Дата документу Справа № 332/5148/14-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 332/5148/14-к Слідчий суддя 1 інст. ОСОБА_1
Провадження №11-сс/778/380/18 Доповідач у 2 інст. ОСОБА_2
Категорія ст. 307 КПК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2018 року м. Запоріжжя
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
за участю прокурора ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Запоріжжі провадження за апеляційною скаргою потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Заводського районного суду м. Запоріжжя від 6 березня 2018 року, якою залишено без задоволення скаргу ОСОБА_7 , ОСОБА_8 на постанову слідчого про закриття кримінального провадження № 001668 за ознаками ч. 2 ст. 190 КК України, -

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою слідчого суді Заводського районного суду м. Запоріжжя від 6 березня 2018 року залишено без задоволення скаргу потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_8 на постанову слідчого СВ Заводського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_9 про закриття кримінального провадження № 001668 за ознаками ч. 2 ст. 190 КК України за заявою ОСОБА_7 та ОСОБА_8 відносно ОСОБА_10 .

В обґрунтування скарги зазначали, що вбачають в діях ОСОБА_10 умисел на заволодіння грошовими коштами потерпілих шляхом обману у формі замовчування.

Так, ОСОБА_10 , знаючи про накладені арешти на квартиру і житлово-комунальні борги, умисно скрив це з однією метою заволодіння коштами потерпілих.

Відповідно до п 2.3 попереднього договору, знаючи про накладені арешти на кватиру, умисно скрив цей факт, своїм підписом засвідчивши, що його частина під арештом не перебуває. Згідно з п. 5 попереднього договору зобов`язався підготувати за свій рахунок в строк до 27.11.2012 документи, необхідні для підписання основного договору купівлі-продажу квартири, але не підготовив, оскільки не мав намірів реально продавати квартиру.

У зв`язку з чим просили постанову слідчого скасувати та порушити кримінальну справу.

Слідчий суддя, відмовляючи в задоволенні скарги, мотивував своє рішення тим, що оглянуті матеріали кримінального провадження свідчать про те, що слідчим проведено повне та об`єктивне розслідування та правомірно винесена постанова про закриття кримінального провадження.

За фактом подій, які відображені заявниками в скарзі, судом вже розглянута кримінальна справа по суті та винна особа притягнута до кримінальної відповідальності.

Так, вироком Заводського районного суду м. Запоріжжя від 11 вересня 2014 року ОСОБА_11 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України та призначено покарання у вигляді 4 років обмеження волі, на підставі п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2014 році» ОСОБА_11 звільнено від відбування призначеного покарання.

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Запорізької області розглянула 5 березня 2015 року кримінальне провадження за апеляційною скаргою потерпілих ОСОБА_8 та ОСОБА_7 на вирок Заводського районного суду м. Запоріжжя від 11 вересня 2014 року та апеляційну скаргу потерпілих ОСОБА_8 та ОСОБА_7 задовольнила частково. Вирок Заводського районного суду м. Запоріжжя від 11 вересня 2014 року відносно ОСОБА_11 скасувала в частині звільнення ОСОБА_11 від відбування призначеного покарання на підставі п. «в» ст. 1 ЗУ «Про амністію у 2014 році», та постановила новий вирок, яким за ч. 2 ст. 190 КК України призначено ОСОБА_11 покарання у вигляді чотирьох років обмеження волі.

В апеляційній скарзі на ухвалу слідчого судді потерпілі просять її скасувати, постановити нову, якою порушити кримінальну справу відносно ОСОБА_10 за ч.2 ст.190 КК України.

В обґрунтування скарги вказують на те, що після останньої постанови про закриття кримінального провадження від 22 серпня 2017 року не проведено жодної слідчої дії, оскаржувана постанова слідчого не містила жодного посилання на КК, КПК України.

Зазначають, що без згоди ОСОБА_10 нотаріус не міг оформити договір купівлі-продажу його 1/3 частини квартири.

Вважають, що їх позовна заява до ОСОБА_10 була вже розглянута у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_11 , та їх позов задоволений частково у сумі 16 140 доларів. В іншому випадку, суд мав би стягнути з ОСОБА_11 суму в 28 000 гривень (подвійну суму передплати відповідно до п. 11 попереднього договору).

Також в апеляційній скарзі викладені доводи, аналогічні доводам скарги на постанову слідчого про закриття кримінального провадження.

