Номер провадження: 11-сс/785/1084/18
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.06.2018 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря с/з ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , подану в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , на ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 22 червня 2018 року про застосування до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою із визначенням розміру застави у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0001627 від 17 листопада 2017 року, -

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 22 червня 2018 року було задоволено клопотання слідчого в ОВС другого слідчого відділу управління з розслідувань кримінальних проваджень слідчими органів прокуратури та процесуального керівництва прокуратури Одеської області ОСОБА_9 та до ОСОБА_8 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 368 КК України застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів. В якості альтернативного запобіжного заходу визначено розмір застави - 250 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 440 500 гривень та, у разі внесення застави на підозрюваного покладені обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України.

Не погодившись із зазначеною ухвалою слідчого судді, захисник ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою застосувати до підозрюваного ОСОБА_8 більш м`який запобіжний захід не пов`язаний із триманням під вартою або зменшити розмір застави до 50 000 гривень.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовує тим, що ухвала слідчого судді постановлена з грубими порушеннями вимог кримінального процесуального закону, принципів верховенства права та основних засад судочинства, закріплених та гарантованих статтями 3, 6, 8, 129 Конституції України, а саме:

- в порушення вимог ч.2 ст. 184 КПК України копію клопотання, про застосування відносно ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою стороні захисту було вручено менш ніж за три години до початку його розгляду;

- слідчим суддею було грубо порушено порядок проведення судового розгляду, а судовий розгляд був проведений без судових дебатів;

- слідчим не доведено існування ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України, а підозра ОСОБА_8 є взагалі необґрунтованою;

- слідчим суддею не враховано те, що на утриманні у підозрюваного знаходяться хворі батьки, які потребують його постійного піклування та медичного догляду.

Заслухавши суддю-доповідача, захисника ОСОБА_7 , який підтримав доводи апеляційної скарги, пояснення прокурора, який заперечував проти її задоволення та просив залишити ухвалу слідчого судді без змін, дослідивши матеріали провадження за клопотанням прокурора та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків.

У відповідності до ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу.

Статтею 194 КПК України передбачено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

При розгляді зазначеного кримінального провадження у відповідності до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» апеляційний суд застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Відповідно до ст.5 Конвенції, кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури встановленої законом: п.с) законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчинені нею правопорушення, або обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

В рішенні «Єлоєв проти України» Європейський суд з прав людини вказує на те, що пункт 4 статті 5 забезпечує заарештованим чи затриманим особам право на перегляд матеріально-правових і процесуальних умов, які з погляду Конвенції, є суттєвими для забезпечення «законності» позбавлення свободи. Це означає, що компетентний суд має перевірити не лише дотримання процесуальних вимог національного законодавства, а й обґрунтованість підозри, яка стала підставою для затримання, а також мети, з якою застосовувалося затримання (також справа «Буткевічюс проти Литви»).

Разом з тим відповідно до п.175 рішення у справі «Нечипорук та Йонкало проти України» (Nechiporuk and Yonkalo v. Ukraine) від 21 квітня 2011 р., заява № 42310/04 суд наголошує, що термін обґрунтована підозра означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Вимога, що підозра має ґрунтуватись на обґрунтованих підставах, є значною частиною гарантії недопущення свавільного затримання і тримання

під вартою. Більше того, за відсутності обґрунтованої підозри особа не може бути за жодних обставин затримана або взята під варту з метою примушення її зізнатися у злочині, свідчити проти інших осіб або з метою отримання від неї фактів чи інформації, які можуть служити підставою для обґрунтованої підозри (див. рішення у справі «Чеботарі проти Молдови» (Cebotari v. Moldova), N 35615/06, п.48, від 13 листопада 2007 року).

Апеляційний суд вважає, що розглядаючи клопотання слідчого про застосування до ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчий суддя дотримався вищевикладених вимог КПК України, взяв до уваги практику Європейського суду з прав людини, врахував їх при постановленні оскарженої ухвали та прийняв обґрунтоване та законне судове рішення.

Органом досудового розслідування, ОСОБА_10 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.368 КК України, а саме в одержанні службовою особою неправомірної вигоди для себе за невчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду будь-якої дії з використанням службового становища, поєднане з вимаганням неправомірної вигоди, за наступних обставин.

З клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу вбачається, що в провадженні слідчих СВ Білгород-Дністровського ВП ГУНП в Одеській області перебуває кримінальне провадження №0001358 за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст.309 КК України.

У ході здійснення досудового розслідування, під час проведення санкціонованого обшуку за місцем мешкання ОСОБА_11 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , виявлено та вилучено залишки сухої сипучої подрібненої речовини, рослинного походження, з різким запахом, характерним для запаху коноплі.

Згідно висновку експерта № 651-Х від 29 березня 2018 року, надані на дослідження речовини рослинного походження є особливо небезпечним наркотичним засобом - канабіс, обіг якого заборонено.

При цьому, у оперуповноваженого СКП Саратського ВП Білгород-Дністровського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_8 виник злочинний намір, направлений на одержання неправомірної вигоди від ОСОБА_11 , у зв`язку з цим, він повідомив останньому про те, що він вчиняє неправомірні дії, за що може бути притягнутий до відповідальності.

