11-кп/775/402/2018(м)
264/1106/18

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 серпня 2018 року Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
та справах про адміністративні правопорушення
Апеляційного суду Донецької області
у складі: головуючого судді ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
при секретарі ОСОБА_4
за участю прокурора ОСОБА_5 , ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_7
захисника ОСОБА_8

В С Т А Н О В И Л А:
Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини
Вироком Іллічівського районного суду м.Маріуполя Донецької області від 14 червня 2018 року ОСОБА_9 визнаний винним та засуджений за ч.2 ст. 185 КК України і йому призначено покарання у виді 3 років обмеження волі, з відбуванням у кримінально-виконавчій установі відкритого типу без ізоляції від суспільства, в умовах здійснення за ним нагляду з обов`язковим залученням засудженого до праці.

Відповідно до вироку суду, ОСОБА_7 02.02.2018 року приблизно о 17.00год. повторно, шляхом вільного доступу, з приміщення загальноосвітньої школи № 39 по вулиці Брестській, 38 в Кальміуському районі м.Маріуполя, таємно викрав будівельний фен, спричинивши потерпілому ОСОБА_10 матеріальний збиток на суму 2150 гривень.

Він же, 04.02.2018 року приблизно о 13.00год., повторно, шляхом вільного доступу, з приміщення загальноосвітньої школи № 39 по вулиці Брестській, 38 в Кальміуському районі м.Маріуполя, таємно викрав будівельні інструменти, спричинивши потерпілому ОСОБА_10 матеріальний збиток на суму 3850 гривень.

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала

Захисник в апеляційній скарзі та доповненнях до неї просить скасувати оскаржуване судове рішення і направити кримінальне провадження до суду першої інстанції на новий судовий розгляд, у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, неповнотою досудового розслідування і судового розгляду.

Звертає увагу, що судом першої інстанції кримінальне провадження розглянуто у порядку ч.3 ст.349 КПК України з порушенням цієї статті, а також вимог ст.52 КПК України, оскільки ОСОБА_7 знаходиться на обліку у медичному закладі і страждає психічним захворюванням, але захисник йому був призначений лише перед проведенням судових дебатів, що позбавило її підзахисного права на захист.

Зауважує, що у судовому засіданні 05.04.2018 року, ОСОБА_7 висловив бажання дослідити всі матеріали справи, але суд не взяв це до уваги, не з`ясував, які саме фактичні обставини справи обвинувачений не оспорював, належним чином не роз`яснив йому вимоги ст.349 КПК України та наслідки розгляду кримінального провадження у порядку цієї статті.

На думку апелянта, матеріали кримінального провадження не містять достатніх та допустимих доказів вини її підзахисного у пред`явленому обвинувачені за ч.2 ст.185 КК України, оскільки обвинувальний акт не відповідає вимогам ст.291 КПК України і ґрунтується тільки на показаннях обвинуваченого, який вину визнав повністю, потерпілого, свідка ОСОБА_11 .

При проведені досудового розслідування не допитані сторожа будівельного об`єкту і робітники будівельної бригади, слідчий не витребував записи з камер зовнішнього відеоспостереження ломбарду «Благо» і «Укркредит Сервіс 1-а Компанія», хоча її підзахисний стверджував, що бачив ці записи 21-25 лютого 2018 року у кабінеті оперативних працівників Іллічівського ГУНП в Донецькій області, але ці записи не долучені до матеріалів кримінального провадження, що свідчить про фальсифікацію справи.

ОСОБА_7 повідомляв працівникам поліції, що фактично всі крадіжки скоїв ОСОБА_11 , який раніше судимий за аналогічні злочини, і поясняв, що 02.02.2018 року останній попрохав його здати у ломбард за своїм паспортом будівельний фен, який належить особисто ОСОБА_11 , на що її підзахисний погодився, гроші за інструмент у той же день передав ОСОБА_11 , що підтверджується записом з камери спостереження ломбарду «Благо».

Стосовно крадіжки 04.02.2018 року, ОСОБА_7 стверджує, що будівельні інструменти ОСОБА_11 виніс зі свого будинку і передав йому для того, щоб він здав їх до ломбарду, ОСОБА_7 був впевнений, що це особисті інструменти ОСОБА_11 . Гроші останньому її підзахисний передав наступного дня приблизно о 19.00год., а дрель залишив дома, оскільки її не прийняли до ломбарду.

Про всі ці події ОСОБА_7 розповідав працівникам поліції, але вони проігнорували його показання.

На думку апелянта потерпілий і свідок ОСОБА_11 оговорюють її підзахисного, тому що останній наполягав офіційно його працевлаштувати.

Позиції учасників судового провадження

Прокурор Маріупольської місцевої прокуратури №2 ОСОБА_12 подала заперечення на апеляційну скаргу, в яких просить залишити без задоволення апеляційні вимоги, а судове рішення без змін і зазначає, що судом першої інстанції не порушені вимоги ч.3 ст.349 КПК України і право обвинуваченого на захист, оскільки останній ніколи не перебував на обліку у психіатричних лікарнях м.Маріуполя і м.Краматорська, ніколи не хворів на психічні захворювання.

