Провадження № 11-сс/4808/6/18
Категорія ст.183 КПК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2018 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Івано Франківського апеляційного суду в складі :

головуючого судді ОСОБА_3 ,

суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_6 ,

з участю прокурора ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_9 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Івано Франківського міського суду Івано-Франківської області від 21 вересня 2018 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , який підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.129 ч.1, ст. 146 ч.2, ст. 187 ч.3, ст. 289 ч.2, ст. 296 ч.3 КК України,-

в с т а н о в и л а :

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_9 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , вважає ухвалу слідчого судді Івано Франківського міського суду від 21.09.2018 року незаконною, безпідставною та необгрунтованою, так як в судовому засіданні прокурор та слідчий не довели існування достатніх вагомих ризиків передбачених КПК України, наявність яких необхідна для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Окрім цього, зазначає, що суд при застосуванні запобіжного заходу не врахував характеризуючи дані підозрюваного, міцні соціальні зв`язки, тяжкий стан тітки разом з якою він проживає та, яка потребує постійної допомоги.

Просить ухвалу слідчого судді Івано Франківського міського суду від 21.09.2018 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_8 - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою у задоволенні клопотання старшого слідчого в ОВС слідчого відділу СУ ГУНП в Івано Франківській області, ОСОБА_10 про застосування до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без можливості внесення застави відмовити. Обрати ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю та жителю АДРЕСА_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 194 ч.5 КПК України.

Ухвалою слідчого судді Івано - Франківського міського суду Івано-Франківської області від 21 вересня 2018 року клопотання задоволено. Застосовано до підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, не одруженого, не працюючого, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк шістдесят днів до 20 листопада 2018 року включно.

Слідчим суддею встановлено, що 17.05.2018 року в післяобідній час, ОСОБА_11 , ОСОБА_8 , ОСОБА_12 , будучи об`єднаними єдиним злочинним умислом на вчинення нападу з метою незаконного заволодіння чужим майном, що належить ОСОБА_13 , озброївшись пістолетом травматичної дії «Форт 12РМ» серії НОМЕР_1 , який належав ОСОБА_12 , та був переданий ОСОБА_8 , на невстановленому автомобілі марки «AUDI» прибули до будинку АДРЕСА_2 . Там, діючи спільно, та погоджено між собою, з метою проникнення у квартиру АДРЕСА_3 , вказаного будинку, яку винаймав у ОСОБА_14 , ОСОБА_13 , зазначені особи, за допомогою засобів стільникового зв`язку викликали на вулицю останнього. При цьому, ОСОБА_8 , у відповідності до попереднього обумовленого злочинного плану, та визначеної ролі, пройшов у під`їзд зазначеного будинку, де очікував моменту відкриття ОСОБА_13 дверей, та безперешкодного проникнення у житло.

У момент коли ОСОБА_13 вийшов із квартири на вулицю, та побачив ОСОБА_11 та ОСОБА_12 зрозумівши злочинні плани останніх, утік від них.

ОСОБА_8 скориставшись тим, що ОСОБА_15 , який вийшов в слід за ОСОБА_13 не зачинив вхідні двері, проник у приміщення квартири. Там застосовуючи насильство, що виразилось у нанесенні ударів ОСОБА_16 , який знаходився у квартирі та погрожуючи застосуванням зброї, а саме пістолета «Форт 12РМ» серії НОМЕР_1 , який сприймався як реальна загроза життю та здоров`ю, ОСОБА_8 наказав ОСОБА_16 пройти у одну із кімнат, та почав обшукувати квартиру з метою виявлення грошових коштів. В той час у приміщення квартири повернувся ОСОБА_15 .

