Номер провадження: 11-сс/785/1695/18
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.10.2018 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,
секретаря судового ОСОБА_5 ,
за участю прокурора ОСОБА_6 ,
підозрюваного ОСОБА_7 та захисника ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 10.10.2018 р. про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР 30.08.2018 р. за №0000788, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України,
встановив:

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлених обставин судом 1-ої інстанції.

Зазначеною ухвалою слідчого судді задоволено клопотання т.в.о. ст. слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 та накладено арешт на предмети та речі вилучені:

- в ході проведення огляду місця події за адресою: АДРЕСА_1 : грошові кошти номіналом 500 грн. загальною кількістю 39 купюр (серія та №: ВВ5424757, УМ8586662, ЗБ4720495, ФЗ6278475, ВВ2176171, ВЖ4402795, БН4027265, ЗБ8942687, УД9657645, ВД8109470, ВД2483442, СД0881306, УИ4173644, ЛГ1730161, УИ5692713, УЖ8296094, ВБ8105845, УЗ7186495, ЛИ1103843, ФГ2619695, ЛИ3568228, СБ5952645, ВИ2965393, ВХ1245284, ФБ5668879, СЖ2148095, ЛИ3102848, ЛИ5332364, СГ6102006, БТ2729947, ВД0847064, ВИ5065256, ФЗ9106245, ЛА2006185, АА3329242, СЖ9453564, ГК5331486, ЛВ2919018, ВБ3517186); номіналом 200 грн. в кількості 1 купюра ТД5623072, що містили на собі ознаки світіння спеціальної хімічної речовини; спортивна куртка темно-синього кольору та куртка чорного кольору, які належать ОСОБА_7 , на яких при просвічуванні за допомогою ультрафіолетової лампи були виявлені сліди світіння спеціальної речовини; мобільний телефон «Samsung» ІМЕІ-1: НОМЕР_1 , ІМЕІ-2: НОМЕР_2 з сім-карткою з абонентським номером НОМЕР_3 ; мобільний телефон «Samsung» ІМЕІ-1: НОМЕР_4 , ІМЕІ-2: НОМЕР_5 ;

- під час обшуку квартири АДРЕСА_2 , де проживає ОСОБА_7 : грошові кошти на загальну суму 12700 грн., 3950 доларів США та 140 Євро.

Мотивуючи своє рішення, слідчий суддя зазначив, що враховує наявність достатніх підстав вважати, що тимчасово вилучене майно та грошові кошти, відповідають критеріям ч. 1 ст. 98 КПК України, оскільки таке майно може містити сліди можливого вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, а також могло бути предметом можливого вчинення кримінального правопорушення та могло бути отримано кримінально-протиправним шляхом, тому наявні всі правові підстави для застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна.

Вимоги наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи яка її подала.
В апеляційній скарзі, адвокат ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_7 зазначила, що ухвала слідчого судді є незаконною, необґрунтованою, оскільки постановлена з порушенням норм кримінального процесуального права, з таких підстав:
1) слідчий суддя, накладаючи арешт на грошові кошти, виявлені та вилучені в ході обушку за місцем мешкання підозрюваного, не з`ясував їх належність ОСОБА_7 та не зазначив, за якими ідентифікаційними ознаками, дані грошові кошти належать саме йому;
2) поза увагою слідчого судді залишилось те, що зокрема, серед вилучених грошових коштів були такі, які належать членам ОСББ «Десять», а саме: ОСОБА_10 в сумі 2000 грн. та 200 доларів США; ОСОБА_11 в сумі 2000 грн. та 100 доларів США; ОСОБА_12 в сумі 50 доларів США; ОСОБА_13 в сумі 50 доларів США, а також громадянину ОСОБА_14 в сумі 3000 доларів США, підтвердженням чого є розписки вказаних осіб, долучені до апеляційної скарги.
Посилаючись на наведені доводи, адвокат ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу слідчого судді в частині накладення арешту на грошові кошти, що належать членам ОСББ «Десять» та ОСОБА_14 , а також постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого в частині накладення арешту саме на частину цих грошових коштів, вилучених під час обшуку квартири АДРЕСА_2 .

Правові позиції інших учасників апеляційного розгляду.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції підозрюваний ОСОБА_7 підтримав апеляційну скаргу захисниката просив її задовольнити, натомість прокурор ОСОБА_15 , посилаючись на обґрунтованість ухвали слідчого судді, заперечував проти задоволення апеляційної скарги.

