ВИРОК
Іменем України
23.07.2018 року м.Львів

Франківський районний суд м.Львова,
в складі
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
з участю прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові кримінальну справу № 0000008 про обвинувачення
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Мокротин Жовківського р-ну Львівської області, українця, громадянина України, одруженого, раніше не судимого, із середньою освітою, зареєстрованого та проживаючого: АДРЕСА_1 , військовослужбовець за призовом під час мобілізації, на особливий період, командира господарчого відділення 2 взводу забезпечення аеромобільно - десантного батальйону, військової частини - польова пошта НОМЕР_1 , молодшого сержанта
в скоєнні злочину, передбаченого ч.4 ст.407 КК України,
Встановив:
Солдат ОСОБА_4 , 04 листопада 2015 року близько 08 год. 00 хв. без будь - яких поважних причин самовільно залишив розташування військової частини польова пошта НОМЕР_1 , що дислокована у АДРЕСА_2 .
06 грудня 2016 року близько 10 год. 00 хв. молодший сержант ОСОБА_4 добровільно з`явився до військової частини польова пошта НОМЕР_2 , що дислокована в АДРЕСА_2 та приступив до виконання обов`язків з військової служби, а вільний від військової служби час у період із 04 листопада 2015 року 08 год. 00 хв. до 06 грудня 2016 року 10 год. 00 хв. проводив на власний розсуд, не пов`язаний із проходженням військової служби.
Дії ОСОБА_4 кваліфікуються за ч.4 ст.407 КК України як самовільне залишення військової частини військовослужбовцем (крім строкової служби) без поважних причин, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.
З урахуванням позицій прокурора, обвинуваченого, які заявили про спрощений порядок дослідження доказів, суд відповідно до ч.3 ст.349 КПК України обмежився допитом лише обвинуваченого ОСОБА_4 , оскільки він розуміє зміст обставин, які ніким не оспорюються, немає сумніву в добровільності та істинності його позиції, йому роз`яснено і зрозуміло неможливість оскарження цих обставин в апеляційному порядку.
ОСОБА_4 вину визнав повністю, щиро каявся і пояснив, що він, будучи військовослужбовцем військової служби 04 листопада 2015 року близько 08 год. 00 хв. без будь - яких поважних причин самовільно залишив розташування військової частини польова пошта НОМЕР_1 , що дислокована у АДРЕСА_2 .
Обираючи покарання, за відсутності обтяжуючих, пом`якшуючими його обставинами суд враховує щире каяття і правдиві показання ОСОБА_4 , сприяння ним встановленню дійсних обставин справи, відсутність судимості.
За таких обставин суд визнає, що виправити ОСОБА_4 і запобігти скоєнню ним нових злочинів можливо призначивши йому покарання у виді позбавлення волі.
За змістом ст.2 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 р. підлягають звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, особи, визнані винними у вчиненні злочину, що не є особливо тяжким злочином проти життя та здоров`я особи та не є діянням, передбаченим ч.ч.2, 3 і 4 ст.408, ст.410, ч.ч.2, 3 і 4 ст.411 КК України, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України, брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення.
Оскільки ОСОБА_4 вчинив злочин, який не є особливо тяжким стосовно ст.12 КК України злочином проти життя та здоров`я особи та не є діянням, передбаченим ч.ч.2, 3 і 4 ст.408, ст.410, ч.ч.2, 3 і 4 ст.411 КК України, а на день набрання чинності цим Законом України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 р. в установленому порядку його визнано особою, яка захищала незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України, є учасником бойових дій (копія посвідчення серії НОМЕР_3 командування Високомобільних десантних військ Збройних Сил України) і він не заперечує проти застосування щодо нього ст.2 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 р., то він підлягає звільненню від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі.
Керуючись ст.ст. 369 - 374 КПК України, суд,
засудив:
ОСОБА_4 визнати винним в скоєнні злочину, передбаченого ч.4 ст.407 КК України, і призначити за ч.4 ст.407 КК України покарання у виді позбавлення волі на строк три роки.
Звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання на підставі ст.2 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 р.
Вирок може бути оскаржено протягом тридцяти діб з дня його проголошення до Апеляційного суду Львівської області шляхом подачі апеляційної скарги через Франківський районний суд м.Львова.

Суддя ОСОБА_1