Реагуючи на повернення у квартиру ОСОБА_15 , ОСОБА_8 застосовуючи насильство до останнього яке виразилось у нанесенні ударів, та демонструючи наявний у нього пістолет, погрожуючи його застосуванням, що сприймалося ОСОБА_15 , як реальна загроза його життю та здоров`ю, наказав останньому пройти у кімнату де знаходився ОСОБА_16 . Там ОСОБА_8 застосувавши насильство до потерпілих, а також погрожуючи застосуванням зброї заволодів грошовими коштами в сумі 500 гривень, що належали ОСОБА_16 , грошовими коштами в сумі 3000 гривень, що належали ОСОБА_15 , а також ключем та документами на автомобіль «BMW 320» з реєстраційним номерним знаком республіки Польща НОМЕР_2 , що знаходився у користуванні ОСОБА_15 .

Не наздогнавши ОСОБА_13 , який утік через незачинені вхідні двері, у квартиру АДРЕСА_4 , проникли ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , які приєдналися до злочинних дій ОСОБА_8 . При цьому перебуваючи у вказаній квартирі, ОСОБА_11 , наніс ОСОБА_15 удар в голову, від чого останній втратив свідомість. В подальшому ОСОБА_11 , ОСОБА_8 та ОСОБА_12 продовжили здійснювати пошук грошових коштів у меблях, де знайшовши мобільний телефон ОСОБА_15 «Iphone 7 +», вартістю 720 доларів США, з сім картою оператора мобільного зв`язку «Київстар» абонентським номером НОМЕР_3 , незаконно заволоділи ними.

Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_8 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , обмежуючи право на свободу пересування, застосовуючи фізичне насильство, що виражалося у нанесенні ударів, пригнічуючи волю потерпілих ОСОБА_15 та ОСОБА_16 до будь якого опору та заподіянням фізичних страждань, з метою вчинення подальших протиправних дій, невстановленим автомобілем марки «AUDI», вивезли останніх у лісовий масив, що біля с. Рибне Тисменицького району, таким чином позбавили їх волі.

Продовжуючи свої злочинні дії у лісовому масиві, що біля с. Рибне Тисменицького району, з метою отримання інформації щодо ОСОБА_13 , ОСОБА_8 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , будучи об`єднаними єдиним злочинним умислом, продовжили застосовувати фізичне насильство у вигляді нанесення ударів у різні частини тіла ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , які були позбавлені волі, при цьому ОСОБА_8 використовуючи ніж, здійснив надріз над лівим вухом ОСОБА_15 . В подальшому ОСОБА_8 з відома та згоди інших учасників злочину демонструючи наданий йому ОСОБА_17 пістолет «Форт 12РМ» серії НОМЕР_1 , наказав ОСОБА_15 та ОСОБА_16 пройти далі у ліс та змусив стати на коліна, при цьому здійснив постріл із наявної зброї у повітря. Дії ОСОБА_8 були сприйнятті потерпілими ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , як реальна погроза вбивством.

Не припиняючи своїх злочинних дій, повернувшись із лісового масиву, що біля с. Рибне Тисменицького району, маючи у розпорядженні ключі та документи до автомобіля «BMW 320», з реєстраційним номерним знаком республіки Польща НОМЕР_2 , яким користувався ОСОБА_15 та який знаходився в АДРЕСА_2 , ОСОБА_8 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , незаконно заволоділи ним.

04 серпня 2018 року о 23 год. 43 хв. в м. Івано Франківську, що по вул. С. Стрільців, 13, ОСОБА_11 будучи об`єднаним єдиним злочинним умислом із ОСОБА_8 , ОСОБА_18 та ОСОБА_19 , з метою безоплатного проходу у приміщення магазину студії « ІНФОРМАЦІЯ_2 », пройшли в під`їзд зазначеного будинок. Там, грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося з особливою зухвалістю, нехтуючи загальноприйнятими правилами поведінки у суспільстві, ігноруючи присутність трьох невстановлених слідством осіб, та нормами моральності щодо мирного співвідношення, ОСОБА_8 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , застосували насильство, що виразилось у нанесенні численних ударів руками та ногами охоронцю закладу ОСОБА_21 . При цьому із приміщення де розпочалися злочинні дії, боячись за своє життя та здоров`я втекли двоє невідомих осіб, а ОСОБА_11 зачинив вхідні двері, з метою недопущення інших осіб приміщення та слідкував за діями ОСОБА_8 , ОСОБА_20 та ОСОБА_19 .