Заслухавши доповідача, підозрюваного та його захисника, які підтримали доводи своїх апеляційних скарг, прокурора, який заперечував проти їх задоволення, перевіривши матеріали провадження, апеляційний суд приходить до висновків про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Частина перша ст. 404 КПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду 1-ї інстанції в межах апеляційної скарги.
Відповідно до приписів ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Мотивуючи необхідність задоволення клопотання слідчого, слідчий суддя, пославшись на зміст клопотання слідчого, щодо фактичних обставин кримінального провадження, на положення ст.ст. 98, 170 КПК України зазначив, що вилучені предмети та грошові кошти є речовими доказами у кримінальному провадженні, тому існує необхідність їх збереження.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Так, слідчий у клопотанні зазначив, що у середині липня 2018 року до ОСОБА_7 , який обіймав посаду державного інспектора митного оформлення № 3 митного поста «Чорноморський» Одеської митниці ДФС, звернувся директор Дочірнього підприємства «Український термінал» ОСОБА_16 з приводу митного оформлення транспортних засобів, імпортованих на територію України, щодо яких вказане підприємство надає брокерські послуги. У ході зустрічі, ОСОБА_7 , діючи умисно, з корисливих мотивів, висловив ОСОБА_17 вимогу про надання йому за безперешкодне митне оформлення вказаних транспортних засобів неправомірної вигоди у розрахунку один долар США за один транспортний засіб. Вказану неправомірну вигоду ОСОБА_17 зобов`язаний надавати один раз на місяць у розмірі, обрахованому в залежності від кількості транспортних засобів, стосовно яких здійснено митне оформлення за вказаний період.

14.09.2018 року, близько 16 год., ОСОБА_7 у закладі громадського харчування «Старт», розташованому за адресою Одеська обл., м. Чорноморськ, проспект Миру, 9, одержав від ОСОБА_16 неправомірну вигоду у розмірі 23400 грн. за безперешкодне митне оформлення 973 транспортних засобів протягом серпня 2018 року.

08.10.2018 року, близько 16 год., ОСОБА_7 , у тому ж закладі громадського харчування одержав від ОСОБА_16 неправомірну вигоду у розмірі 19700 грн. за безперешкодне митне оформлення 820 транспортних засобів протягом вересня 2018 року, а усього одержав неправомірну вигоду у розмірі 43100 грн., після чого був затриманий працівниками правоохоронних органів.

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено:

1) підстави і мету відповідно до положень ст. 170 Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна;

2) перелік і види майна, що належить арештувати;

3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном;

4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до ч. 6 ст. 170 цього Кодексу.

До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Аналіз змісту клопотання слідчого та ухвали слідчого судді показав, що на даній стадії досудового розслідування, у зазначених процесуальних документах, дотримані вимоги наведених вище норм кримінального процесуального закону та доведено, що усі вилучені предмети та грошові кошти, є речовими доказами у кримінальному провадженні.

Відповідно до приписів ч. 5 ст. 171 КПК України, клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.
У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.
Зі змісту протоколу обшуку від 08.10.2018 року (а.п. 7-11) випливає, що обшук розпочато і завершено того ж дня, а з протоколу автоматичного визначення слідчого судді від 09.10.2018 року видно, що клопотання слідчого подано до суду першої інстанції з дотриманням вимог зазначеної вище норми кримінального процесуального закону.

Згідно з положеннями ст. 172 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.
При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених п.п. 3, 4 ч. 2 ст. 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п. 2 ч. 2 ст. 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п. 4 ч. 2 ст. 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна.
Отже, під час апеляційного розгляду встановлено, що на даній стадії досудового розслідування, є об`єктивні підстави вважати, що вилучені предмети та грошові кошти, на які слідчим суддею накладено арешт, підлягають дослідженню, оскільки вони можуть бути використані як доказ у кримінальному провадженні, тому колегія суддів вважає, що довід апеляційної скарги про те, що грошові кошти, які, як стверджує захисник, належать членам ОСББ «Десять», а саме: ОСОБА_10 в сумі 2000 грн. та 200 доларів США; ОСОБА_11 в сумі 2000 грн. та 100 доларів США; ОСОБА_12 в сумі 50 доларів США; ОСОБА_13 в сумі 50 доларів США, а також громадянину ОСОБА_14 в сумі 3000 доларів США, тому вони не є речовим доказом у кримінальному провадженні, не відповідає дійсності, до того ж, є передчасним.
Приписами ч. 3 ст. 407 КПК України передбачено, що за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді суд апеляційної інстанції має право: залишити ухвалу без змін; скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

Отже, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню з мотивів, наведених в мотивувальній частині ухвали, а судове рішення підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 98, 170-173, 370, 395, 404, 405, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд
ухвалив:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 10.10.2018 р. про накладення арешту на майно та грошові кошти, ідентифікаційні ознаки яких містяться в резолютивній частині ухвали слідчого судді, у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000788 від 30.08.2018 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення, і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді Апеляційного суду Одеської області

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4