Номер провадження: 11-кп/785/330/18
Номер справи місцевого суду: 494/616/16-к
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

25.10.2018 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області в складі:

головуючий суддя ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретар судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора ОСОБА_6 від 25.10.2018 року у кримінальному провадженні, внесеному в ЄРДР за №0000173 від 18.03.2016 року, про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Земо-Алвані Ахметського району Республіки Грузії і мешканця АДРЕСА_1 , грузина, громадянина України, з середньою освітою, працюючого завідуючим фермою ТОВ «НВЦ «Південна пальміра», одруженого, маючого на утриманні одну малолітню дитину, раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України,-

встановив:
Вироком суду першої інстанції ОСОБА_7 визнано винним та засуджено за ч. 2 ст. 121 КК України і його піддано покаранню із застосуванням ст. 69 КК України до 4 років позбавлення волі.

Відповідно до ст. ст. 75, 76 КК України звільнено ОСОБА_7 від відбування покарання з випробувальним строком на 3 роки та зобов`язано його повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої системи та періодично з`являтися в цей кримінально-виконавчий орган для реєстрації.

Запобіжний захід у вигляді застави, згідно ухвали слідчого судді Березівського районного суду Одеської області від 18 березня 2016 року, скасовано.

На зазначений вирок районного суду заступник прокурора Одеської області ОСОБА_9 подала апеляційну скаргу, в якій просить вирок районного суду скасувати та ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_7 винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, та призначити покарання у виді 10 років позбавлення волі, в зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через м`якість.

Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 28.03.2017 року обвинувачений ОСОБА_7 був оголошений у розшук та наданий дозвіл на його затримання з метою приводу до апеляційного суду, в зв`язку з чим провадження по справі за апеляційною скаргою заступника прокурора Одеської області ОСОБА_9 на вирок Березівського районного суду Одеської області від 09.09.2016 року відносно ОСОБА_7 було зупинено до його розшуку.

Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 06.07.2018 року провадження по справі за апеляційною скаргою заступника прокурора Одеської області ОСОБА_9 на вирок Березівського районного суду Одеської області від 09.09.2016 року відносно ОСОБА_7 поновлено, клопотання прокурора ОСОБА_6 від 13.02.2018 року про обрання запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_7 у виді тримання під вартою задоволено частково та змінено обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжний захід із застави на тримання під вартою в ОУВП УДПтСУ в Одеській області (№21), без визначення розміру застави, строком на 60 днів, тобто з 06.07.2018 року до 03.09.2018 року, включно.

Прокурор відділу прокуратури Одлеської області ОСОБА_6 25.10.2018 року звернувся до Апеляцінйого суду Одеської області з клопотанням про продовження стосовно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строку тримання під вартою на 60 діб.

Доводи прокурора обґрунтовані тим, що протягом тривалого часу, а саме з 15.12.2016 року по 06.07.2018 року ОСОБА_7 , будучи достовірно обізнаним про розгляд Апеляційним судом Одеської області стосовно нього кримінального провадження, навмисно ухилявся від суду, також, 26.04.2017 року будучи примусово доставленим в судове засідання апеляційного суду, навмисно покинув приміщення апеляційного суду та на протязі більше року переховувався від правосуддя.

Вислухавши доповідача, прокурора ОСОБА_6 , який підтримав клопотання, обвинуваченого та його захисника, які заперечували проти задоволення клопотання прокурора, дослідивши доводи клопотання, апеляційний суд приходить до висновку про таке.

