В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12.09.2018 м. Біла Церква

Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у закритому підготовчому судовому засіданні в залі суду міста Біла Церква кримінальне провадження № 0003118 від 19.07.2018 р. за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Гребінки, Васильківського району, Київської області, громадянина України, українця, розлученого, з вищою освітою, працюючого фізичною особою підприємцем ОСОБА_3 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 153, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 152 КК України, -

сторони та учасники кримінального провадження:

за участю прокурора: ОСОБА_4 ,

захисників: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

потерпілої: ОСОБА_7 ,

обвинуваченого: ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:
До суду надійшов обвинувальний акт щодо ОСОБА_3 та угода про визнання винуватості.

Відповідно до обвинувального акта від 05 вересня 2018 року, затвердженого прокурором 05 вересня 2018 року, під час досудового розслідування встановлено, що 19 липня 2018 року приблизно о 01 годин 30 хвилин ОСОБА_3 , перебуваючи в приміщенні кімнати № 10 мотелю «Автоколесо», розташоване за адресою: Київська область, м. Біла Церква, вул. Леваневського, буд. 128, де спільно з ОСОБА_7 та неповнолітньою ОСОБА_8 вживав алкогольні напої, які приніс до кімнати з собою.

В цей час у ОСОБА_3 , який перебував в стані алкогольного сп`яніння, виник умисел на вступ в статеві зносини з ОСОБА_7 та з метою примушування ОСОБА_7 до вступу в статеві зносини, ОСОБА_3 почав руками торкатися статевих органів ОСОБА_7 , на що остання для відмови від статевих зносин з ОСОБА_3 почала чинити опір ОСОБА_3 , а саме відштовхувати його руки та відходити від нього, намагаючись збільшити відстань між ними.

Для подолання фізичного опору, який чинила ОСОБА_7 , ОСОБА_3 наніс ОСОБА_7 один удар ногою по стегну лівої ноги ОСОБА_7 , завдавши при цьому фізичного болю. Від вказаного удару ОСОБА_7 впала на підлогу та ОСОБА_3 схопив її рукою за волосся та потягнув на себе при цьому завдав удар коліном в область лівого ока ОСОБА_7 , завдавши при цьому фізичного болю та тілесних ушкоджень у вигляді синця на повіках лівого ока, крововиливу на склері лівого ока, синця у лівій виличній ділянці, після чого штовхнув її на ліжко.

Далі ОСОБА_3 , продовжуючи реалізацію свого умислу на статеві зносини з ОСОБА_9 проти її волі, з метою подолання фізичного опору ОСОБА_9 наніс їй близько трьох ударів кулаком в область носа, завдавши при цьому фізичного болю.

Внаслідок застосування фізичної сили ОСОБА_3 завдав ОСОБА_7 фізичного болю та тілесних ушкоджень чим подавив волю ОСОБА_7 до здійснення опору його діям. Після чого, ОСОБА_3 , з метою вступу в статеві зносини з ОСОБА_7 зняв із себе та ОСОБА_7 одяг та всупереч волі та бажанню останньої, для задоволення своєї статевої пристрасті, вступив з нею в статеві зносини неприродним способом, а саме почав проникати пальцями до статевого органу ОСОБА_7 , при цьому тримаючи її лівою рукою за волосся, не даючи можливості залишити місце де вони знаходилися.

Крім того, 19 липня 2018 року приблизно о 01годин 30 хвилин ОСОБА_3 , перебуваючи в приміщенні кімнати № 10 мотелю «Автоколесо», який розташований за адресою: Київська область, м. Біла Церква, вул. Леваневського, буд. 128, де спільно з ОСОБА_7 та неповнолітньою ОСОБА_8 вживав алкогольні напої, які приніс до кімнати з собою.

В цей час у ОСОБА_3 , який перебував у стані алкогольного сп`яніння, виник умисел на вступ в статеві зносини з ОСОБА_7 та з метою примушування ОСОБА_7 до вступу в статеві зносини, ОСОБА_3 почав руками торкатися статевих органів ОСОБА_7 , на що остання для відмови від статевих зносин з ОСОБА_3 почала чинити опір останньому, а саме відштовхувати його руки та відходити від нього, намагаючись збільшити відстань між ними.

