АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого суддіОСОБА_1 ,
суддів при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві 15 травня 2018 року апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні № 0004101 ОСОБА_5 , на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 28 березня 2018 року,

за участі: прокурора представника ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
ВСТАНОВИЛА:

Вказаною ухвалою відмовлено у задоволенні клопотанні старшого слідчого в особливо важливих справах 1 відділу 1 управління досудового розслідування Головного слідчого управління Служби безпеки України ОСОБА_7 , яке погоджене прокурором відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням і підтримання державного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів Служби безпеки України та Державною прикордонною службою України Департаменту нагляду за додержанням законів у кримінальному провадженні та координації правоохоронної діяльності Генеральної прокуратури України ОСОБА_8 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0004101, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 28 грудня 2016 року, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 110-2, ч. 2 ст. 364 КК України.

В обґрунтування ухвали слідчий суддя зазначив, що майно, зазначене у клопотанні про арешт, набуло статусу тимчасово вилученого у момент набрання законної сили ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 02 березня 2018 року, 48 годинний строк на повторну подачу клопотання про його арешт необхідно обраховувати з моменту оголошення вказаного судового рішення і саме поважність причин пропуску вказаного строку слідчий повинен був обґрунтувати у наданий слідчим суддею для усунення недоліків час. Однак причин пропуску вказаного строку слідчий не навів, у тому числі і під час судового засідання.

Не погоджуючись з таким рішенням, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 28 березня 2018 року, постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання слідчого та накласти арешт на грошові кошти на загальну суму 493 420 грн., 31 028 доларів США, 5 300 Євро та 800 російських рублів.

Автор апеляційної скарги вважає оскаржувану ухвалу незаконною та необґрунтованою. Вказує, що слідчим суддею допущено невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та істотно порушено вимоги КПК України, що призвело до ухвалення незаконного рішення.

Зазначає, що слідчий суддя хибно, тобто в порушення положень ст. 169 КПК України, надав майну, речовим доказам (грошовим коштам) статус тимчасово вилученого майна щодо якого, у відповідності до ч. 5 ст. 171 КПК України, клопотання про арешт повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після його тимчасового вилучення під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді.

Стверджує, що метою та підставою накладення арешту на майно є збереження речових доказів та забезпечення можливої конфіскації майна.

Заслухавши доповідь судді, виступ прокурора, який підтримав апеляційну скаргу та просив задовольнити її в повному обсязі, думку представника власника майна, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив залишити ухвалу слідчого судді без змін, перевіривши та обговоривши доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів судового провадження, Головним слідчим управлінням Служби безпеки України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0004101, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 110-2, ч. 2 ст. 364 КК України.
Досудовим розслідуванням встановлено, що 28 листопада 2017 року, під час проведення обшуку, дозвіл на який було надано ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 28 листопада 2017 року, офісного приміщення, розташованого на 6 поверсі офісної будівлі, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 виявлено та вилучено речі та предмети на які слідчий просить накласти арешт.

Також оглядом документальних матеріалів вилучених в ході обшуку за адресою: м. Київ, вул. Почайнинська, 38/44 (6 поверх) було виявлено записну книжку, яка містить запис про ієрархію керівництва корпорації «Інтеррибфлот», до керівної ланки якої входить громадянин ОСОБА_9 , звіт аудиторської компанії «Бейкер Тіллі», у якому висвітлено структуру підконтрольних ОСОБА_9 та ОСОБА_10 підприємств, а також документальні матеріали, що підтверджують фінансово-господарську діяльність підконтрольних ОСОБА_9 та ОСОБА_10 підприємств на території окупованого Російською Федерацією АР Крим.

