Номер провадження: 11-сс/785/1034/18
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19.06.2018 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області в складі:

головуючий - суддя ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретар ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

слідчого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

перекладача ОСОБА_9 ,

підозрюваного ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_10 - адвоката ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 08.06.2018 року про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_11 , підозрюваного у кримінальному провадженні №0000077 від 13.04.2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.305 КК України, -

встановив:

Оскаржуваною ухвалою слідчого судді задоволене клопотання слідчого в ОВС СВ УСБУ в Одеській області ОСОБА_7 , погодженого з прокурором відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_6 , про продовження строку тримання під вартою щодо:

ОСОБА_11 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Мерсін Республіки Туреччина, громадянина Республіки Туреччина, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

підозрюваного у кримінальному провадженні №0000077 від 13.04.2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.305 КК України.

Органом досудового розслідування, ОСОБА_10 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.305 КК України, - у контрабанді, тобто переміщенні через митний кордон України з приховуванням від митного контролю наркотичних засобів у особливо великому розмірі.

13.04.2018 року ОСОБА_10 повідомлено про підозру в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.305 КК України.

Ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 08.06.2018 року підозрюваному ОСОБА_10 продовжено строк тримання під вартою в межах строку досудового розслідування, що не перевищує 60 днів, тобто до 07 серпня 2018 року, включно.

05.06.2018 року слідчий звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з клопотанням, погодженим прокурором, про продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_10 . Обґрунтовуючи клопотання слідчий зазначив, що закінчити досудове розслідування у передбачений п.2 абз. 2 ч.1 ст.219 КПК України строк, протягом 2 місяців з дня повідомлення ОСОБА_10 про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 305 КК України, не представляється можливим, оскільки для прийняття законного та обґрунтованого рішення за вказаними матеріалами досудового розслідування необхідно виконати ряд слідчих (розшукових) та інших процесуальних дій, для проведення та завершення яких у зв`язку з особливою складністю кримінального провадження, необхідний строк 60 (шістдесят)днів. Крім того, слідчий вказав, що ризики, які були встановлені при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не зменшилися, що згідно ст.177 та ст.199 КПК України, є підставою для продовження підозрюваному строку тримання під вартою.

Ухвалою слідчого судді Приморського районного суду Одеської області від 08.06.2018 року вказане клопотання було задоволене, а строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_10 - продовжений до 07.08.2018 року включно. Ухвала мотивована тим, що у судовому засіданні ОСОБА_10 обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, передбаченого ч.3 ст.305 КК України, який карається лише позбавленням волі на строк від десяти до дванадцяти років; підозрюваний є громадянином Республіки Туреччина, не має постійного місця проживання на території України, не працевлаштований, не має міцних соціальних зв`язків; є обґрунтована підозра ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення;для завершення досудового розслідування у кримінальному провадженні необхідно виконати значний обсяг процесуальних та слідчих дій; ризики, передбачені ст.177 КПК України, залишилися, про що свідчить тяжкість кримінального правопорушення та дані щодо особи підозрюваного. Слідчий суддя, оцінюючи всі встановлені під час розгляду клопотання обставини, прийшов до висновку, що строк тримання під вартою підозрюваного необхідно продовжити в межах строку досудового розслідування, з метою забезпечення виконання покладених на нього процесуальних обов`язків, запобігання спробам переховуватись від органу досудового розслідування або суду.

На дану ухвалу адвокат ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_10 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу та ухвалити нову, обравши щодо підозрюваного запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, а якщо суд не знайде підстав для застосування до підозрюваного запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, зменшити розмір застави до 300 (трьохсот) прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

В обґрунтування своїх вимог захисник зазначає, що у кримінальному провадженні відсутня обґрунтована підозра щодо ОСОБА_10 , заявлені слідчим ризики є необґрунтованими та надуманими, а прокурор не довів неможливість застосування більш м`яких запобіжних заходів. Крім того, адвокат зазначає, що розмір застави, визначений слідчим суддею при застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, є завідомо непомірним для підозрюваного.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення підозрюваного та його захисника, які підтримали доводи апеляційної скарги і просили її задовольнити; виступ прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги і просив залишити оскаржувану ухвалу без змін; дослідивши матеріали судового провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд доходить висновку про таке.

Відповідно до вимог ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може перешкоджати кримінальному провадженню чи вчинити інше правопорушення.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для прийняття законного та обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України, крім наявності вищезазначених обставин, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Згідно ст. 199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою має право подати прокурор, слідчий за погодженням з прокурором не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою. Клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

При розгляді апеляційних скарг, виконуючи вимоги ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», апеляційний суд застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Відповідно до практики ЄСПЛ, «обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватись арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 § 1 (с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин» (K.F. проти Німеччини, 27.11.1997 р., § 57).