До судового засідання апеляційного суду апелянти не з`явились, надали заяву, в якій просять розглянути їх апеляційну скаргу без їх участі в судовому засіданні,

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, яка вважала ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою та просила залишити її без змін, розглянувши матеріали провадження та дослідивши посилання, що наведені в апеляційній скарзі, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до протоколу про прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від 10 грудня 2012 року ОСОБА_7 просить притягти до адміністративної відповідальності ОСОБА_11 , який шахрайським шляхом заволодів її грошовими коштами у сумі 15 500 доларів США (т.1 а.с. 13-14).

Допитані під час досудового розслідування потерпілі неодноразово зазначали, що ініціатива продажу квартири виходила від ОСОБА_11 , який вказував суму, що бажав отримати за її продаж, запевняв потерпілих про відсутність заборгованості за комунальні послуги та інших проблем (т. 1 а.с 17-22).

Аналогічні пояснення надав ОСОБА_10 , який показав, що в квартирі АДРЕСА_1 він не з`являвся десь 5 років, оскільки там проживав його син, ОСОБА_11 . Останній восени 2012 року подзвонив та запропонував продати вказану спільну квартиру. ОСОБА_10 зазначив, що підписав договір-купівлі продажу в нотаріальній конторі, після чого отримав грошові кошти в розмірі 7 000 доларів від сина. Звідки ОСОБА_11 отримав кошти він не знає. Десь рік потому він був запрошений до відділу міліції в якості свідка по справі відносно сина, який підозрювався у шахрайському заволодінні коштами ОСОБА_8 . Від співробітників міліції він дізнався, що квартира так і не перейшла у власність ОСОБА_8 . Крім того, ОСОБА_10 зазначив, що не підтримує відносини із сином, бачив останній раз його на суді влітку 2014 року (т. 1 а.с 46-47).

Із змісту вироку Заводського районного суду м. Запоріжжя від 11 вересня 2014 року вбачається, що суд визнав ОСОБА_11 (сина ОСОБА_10 ) винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, за наступних обставин.

ОСОБА_11 , маючи умисел, спрямований на заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою, під приводом отримання завдатку для погашення заборгованості комунальних послуг по квартирі АДРЕСА_1 , з метою подальшого її продажу потерпілим, завідомо знаючи про те, що на дане нерухоме майно накладено більше п`яти арештів, незаконно заволодів грошовими коштами ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у розмірі 1000 доларів США, що є еквівалентом суми 7993 гривень, а також грошовими коштами у розмірі 500 доларів США, що є еквівалентом суми 3996 гривень 50 копійок, які він отримав 16.10.2012 року, про що ОСОБА_11 написав дві відповідні розписки.

Після цього, 27.10.2012 року у денний час, ОСОБА_11 та ОСОБА_7 , перебуваючи в офісі приватного нотаріуса ОСОБА_12 , який розташований за адресою: АДРЕСА_2 , уклали між собою попередній договір про зобов`язання у майбутньому в строк до 27.11.2012 року укласти договір купівлі-продажу частин квартири АДРЕСА_1 , право власності на яку належить ОСОБА_11 -1/3 частки, ОСОБА_10 - 1/3 частки та ОСОБА_13 - 1/3 частки. При цьому, відповідно до п.2.4. попереднього договору, сума завдатку складає 114 310 гривень, що є еквівалентом суми 14 000 доларів США, які у результаті потерпілою ОСОБА_7 були передані ОСОБА_11

27.11.2012 року у строк, призначений для укладення договору купівлі-продажу вказаної квартири, ОСОБА_11 до нотаріальної контори не з`явився, не дивлячись на те, що його було письмово повідомлено про це. В подальшому він уникав зустрічі з потерпілими.

В ході судового розгляду ОСОБА_11 визнав вину у пред`явленому йому обвинуваченні. Пояснив, що він знав, що на квартиру накладено п`ять арештів. Не дивлячись на це, він запевнив потерпілих, що він продасть квартиру АДРЕСА_1 , право власності на яку належить ОСОБА_11 -1/3 частки, ОСОБА_10 - 1/3 частки та ОСОБА_13 - 1/3 частки. При цьому він узяв у потерпілих 1500 доларів США на погашення боргів по квартплаті. А також отримав завдаток 14 000 доларів США за умовами попереднього договору купівлі-продажу. Пізніше він не з`явився на реєстрацію договору купівлі-продажу квартири, а гроші, які він отримав як завдаток в нього вкрали у маршрутці.

