Провадження № 1-кп/742/307/18
Єдиний унікальний № 742/3165/18
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 вересня 2018 року м.Прилуки

Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області
в складі: головуючого-судді - ОСОБА_1 ,

за участі секретаря - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, що внесені до ЄРДР за № 0000429 від 25.03.2018 року, по обвинуваченню:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Прилуки Чернігівської області, українця, громадянина України, офіційно непрацюючого, одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 31.03.2014 року Прилуцьким міськрайонним судом за ч.3 ст.186, ч.4 ст.70, ч.2 ст.185, ст.71 КК України до 5 років позбавлення волі; 28.03.2017 року на підставі ухвали Апеляційного суду Львівської області згідно ст.81 КК України звільнено 30.03.2017 року з місць позбавлення волі умовно-достроково на невідбутий строк 1 рік 4 місяці 3 дні.

у вчиненні кримінального правопорушення, що передбачене ч.2 ст.185 КК України /далі - КК/

за участі сторін кримінального провадження:
прокурора - ОСОБА_4 ,
захисника обвинуваченого - ОСОБА_5
обвинуваченого - ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:
25.03.2018 року, близько 16 год. 35 хв., ОСОБА_3 , перебуваючи в громадському транспорті, а саме в автобусі №21, який рухався по вул. Київській в м. Прилуки, маючи умисел на заволодіння чужим майном, діючи з корисливих мотивів, з метою власного збагачення, шляхом вільного доступу, скориставшись відсутністю уваги сторонніх осіб, таємно, повторно викрав з сумки ОСОБА_6 гаманець в якому знаходились грошові кошти в сумі 200 грн та банківська картка «Приватбанк» з якої він в подальшому зняв грошові кошти в сумі 3400 грн. В подальшому ОСОБА_3 розпорядився викраденим на власний розсуд, спричинивши потерпілій матеріальні збитки на загальну суму 3600 грн.

Вказаними вище діями, які виразились в умисному таємному викраденні чужого майна, вчиненому повторно, ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, що передбачене ч.2 ст.185 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину в пред`явленому обвинуваченні за ч.2 ст.185 КК України визнав повністю та надав показання, які за своїм змістом повністю відповідають викладеним вище обставинам, що дійсно, діючи з корисливих мотивів і з метою власного збагачення за рахунок чужого майна, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігав, він, перебуваючи в салоні громадського транспорту, таємно викрав з сумки потерпілої гаманець в якому знаходились грошові кошти в сумі 200 грн та банківська картка «Приватбанк» з якої він в подальшому зняв грошові кошти в сумі 3400 грн. У скоєному щиро розкаювався, повідомив про готовність понести кримінальне покарання, оскільки усвідомлює протиправність власних дій, висловивши завіряння в подальшому суворо дотримуватись правил співжиття.

Допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_6 підтвердила факт таємного викрадення обвинуваченим належного їй гаманця в якому знаходились грошові кошти в сумі 200 грн та банківська картка «Приватбанк» з якої останній в подальшому зняв грошові кошти в сумі 3400 грн. Заявлений цивільний позов просила залишити без розгляду, оскільки обвинуваченим повністю відшкодовані отримані нею збитки, наполягала на призначенні покарання не пов`язаного з позбавленням волі.

Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники процесу не оспорюють всі обставини, які підлягають доказуванню у даному кримінальному провадженні та викладені в обвинувальному акті, а також розмір та підстави цивільного позову про відшкодування матеріальної шкоди завданої злочином в розмірі 3600 грн, і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, з огляду на відсутність будь-яких сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам процесу положення ст.349 КПК України, провів судовий розгляд даного провадження щодо всіх його обставин із застосуванням правил ч.3 ст.349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження інших доказів по справі.
За таких обставин суд вважає доведеним, що 24.03.2018 року ОСОБА_3 вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), яке належить потерпілій ОСОБА_6 , вчинене повторно, а відтак його дії кваліфікує за ч.2 ст.185 КК України.
Обговорюючи питання про вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує одноепізодичність вчиненого ним злочину, його ступінь тяжкості, який згідно ст.12 КК України, є злочином середньої тяжкості, час та місце вчинення денний час та громадське місце, особу обвинуваченого: його вік та стан здоров`я, сімейний стан, соціальне становище, раніше судимого за умисний корисливий злочин та вчинення злочину в період умовно-дострокового звільнення, що свідчить про певну антисоціальну спрямованість та небажання остаточно стати на шлях виправлення, повне відшкодування шкоди завданої злочином, наявність обставин, які пом`якшують покарання щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, за умови відсутності обтяжуючої кримінальну відповідальність обставин, формально позитивну характеристику по місцю проживання, відсутність відомостей про перебування на обліку в лікаря-психіатра та лікаря-нарколога, позицію прокурора та потерпілої, і зваживши на всі фактори в їх сукупності, приходить до переконання, що необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових злочинів буде призначення йому покарання в межах мінімальної межі санкції частини статті у виді позбавлення волі.

Враховуючи вчинення обвинуваченим ОСОБА_3 інкримінованого злочину в період умовно-дострокового звільнення за вироком Прилуцького міськрайонного суду від 31.03.2014 року, суд вважає, що остаточне покарання має бути призначено в порядку ст.71 КК України шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком.
Суд приходить до висновку, що обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченому не є винятковими і не знижують істотним чином міру тяжкості скоєного кримінального правопорушення, не зменшують їх суспільну небезпеку до рівня, що виходить за межі покарання, що виключає застосування до обвинуваченого ст.69 КК України - призначення більш м`якого покарання, яке передбачено законом.
Відповідно до п.5 ч.1 ст.257 ЦПК України визначено, що суд постановлює ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо позивач до початку розгляду справи по суті подав заяву про залишення позову без розгляду. Дослідивши матеріали кримінального провадження та заяву потерпілої ОСОБА_6 , суд приходить до висновку про необхідність задоволення заяви останньої про залишення цивільного позову про відшкодування майнової шкоди без розгляду.
Питання про долю речових доказів слід вирішити відповідно до вимог ст.100 КПК України.
Початок строку відбування покарання ОСОБА_3 обчислювати з моменту його фактичного затримання, тобто з 14 год. 10 хв. 30.08.2018 року, з розрахунку один день ув`язнення за один день позбавлення волі.

Враховуючи обґрунтованість висунутого обвинувачення, обраний судом вид остаточного покарання, суд, вважає за необхідне в порядку ст.377 КПК України раніше обраний запобіжний захід у виді тримання під вартою залишити без зміни до набрання вироком законної сили.
Керуючись ч.3 ст.349, 368, 373-376 КПК України, суд

УХВАЛИВ:
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України та призначити покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 31.03.2014 та остаточно ОСОБА_3 призначити покарання у вигляді 2 років 6 місяців позбавлення волі.
Початок строку відбування покарання ОСОБА_3 обчислювати з моменту його фактичного затримання, тобто з 14 год. 10 хв. 30.08.2018 року, з розрахунку один день ув`язнення за один день позбавлення волі.

Запобіжний захід засудженому ОСОБА_3 у вигляді тримання під вартою залишити до набрання вироком законної сили.

Цивільний позов ОСОБА_6 до ОСОБА_3 про відшкодування майнової шкоди залишити без розгляду.
Речові докази: вилучений 19.04.2018 року диск у відділенні «Приватбанку» - зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Чернігівської області через Прилуцький міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя Прилуцького міськрайонного суду
Чернігівської області ОСОБА_1