Справа № 368/1415/18
провадження № 1-кс/368/337/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"08" жовтня 2018 р. Слідчий суддя Кагарлицького районного суду Київської області ОСОБА_1 , перевіривши скаргу ліквідатора ПСП «Росава» ОСОБА_2 на рішення слідчого про закриття кримінального провадження, -
ВСТАНОВИВ :
05 жовтня 2010 року до Кагарлицького районного суду Київської області надійшла скарга ліквідатора ПСП «Росава» ОСОБА_2 на рішення слідчого про закриття кримінального провадження.
В своїй скарзі ліквідатор ПСП «Росава» ОСОБА_2 просить суд скасувати постанову слідчого СВ Кагарлицького РВ ГУМВС України в Київській області майора міліції ОСОБА_3 від 27 серпня 2015 року про закриття кримінального провадження № 0001102, обґрунтовуючи скаргу наступним.
Постановою господарського суду Київської області від 02.11.2015 р. по справі № 12-Б8/134-12 визнано банкрутом Приватне сільськогосподарське підприємство "Росава" відкрито ліквідаційну процедуру.
Ухвалою суду від 28.02.2018 р. призначений ліквідатором ПСП «Росава» арбітражний керуючий ОСОБА_2 . Інформація про судове засідання додатково розміщена на сторінці суду.
В ході ліквідаційної процедури йому стало відомо що в провадженні СВ Кагарлицького ВП ГУНП в Київської області знаходилося кримінальне провадження №0001102 від 27.11.2013 р. по факту розтрати, відчуження, приховування, підміни, пошкодження, знищення майна, на яке накладено арешт та притягнення до кримінальної відповідальності ОСОБА_4 .
27 серпня 2015 року слідчим СВ Кагарлицького РВ ГУМВС України в Київській області майором міліції ОСОБА_3 було прийнято рішення у формі постанови про закриття кримінального провадження №0001102 на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку з відсутністю в діянні складу злочину.
Заявником та потерпілим у даному кримінальному провадженні є Приватне сільськогосподарське підприємство «Росава».
Постанови про закриття він не отримував, так як на той час не був ліквідатором ПСП «Росава». Колишні арбітражні керуючі ліквідатор також не отримували зазначену постанову та не передавали її йому.
Про існування зазначеного рішення він дізнався 28 серпня 2018 року, коли отримав відповідь Кагарлицької міжрайонної прокуратури Київської області.
Він не погоджується із зазначеною постановою та вважає, що вона підлягає скасуванню, у зв`язку з наступним.
У постанові зазначено, що досудовим слідством встановлено, що 01.03.2012 року державним виконавцем Кагарлицького відділу ОСОБА_5 було проведено опис транспортних засобів, належних ПСП «Росава» (ВАЗ 210740, д.н.з. НОМЕР_1 ) і передано на відповідальне зберігання під підпис представнику торгівельної організації філії 10 ПП «Нива - В.Ш.» ОСОБА_4 .
Під час перевірки наявності у торгівельної організації філії 10 ПП «Нива - В.Ш.» дані транспортні засоби виявлені не були.
Досудовим слідством не встановлено місцезнаходження ОСОБА_4 , якому були передані транспортні засоби, та через це слідчий вважає, що кримінальне провадження підлягає закриттю.
Слід зазначити, що ОСОБА_4 прийняв під підпис транспортні засоби, що і було встановлено слідством, та на даний час місцезнаходження транспортних засобів невідомо. Таким чином, ОСОБА_4 , як особа, якій ввірено майно, приховує майно, на яке накладено арешт та яке описано, тобто в його діях наявний склад злочину, передбаченого ст. 388 КК України.
Той факт, що слідству не вдалося встановити місцезнаходження ОСОБА_4 не виключає наявність в його діях ознак складу злочину.
Відтак, рішення про закриття кримінального провадження, у вигляді постанови від 27 серпня 2015 року є необгрунтованим, протиправним, незаконним та таким, що не відповідає завданню кримінального провадження, передбаченого ст. 2 КПК України.