В подальшому ОСОБА_11 , намагався пройти у приміщення магазину студії « ІНФОРМАЦІЯ_2 ». В той час, до місця вчинення злочину надійшов ОСОБА_22 , який будучи обуреним діями ОСОБА_8 , ОСОБА_20 , ОСОБА_19 та ОСОБА_11 , зробив зауваження останнім з метою припинення вчинення ними хуліганських дій, та не пропустив ОСОБА_11 , у приміщення магазину студії « ІНФОРМАЦІЯ_2 ».

Реагуючи на дії ОСОБА_22 , як особи яка намагалася припинити хуліганські дії, продовжуючи злочинну діяльність, зневажливо ставлячись до загально визначених правил поведінки у суспільстві та норм моральності, ОСОБА_11 почав наносити ОСОБА_22 , удари в різні ділянки тіла. До злочинних дій ОСОБА_11 приєдналися ОСОБА_8 та ОСОБА_20 , які також почали наносити улари руками та ногами ОСОБА_22 , при цьому коли невстановлена слідством особа, присутня під час злочинних дій, боячись за своє життя та здоров`я намагалася втекти із місця події, то ОСОБА_19 наніс йому удар кулаком в область грудної клітки.

Продовжуючи злочинні дії, ОСОБА_19 та ОСОБА_11 проявляючи винятковий цинізм, продовжили наносити удари руками та ногами лежачому на підлозі ОСОБА_22 , при цьому ОСОБА_20 та ОСОБА_8 , виявляючи винятковий цинізм, продовжили наносити удари ОСОБА_21 , який втікав від них по сходах.

В подальшому, до злочинних дій ОСОБА_23 та ОСОБА_19 , виявляючи винятковий цинізм приєдналися ОСОБА_8 та ОСОБА_20 , які наносили беззахисному ОСОБА_22 удари руками та ногами.

Під час апеляційного розгляду:

- захисник ОСОБА_9 та підозрюваний ОСОБА_8 , підтримали подану апеляційну скаргу, просили її задовольнити, а ухвалу слідчого судді Івано Франківського міського суду від 21.09.2018 року скасувати;

- прокурор вважає, що ухвала слідчого судді є законною, а подана апеляційна скарга є необгрунтованою, просив залишити ухвалу слідчого судді без змін.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників апеляційного провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що ухвалу слідчого судді, слід залишити без змін, з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів судового провадження, старшим слідчим СВ СУ ГУНП України в Івано Франківській області, ОСОБА_10 здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості якого 25.05.2018 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0002043 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ст. 129 ч.1, ст. 146 ч.2, ст. 187 ч.3, ст. 289 ч.2,ст. 296 ч.3 КК України.

21 вересня 2018 року ОСОБА_8 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 129 ч.1, ст. 146 ч.2, ст. 187 ч.3, ст. 289 ч.2,ст. 296 ч.3 КК України.

21 вересня 2018 року старший слідчий СВ СУ ГУНП в Івано Франківській області, ОСОБА_10 за погодженням з прокурором ОСОБА_24 , звернувся до Івано Франківського міського суду Івано Франківської області з клопотанням про застосування до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, строком на 60 днів без можливості внесення застави.

Ухвалою слідчого судді Івано Франківського міського суду Івано Франківської області 21 вересня 2018 року зазначене клопотання задоволено.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та продовження строків тримання під вартою щодо особи міститься і в положеннях ст.ст. 177, 178, 183, 199 КПК України.

Під час апеляційного розгляду, встановлено, що рішення слідчим суддею прийнято з дотриманням вищезазначених вимог національного та міжнародного законодавства.

