Справа № 496/1598/18
Провадження № 1-кс/496/589/18
У Х В А Л А

03 травня 2018 року м. Біляївка

Біляївський районний суд Одеської області

у складі: слідчого судді - ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

перекладача ОСОБА_5

підозрюваного ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Біляївка клопотання слідчого СВ Усатівського ВП Біляївського ВП ГУ НП в Одеській області ОСОБА_7 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Зугдіді, Грузія, громадянина Грузії, не працюючого, на території України має посвідку на постійне проживання серії НОМЕР_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого, за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000390від 30.04.2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Слідчий звернувся до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 .

При цьому вказує на те, що ОСОБА_6 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , маючи на меті незаконне заволодіння майном, розподіливши між собою ролі та діючи відповідно до заздалегідь обумовленого плану, 30.04.2018 приблизно о 12.00 год., на автомобілі марки «Ауді А4» д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_6 прибули до паркувального майданчика на території ТЦ «Нова Лінія», що розташований по вул. Ленінградське шосе, 8/2 (землі Усатівської с/р), Одеська область Біляївський район, де почали спостерігати за автомобілем «Хюндай Сантафе» д.н.з. НОМЕР_3 , який належить ОСОБА_10 , та в якому остання залишила жіночу сумку з документами на її ім`я та грошовими коштами в сумі 500 грн. Дочекавшись, коли ОСОБА_10 сяде за місце водія вказаного автомобіля, скориставшись зручним моментом для реалізації свого злочинного умислу, спрямованого на відкрите заволодіння чужим майном, ОСОБА_8 вийшов разом з ОСОБА_9 з автомобіля, на якому вони прибули до місця вчинення кримінального правопорушення та ОСОБА_8 з метою відволікти увагу потерпілої, кинув каміння у кузов її автомобіля. Почувши стук, ОСОБА_10 вийшла з автомобіля, а ОСОБА_9 , згідно відведеної йому ролі, підбіг до передньої двері автомобілю з боку водія та, відчинивши її, відкрито заволодів жіночою сумкою потерпілої, в якій перебували грошові кошти в сумі 500 грн. та документи. Після чого, ОСОБА_9 разом з ОСОБА_8 сіли в автомобіль марки «Ауді А4» д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_6 , який з невимкненим двигуном чекав останніх та, з метою втекти на автомобілі, застосували фізичне насильство до ОСОБА_11 , яка намагалась їх затримати, що виразилось у спричиненні ударів кулаками по рукам та тілу останньої під час руху автомобіля. Внаслідок спроби ОСОБА_11 , затримати ОСОБА_8 утримуючи його за одяг під час руху автомобілю, остання впала та отримала тілесні ушкодження у виді саден та подряпин. Після чого з місця вчинення злочину ОСОБА_8 разом з ОСОБА_9 та ОСОБА_6 , зникли на вказаному автомобілі, розпорядившись викраденим на власний розсуд. Посилаючись на обґрунтованість підозри у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186 КК України, а також на існування ризиків, передбачених п.п. 1-5 ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий звернувся до суду з вказаним клопотанням.

Згідно протоколу затримання ОСОБА_6 був затриманий 30.04.2018 року о 23.50 год. в порядку п. 2 ч. 1 ст. 208 КПК України, та доставлений до СВ Усатівського ВП Біляївського ВП ГУ НП в Одеській області, але виходячи з встановленого у судовому засіданні часу фактичного позбавлення можливості вільно пересуватися, слід виходити з того, що підозрюваний затриманий о 15.00 год.

01.05.2018 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.

Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні клопотання підтримав, посилаючись на існування ризиків, передбачених п.п. 1-5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Підозрюваний ОСОБА_6 і захисник ОСОБА_4 у судовому засіданні просили застосувати відносно підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Вислухавши пояснення прокурора, захисника, підозрюваного, вивчивши матеріали, додані до клопотання, матеріали кримінального провадження, суд вважає, що клопотання прокурора підлягає задоволенню. Натомість клопотання захисника і підозрюваного задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 9 Конституції України, чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Згідно з ч.2 ст. 8 КПК України принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Крім того, відповідно до ч.5 ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Положеннями ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практикою Європейського суду з прав людини, передбачено, що обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Згідно з позицією Європейського суду з прав людини, викладеною в п. 84 рішенні ЄСПЛ від 10.02.2011 року в справі «Харченко проти України», п.4 ст. 5 Конвенції передбачає право заарештованих або затриманих осіб на судовий контроль щодо матеріально-правових і процесуальних підстав позбавлення їх волі, що, з погляду Конвенції, є найважливішими умовами забезпечення «законності». Це означає, що суд відповідної юрисдикції має перевірити не тільки питання дотримання процесуальних вимог національного законодавства, але й обгрунтованість підозри, яка послужила підставою для затримання, і законність мети, з якою застосовувались затримання та подальше тримання під вартою (див. справу «Буткевічус проти Литви», № 48297/99, п.43, ЄКПЛ 2002-ІІ).

Клопотання слідчого відповідає вимогам ст. 184 КПК України.

Відповідно до ч.1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Обґрунтованість підозри підтверджена матеріалами, доданими до клопотання.

ОСОБА_6 одружений, має неповнолітню дитину, але він не працює, проживає у квартирі, яку винаймає в м. Одесі, постійного місця проживання та реєстрації на території України не має, є громадянином Грузії, його дружина є громадянкою Грузії, тобто підозрюваний може перетнути державний кордон України у будь-який час. Наведене свідчить про відсутність у ОСОБА_6 міцних соціальних зв`язків, крім того, він раніше судимий за вчинення умисного злочину. До того ж, приймаю до уваги також ту обставину, що підозрюваний був затриманий після вчинення кримінального правопорушення завдяки переслідуванню працівниками поліції і лише після того, як автомобіль, в якому перебував підозрюваний, потрапив у дорожньо-транспортну пригоду.

Посвідка на право постійного проживання на території України серії НОМЕР_1 , на яку посилається сторона захисту, суду не надано.

Наведене свідчить про можливість переховування підозрюваного від органу досудового розслідування та суду, а також про вчинення інших кримінальних правопорушень.

Наявність ризиків, передбачених п.п.2-4 ч.1 ст. 177 КПК України, прокурор у судовому засіданні не довів.

Дані про особу підозрюваного і сама підозра у вчиненні ним тяжкого кримінального правопорушення дають достатні підстави вважати, що на даний час дійсно існують ризики, передбачені п.п.1,5 ч.1 ст. 177 КПК України, які виправдовують тримання підозрюваного під вартою.

Виходячи з положень ч.4 ст. 183 КПК України, вважаю за доцільне не визначати підозрюваному розмір застави як альтернативного запобіжного заходу, оскільки йому інкримінується вчинення злочину із застосуванням насильства.

З наведених підстав клопотання захисника і підозрюваного про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту задоволенню не підлягає.

Крім того, доводи захисника в тій частині, що підозра необгрунтована, а ОСОБА_6 взагалі не має статусу підозрюваного до уваги не приймаю, оскільки з матеріалів кримінального провадження вбачається, що підозра обгрунтована, а статус підозрюваного у ОСОБА_6 виник з часу затримання в порядку ст. 208 КПК України, що передбачено ч.1 ст. 42 КПК України.

Таким чином, вважаю, що застосування більш м`яких запобіжних заходів в тому числі домашній арешт, про застосування якого просили захисник і підозрюваний, не сприятиме запобіганню ризикам, передбаченим п.п. 1,5 ч.1 ст. 177 КПК України.

З огляду на наведене суд вважає клопотання обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 176-178,182-184,193,194,196,197,205 КПК України,

У Х В А Л И В:

Клопотання слідчого СВ Усатівського ВП Біляївського ВП ГУ НП в Одеській області ОСОБА_7 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 - задовольнити.

Застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з утриманням в Одеському слідчому ізоляторі.

Встановити строк дії ухвали - 60 днів з дня затримання, тобто з 30 квітня 2018 року 15.00 год.

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Клопотання захисника ОСОБА_4 та підозрюваного ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Одеської області протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1