В ході аналізу зазначеної вище структури підконтрольних ОСОБА_9 та ОСОБА_10 підприємств, її співставлення з переліком підприємств, печатки яких були вилучені в ході обшуку, враховуючи факт їх використання підконтрольними ОСОБА_9 та ОСОБА_10 особами у одному й тому самому приміщенні, можна дійти до висновку, що вони використовувались одними й тими самими особами у своїх інтересах, що прямо суперечить ч. 3 ст. 238 ЦКУ та Податковому кодексу України. Зазначене свідчить про те, що вилучені грошові кошти могли бути отримані злочинним способом, шляхом штучного створення видимості ведення фінансово-господарської діяльності з послідуючим обготівкуванням грошових коштів.
Враховуючи кризову ситуацію підконтрольних ОСОБА_9 та ОСОБА_10 підприємств, які зареєстровані у податкових органах окупаційної влади Російської Федерації на території АР Крим, пов`язаної з введенням економічних санкцій, на думку слідчого, є достатні підстави вважати, що вилучені грошові кошти призначались для перерахування на рахунки підприємств, зареєстрованих у податкових органах окупаційної влади Російської Федерації на території АР Крим з послідуючою їх сплатою у якості податків.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 28 листопада 2017 року було надано дозвіл на проведення обшуку офісного приміщення, розташованого на 6 поверсі офісної будівлі, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 з визначенням конкретного переліку речей та документів, що підлягають виявленню та вилученню.
28 листопада 2017 року, під час проведення обшуку вищезазначеного приміщення слідчим були вилучені предмети, дозвіл на відшукання та вилучення яких не було надано ухвалою слідчого судді.

30 листопада 2017 року слідчий звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з клопотанням про накладення арешту майно, яке тимчасово вилучене під час проведення вказаного обшуку.

05 грудня 2017 року у задоволенні вказаного клопотання ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва було відмовлено.

27 грудня 2017 року ухвалою Апеляційного суду м. Києва на зазначене у клопотанні майно було накладено арешт.

02 березня 2018 року ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва арешт вищевказаного майна, було скасовано.

16 березня 2018 року ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва винесено ухвалу, якою повернуто клопотання слідчого про повторне накладення арешту на вказане у клопотанні майно та надано строк для усунення недоліків.

19 березня 2018 року старший слідчий в особливо важливих справах Головного слідчого управління Служби безпеки України ОСОБА_7 , за погодженням прокурора, який здійснює процесуальне керівництво у кримінальному провадженні ОСОБА_8 , звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з клопотанням про поновлення строку звернення до суду та накладення арешту на грошові кошти в сумі 493 420 грн., 31028 доларів США, 5300 Євро та 800 російських рублів, які були вилучені в ході проведення обшуку офісного приміщення, розташованого на 6 поверсі офісної будівлі за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 28 березня 2018 року у задоволенні зазначеного клопотання було відмовлено. При цьому як вбачається з матеріалів провадження та змісту оскаржуваної ухвали, у судовому засіданні слідчий мотивував прохання про поновлення строку на звернення з клопотанням тим, що вказаний строк сплив 30 листопада 2017 року з причин, що не залежать від органу досудового слідства, оскільки першочергово строк подачі клопотання порушено не було і таке клопотання було задоволено ухвалою Апеляційного суду міста Києва.

Відмовляючи у задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту на майно, слідчий суддя суду послався на те, що прокурором пропущено строк зі зверненням до слідчого судді з даним клопотанням про накладення арешту на вищевказане майно, яке є тимчасово вилученим і у встановленому порядку арештовано судом не було.

З таким висновком колегія суддів погодитись не може.

Так, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно зі ст.ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього спеціальної конфіскації, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існують достатні підстави вважати, що воно є предметом, засобом чи знаряддям вчинення злочину, доказом злочину, набуте злочинним шляхом, доходом від вчиненого злочину, отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину або може бути конфісковане у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого чи юридичної особи, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру, або може підлягати спеціальній конфіскації щодо третіх осіб, юридичної особи або для забезпечення цивільного позову.

Також, положенням ч. 2 ст. 170 КПК України визначено, що арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема, збереження речових доказів. У такому випадку арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Як свідчать матеріали даного провадження, на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою збереження речових доказів, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

За таких обставин, колегія суддів приходить до переконання, що матеріали судового провадження переконливо свідчать про те, що грошові кошти в сумі 493 420 грн., 31028 доларів США, 5300 Євро та 800 російських рублів, вилучені в ході проведення обшуку офісного приміщення, розташованого на 6 поверсі офісної будівлі за адресою: АДРЕСА_1 , відповідають критеріям ч. 1 ст. 170 КПК України, оскільки містять відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження та обґрунтовано визнано речовими доказами, що в своїй сукупності слугує підставами для застосування обмежувальних заходів в даному кримінальному провадженні.
На підставі викладеного, посилання слідчого судді про відсутність даних, на підтвердження твердження слідчого про наявність у вилученого майна ознак згідно ст. 98 КПК України, що вказує на відсутність необхідності в арешті цього майна з метою забезпечення збереження речових доказів, є безпідставним, оскільки слідчим та прокурором надано достатні на даній стадії кримінального провадження докази вважати, що майно відповідає критеріям, зазначеним в ст. 170 КПК України, на підставі чого є правомірним накладення такого виду обтяження як арешт.