Після цього, ОСОБА_8 , з корисливих мотивів, використовуючи свої службові повноваження, повідомив ОСОБА_11 про необхідність передачі йому неправомірної вигоди у сумі 3000 (три тисячі) доларів США, за що він не вживатиме жодних заходів реагування до виявленого ним злочину, передбаченого ч.1 ст. 309 КК України.

При цьому, ОСОБА_8 висловив ОСОБА_11 погрозу, що у разі відмови передавати неправомірну вигоду, працівниками поліції, за його сприянням, будуть вживатися заходи, спрямовані на притягнення ОСОБА_11 до кримінальної відповідальності.

У подальшому, приблизно о 12 год. 20 хв. 21.06.2018, в приміщенні свого службового кабінету, за адресою: смт.Сарата, вул.Карла Маркса, 42, оперуповноважений ОСОБА_8 одержав від ОСОБА_11 неправомірну вигоду - грошові кошти в сумі 3000 (три тисячі) доларів США, де згодом був затриманий працівниками правоохоронних органів на підставі ст. 208 КПК України.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_8 підтверджується наступними доказами, які були дослідженні апеляційним судом в ході розгляду апеляційної скарги, а саме:

-витягом з кримінального провадження №0001627;

-рапортом старшого оперуповноваженого в ОВС 2 відділу ГВ БКОЗ УСБУ в Одеській області ОСОБА_12 про окремий факт вчинення посадовою особою Саратського ВП вимагання неправомірної вигоди;

-протоколом допиту свідка ОСОБА_11 ;

-протоколом огляду місця події від 21 червня 2018 року;

-протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину;

-протоколом допиту свідка ОСОБА_13 ;

-іншими матеріалами зазначеного кримінального провадження.

Апеляційний суд вважає, що на даному етапі досудового розслідування вказані докази є достатніми для обґрунтування підозри ОСОБА_8 за ч.3 ст.368 КК України.

При цьому, відповідно до статей 89, 94 КПК України та Глави 28 КПК України питання про встановлення вини ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому злочину, оцінка зібраних доказів на предмет їх достовірності і допустимості відноситься до компетенції суду за наслідками судового розгляду кримінального провадження по суті обвинувачення, а підстав для визнання доказів недопустимими, відповідно до ст.87 КПК України, в ході апеляційного розгляду не встановлено.

Апеляційний суд вважає, що слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про наявність ризиків, передбачених пунктами 1, 2, та 3 ч.1 ст.177 КПК України, а саме, що підозрюваний ОСОБА_8 з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинення тяжкого злочину може переховуватись від органів досудового розслідування, знаходячись на свободі матиме можливість знищити, сховати або спотворити службові документи та інші речі, які мають значення для встановлення істини у кримінальному провадженні, а також здійснювати незаконний вплив на свідків та потерпілого у кримінальному провадженні з метою схилити їх до зміни своїх первинних показів, що в свою чергу буде перешкоджати повному, об`єктивному та всебічному досудовому розслідуванню.

Слід зазначити, що ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого корупційного злочину, за який передбаченого покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років, з конфіскацією майна.

У разі визнання ОСОБА_8 винуватим у вчиненні інкримінованого злочину, йому загрожує реальне покарання у виді позбавлення волі, оскільки кримінальний закон виключає можливість застосування до осіб, що вчинили корупційний злочин положень статей 69, 75 КК України.

Враховуючи характер та обставини вчиненого злочину, апеляційний суд вважає, що існує ризик того, що перебуваючи на свободі підозрюваний може впливати на свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_14 .

Крім того, апеляційний суд бере до уваги, що підозрюваний обіймаючи посаду оперуповноваженого сектору кримінальної поліції Саратського ВП Білгородністровського ВП ГУНП в Одеськії області є особою, яка обізнана про форми і методи роботи правоохоронних органів, а отже перебуваючи на свободі, може незаконно впливати на хід досудового розслідування, що в свою чергу може перешкоджати повному з`ясуванню всіх обставин справи та встановленню істини у кримінальному провадженні.

Викладені обставини в їх сукупності дають підставу апеляційному суду зробити висновок, що на даному етапі досудового розслідування лише запобіжний захід у тримання під вартою буде необхідним для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_8 та дозволить контролювати місце його перебування під час досудового розслідування, а також зможе запобігти ризикам передбаченим ст.177 КПК України, на які слідчий посилається у своєму клопотанні і які були встановлені в ході апеляційного розгляду.

Обставин, що унеможливлюють застосування до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, передбачених ч.2 ст.183 КК України апеляційним судом не встановлено.

Апеляційний суд вважає необґрунтованими доводи захисника про те, що в рамках вказаного кримінального провадження його підзахисному в якості альтернативного запобіжного заходу необхідно визначити заставу в розмірі не більшому ніж 50 000 грн, оскільки застава у такому розмірі не буде достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Враховуючи викладене, апеляційний суд дійшов висновку про необґрунтованість апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 поданої в інтересах ОСОБА_8 , у зв`язку з чим вважає за необхідне залишити її без задоволення, а оскаржувану ухвалу слідчого судді без змін.

Керуючись статтями 177, 178, 182, 183, 194, 309, 376, 404, 405, 407, 418, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , подану в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого Приморського районного суду м.Одеси від 22 червня 2018 року про застосування до ОСОБА_8 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.368 КК України запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 днів із визначенням розміру застави в сумі 440 500 гривень залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді апеляційного суду Одеської області:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4