Постанова

Іменем України
26 квітня 2018 р.

м. Київ
справа №375/768/16-к
провадження № 51-2327км18

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
потерпілої ОСОБА_6 ,
захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
засудженого ОСОБА_9
розглянув у відкритому судовому засіданні касаційні скарги захисників ОСОБА_8 та ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_9 на вирок Рокитянського районного суду Київської області від 28 грудня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Київської області від 22 лютого 2017 року в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000429, за обвинуваченням
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця та жителя АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст.286 КК України.
Зміст судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
За вироком Рокитянського районного суду Київської області від 28 грудня 2016 року ОСОБА_9 засуджено за ч. 2 ст. 286 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки без позбавлення права керувати транспортними засобами. На підставі ст. 75 КК України, з урахуванням ухвали від 5 квітня 2017 року, звільнено від відбування основного покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 1 рік, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи.
Постановлено стягнути з ОСОБА_9 :
- на користь КЗ КОР «Київська обласна клінічна лікарня» кошти, витрачені на лікування потерпілої в розмірі 6343, 35 грн.;

- на користь КМЗ «Рокитнянська центральна районна лікарня» кошти, витрачені на лікування потерпілої в розмірі 10214, 14 грн.;
- на користь ОСОБА_6 в рахунок відшкодування моральної шкоди 86500 грн.;
- на користь держави 3068,16 грн. витрат за проведення інженерно-технічних експертиз.
Крім того, постановлено стягнути з НАСК «Оранта» на відшкодування матеріальної шкоди на користь потерпілої 20000 грн., витрачених на лікування та підтверджених фіскальними чеками, а також 5000 грн. моральної шкоди, всього 25000 грн.
Цим же вироком вирішено питання щодо речових доказів.
Згідно з вироком суду ОСОБА_9 визнано винуватим та засуджено за те, що він 12 жовтня 2015 року о 18.00 год., керуючи автомобілем «RENAULT TRAFIC» та рухаючись по автодорозі с. Синява в напрямку смт Рокитне, проявив недбалість та неуважність, на порушення вимог знаку 2.1. «Дати дорогу» (п.1.10 ПДР України)та п. п. 2.3. 16.11 Правил дорожнього руху почав рух автомобіля через перехрестя, не переконавшись що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, не надав дорогу моторолеру YAMAHA VINO, під керуванням ОСОБА_6 яка рухалася по головній дорозі по вул. Окружній в смт. Рокитне та допустив зіткнення з моторолером. Унаслідок дорожньо-транспортної пригоди водію моторолера ОСОБА_6 були заподіяні тяжкі тілесні ушкодження по критерію як небезпечні для життя.

Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 22 лютого 2017 року вирок щодо ОСОБА_9 залишено без зміни.
Вимоги касаційних скарг і узагальнені доводи осіб, які їх подали
У касаційній скарзі захисник ОСОБА_7 просить судові рішення щодо ОСОБА_9 скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції. В обґрунтування своїх вимог зазначає, що суд застосував кримінальний закон який не підлягав застосуванню. Вважає, що суд незаконно визнав, як недопустимі докази висновки авто-технічних експертиз, які були проведені за ініціативою захисту та обвинуваченого, а всі дії, які були проведенні слідчим ОСОБА_10 є недопустимими доказами.
У касаційній скарзі захисник ОСОБА_8 порушує питання про скасування судових рішень щодо ОСОБА_9 у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції. Зазначає, що в матеріалах провадження відсутні докази щодо доведеності винуватості ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення та не погоджується із стягненням на користь потерпілої моральної шкоди в розмірі 86500 грн. та щодо задоволення цивільного позову прокурора про відшкодування витрат на лікування особи, яка потерпіла від злочину.
Позиції інших учасників судового провадження
Прокурор ОСОБА_5 вважав, що судові рішення є законними, а касаційні скарги захисників необґрунтовані.
У запереченнях на касаційні скарги захисників прокурор, який брав участь у провадженні в судах першої та апеляційної інстанцій, просить судові рішення щодо ОСОБА_9 залишити без зміни, а касаційні скарги ОСОБА_7 та ОСОБА_8 без задоволення.
Потерпіла ОСОБА_6 заперечувала проти задоволення касаційних скарг.
Засуджений ОСОБА_9 просив задовольнити касаційні скарги захисників з викладених в них підстав.
Мотиви Суду
Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_9 у порушенні Правил дорожнього руху, за обставин викладених у вироку, внаслідок чого потерпілій ОСОБА_6 були заподіяні тяжкі тілесні ушкодження, обґрунтований наявними в матеріалах справи доказами, яким суд дав належну оцінку.
Так, винуватість ОСОБА_9 підтверджується показаннями потерпілої, свідків про обставини дорожньо-транспортної пригоди, що сталася на перехресті головної дороги, по якій рухався моторолер «Yamaha Vino» під керуванням ОСОБА_6 та другорядної дороги, по якій рухався автомобіль «Renoult Trafic» під керуванням засудженого; даними протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди, схемою та фототаблицею до нього, згідно з яким встановлено факт зіткнення зазначених автомобіля і моторолера, та протоколах огляду транспортних засобів, у яких зафіксовано характер та локалізацію механічних пошкоджень; даними висновку інженерно-технічної експертизи №8-03/588 від 23 грудня 2015 року, згідно з яким найбільш ймовірно зіткнення сталось на половині проїзної частини вул.Окружна в напрямку руху моторолера; а також даними, що містяться у висновку авто-технічної експертизи №8-02/485 від 13 травня 2016 року, з якого слідує, що водій автомобіля ОСОБА_9 мав технічну можливість уникнути зіткнення з моторолером, яка полягала у виконанні ним вимог дорожнього знаку 2.1 «Дати дорогу» та п.16.11 Правил дорожнього руху України, на що в нього не було перешкод технічного характеру.