ОСОБА_10 , допитаний як свідок, показав, що він був присутнім при підписанні попереднього договору купівлі-продажу квартири 27.10.2012. Після підписання договору потерпілі передали ОСОБА_11 14000 доларів США, з яких ОСОБА_11 передав йому 7000 доларів. Наміру не продавати квартиру у нього, як у власника 1/3 частки цієї квартири не було.

При постановлені вироку відносно ОСОБА_11 судом було вирішено цивільний позов потерпілих.

Стягнуто з ОСОБА_11 на користь ОСОБА_7 та ОСОБА_8 в рівних частках матеріальну шкоду спричинену злочином в сумі 16140 доларів США, що еквівалентно за курсом НБУ станом на 11.09.2014 209 497,2 грн. Розмір спричиненої шкоди підтверджувався розписками про передачу ОСОБА_11 1500 доларів США в рахунок купівлі квартири для погашення боргів за оплату комунальних платежів; передача потерпілими ОСОБА_11 в якості завдатку за договором суми, еквівалентної 14 000 доларів США, підтверджена потерпілими та засудженим; не отримання доходу в розмірі 640 доларів внаслідок дострокового розірвання депозитного договору, витрати на послуги приватного нотаріуса в розмірі 1300 грн., витрати по оплаті повідомлень та відправки поштової кореспонденції ОСОБА_11 на суму 87,60 грн. також підтверджені матеріалами справи.

Крім того, стягнуто з ОСОБА_11 на користь потерпілих моральну шкоду в сумі по 10 000 грн. кожному.

Вироком апеляційного суду Запорізької області від 5 березня 2015 року вирок районного суду був скасований в частині призначеного ОСОБА_11 покарання, в решті вирок Заводського районного суду м. Запоріжжя від 11 вересня 2014 року залишений без змін.

Відповідно до матеріалів виконавчого провадження(т. 2 а.с. 7 130) та копії витягу з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна (т. 2 а.с. 115 118) на квартиру АДРЕСА_1 в період з 17 травня 2006 року по 14 березня 2011 року накладено п`ять арештів.

З витягу вбачається, що в реєстр заборон внесено по одному запису стосовно ОСОБА_10 та ОСОБА_13 , решта стосовно ОСОБА_11 .

Допитана в якості свідка державний виконавець ОСОБА_14 пояснила, що достеменно про наявність арешту на квартиру було відомо ОСОБА_11 .

Даних про те, що ОСОБА_10 знав на момент укладення попереднього договору про наявність арештів на квартиру, матеріали справи не містять.

З наведеного вище вбачається, що саме ОСОБА_11 , який достеменно знав про наявність заборон на відчуження квартири, вчиняв активні дії, які викликали у потерпілих переконання про його намір продати квартиру, отримав від потерпілих грошові кошти у розмірі 1500 доларів США, а потім суму, еквівалентну 7000 доларів США, скоїв шахрайські дії відносно ОСОБА_7 та ОСОБА_8 .

В подальшому ОСОБА_11 розпорядився отриманими злочинним шляхом грошовими коштами на власний розсуд, віддавши 7 000 доларів США своєму батькові, ОСОБА_10 .

Про відсутність у ОСОБА_10 умислу на вчинення злочину свідчить і те, що 27 листопада 2012 року, тобто у строк, призначений для укладення договору купівлі-продажу в квартири, він з`явився до нотаріальної контори для укладання договору. Договір не був укладений через неявку ОСОБА_11 , який і в подальшому уникав зустрічі з потерпілими.

Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, тому за відсутністю переконливих доказів, що підтверджують викладені потерпілими відомості, а також у зв`язку з вичерпанням можливості їх отримання, слідчий прийняв єдине можливе, вірне рішення про закриття кримінального провадження.
Доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків слідчого про закриття кримінального провадження та висновків слідчого судді за наслідками розгляду скарги потерпілих.

На підставі зазначеного, керуючись ст.ст. 404, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_8 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Заводського районного суду м. Запоріжжя від 6 березня 2018 року, якою залишено без задоволення скаргу ОСОБА_7 , ОСОБА_8 на постанову слідчого про закриття кримінального провадження № 001668 за ознаками ч. 2 ст. 190 КК України, залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4