Код суду 233 Справа № 233/4310/17
Вирок
Іменем України
10 серпня 2018 року Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4
ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Шаргород, Вінницької області, українець, громадянин України, має середньо спеціальну освіту, розлучений, військовослужбовець військової служби під час мобілізації на особливий період, колишній номер обслуги кулеметного взводу вогневої підтримки військової частини НОМЕР_1 польова пошта НОМЕР_2 , військове звання старший солдат, має на утриманні малолітню дитину: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , раніше не судимий, зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України.
ВСТАНОВИВ:
Відповідно до ч. 8 ст. 4, ч. 1 ст. 5, ст. 10, 11, ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», Указу Президента України № 607/2014 від 21.07.2014 року «Про часткову мобілізацію», затвердженого Верховною Радою України Законом України № 1595-УІІ від 22.07.2014 року, обвинувачений ОСОБА_4 призваний у зв`язку з мобілізацією до лав Збройних Сил України 21.08.2014 року ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Відповідно до ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», які визначають, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України, військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни та забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, визначає види військової служби, що включають в себе військову службу під час мобілізації на особливий період.
Згідно з ст. 1 Закону України «Про оборону України» від 6 грудня 1991 року № 1932-ХІІ зі змінами визначено: особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Таким чином, з 17 березня 2014 року (з моменту оголошення часткової мобілізації), згідно Указу Президента України від 17.03.2014 року «Про часткову мобілізацію» № 303/2014 по теперішній час на території України діє особливий період.
Після завершення фахової професійної підготовки у військовій частині НОМЕР_3 в період з 21.08.2014 року по 16.09.2014 року, у відповідності до наказу командира військової частини НОМЕР_1 - польова пошта НОМЕР_2 по стройовій частині № 2 від 16.09.2014 року ОСОБА_4 зарахований до списків 90 окремого аеромобільно - десантного батальйону, поставлений на всі види забезпечення та призначений на посаду номера обслуги кулеметного взводу роти вогневої підтримки військової частини НОМЕР_1 - польова пошта НОМЕР_2 (90 оаемб).
За наказом командира військової частини НОМЕР_1 - польова пошта НОМЕР_2 по стройовій частині № 75 від 20.04.2015 року ОСОБА_4 вважався таким, що вибув з пункту постійної дислокації військової частини у АДРЕСА_2 на лікування до Військово-медичного клінічного центру Центрального регіону (ВМКЦ ЦРУ), по завершенню якого був зобов`язаний з`явитися до військової частини НОМЕР_1 - польова пошта НОМЕР_2 у АДРЕСА_2 , та приступити до несення обов`язків військової служби доручених йому за посадою.
По завершенню стаціонарного лікування у ВМКЦ ЦРУ молодший сержант ОСОБА_4 , в період з 27.05.2015 року по 16.06.2015 року знаходився на стаціонарному реабілітаційному лікуванні в Центрі медичної реабілітації та санаторного лікування « ІНФОРМАЦІЯ_4 » (місто Трускавець Львівської області), по завершенню якого був зобов`язаний прибути у розташування військової частини НОМЕР_1 - польова пошта НОМЕР_2 , за місцем дислокації частини: АДРЕСА_2 . Будучи військовослужбовцем, молодший сержант ОСОБА_4 , відповідно до вимог ст. ст. 9, 11, 14, 16, 127, 128, 216-222 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 2, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» був зобов`язаний: свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями інструкціями, сумлінно вивчати військову справу , зразково виконувати свої службові обов`язки, засвоювати все, чого навчають командири (начальники), та бути готовим до виконання завдань, пов`язаних із захистом Вітчизни, незалежності та Територіальної цілісності України, вважатися таким, що виконує обов`язок з військової служби знаходячись на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять), дорожити бойовою славою Збройних Сил України, честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України.
Разом з тим, ОСОБА_4 , діючи в порушення вимог вище зазначених нормативних актів, підозрюється у вчиненні умисного військового злочину проти встановленого порядку проходження військової служби, вчиненого за наступних обставин:
16.06.2015 року ОСОБА_4 , діючи в порушення вимог вище зазначених нормативних актів, будучи військовослужбовцем служби під час мобілізації на особливий період, діючи всупереч інтересам служби та наведеним вище вимогам Статутів Збройних Сил України, в період проходження військової служби та будучи придатним для проходження військової служби, не маючи будь-яких поважних причин для звільнення від обов`язків несення військової служби, діючи умисно, з метою тимчасово ухилитися від виконання обов`язків військової служби без дозволу командування вчинив нез`явлення з лікування вчасно на службу до військової частини польова пошта НОМЕР_2 , що розташована у АДРЕСА_2 .
