Номер провадження 1-кс/643/3162/18
УХВАЛА
26.07.2018 року м. Харків
Слідчий суддя Московського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 ,
До суду надійшло вищезазначене клопотання.
Встановлено, що 07.07.2018 до СВ Московського ВП ГУНП в Харківській області звернулась ОСОБА_4 із заявою про те, що чоловік на прізвище ОСОБА_5 заволодів паспортом громадянина України на її ім,я, документами на належну їй квартиру АДРЕСА_1 та банківською карткою та за час її перебування з січня по липень 2018 року у закладах охорони здоров`я, розташованих на території м. Харкова та Харківської області її квартирою заволоділи невстановлені особи.
Відповідно до даних інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, 07.02.2018 приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_6 до реєстру внесені відомості про те, що ОСОБА_4 на праві приватної власності на пдставі дублікату свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_1 виданого 03.02.2017 Харківською міською радою належить квартира АДРЕСА_1 .
01.12.2017 ОСОБА_4 , або інша невстановлена особа, яка використовувала підроблений паспорт громадянина України, виданий на ім`я ОСОБА_4 , продала вказану квартиру ОСОБА_7 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 , паспорт громадянина України НОМЕР_3 виданий 01.12.2009 МВМ Київського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області). Вказаний правочин посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_8 , яка здійснює професійну діяльність за адресою: АДРЕСА_2 .
В подальшому, 05.01.2018 ОСОБА_7 продала вказану квартиру ОСОБА_9 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_4 , посвідка на постійне проживання НОМЕР_5 ). Вказаний правочин посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_10 , яка здійснює професійну діяльність за адресою: АДРЕСА_3 .
Прокурор зазначає, що є підстави для задоволення клопотання про накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 , шляхом заборони будь-яким особам здійснювати її відчуження, розпоряджатися та користуватися нею, тому що вважає, що таке майно може бути відчужене та є речовим доказом у кримінальному провадженні, а саме, предметом скоєного злочину, що набуте внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Крім того, необхідно виключити можливість протиправно розпорядитись вказаним об`єктом нерухомості, та повернути право власності законному володільцю.
За клопотанням прокурора відповідно до ч.2 ст. 172 КПК України суд розглядає клопотання без виклику особи, у власності якої знаходиться вищевказане майно, оскільки це є необхідним для забезпечення арешту майна.
Прокурор клопотання про накладення арешту на майно підтримав, просив задовольнити, розглянути без його участі, про що зазначив у письмовій заяві.
Дослідивши клопотання, матеріали кримінального провадження, слідчий суддя дійшов до висновку, що клопотання підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до ч.1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, квартира АДРЕСА_1 належить на праві приватної власності ОСОБА_9 .
Відповідно до п.1 ч.2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
Відповідно до ч.3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому п.1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Відповідно до положень ст. 98 КПК України речовими доказами є, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом.
Відповідно до п.2 ч. 10 ст. 170 КПК України не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.
Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Відповідно до ч.2 ст. 172 КПК України клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.
Відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:
1) правову підставу для арешту майна;
2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);
3) наявніст ь обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт накладається у випадках, передбачених пунктами 3,4 частини 2 статті 170 цього Кодексу);
3.1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п.2 ч.2 ст. 170 цього Кодексу);
4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п.4 ч.2 ст. 170 цього Кодексу);
5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;
6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Відповідно до ч.4 ст. 173 КПК України у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна.
Згідно п.4 ч.5 ст. 173 КПК України у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд постановляє ухвалу, в якій зазначає заборону, обмеження розпоряджатися або користуватися майном у разі їх передбачення та вказівку на таке майно.
На підставі викладеного, та приймаючи до уваги, що вищевказане нерухоме майно в силу ст. 98 КПК України є речовим доказом, та з метою збереження його як речового доказу, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна у виді накладення арешту шляхом заборони будь-яким особам здійснювати її відчуження та розпоряджатися нею.
Враховуючи викладене, та керуючись ст. ст. 107, 170-175, 309 КПК України, слідчий суддя
Клопотання задовольнити частково.
Накласти арешт на квартиру
АДРЕСА_1 , яка на час звернення до суду із клопотанням належить на праві приватної власності ОСОБА_9 , шляхом заборони будь-яким особам здійснювати її відчуження, розпоряджатися нею.
В іншій частині залишити клопотання без задоволення.
Ухвала підлягає негайному виконанню.

Роз`яснити, що підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду Харківської області протягом п`яти днів з дня її оголошення, а особою, яка не була присутньою під час її постановлення, в той самий строк з моменту отримання копії ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1