Провадження № 1-кп/643/85/18
Справа № 643/1033/16-к
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02.05.2018 Московський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - ОСОБА_1 ,

за участю секретарів судового засідання - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

ОСОБА_4 ,

прокурора - ОСОБА_5 ,

захисника - ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Московського районного суду м. Харкова кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000490 від 19.01.2016, №0000548 від 25.01.2017, яке надійшло від Харківської місцевої прокуратури №4 за обвинуваченням

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, маючого на утриманні малолітню дитину ІНФОРМАЦІЯ_2 , раніше судимого вироком Московського районного суду м. Харкова за ч. 2 ст. 186 КК України до 4-х років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим строком на 3 роки, зареєстрованого та фактично мешкаючого за адресою : АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.2 ст.186 КК України,

В С Т А Н О В И В :

29.12.2015 приблизно о 21:00, ОСОБА_7 , знаходячись разом зі своїм знайомим ОСОБА_8 біля будинку № 74 по пр. Ювілейному м. Харкова, зустрів малознайомого йому ОСОБА_9 , який перебував в стані алкогольного сп`яніння. ОСОБА_7 вирішив провести ОСОБА_9 до його будинку та по дорозі, діючи повторно за раптово виниклим умислом, спрямованим на таємне викрадення чужого майна, і реалізуючи його, з корисливих мотивів, розуміючи, що за його діями ніхто не спостерігає, а ОСОБА_8 та ОСОБА_9 не помічають його протиправних дій, шляхом вільного доступу таємно викрав з сумки, яка належить ОСОБА_9 та на той момент висіла у останнього через плече, планшет Nomi Sigma C07008, вартістю 1299 гривень згідно висновку експерта № 12 від 22.01.2016 та мобільний телефон, модель та марку якого в ході досудового розслідування та суду не встановлено, у зв`язку з чим не виявилось можливим встановити вартість останнього, які належали ОСОБА_9 . Після цього, ОСОБА_7 дійшовши до зупинки громадського транспорту, яка розташована по пр. Ювілейному, 90 м. Харкова, розпрощався з ОСОБА_9 та пішов у в іншому напрямку, а в подальшому розпорядився викраденим на власний розсуд.
В результаті злочинних дій ОСОБА_7 , потерпілому ОСОБА_9 було спричинено матеріальну шкоду в розмірі 1299 гривень.
Крім цього, 24.01.2017 приблизно о 18 годині, точний час в ході досудового розслідування та судового розгляду встановити не виявилось можливим, знаходячись біля кафе «Філіпок» по проспекту Ювілейний в м. Харкові, ОСОБА_7 побачив раніше знайомого йому ОСОБА_10 . У ОСОБА_7 виник умисел на відкрите викрадення чужого майна. Усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, повторно, з корисливого мотиву, з метою наживи,ОСОБА_7 діючи відкрито, підійшов до ОСОБА_10 спереду та розкривши його куртку забрав з лівої внутрішньої кишені грошові кошти на загальну суму 1200 гривень, які знаходилися в паспорті, тим самим відкрито викрав вказані грошові кошти, після чого зник з місця скоєння кримінального правопорушення, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, заподіявши матеріальну шкоду ОСОБА_10 на суму 1200.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 свою винуватість у вчиненні інкримінованих йому злочинів, передбачених ч.2 ст.185, ч.2 ст.186 КК України, визнав у повному обсязі та підтвердив обставини час, місце, механізм вчинення ним злочинів, як зазначено вище у вироку суду. Обвинувачений у суді зазначив про те, що дійсно 29.12.2015 близько 21:00 години, він разом з ОСОБА_8 біля будинку № 74 по пр. Ювілейному м. Харкова, зустрів ОСОБА_9 , якого раніше бачив, та який перебував в стані алкогольного сп`яніння. Він використав цю нагоду, та таємно викрав з сумки потерпілого, яка на той момент висіла у останнього на плечі його майно. При цьому його дії залишились непомітні для присутніх та інших осіб. На наступний день, він продав це майно потерпілого, за яке отримав суму приблизно у розмірі 500 гривень. Гроші використав на потреби своєї дитини. 24.01.2017 близько 18 годині, він перебував недалеко кафе «Філіпок», де побачив раніше знайомого йому ОСОБА_10 .. Він підійшов до останнього спереду, та відкрито викрав з карману надягнутої на потерпілого куртки гроші в сумі 1200 гривень. При цьому потерпілий намагався його зупинити, хватав за куртку, вимагав повернути гроші, але він з місця злочину втік. Гроші витратив на особисті потреби та потреби малолітньої дитини.

ОСОБА_11 розумів, що скоював злочини, та щиро розкаявся у їх вчинені, причину скоєння ним злочинів пояснив як необдуману поведінку, та відсутність коштів на життя.

