районним сектором Центрального міжрайонного відділу з питань пробації м. Кривого Рогу Південно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України. Згідно з висновками органу пробації, ОСОБА_3 показав високий ризик вчинення нового кримінального правопорушення та дуже високий рівень небезпеки для суспільства, виправлення обвинуваченого не можливе без ізоляції від суспільства. У разі, якщо суд дійде висновку про можливість звільнення правопорушника від відбування покарання з випробуванням, орган пробації вважає доцільним покласти на нього обов`язок відповідно п.2 ч.2 ст.76 КК України (том 1 а.с.24-25).
Таким чином, суд, враховуючи вище викладені обставини у своїй сукупності вважає, що обвинуваченому ОСОБА_3 повинно бути призначено покарання у виді позбавлення волі, однак із застосуванням ст.75 КК України, оскільки є всі підстави вважати, що таке покарання буде достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.
Розглядаючи можливість виправлення ОСОБА_3 без відбування призначеного покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України, суд керується позиціями Європейського суду з прав людини, які викладені у справах «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року), згідно яких досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) ЄСПЛ вказав, що для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».
Виходячи із всіх встановлених у провадженні обставин, керуючись ст.75 КК України, суд вважає за доцільне встановити обвинуваченому ОСОБА_3 випробувальний термін, при цьому покласти на останнього обов`язки передбачені п.п.1, 2 ч.1, п.2 ч.2 ст.76 КК України, а саме: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Підстав для застосування ст.69 КК України судом не встановлено.
Суд переконаний, що таке покарання буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_3 та запобігання вчиненню ним нових злочинів.
Потерпілою цивільного позову не заявлено, однак за нею зберігається право на звернення до суду за відшкодуванням матеріальної та моральної шкоди в порядку цивільного судочинства.
Питання речових доказів судом вирішується в порядку, передбаченому ст.100 КПК України.
Керуючись ч.3 ст.349, ст.ст.369, 370, 373, 374 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:
ОСОБА_3 визнати винним у пред`явленому обвинуваченні за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України.
Призначити ОСОБА_3 покарання за ч.2 ст.185 КК України, у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки;
На підставі ст.75 КК України, звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням строком на 2 (два) роки.
Відповідно до п.п.1, 2 ч.1, п.2 ч.2 ст.76 КК України, покласти на ОСОБА_3 наступні обов`язки:
-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
-повідомляти уповноважений орган з питань пробації, про зміну місця проживання, роботи або навчання,
-не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Речові докази гаманець, срібний ланцюжок, срібний хрестик, картку «СберБанк Росії», які перебувають на відповідальному зберіганні у потерпілої ОСОБА_5 залишити у розпорядженні останньої, дозволивши використовувати та розпоряджатися на власний розсуд (том 2 а.с.36).
Апеляційні скарги можуть бути подані протягом 30 днів з дня проголошення вироку до Дніпровського апеляційного суду через Саксаганський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1