При цьому, колегія суддів вважає хибним висновок слідчого судді про те, що арештоване майно має статус тимчасово вилученого, у зв`язку з чим, прокурором було пропущено строк звернення з відповідним клопотанням протягом 48 годин, оскільки на вищезазначене майно вже накладався арешт ухвалою колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва від 27 грудня 2017 року та 02 березня 2018 року був скасований ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва.

Крім того, як вбачається з матеріалів провадження 16 березня 2018 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва розглядаючи клопотання старшого слідчого про накладення арешту на вищезазначені грошові кошти повернув таке клопотання з підстав, що в ньому не порушується питання про поновлення строку на звернення з клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна і вважав за необхідне встановити строк у 72 години для усунення зазначених недоліків. В той же день клопотання про арешт майна, із проханням про поновлення строку на звернення до суду, було погоджено прокурором - процесуальним керівником у даному кримінальному провадженні, а 19 березня того ж року, у понеділок, внесено до системи автоматизованого розподілу Шевченківського районного суду м. Києва.

Водночас, колегія суддів при вирішенні питання про накладення арешту на майно, також враховує той факт, що в даному випадку обмеження права власності є розумним і співрозмірним із завданням кримінального провадження, а тому з метою збереження доказів у даному кримінальному провадженні, вважає за необхідне накласти арешт на вказане у клопотанні слідчого майно.

Таким чином, доводи прокурора є слушними щодо того, що оскаржувана ухвала є необґрунтованою та такою, яка підлягає скасуванню, а тому висновки слідчого судді щодо відсутності наявності достатніх правових підстав для арешту майна не відповідають як матеріалам судового провадження так і вимогам КПК України.

Будь-яких суттєвих негативних наслідків від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження колегією суддів не встановлено.

З урахуванням вказаних обставин та з метою уникнення негативних наслідків, які можуть перешкодити проведенню всебічного та повного досудового розслідування, з метою запобігання можливості приховування майна в даному кримінальному провадженні, колегія суддів вважає, що у відповідності до вимог ст.ст. 132, 170-173 КПК України, необхідно накласти арешт на майно.

Керуючись ст.ст. 170, 171, 173, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора Київської місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_5 , - задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 28 березня 2018 року, якою відмовлено у задоволенні клопотанні старшого слідчого в особливо важливих справах 1 відділу 1 управління досудового розслідування Головного слідчого управління Служби безпеки України ОСОБА_7 , погоджене з прокурором відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням і підтримання державного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів Служби безпеки України та Державною прикордонною службою України Департаменту нагляду за додержанням законів у кримінальному провадженні та координації правоохоронної діяльності Генеральної прокуратури України ОСОБА_8 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0004101, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 28 грудня 2016 року, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 110-2, ч. 2 ст. 364 КК України, - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах 1 відділу 1 управління досудового розслідування Головного слідчого управління Служби безпеки України ОСОБА_7 , погоджене з прокурором відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням і підтримання державного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів Служби безпеки України та Державною прикордонною службою України Департаменту нагляду за додержанням законів у кримінальному провадженні та координації правоохоронної діяльності Генеральної прокуратури України ОСОБА_8 , - задовольнити.

Накласти арешт на майно, з метою збереження речових доказів на грошові кошти в сумі грошові кошти у сумі 493 420 грн., 31028 доларів США, 5300 Євро та 800 російських рублів, вилучені в ході проведення обшуку офісного приміщення, розташованого на 6 поверсі офісної будівлі за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа №11-сс/796/2162/2018 Категорія: ст.170 КПК УкраїниГоловуючий у першій інстанції ОСОБА_11 Доповідач: ОСОБА_1