Ч. 2 ст. 9 КПК України передбачено, що прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
Зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відносяться: верховенство права; законність; рівність перед законом і судом; повага до людської гідності; доступ до правосуддя та обов`язковість судових рішень; змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості; безпосередність дослідження показань, речей і документів; забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності (ст. 7 КПК України).
Згідно ст. 24 КПК України, кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Згідно ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення слідчого, прокурора про закриття кримінального провадження та про відмову у визнанні потерпілим.
Відповідно до ст. 304 КПК України, скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.
Відповідно до ст. 35 КПК України, автоматизованою системою документообігу суду, з урахуванням положень ст. ст. 75, 76 КПК України, було визначено головуючого - слідчого суддю ОСОБА_1 .
Слідчий суддя, перевіривши виконання вимог ст.ст. 303, 304 КПК України за вказаною скаргою, приходить до наступного.
Вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, визначений частиною 1 ст. 303 КПК України.
Зокрема, у відповідності до п.1 ч.3 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення слідчого по закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником.
Відповідно до ст. 304 ч. 1 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності.
Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 304 КПК України скарга повертається , якщо скарга подана після закінчення строку, передбаченого частиною першою цієї статті , і особа , яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або слідчий суддя за заявою особи не знайде підстав для його поновлення.
У даному разі законодавець пов`язує початок строку оскарження саме з днем отримання копії відповідної постанови, не згадуючи про спосіб її одержання. Однак із огляду на положення ст. 111 КПК України, згідно з якими про прийняте процесуальне рішення слідчий чи прокурор має повідомити певного учасника кримінального провадження, уявляється, що він повинен отримати копію постанови після його повідомлення про це як процесуальної дії.
Порядок повідомлення, відповідно до ст. 111 КПК України, у кримінальному провадженні є аналогічним виклику слідчим, прокурором, судового виклику підозрюваного, обвинуваченого, потерпілого, свідка, цивільного відповідача повісткою, як передбачено гл. 11 КПК. Зокрема, шляхом особисто особі повідомлення, надіслання його поштою, електронною поштою чи факсимільним зв`язком, повідомлення телефоном або телеграмою.
Підтвердженням отримання особою повідомлення згідно КПК є :1) розпис особи про отримання повістки (повідомлення); 2) відеозапис вручення особі повістки (повідомлення); 3) будь-які інші дані, які підтверджують факт вручення особі повістки (повідомлення) про виклик або ознайомлення з її змістом.
Слідчий суддя позбавлений можливості перевірити чи дотримано скаржником строк на оскарження постанови, та вирішити питання про відкриття провадження по скарзі, при тому, що обов`язок доказування поважності пропуску відповідного процесуального строку лежить на скаржникові.
Відповідно до ст. ст. 113, 116 КПК України учасники кримінального провадження повинні додержувати процесуальні строки, якими є, зокрема, установлені законом проміжки часу, у межах яких учасники кримінального провадження зобов`язані (мають право) приймати процесуальні рішення чи вчиняти процесуальні дії. Будь-яка процесуальна дія або сукупність дій під час кримінального провадження мають бути виконані без невиправданої затримки і в будь-якому разі не пізніше граничного строку, визначеного відповідним положенням цього Кодексу. Процесуальні дії мають виконуватися у встановлені цим Кодексом строки, які не вважаються пропущеними, якщо скаргу або інший документ здано до закінчення строку на пошту або передано особі, уповноваженій їх прийняти.
Відповідно до п. 5 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 1640/0/4-12 від 09.11.2012 року «Про деякі питання порядку оскарження рішень, дій чи бездіяльності під час досудового розслідування», при оскарженні бездіяльності обчислення строку оскарження починається із дня, що наступає після останнього дня, який відведено КПК для вчинення слідчим або прокурором відповідної дії.
Відповідно до ч.7 ст. 115 КПК України, при обчисленні процесуального строку в нього включаються вихідні і святкові дні, а при обчисленні строку годинами - і неробочий час. Якщо закінчення строку, який обчислюється днями або місяцями, припадає на неробочий день, останнім днем цього строку вважається наступний за ним робочий день, за винятком обчислення строків тримання під вартою та перебування в медичному закладі під час проведення стаціонарної психіатричної експертизи.
