Справа №587/1723/17 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/788/186/18 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керують транспортними засобами
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 квітня 2018 року колегія суддів з розгляду справ та матеріалів кримінального судочинства Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

потерпілої ОСОБА_9 ,

представника потерпілої ОСОБА_10 ,

представника цивільного відповідача ОСОБА_11 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми кримінальне провадження за апеляційною скаргою потерпілої ОСОБА_9 на вирок Сумського районного суду Сумської області від 19 жовтня 2017 року, яким

ОСОБА_8 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженця та мешканця АДРЕСА_1 ,

раніше не судимого

визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України і призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років, без позбавлення права керувати транспортними засобами.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_8 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки.

На підставі ст. 76 КК України ОСОБА_8 зобов`язано періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Постановлено стягнути з ПСП «Діана» на користь ОСОБА_9 50 000 грн. моральної шкоди, -

ВСТАНОВИЛА:
ОСОБА_8 засуджений вироком Сумського районного суду Сумської області від 19 жовтня 2017 року за ч. 2 ст. 286 КК України за те, що 05 травня 2017 року о 18:15 год., керуючи технічно несправним колісним трактором «Т-150К», державний номер НОМЕР_1 , рухаючись по вул. Першого Травня в с. Яструбине Сумського району Сумської області в напрямку вул. Польової, в порушення вимог п.п. 2.3 «а, б», 13.1 ПДР України, не забезпечив безпечне кріплення вантажу (деталей, що знаходились в кабіні), не дотримався безпечної дистанції, що призвело до наїзду на гужовий транспорт, що рухався в попутному напрямку під керуванням ОСОБА_12 , який перебував у стані алкогольного сп`яніння. В наслідок дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_12 отримав тілесні ушкодження від яких помер на місці пригоди.

Потерпіла ОСОБА_9 у поданій апеляційній скарзі вказує, що судом не враховано її спільне проживання з ОСОБА_12 з 2001 року, який матеріально забезпечував її та її дітей, а після смерті чоловіка, вона не здатна забезпечити навчання сина ОСОБА_13 , смерть чоловіка докорінно змінила уклад її життя та вона страждає від принижуючого ставлення керівництва ПСП «Діана». Крім того вказує, що ОСОБА_8 жодного разу не попросив пробачення та зможе відпрацювати заподіяну шкоду ПСП «Діана» протягом 5 років. Тому просить скасувати вирок суду та ухвалити новий вирок, яким визнати винним ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 286 КК України в призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком 5 років, на підставі ст. 75 КК України звільнити його від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 5 років та стягнути з ПСП «Діана» на її користь 200 000 грн. моральної шкоди.

Представник цивільного відповідача ПСП «Діана» ОСОБА_14 у поданих запереченнях на апеляційну скаргу вказує, що суд всебічно, повно та об`єктивно дослідив усі надані сторонами докази по справі та ухвалив справедливе рішення. Зазначає, що ОСОБА_9 не надала будь-яких письмових доказів на обґрунтування характеру та глибини душевних страждань, ОСОБА_12 офіційно не працював та мав нерегулярний дохід, не приходив до школи, де навчалися діти ОСОБА_9 , які не потребують додаткових коштів для здобуття освіти, оскільки ОСОБА_15 навчається за рахунок державних коштів, а ОСОБА_16 після закінчення шкоди не продовжив навчання. Також вказує, що ОСОБА_8 не міг передбачити суспільно-небезпечних наслідків свого діяння, а ОСОБА_12 перебував у стані алкогольного сп`яніння. Вважає, що суд вірно оцінив розмір моральної шкоди, призначив справедливе покарання ОСОБА_8 та просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги.

Вислухавши доповідь судді, потерпілу ОСОБА_9 та її представника, які підтримали подану апеляційну скаргу, прокурора, представника цивільного відповідача ПСП «Діана» ОСОБА_11 , обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_7 , які вважали вирок суду законним та обґрунтованим, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Висновки суду першої інстанції щодо доведеності вини ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України за обставин, викладених у вироку та правильність юридичної кваліфікації його дій, вид та розмір призначеного покарання в апеляційній скарзі під сумнів не ставиться і апеляційним судом в порядку ст. 404 КПК України не перевіряються.

Вимоги апеляційної скарги потерпілої про встановлення ОСОБА_8 іспитового строку тривалістю 5 років суперечать вимогам ч. 4 ст. 75 КК України про те, що іспитовий строк встановлюється судом тривалістю від одного року до трьох років.