Так, з ухвали слідчого судді та журналу судового засідання вбачається, що наведені в клопотанні слідчого підстави для застосування щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою перевірялись при розгляді клопотання. При цьому був допитаний підозрюваний ОСОБА_8 , вислухана думка прокурора та захисника, з`ясовані інші обставини, які мають значення при вирішенні питання обрання запобіжного заходу.

Під час судового розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд з`ясував питання про те, чи підтверджується наявність зазначених у клопотанні слідчого підстав, застосування запобіжного заходу, передбачених статтею 177 КПК України.

Відповідно до ст. 178 КПК України, судом також враховано вагомість наявних доказів про причетність підозрюваного до вчинення вищезазначених кримінальних правопорушень, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному, у разі визнання його винуватим, а також інші дані про особу ОСОБА_8 в їх сукупності.

Слідчий суддя в ухвалі зазначив, що підозра у вчиненні ОСОБА_8 інкримінованих кримінальних правопорушень є обґрунтованою та підтверджується вагомими доказами, які містяться в матеріалах кримінального провадження.

На об`єктивне переконання і колегії суддів апеляційного суду сукупність всіх даних зазначених в ухвалі слідчого судді дає достатні підстави вважати обґрунтованою підозру ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 129 ч.1, ст. 146 ч.2, ст. 187 ч.3, ст. 289 ч.2,ст. 296 ч.3 КК України, що є підставою для застосування до підозрюваного відповідних заходів забезпечення кримінального провадження, а саме запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Крім того, слід зазначити й про те, що поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві та, виходячи з положень ст. 9 ч. 5 КПК України, необхідно взяти до уваги позицію Європейського суду з прав людини, відображену у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, а також те, що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).

За таких умов, слідчий суддя, як вважає колегія суддів, дослідивши, матеріали клопотання та долучені до нього документи, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, керуючись законом, оцінюючи сукупність зібраних доказів, лише щодо пред`явленої підозри, - з точки зору достатності та взаємозв`язку прийшов до обґрунтованого висновку про наявність у провадженні доказів, передбачених параграфами 3-5 Глави 4 КПК України, які свідчать про обґрунтованість підозри ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, оскільки об`єктивно зв`язує його з ним, тобто підтверджують існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрюваний, міг вчинити дані правопорушення.

Колегією суддів встановлено, що як у клопотанні, так і в судовому засіданні прокурором доведено наявність ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, які дають підстави для застосування відносно ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання зазначеним ризикам.

Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_8 , суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

Враховуючи викладені обставини, колегія суддів вважає, що ухвала суду відповідає вище вказаним вимогам, і що слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для застосування щодо підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Дані, на які посилається захисник, які б унеможливлювали перебування підозрюваного ОСОБА_8 під вартою, матеріали судової справи не містять.

Таким чином, зазначені в апеляційній скарзі доводи та підстави, з яких захисник ОСОБА_9 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу суду та застосувати, щодо його підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду і не є визначеними законом підставами для скасування оскаржуваного рішення.

Крім того, слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності з вимогами ст. 183 ч. 4 КПК України, при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не визначив розмір застави в даному кримінальному провадженні, оскільки ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні тяжких та особливо тяжких кримінальних правопорушень із застосуванням насильства.

Згідно з положенням ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Ухвала слідчого судді відповідає вказаним вимогам.

Також, апеляційним судом не встановлено процесуальних порушень при підготовці і поданні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу, оскільки воно відповідає вимогам ст.184 КПК України.

Враховуючи наведене, колегія суддів, приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, так як підстав для скасування ухвали слідчого судді немає.

Керуючись ст.ст.177,178, 183, 194,376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів

постановила:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_9 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Івано Франківського міського суду Івано-Франківської області від 21 вересня 2018 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий ОСОБА_3

Судді: ОСОБА_5

ОСОБА_4