Для подолання фізичного опору, який чинила ОСОБА_7 , ОСОБА_3 наніс ОСОБА_7 один удар ногою по стегну лівої ноги ОСОБА_7 , завдавши при цьому фізичного болю. Від вказаного удару ОСОБА_7 впала на підлогу та ОСОБА_3 схопив її рукою за волосся та потягнув на себе при цьому завдав удар коліном в область лівого ока ОСОБА_7 , завдавши при цьому фізичного болю та тілесних ушкоджень у вигляді синця на повіках лівого ока, крововиливу на склері лівого ока, синця у лівій виличній ділянці, після чого штовхнув її на ліжко.

Далі ОСОБА_3 продовжуючи реалізацію свого умислу на статеві зносини з ОСОБА_9 проти її волі, з метою подолання фізичного опору ОСОБА_9 наніс їй близько трьох ударів кулаком в область носа, завдавши при цьому фізичного болю.

Внаслідок застосування фізичної сили ОСОБА_3 завдав ОСОБА_7 фізичного болю та тілесних ушкоджень чим подавив волю ОСОБА_7 до здійснення опору його діями. Після чого, ОСОБА_3 , з метою вступу в статеві зносини з ОСОБА_7 зняв із себе та ОСОБА_7 та всупереч волі та бажанню останньої, для задоволення своєї статевої пристрасті, вступив з нею в статеві зносини неприродним способом, а саме почав проникати пальцями до статевого органу ОСОБА_7 , при цьому тримаючи її лівою рукою за волосся, не даючи можливості залишити місце де вони знаходилися.

Здійснюючи указані дії ОСОБА_3 задовольняв свою статеву пристрасть неприродним способом, застосовуючи при цьому фізичне насильство.

Після чого, ОСОБА_3 долаючи спротив ОСОБА_7 , вирішив вступити з нею в статеві зносини природнім шляхом проти волі останньої, однак свій злочинний умисел не зміг довести до завершення з причин, що від нього не залежали, так як потерпіла ОСОБА_7 чинила активний спротив. Крім того, остання кликала на допомогу. Її крики були почуті ОСОБА_10 , який почав стукати у двері, вимагаючи їх відчинити. В цей час ОСОБА_3 відволікся та ОСОБА_9 вдалося відсторонитися від нього та залишити приміщення вказаної кімнати.

Таким чином, ОСОБА_3 після вжиття всіх заходів, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, не зміг зґвалтувати ОСОБА_7 з причин, які не залежали від його волі.

Дії ОСОБА_3 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 1 ст. 153 КК України як насильницьке задоволення статевої пристрасті неприродним способом, та за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 152 КК України за закінчений замах на зґвалтування, тобто статеві зносини із застосуванням фізичного насильства вчиненого особою, яка раніше вчинила злочин передбачений ст. 153 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні злочину за ч. 1 ст. 153 та за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 152 КК України, розкаювався та пояснив, що дійсно 19 липня 2018 року приблизно о 01 годин 30 хвилин він разом з ОСОБА_7 та ОСОБА_8 перебували в кімнаті № 10 мотелю «Автоколесо», яке розташоване за адресою: м. Біла Церква, вул. Леваневського, буд. 128, де вживали алкогольні напої, які ОСОБА_3 приніс до кімнати з собою. Під час вживання алкоголю у ОСОБА_3 виник умисел на вступ в статеві зносини з ОСОБА_7 , після чого почав примушувати останню до вступу з ним у статеві зносини, при цьому почав руками торкатися статевих органів ОСОБА_7 , на що остання почала чинити ОСОБА_3 опір, а саме відштовхувати останнього руками та відходити від нього. Для подолання фізичного опору, який чинила ОСОБА_7 , ОСОБА_3 наніс один удар ОСОБА_7 ногою по стегну лівої ноги останній, від вказаного удару ОСОБА_7 впала на підлогу та ОСОБА_3 схопив її рукою за волосся та потягнув на себе при цьому завдав удар коліном в область лівого ока ОСОБА_7 , після цього штовхнув на ліжко та продовжуючи свій умисел на статеві зносини з ОСОБА_7 наніс останній близько трьох ударів кулаком в область носа, чим подавив волю останній до здійснення опору його діям. Після чого ОСОБА_3 зняв з себе та ОСОБА_7 одяг та всупереч волі останній почав проникати своїми пальцями до статевого органу ОСОБА_7 , при цьому тримаючи її лівою рукою за волосся та не даючи можливості залишити місце де вони знаходились. Після чого ОСОБА_3 вирішив вступити з ОСОБА_7 в статеві зносини природним шляхом проти волі останньої, однак не зміг довести свій умисел до кінця, оскільки на крик ОСОБА_7 прибіг на допомогу ОСОБА_10 , який почав стукати в двері, вимагаючи їх відчинити, в цей час ОСОБА_3 відволікся та ОСОБА_9 вдалося відсторонитися від нього та залишити приміщення вказаної кімнати. ОСОБА_3 просив затвердити угоду та призначити узгоджену міру покарання. Неодноразово просив в судовому засіданні пробачення у потерпілої.