В той же час, призначаючи ОСОБА_8 покарання та звільняючи від його відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, суд врахував обставини кримінального провадження, характер та ступінь суспільної небезпеки скоєного, особу обвинуваченого, який виключно позитивно характеризується за місцем роботи та проживання, займається суспільно корисною працею, а також визнання вини, щире каяття, активне сприяння у встановленні істини у справі, часткове відшкодування шкоди та відсутність судимостей обвинуваченого у якості обставин, що пом`якшують призначене покарання та не знайшовши обставин, що обтяжують призначене покарання суд дійшов обґрунтованого висновку, в тому числі й щодо встановлення іспитового строку, протягом якого обвинувачений має довести своє виправлення.

Перевіряючи доводи, викладені в апеляційній скарзі потерпілої ОСОБА_9 в частині вирішення цивільного позову колегія суддів виходить з наступного.

Згідно ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.

Згідно пунктів 6, 7, 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» із змінами та доповненнями, обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

Право особи на відшкодування моральної шкоди, заподіяної внаслідок ДТП смертю потерпілого, за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був, хоч цей договір й укладений на користь третіх осіб. Закон надає потерпілому право одержати страхове відшкодування, але не зобов`язує одержувати його. Потерпілий вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди, або шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність (правові позиції ВСУ від 26 жовтня 2016р., у справі № 6-954цс16, від 20.01.2016 року у справі № 6-2808цс15).

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, яка є джерелом національного законодавства, порушення прав людини вже само по собі тягне за собою моральні страждання та виникнення моральної шкоди, а тому факт страждань доказування не потребує, для суду достатньою підставою для присудження компенсації моральної шкоди є сам по собі факт порушення права (справи Войтенко проти України, Науменко проти України)

Вказана позиція є аналогічною і у вирішенні інших справ Європейського суду: рішення від 15 жовтня 2009 року у справі Антипенко проти Російської Федерації, постанова у справі від 14 лютого 2008 року Пшеничний проти Російської Федерації .

На думку колегії суддів визначаючи розмір грошового відшкодування з цивільного відповідача на користь потерпілої моральної шкоди, суд не в повній мірі врахував глибину та характер пережитих нею душевних страждань, пов`язаних з протиправними діями обвинуваченого, істотністю вимушених змін у їх житті, яка втратила турботу та підтримку близької людини, наслідки, що наступили, та їх невідворотність. А саме вимушеному порушенні життєвого ритму, а також необхідністю витрачати свій час на явку, до суду під час розгляду кримінального провадження.

Разом з тим, колегія суддів не може погодитися з доводами апеляційної скарги про відсутність каяття ОСОБА_8 , оскільки з матеріалів провадження вбачається, що останній добровільно, до призначення судової автотехнічної експертизи, відшкодував до 18 травня 2017 року ОСОБА_9 витрати на поховання та вартість коня та воза, знищених в ДТП в сумі понад 25 000 грн. та 10 червня 2017 року витрати на поминання загиблого ОСОБА_12 в сумі 2 000 грн. (т. 2 а.п. 52-53), а також пропонував потерпілій 30 000 грн. у відшкодування моральної шкоди, які вона відмовилась отримувати.

Тому колегія суддів виходячи з вимог розумності та справедливості вважає, що суму стягнення з цивільного відповідача ПСП «Діана» на користь ОСОБА_9 грошового відшкодування моральної шкоди слід збільшити з 50 000грн. до 80 000 грн..

Відповідно до п.3 ч.1 ст.408 КПК України суд змінює вирок у разі збільшення сум, які підлягають стягненню, якщо таке збільшення не впливає на обсяг обвинувачення та правову кваліфікацію кримінального правопорушення.

За таких обставин, апеляційна скарга потерпілої ОСОБА_9 підлягає до часткового задоволення , а вирок суду в частині стягнення цивільної шкоди зміні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України колегія суддів

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу потерпілої ОСОБА_9 задовольнити частково.

Вирок Сумського районного суду Сумської області від 19 жовтня 2017 року відносно ОСОБА_8 в частині в частині стягнення моральної шкоди змінити

Стягнути з ПСП «Діана» на користь потерпілої ОСОБА_9 80 000 гривень моральної шкоди.

В іншій частині вирок суду залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4