Як вбачається зі змісту скарги, особа, що її подала, зазначає, що дізнався про наявність постанови про закриття кримінального провадження, коли сам звернувся до Кагарлицького РВ, а це майже через місяць, таким чином отримавши постанову слідчого 28 серпня 2018 року.
Доказів отримання копії постанови про закриття кримінального провадження в інші строки особою, яка подала скаргу, слідчому судді не надано.
Таким чином, починаючи з 28.08.2018 року, ліквідатору ПСП «Росава» ОСОБА_2 було відомо про винесення слідчим постанови про закриття кримінального провадження , та саме з вказаної дати варто відраховувати десятиденний строк на оскарження рішення слідчого.
Водночас, скаргу на постанову про закриття кримінального провадження подано до Кагарлицького районного суду Київської області лише 28.09.2018 року, тобто зі значним пропуском визначеного КПК України десятиденного строку.
З огляду на ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», яка передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права, необхідно вказати і на правові позиції Європейського суду з прав людини стосовно доступу до правосуддя та права перегляду судових рішень.
Зокрема, Високий Суд вказав, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу «res judicata», тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами (див. рішення у справі «Рябих проти Росії» (Ryabykh v. Russia), заява № 52854/99, пп. 51 і 52, ECHR 2003-X) (п. 46 рішення).
Суд постановив, що якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності. Хоча саме національним судам, перш за все, належить виносити рішення про поновлення строку оскарження, їх свобода розсуду не є необмеженою. Суди повинні обґрунтовувати відповідне рішення. У кожному випадку національні суди повинні встановити, чи виправдовують причини поновлення строку оскарження втручання у принцип «res judicata», особливо, коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів стосовно часу або підстав для поновлення строків (див. рішення у справі «Пономарьов проти України» (Ponomaryov v. Ukraine), заява № 3236/03, п. 41, від 3 квітня 2008 року) (п. 47 рішення).
За цих підстав Високий Суд одноголосно постановив, що було порушення пункту 1 статті 6 Конвенції та дійшов висновку, що національні суди, вирішивши поновити пропущений строк оскарження остаточної постанови у справі заявника без наведення відповідних причин та скасувавши в подальшому постанову суду, порушили принцип правової визначеності та право заявника на справедливий судовий розгляд за пунктом 1 статті 6 Конвенції (п. 53 рішення).
Відповідно до ч. 1 ст. 117 КПК України, пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду.
При цьому, поважними причинами пропуску процесуального строку визнаються обставини, які не залежать від волі заінтересованої особи і перешкодили їй виконати процесуальні дії у межах визначеного строку.
В силу положень ст.ст. 22, 26 КПК України, вказані обставини підлягають підтвердженню учасником кримінального провадження шляхом подання відповідних документів або їх копій.
У даному випадку, особа, що подала скаргу клопотання про поновлення строку не подає, але вказує, що відповідно до ст. 304 КПК України, скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.
Відповідно ж до п. 3 ч. 2 ст. 304 КПК України скарга повертається, якщо вона подана після закінчення строку, передбаченого частиною першою цієї статті, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або слідчий суддя за заявою особи не знайде підстав для його поновлення.
За таких обставин та у відповідності до положень п. 3 ч. 2 ст. 304 КПК України приходжу до висновку про необхідність повернення скарги особі, яка її подала, оскільки вона подана після закінчення строку, передбаченого частиною першою цієї статті із роз`ясненням того, що повернення скарги, згідно із ч. 7 ст. 304 вказаного Кодексу, не позбавляє права повторного звернення до слідчого судді.
Керуючись ст.ст. 303-307 КПК України, слідчий суддя, -
УХВАЛИВ:
Скаргу ліквідатора ПСП «Росава» ОСОБА_2 на рішення слідчого про закриття кримінального провадження, повернути скаржнику.
Роз`яснити, що повернення скарги не позбавляє права повторного звернення до слідчого судді, суду в порядку, передбаченому КПК України.
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена безпосередньо до апеляційного суду Київської області протягом 5 днів з дня отримання її копії.

Слідчий суддя : ОСОБА_1