05 вересня 2018 року під час досудового провадження відповідно до вимог ст. 471 КПК України, між прокурором Білоцерківської міської прокуратури Київської області ОСОБА_4 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у даному кримінальному провадженні та підозрюваним ОСОБА_3 у присутності захисників - адвокатів ОСОБА_6 та ОСОБА_5 укладено угоду про визнання винуватості.

Прокурор в судовому засіданні, вважав, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК України та КК України, просив цю угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання та інші передбачені угодою заходи.

Захисники в судовому засіданні просили затвердити угоду про визнання винуватості та призначити узгоджене покарання.

За умовами цієї угоди сторони, а саме прокурор ОСОБА_4 та підозрюваний ОСОБА_3 , дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 1 ст. 153, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 152 КК України та істотних для цього кримінального провадження обставин, обвинувачений беззастережно визнав свою винуватість за ч. 1 ст. 153, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 152 КК України у зазначених діяннях. Також сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання, яке має понести ОСОБА_3 за вчинені кримінальні правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 152 КК України у виді позбавлення волі строком п`ять років, за ч.1 ст. 153 КК України у виді позбавлення волі строком три роки. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України визначити остаточне покарання, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, у виді позбавлення волі строком п`ять років. На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням строком на 2 роки. Покласти на ОСОБА_3 обов`язки передбачені ст. 76 КК України, а саме: п.1 ч.1 ст. 76 КК України періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; п.2 ч.1 ст. 76 КК України повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання. В угоді передбачені наслідки укладання та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені ст. 473 КПК України, та наслідки її невиконання.

Покарання сторонами угоди визначено у відповідності до положень ст. ст. 50, 65-67 КК України, з урахуванням характеру та тяжкості висунутого ОСОБА_3 обвинувачення, даних про його особу, обставин, що пом`якшують покарання, а саме позитивною характеристикою з місця проживання обвинуваченого, також встановлено, що останній у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра на обліку не перебуває, раніше не судимий.

Обставинами, які пом`якшують покарання є щире каяття ОСОБА_3 . Обставиною, що обтяжує покарання є вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.

Вирішуючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд зважає на таке. Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

Згідно зі ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним про визнання винуватості.

Відповідно до вимог ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Суд встановив, що ОСОБА_3 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 153, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 152 КК України які, згідно зі ст. 12 КК України, злочин передбачений ст. 153 ч.1 КК України є злочином середньої тяжкості, а злочин передбачений ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 152 КК України є тяжким злочином. При цьому суд з`ясував, що обвинувачений цілком розуміє права, визначені п. 1 ч. 5 ст. 474 КПК України, наслідки укладання та затвердження угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Суд переконався, що укладання угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Також суд встановив, що умови цієї угоди відповідають вимогам КПК України та КК України.