У відповідності до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Згідно із п. 3 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Відповідно до ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обовязків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для прийняття законного та обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України, крім наявності вищезазначених обставин, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Статтею 199 КПК України передбачено, що клопотання про продовження строку тримання під вартою має право подати прокурор, слідчий за погодженням з прокурором не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою. Клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Згідно з позицією Європейського суду з прав людини, викладеній у п.69 рішення ЄСПЛ від 17.10.2013 року у справі "Таран проти України", пункт 3 статті 5 Конвенції вимагає, що обґрунтування будь-якого строку тримання під вартою, незалежно від того, наскільки коротким він є, має бути переконливо продемонстроване владою. Аргументи «за» і «проти» звільнення, включаючи ризик того, що обвинувачений може перешкоджати належному провадженню у справі, не повинні оцінюватись абстрактно (in abstracto), але мають підтверджуватися фактичними даними. Ризик того, що обвинувачений може переховуватися, не може оцінюватися виключно на підставі ступеня тяжкості можливого покарання. Він має оцінюватися з урахуванням ряду інших відповідних факторів, які можуть або підтвердити існування можливості переховування обвинуваченим, або доведуть, що така можливість є настільки невеликою, що вона не може обґрунтовувати досудове ув`язнення (див. рішення від 4 жовтня 2005 року у справі «Бекчєв проти Молдови» (Becciev v. Moldova), заява № 9190/03, пункти 56 і 59, з подальшими посиланнями).

Вирішуючи питання про необхідність продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_7 під вартою, апеляційний суд виходить з такого.

Апеляційним суду Одеської області встановлено, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, за яке санкцією статті передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до десяти років. Крім того, в апеляційній скарзі прокурора порушується питання про погіршення становища обвинуваченого ОСОБА_7 , а саме про призначення йому більш суворого покарання, тому участь обвинуваченого у апеляційному розгляді згідно з ч. 4 ст. 401 КПК України є обов`язковою.

Також апеляційним судом була встановлена наявність у кримінальному провадженні ризику, передбаченого ст. 177 КПК України, а саме можливість обвинуваченого ОСОБА_7 переховуватись від суду з метою уникнення апеляційного розгляду, що підтверджується тим фактом, що протягом тривалого часу, а саме з 15.12.2016 року по 06.07.2018 року ОСОБА_7 , будучи достовірно обізнаним про розгляд Апеляційним судом Одеської області стосовно нього кримінального провадження, навмисно ухилявся від суду, також, 26.04.2017 року будучи примусово доставленим в судове засідання апеляційного суду, навмисно покинув приміщення апеляційного суду та на протязі більше року переховувався від правосуддя.

З урахуванням вагомості наявних у матеріалах кримінального провадження доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкості покарання, що загрожує йому у разі задоволення апеляційної скарги; вік та стан здоров`я обвинуваченого; міцність його соціальних зв`язків в місці постійного проживання, апеляційний суд доходить висновку про те, що на даний час наявний у кримінальному провадженні ризик не зменшився, а запобігти зазначеному ризику шляхом застосування менш суворих запобіжних заходів неможливо.

Будь-яких перешкод для продовження строку тримання обвинуваченого під вартою апеляційним судом не встановлено, жодних доводів з цього приводу стороною захисту не надано.

Аналізуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, апеляційний суд вважає за необхідне задовольнити клопотання прокурора та продовжити строк тримання обвинуваченого ОСОБА_7 під вартою в ОУВП УДПтСУ в Одеській області (№21), строком до 20.12.2018 року.

Керуючись ст. ст. 177, 183, 199, 370, 376, 405, 419, 532 КПК України, апеляційний суд, -

постановив:

Клопотання прокурора відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_6 - задовольнити.

Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в ОУВП УДПтСУ в Одеській області (№21), строком до 20.12.2018 року.

Відкласти розгляд апеляційної скарги заступника прокурора Одеської області ОСОБА_9 на вирок Березівського районного суду Одеської області від 09.09.2016 року відносно ОСОБА_7 , обвинуваченого за ч. 2 ст. 121 КК України.

Службовим особам ОУВП УДПтСУв Одеській області (№21) забезпечити доставку обвинуваченого ОСОБА_7 у визначений день в судове засідання.

Ухвала набирає законної сили і підлягає виконанню негайно після її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Апеляційного суду Одеської області

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4