Відповідно до п. 219 рішення у справі «Нечипорук та Йонкало проти України» («NechiporukandYonkalo v. Ukraine») від 21 квітня 2011 року, заява №42310/04 суд повторює, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Згідно з практикою ЄСПЛ, зокрема п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» №35615/06 від 13.11.07 року - Європейський Суд з прав людини зазначив «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».

Крім того, апеляційний суд враховує правову позицію ЄСПЛ, викладену у рішенні за скаргою «Ферарі-Браво проти Італії», відповідно до якої затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою.

Згідно з позицією Європейського суду з прав людини, викладеною в п.84 рішення ЄСПЛ від 10.02.2011 року в справі "Харченко проти України", п.4 ст.5 Конвенції передбачає право заарештованих або затриманих осіб на судовий контроль щодо матеріально-правових і процесуальних підстав позбавлення їх волі, що, з погляду Конвенції, є найважливішими умовами забезпечення «законності». Це означає, що суд відповідної юрисдикції має перевірити не тільки питання дотримання процесуальних вимог національного законодавства, але й обґрунтованість підозри, яка послужила підставою для затримання, і законність мети, з якою застосовувались затримання та подальше тримання під вартою (див. справу «Буткевічус проти Литви» (Butkeviciusv. Lithuania) № 48297/99, п. 43, ЄКПЛ 2002-ІІ).

Крім того, Європейський суд з прав людини у п.п. 68-69 Рішення від 17.10.2013 року у справі "Таран проти України" зазначив, що пункт 1 статті 5 Конвенції вимагає, що для того, щоб позбавлення свободи не вважалося свавільним, не достатньо того, щоб цей захід здійснювався відповідно до національного законодавства; він також має бути необхідним за конкретних обставин (див. рішення від 27 лютого 2007 року у справі «Нештяк проти Словаччини» (Neљќбk v. Slovakia), заява № 65559/01, п. 74). На думку Суду, тримання під вартою відповідно до підпункту «с» пункту 1 статті 5 Конвенції має втілювати вимогу пропорційності, яка обумовлює існування обґрунтованого рішення, яким здійснюється оцінка відповідних аргументів «за» і «проти» звільнення (див. рішення у справі «Ладент проти Польщі» (Ladent v. Poland), заява № 11036/03, п. 55, ECHR 2008-... (витяги), і від 14 жовтня 2010 року у справі «Хайредінов проти України» (Khayredinov v. Ukraine), заява № 38717/04, п. 86).

Суд також постановив, що пункт 3 статті 5 Конвенції вимагає, що обґрунтування будь-якого строку тримання під вартою, незалежно від того, наскільки коротким він є, має бути переконливо продемонстроване владою. Аргументи «за» і «проти» звільнення, включаючи ризик того, що обвинувачений може перешкоджати належному провадженню у справі, не повинні оцінюватись абстрактно (in abstracto), але мають підтверджуватися фактичними даними. Ризик того, що обвинувачений може переховуватися, не може оцінюватися виключно на підставі ступеня тяжкості можливого покарання. Він має оцінюватися з урахуванням ряду інших відповідних факторів, які можуть або підтвердити існування можливості переховування обвинуваченим, або доведуть, що така можливість є настільки невеликою, що вона не може обґрунтовувати досудове ув`язнення (див. рішення від 4 жовтня 2005 року у справі «Бекчєв проти Молдови» (Becciev v. Moldova), заява № 9190/03, пункти 56 і 59, з подальшими посиланнями).

Під час апеляційного перегляду ухвали слідчого судді встановлено, що слідчий суддя дотримався вказаних вимог Закону та Конвенції при розгляді клопотання про продовження строку тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_10 .

Прийняте рішення слідчий суддя мотивував наявністю в матеріалах провадження обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_10 кримінального правопорушення, вагомістю наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, наявністю ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, та неможливістю запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Наявність обґрунтованої підозри щодо ОСОБА_10 у вчиненні інкримінованого йому діяння та заявлених у кримінальному провадженні ризиків уже встановлювалась слідчими суддями під час застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та продовження строку його дії.

У зв`язку з викладеним апеляційний суд вважає безпідставними доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_8 про недоведеність наявності у кримінальному провадженні обґрунтованої підозри щодо ОСОБА_10 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Крім того, як під час розгляду клопотання про продовження строку тримання під вартою слідчим суддею, так і під час апеляційного перегляду оскаржуваної ухвали знайшла своє підтвердження наявність у кримінальному провадженні заявлених слідчим ризиків.

Зокрема, ОСОБА_10 обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, у нього відсутні будь-які родинні зв`язки в Україні і зокрема в м. Одесі, є громадянином Республіки Туреччини, не має постійного та тимчасового місця проживання на території України, що свідчить про наявність обґрунтованого ризику того що він, будучи обізнаним про притягнення його до кримінальної відповідальності та можливість призначення йому покарання, може переховуватись від органу досудового розслідування та суду.