Враховуючи наведене суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості і призначення обвинуваченому узгодженого сторонами покарання.

Речові докази по кримінальному провадженню, а саме компакт-диск сірого кольору із маркуванням «Artex CD» та рукописним тексом: «Аудіозапис надані свідком ОСОБА_11 », який знаходиться в матеріалах кримінального провадження № 0003318 від 19.07.2018 року, в порядку ст. 100 КПК України, підлягає залишенню в матеріалах зазначеного кримінального провадження.

Скасувати арешт на майно ОСОБА_12 , а саме: з автомобіля марки «Volkswagen» моделі «Transporter» держаний номерний знак НОМЕР_1 чорного кольору, з забороною будь-якій особі (фізичній чи юридичній) у володіння якої перебуває автомобіль розпоряджатися та користуватися, який зберігається на території штрафного майданчику Білоцерківського ВП ГУНП в Київській області, який накладено ухвалою слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 20.07.2018 року у справі № 357/8087/18. Зазначене майно підлягає поверненню власнику майна.

Судові витрати по кримінальному провадженню відсутні.

Цивільний позов по справі не заявлений.

З урахуванням заявленого клопотання захисниками про заміну запобіжного заходу у виді тримання під вартою, застосованого до обвинуваченого, до набрання вироком законної сили, суд вважає клопотання підлягає задоволенню.

Так, запобіжний захід, застосований до обвинуваченого ОСОБА_3 слід змінити на особисте зобов`язання, поклавши на нього обов`язок з`являтися за першим викликом до суду, звільнивши останнього з-під варти в залі суду негайно. Зарахувати до відбуття покарання знаходження обвинуваченого ОСОБА_3 під вартою у період з 19.07.2018р. по 12.09.2018р. включно, відповідно до правил ч. 5 ст. 72 КК України з розрахунку: день за день.

Керуючись ст. 314, 373, 374, 475 КПК України, суд -

У Х В А Л И В :
Угоду від 05 вересня 2018 року про визнання винуватості, укладену між прокурором прокуратури Київської області ОСОБА_4 та підозрюваним ОСОБА_3 , затвердити.

ОСОБА_3 , визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 153, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 152 КК України, та призначити йому узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості від 05 вересня 2018 року покарання:

за ч. 1 ст. 153 КК України у виді позбавлення волі строком три роки;

за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 152 КК України у виді позбавлення волі строком п`ять років.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначити остаточне покарання у виді позбавлення волі строком п`ять років.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням строком на 2 роки з покладенням на ОСОБА_3 обов`язків, передбачених п.п. 2-4 ч.1 ст. 76 КК України - періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Застосований відносно ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою змінити до набрання вироком законної сили на особисте зобов`язання, звільнивши останнього з-під варти в залі суду негайно, та покласти на нього обов`язок з`являтися до суду за першим викликом.

Зарахувати до відбуття покарання знаходження засудженого ОСОБА_3 під вартою у період з 19.07.2018 року по 12.09.2018 року включно, відповідно до правил ч. 5 ст. 72 КК України з розрахунку: день за день.

Речовий доказ компакт-диск сірого кольору із маркуванням «Artex CD» та рукописним тексом: «Аудіозапис надані свідком ОСОБА_11 », який знаходиться в матеріалах кримінального провадження № 0003318 від 19.07.2018 року зберігати в матеріалах зазначеного кримінального провадження.

Скасувати арешт на майно ОСОБА_12 , а саме: з автомобіля марки «Volkswagen» моделі «Transporter» держаний номерний знак НОМЕР_1 чорного кольору, з забороною будь-якій особі (фізичній чи юридичній) у володіння якої перебуває автомобіль розпоряджатися та користуватися, який зберігається на території штрафного майданчику Білоцерківського ВП ГУНП в Київській області, який накладено ухвалою слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 20.07.2018 року у справі № 357/8087/18, зазначене майно повернути ОСОБА_12 , як власнику майна.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до апеляційного суду Київської області через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя: ОСОБА_1