За таких обставин справи, згідно положень ч. 3 ст. 349 КПК України, враховуючи, що проти цього не заперечували учасники судового провадження, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин справи, які ніким не оспорюються. При цьому судом встановлено, що зазначені особи правильно розуміють зміст цих обставин, добровільність їх позицій не викликає сумнівів. Судом роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Згідно ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Суд вважає доведеною винуватість ОСОБА_7 у скоєні ним злочинів, та кваліфікує дії обвинуваченого за ч.2 ст.185 КК України, оскільки він скоїв таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно. Крім цього, дії ОСОБА_7 суд кваліфікує за ч.2 ст.186 КК України, так як він скоїв відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно.

При призначенні покарання ОСОБА_7 , суд враховує тяжкість вчинених ним злочинів, які відповідно до ст.12 КК України є злочинами середньої тяжкості та тяжким. Обвинувачений раніше судимий, скоїв злочин в період іспитового строку, має на своєму утриманні малолітню дитину ІНФОРМАЦІЯ_2 , на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, має місце реєстрації, за яким фактично мешкає та характеризується добре.

При вирішенні питання про вид та міру покарання ОСОБА_7 суд враховує його щире каяття, та визнає цю обставину, відповідно до ст.66 КК України, такою, що пом`якшує його покарання. Обставин, що обтяжують покарання останнього, які передбачені ст. 67 КК України, суд не визнає.

Згідно п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24.10.2003 р. зі змінами від 06.11.2009, звернута увага судів на те, що вони при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

З урахуванням викладеного, та враховуючи наявність пом`якшуючої обставини, даних про особу винного, а також те, що, відповідно до ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, але й виправлення засудженого, не має за мету спричинити фізичні страждання або принизити людську гідність, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_7 покарання за ч.2 ст. 185, ч.2 ст.186 КК України у виді позбавлення волі в межах санкції частини статей, за якими кваліфіковані його дії. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України визначити покарання ОСОБА_7 за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.

Крім того, суд відповідно до ч.1 ст. 71 КК України, вважає необхідним частково приєднати обвинуваченому ОСОБА_7 не відбуту частину покарання, призначеного 22.04.2013 за вироком Московського районного суду м.Харкова за ч.2 ст.186 КК України у виді позбавлення волі строком шість місяців. Суд зараховує в строк відбуття покарання ОСОБА_7 час тримання його під вартою за вироком Московського районного суду м. Харкова від 22.04.2013, з 02.02.2010 по 10.02.2010 включно.

На підставі ухвали слідчого судді Фрунзенського районного суду м. Харкова від 28.03.2017 застосовано відносно ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Харківській установі виконання покарань (№27). На теперішній час ОСОБА_7 рахується за Фрунзенським районним судом м. Харкова. Аналізуючи вищенаведене, суд позбавлений можливості задовольнити клопотання ОСОБА_7 про застосування ч.5 ст.72 КК України, оскільки за ч.2 ст.185, ч.2 ст.186 КК України стосовно нього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не обирався, тому суд не вважає доцільним обирати стосовно ОСОБА_7 міру запобіжного заходу.

Строк відбування призначеного покарання ОСОБА_7 обчислювати з моменту його фактичного затримання.

Цивільні позови по справі не заявлені.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України. Процесуальні витрати, які пов`язані із залученням експертів під час здійснення досудового розслідування по справі відсутні.

Керуючись ст. ст. 369-371, 373, 374 КПК України, суд
У Х В А Л И В:

ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.185, ч.2 ст.186 КК України та призначити йому покарання:

за ч.2 ст.185 КК України у виді 2 (двох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі;

за ч.2 ст.186 КК України у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України визначити покарання ОСОБА_7 за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України до покарання призначеного цим вироком частково приєднати не відбуту частину покарання призначеного ОСОБА_7 22.04.2013 за вироком Московського районного суду м. Харкова за ч.2 ст.186 КК Україниу виді позбавлення волі строком 6 (шість) місяців, призначивши остаточне покарання ОСОБА_7 за сукупністю вироків у виді 4 (чотирьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.

Строк відбування призначеного покарання ОСОБА_7 у обчислювати з моменту його фактичного затримання.

Зарахувати в строк відбування покарання ОСОБА_7 , час тримання його під вартою за вироком Московського районного суду м. Харкова від 22.04.2013, з 02.02.2010 по 10.02.2010 включно.

Речові докази по справі: паспорт громадянина ОСОБА_10 та кредитну картку «Ощадбанку» НОМЕР_1 , які передані ОСОБА_10 повернути власнику.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Харківської області через Московський районний суд м. Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення, а ОСОБА_7 строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення йому копії судового рішення.

Копію вироку вручити негайно після його проголошення ОСОБА_7 та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя: ОСОБА_1