Також у кримінальному провадженні не встановлені всі особи, причетні до вчинення кримінального правопорушення, не встановлені всі свідки, досудове розслідування не завершено, а тому існують ризики можливого незаконного впливу ОСОБА_10 на свідків або інших учасників даного кримінального провадження з метою викривлення їх показань та уникнення кримінальної відповідальності, а також знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

Доводи апеляційної скарги захисника про те, що значний суспільний резонанс кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_10 та поведінка під час провадження слідчих дій не може свідчити про наявність встановлених слідчим суддею ризиків, апеляційний суд до уваги не бере, оскільки зазначені обставини навпаки підтверджують наявність у кримінальному провадженні ризику можливого перешкоджання підозрюваним кримінальному провадженню усіма доступними засобами та можливими способами.

Під час апеляційного розгляду було встановлено, що наявні у кримінальному провадженні ризики не зменшились.

В сукупності з зазначеним, у відповідності до ст. 178 КПК України, слідчий суддя взяв до уваги тяжкість покарання, яке загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованого йому злочину, в якому він обґрунтовано підозрюється, та дані про особу підозрюваного, про які зазначено у клопотанні слідчого.

Обставин, передбачених ч. 3 ст. 199 КПК України, які б слугували перешкодою для продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, під час розгляду клопотання, слідчим суддею встановлено не було.

В матеріалах провадження відсутні та стороною захисту не надано апеляційному суду будь-яких доказів, які свідчать про можливість застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу.

Крім того, у клопотанні слідчого зазначено, що завершити досудове розслідування до закінчення строку тримання ОСОБА_10 під вартою було неможливо у зв`язку з необхідністю проведення слідчих дій, які не виконанні в зв`язку із особливою складністю кримінального провадження, тривалістю проведення експертиз, причетності підозрюваного до вчинення інших кримінальних правопорушень, обставини яких потребують додаткового дослідження, необхідністю звернення до Федеративної Республіки Бразилії із запитом про міжнародну правову допомогу та необхідністю звернення до перекладачів з турецької мови, виконання вимог ст .ст. 283, 290 КПК України. В зв`язку з вищевикладеним, та для забезпечення досягнення цілей кримінального провадження подальше тримання під вартою підозрюваного є цілком виправданим, що вірно було взято до уваги слідчим суддею.

Крім того, апеляційний суд вважає, що продовження строку запобіжного заходу підозрюваного ОСОБА_10 у вигляді тримання під вартою в даній справі узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини.

Відповідно до ст. 9 Конституції України, чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Згідно із ч. 2 ст. 8 КПК України, принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Окрім цього, відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Положеннями ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практикою Європейського суду з прав людини, передбачено, що обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Апеляційний суд вважає, що тяжкість та обґрунтованість пред`явленої у відповідності до вимог Глави 22 КПК України підозри ОСОБА_10 на даній стадії досудового розслідування, необхідність завершення досудового розслідування та виконання вимог ст.290 КПК України, а також існування ризиків, а саме: підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків в кримінальному провадженні; виправдовують продовження строку дії найсуворішого запобіжного заходу відносно підозрюваного ОСОБА_10 , дає можливість апеляційному суду дійти висновку про обґрунтованість рішення слідчого судді про наявність по справі реальних ознак справжнього суспільного інтересу, який, навіть з урахуванням презумпції невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи підозрюваного.

Також, вимоги захисника про зменшення розміру застави суперечать нормі кримінального процесуального закону, так як, відповідно до вимог ст. ст. 183, 197, 199 КПК України, суд позбавлений можливості визначення чи зміни розміру застави під час розгляду клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді триманні під вартою.

Таким чином, апеляційним судом встановлено, що при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою, слідчий суддя обґрунтовано врахував, обставини передбачені ст. 178 КПК України, а саме: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_10 у разі визнання його винуватим, вік та стан його здоров`я, існуючі ризики.

Обставин, які є перешкодою для продовження строку тримання під вартою, як слідчим суддею районного суду, так і колегією суддів апеляційного суду встановлено не було. При апеляційному розгляді будь-яких порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали суду, не встановлено.

Аналізуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, апеляційний суд вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржувану ухвалу - без змін.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 419, 422, 532 КПК України, Апеляційний суд Одеської області, -

постановив:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_8 , діючої в інтересах ОСОБА_10 , - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 08.06.2018 року, якою задоволене клопотання слідчого в ОВС СВ УСБУ в Одеській області ОСОБА_7 , погодженого з прокурором відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_6 , про продовження строку тримання під вартою щодо ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у кримінальному провадженні №0000077 від 13.04.2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 305 КК України, - залишити без змін.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Апеляційного суду Одеської області

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4