Доводи захисників про те, що суд не з`ясував взаємне розташування автомобіля та моторолера в момент їх зіткнення та не встановив місце їх зіткнення відносно елементів проїзної частини, є безпідставними. Ці питання були предметом дослідження інженерно-технічної експертизи, висновки якої підтвердив допитаний судом експерт.
Порушень процесуального порядку збирання наведених у вироку доказів за матеріалами провадження не встановлено, та судом правильно вирішено питання про їх допустимість.
Всупереч доводам захисника ОСОБА_7 , висновок суду про недопустимість як доказів наданих стороною захисту висновків авто-технічних експертиз, в основу яких покладено дані слідчого експерименту за участю засудженого та захисника, проведеного за їх власною ініціативою без дозволу суду, є обґрунтованим і узгоджується з вимогами ст.ст.84, 87 та ч.3 ст.333 КПК України.
Твердження захисника ОСОБА_7 про те, що досудове розслідування здійснювалось слідчим, який не був наділений відповідними повноваженнями, були ретельно перевірені під час провадження в судах першої та апеляційної інстанції та обґрунтовано визнані безпідставними.
Доводи захисника про те, що під час апеляційного розгляду було порушено вимоги ст.404 КПК України, оскільки не було задоволено клопотання захисту про повторне дослідження доказів є непереконливими. Відповідно до ч.3 ст.404 КПК України апеляційний суд за клопотанням учасників судового провадження зобов`язаний повторно дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження, за умови, що вони досліджені судом першої інстанції не повністю або з порушеннями. Так, під час апеляційного розгляду, сторона захисту ставила питання про повторне дослідження доказів по справі, разом із тим належним чином не обґрунтувала в чому полягала неповнота їх дослідження місцевим судом чи в чому було допущено порушення при їх оцінці.
Посилання захисника ОСОБА_8 на те, що в діях потерпілої ОСОБА_6 вбачаються ознаки порушення Правил дорожнього руху України, перевірялися судами першої та апеляційної інстанцій і свого об`єктивного підтвердження не знайшли. З цими висновками погоджується і колегія суддів.
Отже, даних, які б свідчили про те, що під час розгляду кримінального провадження допущено такі порушення вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення, не встановлено.
Сукупність наведених у вироку доказів, яким суд дав правильну оцінку, переконливо свідчать про винуватість ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованого злочину, оскільки об`єктивно підтверджують наявність в його діях обов`язкового елементу об`єктивної сторони складу злочину, передбаченого ст.286 КК України, - причинного зв`язку між допущеними порушеннями правил безпеки дорожнього руху та суспільно небезпечними наслідками (заподіяння потерпілій тілесних ушкоджень).
Дії ОСОБА_9 за ч.2 ст. 286 КК України кваліфіковано правильно. Отже, вважати, що судом неправильно застосований закон України про кримінальну відповідальність, немає підстав.
Розглядаючи кримінальне провадження за апеляційними скаргами захисника та прокурора, на підставі ретельного вивчення матеріалів справи апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку про правильне встановлення місцевим судом фактичних обставин справи, доведеність винуватості засудженого у вчиненні інкримінованого йому злочину та правильність кваліфікації його дій, а також послався на докази, які спростовують наведені в апеляційних скаргах доводи. Ухвала апеляційного суду є мотивованою та повною мірою відповідає вимогам ст.419 КПК України.
Призначене ОСОБА_9 покарання відповідає вимогам ст.65 КК України.
Безумовних підстав для скасування чи зміни судових рішень в частині вирішення цивільного позову прокурора з касаційної скарги захисника ОСОБА_8 не убачається.
Приймаючи рішення про задоволення цивільного позову в частині відшкодування моральної шкоди, суд належним чином умотивував свою позицію, прийняв до уваги характер вчиненого злочинного діяння, ступінь вини ОСОБА_9 та з урахуванням вимог справедливості та розумності, обґрунтовано дійшов до висновку про визначення розміру стягнення заподіяної моральної шкоди у сумі, яка є адекватною компенсацією перенесених ОСОБА_6 фізичних і моральних страждань.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, що тягнуть скасування чи зміну судових рішень, не встановлено.
На підставі викладеного колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення касаційних скарг захисників.
Керуючись ст. ст. 434, 436, 441, 442 КПК України та відповідно до п. 15 розділу XI «Перехідні положення» КПК (в редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII), суд
у х в а л и в:
Вирок Рокитянського районного суду Київської області від 28 грудня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Київської області від 22 лютого 2017 року щодо ОСОБА_9 залишити без зміни, а касаційні скарги захисників ОСОБА_8 та ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_9 без задоволення.
Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.
С у д д і:

ОСОБА_11 ОСОБА_2 ОСОБА_3