В ході апеляційного розгляду обвинувачений показав, що дійсно повністю визнавав свою вину в суді першої інстанції, оскільки працівники поліції в ході досудового розслідування пообіцяли, що його суворо не покарають. Він неодноразово судимий, раніше вживав наркотики, перебував на обліку у нарколога, у 2009 році прийняв пігулки, оскільки посварився з дівчиною, його доставили до наркології, він нікому не казав, що хотів позбавити себе життя, у психіатричній лікарні не лікувався і на обліку не перебував. Зараз не вживає наркотики, одружився, утримує дитину дружини.

Прокурор показав, що обвинувачений не перебував на обліках у психіатра, обвинуваченому було призначено захисника у суді першої інстанції, оскільки він показав, що на час вчинення злочину вживав наркотики, судовий розгляд здійснено за участі захисника, відповідно до вимог ч.3 ст. 349 КПК України, тому доводи захисника обвинуваченого вважає неспроможними.

Заслухавши суддю-доповідача, обвинуваченого та його захисника, які підтримали доводи апеляційної скарги, прокурора, який просив апеляційну скаргу захисника обвинуваченого залишити без задоволення; перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Мотиви Суду

В апеляційній скарзі захисник оскаржує розгляд даного кримінального провадження в порядку ч.3 ст.349 КПК України.

Згідно ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

При розгляді апеляційної скарги захисника на вирок, постановлений за процедурою, передбаченою ч.3 ст. 349 КПК України, суд апеляційної інстанції перевіряє законність, обґрунтованість та вмотивованість винесеного рішення на підставі клопотання про розгляд справи за скороченою судовою процедурою.

Відповідно до ст. 349 ч.3 КПК України, суд має право визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Як вбачається з запису судового засідання, суд у обвинуваченого з`ясував чи правильно він розуміє зміст фактичних обставин інкримінованого йому кримінального правопорушення, чи немає сумнівів у добровільності його позиції, а також йому роз`яснено, що у такому випадку він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Суд першої інстанції визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорювалися, проти цього не заперечували учасники судового провадження, в тому числі і обвинувачений, а також після призначення і захисник обвинуваченого не заявляв клопотання про зміну порядку дослідження доказів.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 у повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень та надав показання щодо тайного викрадення майна, яке належить потерпілому ОСОБА_10 , а саме показав, що 02 лютого 2018 року взяв фен, коли йшов додому та того ж дня здав до ломбарду, а 04 лютого 2018 року тайно взяв болгарку, дрель та перфоратор, здав до ломбарду болгарку та перфоратор, гроші витратив на свої потреби. Коли він брав інструменти ніхто його не бачив, ОСОБА_11 не бачив ні як він крав, ні як виносив інструменти. Обвинувачений не погодився тільки з розміром цивільного позову, пояснивши, що викрав інструменти, які були в користуванні, а не нові, погодився з сумою викраденого, яка вказана в обвинувальному акті. У вчиненому щиро розкаявся.

На підставі даних показань обвинуваченого, отриманих судом безпосередньо в судовому засіданні, суд першої інстанції дійшов висновку щодо доведеності винуватості ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень, кваліфікував його дії за ч. 2 ст. 185 КК України, як тайне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно та призначив покарання.

Наведені обставини свідчать про те, що судом кримінальне провадження щодо ОСОБА_7 розглянуто з дотриманням вимог статті 349 КПК України.

Апеляційні доводи про те, що у судовому засіданні 05.04.2018 року ОСОБА_7 висловив бажання дослідити всі матеріали справи, колегія суддів вважає неспроможними, вони спростовуються матеріалами справи, а саме записом судового засідання, оскільки обвинувачений не заявляв такого клопотання, він просив суд розібратися так, щоби обидві сторони були вдоволені, а саме обвинувачений та потерпілий.

Також є безпідставними апеляційні доводи захисника обвинуваченого про перебування ОСОБА_7 на обліку у психіатра, у зв`язку з чим, на думку захисту, суд не міг розглядати вказане провадження в порядку ч.3 ст. 349 КПК України, оскільки перебування обвинуваченого на обліку у психіатра не знайшло підтвердження в ході судового розгляду, не надано відповідних документів на підтвердження і захистом.

Натомість, наявні довідки, що ОСОБА_7 не перебував на обліку у психіатричних лікарнях м.Маріуполя і м.Краматорська (а/п 103, 140).

Інші апеляційні доводи, а саме, що матеріали кримінального провадження не містять достатніх та допустимих доказів вини ОСОБА_7 у пред`явленому обвинувачені за ч.2 ст.185 КК України, колегією суддів не розглядалися на підставі вимог ч.2 ст. 394 КПК України.

Суд першої інстанції правильно, відповідно кримінального закону призначив вид і розмір покарання обвинуваченому, врахував обставини справи, ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, дані про його особу, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Колегія суддів вважає, що призначене судом першої інстанції покарання обвинуваченому, відповідає вимогам ст.65 КК України, по своєму виду та розміру є справедливим й достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_7 та попередження вчинення ним нових злочинів.

Враховуючи наведене, колегія суддів не знаходить апеляційних підстав для задоволення апеляційних вимог захисника обвинуваченого. Судом першої інстанції матеріальний закон застосований правильно, істотних порушень вимог кримінального процесуального закону при постановленні вироку не встановлено, апеляційних підстав для зміни або скасування вироку колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Вирок Іллічівського районного суду м.Маріуполя Донецької області від 14.06.2018 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та на неї може бути подана касаційна скарга безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення.

Судді:

ОСОБА_1

ОСОБА_2

ОСОБА_3