Справа № 487/869/18
Провадження № 1-кс/487/3520/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.10.2018 року слідчий суддя Заводського районного суду м. Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання слідчого СУ ГУ НП в Миколаївській області ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0004550 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України про арешт майна, -

ВСТАНОВИВ:
18.10.2018 року слідчий СУ ГУ НП в Миколаївській області ОСОБА_3 , за погодженням з прокурором відділу прокуратури Миколаївської області ОСОБА_4 , в рамках здійснення досудового розслідування по кримінальному провадженню № 0004550, звернувся до суду з клопотанням про накладення арешту на нерухоме майно, яке належить на праві власності підозрюваній ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: чотирикімнатну квартиру, розташовану за адресою : АДРЕСА_1 , загальною площею 83,32 кв.м.

Крім того, слідчий просив розглянути це клопотання за відсутності власника даного майна, а також його захисника чи представника, з метою забезпечення можливої конфіскації та цивільних позовів у кримінальному провадженні, оскільки існує реальна загроза перереєстрації майна підозрюваної на інших осіб.

Підставою для внесення клопотання стало те, що ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні злочинів, передбачених ч.4 ст. 190 КК України, санкція якої передбачає конфіскацію майна.

Слідчий в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд клопотання без його участі.

На підставі до ч. 2 ст. 172 КПК України, клопотання розглянуто без участі власника майна та його захисника чи представника, що є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

Дослідивши клопотання та докази, якими воно обґрунтовується, слідчий суддя дійшов наступних висновків.

Із матеріалів клопотання встановлено, що СВ Заводського ВП ГУ НП в Миколаївській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0004550 зареєстрованого в ЄРДР 21.11.2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, з включенням до складу слідчої групи - слідчих СУ ГУНП в Миколаївській області.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , підозрюються в тому, що в період часу з вересня 2017 року по жовтень 2018 року, діючи в складі організованої групи, систематично заволодівали грошовими коштами потерпілих, шляхом обману, під приводом продажу транспортних засобів на території Миколаївської, Одеської та Харківської областей, спричинивши потерпілим матеріальні збитки на загальну суму 798 395,92 грн.

18.10.2018 року ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вручено повідомлення про підозру у скоєнні злочинів, передбачених ч.4 ст. 190 КК України.

Частиною 1 ст.170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно вимог ст.173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд, у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Частиною 4 статті 190 КК України передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна.

Так, слідчим доведено, що вказане в клопотанні нерухоме майно належить підозрюваній ОСОБА_5 , наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу та існує необхідність накладення арешту на це майно з метою забезпечення можливої конфіскації.

Вказане у своїй сукупності свідчить про обґрунтованість клопотання в та наявність достатніх підстав для застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту вказаного в клопотанні майна.

Керуючись ст. ст. 98, 131-132, 170-173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого СУ ГУ НП в Миколаївській області ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0004550 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України про арешт майна - задовольнити.
Накласти арешт на нерухоме майно розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , яке належить на праві власності ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом заборони будь-яким особам здійснювати його відчуження, розпорядження.

Ухвала підлягає негайному виконанню, яке доручити слідчому СУ ГУ НП в Миколаївській області ОСОБА_3 .

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1