УХВАЛА

19 липня 2018 року
м. Київ

справа № 490/10877/15-к

провадження № 51-165ск17

Касаційний кримінальний суд Верховного Суду у складі колегії:
головуючої ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши матеріали провадження за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_4 на вирок Центрального районного суду м. Миколаєва від 11 липня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Миколаївської області від 14 листопада 2016 року,
в с т а н о в и в:
ОСОБА_4 11 грудня 2017 року, поза межами строку на касаційне оскарження звертався зі скаргою, в якій містилося клопотання про поновлення йому пропущеного строку, але ухвалою Касаційного кримінального суду Верховного Суду (далі Суд) від 29 грудня 2017 року було відмовлено засудженому в поновленні вказаного строку, і відповідно до ст. 429 КПК повернуто йому касаційну скаргу.
Засуджений знову звернувся з питанням перевірки вказаних рішень місцевого та апеляційного судів у касаційному порядку. Разом із цим заявив клопотання про поновлення йому строку касаційного оскарження оспорюваних вироку та ухвали.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 426 КПК касаційна скарга на судові рішення може бути подана протягом трьох місяців з дня проголошення рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії цього рішення.
За приписами ч. 2 ст. 113 КПК процесуальні дії під час кримінального провадження мають бути виконані без невиправданої затримки і в будь-якому разі не пізніше граничного строку, визначеного відповідним положенням цього Кодексу. Вимога про необхідність виконання процесуальних дій у встановлений КПК строк також міститься у ст. 116 вказаного Кодексу.
За матеріалами провадження за скаргою, 14 листопада 2016 року було проголошено ухвалу Апеляційного суду Миколаївської області. Однак із цією касаційною скаргою засуджений, який не перебував під вартою, звернувся до Суду лише 12 липня 2018 року (згідно з відміткою поштового штемпеля на конверті), тобто після закінчення трьохмісячного строку касаційного оскарження.
Частиною 1 ст. 117 КПК передбачено, що строк виконання процесуальних дій поновлюється лише в тому випадку, якщо судом буде визначено поважність причин його пропуску.
Проте, викладене у скарзі клопотання засудженого про поновлення строку касаційного оскарження не містить обґрунтованих підстав для цього.
Виходячи із системного аналізу норм процесуального закону, під поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами, труднощами, що унеможливлювали своєчасне звернення до Суду у строк, визначений законом. Такі обставини мають бути підтверджені скаржником.
Натомість викладені у клопотанні ОСОБА_4 доводи за сутністю змісту аналогічні тим, що вже розглянуті в ухвалі Суду від 29 грудня 2017 року, та були визнані необґрунтованими з наведенням мотивів прийнятого рішення. Жодних інших обставин у клопотанні не міститься.
Отже, у задоволенні клопотання ОСОБА_4 про поновлення строку касаційного оскарження вироку та ухвали слід відмовити.
З урахуванням наведеного, згідно з п. 3 ч. 3 ст. 429 вказаного Кодексу касаційна скарга разом з усіма доданими до неї матеріалами підлягає поверненню засудженому ОСОБА_4 .
Керуючись ч. 3 ст. 429 КПК, Суд
п о с т а н о в и в:
У задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_4 про поновлення строку касаційного оскарження вироку Центрального районного суду м. Миколаєва від 11 липня 2016 року та ухвали Апеляційного суду Миколаївської області від 14 листопада 2016 року відмовити, а касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вказані судові рішення разом з усіма доданими до неї матеріалами повернути особі, яка її подала.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3