Тим самим, 16.06.2015 року ОСОБА_4 усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх діянь, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, продовжувано діючи з метою тимчасово ухилитися від проходження військової служби у військовій частині польова пошта НОМЕР_2 , вчинив нез`явлення з лікування без поважних причин на службу до військової частини НОМЕР_4 - польова пошта НОМЕР_2 , свої службові обов`язки не виконував, час проводив на власний розсуд, заходів дня повернення до військової частини НОМЕР_4 - польова пошта НОМЕР_2 не вживав, про своє місцезнаходження до органів військового чи цивільного управління не заявляв та ухилявся від виконання обов`язків військової служби до 05.06.2017 року в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.
За наказом командира військової частини польова пошта НОМЕР_4 - польова пошта НОМЕР_2 по стройовій частині № 280 від 19.12.2015 року ОСОБА_4 з 19.12.2015 року, як самовільно залишивший базовий табір та з моменту залишення яким військової частини сплинуло понад 10 діб, був виведений у розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 - польова пошта НОМЕР_2 , до повернення у розташування батальйону та повідомлення про себе як незаконно відсутнього на військовій службі .
05.06.2017 року ОСОБА_4 , усвідомивши власну протиправну поведінку, повернувся до розташування військової частиш НОМЕР_4 - польова пошта НОМЕР_2 , з місцем постійної дислокації у АДРЕСА_2 , та самостійне звернувся до органу досудового розслідування повідомивши про себе.
В період часу з 16.06.2015 року по 05.06.2017 року ОСОБА_4 не маючи будь-яких поважних причин для звільнення від обов`язків військової служби перебував за місцем власної реєстрації: АДРЕСА_1 , проводячи час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби умовах особливого періоду, крім воєнного стану.
Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні свою провину у вчинені кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті визнав у повному обсязі. Щиро каявся.
Крім повного визнання провини обвинуваченим ОСОБА_4 , його провина у скоєнні інкримінованого злочину повністю підтверджується іншими доказами по справі.
Згідно з ст. 349 КПК України суд, з`ясувавши думку прокурора, обвинуваченого ОСОБА_4 та за відсутності сумнівів у добровільності їх позиції, визнав недоцільним досліджувати докази щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. Суд пересвідчився в тому, що зазначені особи правильно розуміють обставини, що ніким не оспорюються та роз`яснив, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Оцінивши у судовому засіданні докази з точки зору належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд дійшов до висновку, що подія злочину, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 мала місце, оскільки він, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, не з`явився вчасно на службу без поважних причин.
При призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, який розлучений, має на утриманні малолітню дитину ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , раніше не судимий, на обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває, до адміністративної відповідальності за скоєння адміністративних правопорушень не притягувався, за місцем проходження служби характеризується негативно.
Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 , суд вважає його щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.
Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_4 судом не виявлено.
На підставі викладеного, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання у вигляді позбавлення волі, оскільки зазначене покарання буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.
В той же час, враховуючи конкретні обставини вчинення злочину та особу обвинуваченого, суд вважає за можливе застосувати в даному випадку ст. 75 КК України, звільнивши обвинуваченого від відбуття покарання з іспитовим строком.
Процесуальні витрати по справі відсутні.
По вказаному кримінальному провадженню запобіжний захід не обирався.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 349, 373, 374 КПК України, -
ОСОБА_4 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України та призначити покарання у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням строком на 1 (один) рік, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки
Відповідно до ст. 76 КК України в період іспитового строку покласти на ОСОБА_4 : повідомляти командира військової частини або до уповноваженого органу з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично з`являтись для реєстрації до командира військової частини або до уповноваженого органу з питань пробації.
Контроль за поведінкою ОСОБА_4 покласти на командира військової частини за місцем проходження служби, а у разі звільнення з військової служби на уповноважений орган з питань пробації за місцем його проживання.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Апеляція на вирок суду може бути подана до апеляційного суду Донецької області через Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо вирок було ухвалено без виклику особи, яка його оскаржує, в порядку, передбаченому ст. 382 КПК України, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії вироку.
Копію вироку негайно після його проголошення надіслати/вручити учасникам судового провадження.

Суддя: ОСОБА_1