Ухвала
Іменем України

11 липня 2018 року

м. Київ
справа № 757/56792/17-к
провадження № 51-7287 впс 18

Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі
судового засідання ОСОБА_4 ,

розглянувши в судовому засіданні подання Апеляційного суду м. Києва про направлення кримінального провадження № 0007730 щодо ОСОБА_5 , обвинуваченого за ч. 2 ст. 190, ч. 4 ст. 190 Кримінального кодексу України (далі КК), з одного суду до іншого в межах юрисдикції різних апеляційних судів,
встановив:
до Верховного Суду надійшло подання голови Апеляційного суду м. Києва про направлення кримінального провадження щодо ОСОБА_5 з Печерського районного суду м. Києва до відповідного місцевого суду м. Харкова, у межах територіальної юрисдикції якого закінчено досудове розслідування.
Подання мотивовано тим, що згідно з обвинувальним актом ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні декількох епізодів шахрайства, останній з яких скоєно 11 квітня 2017 року відносно потерпілого ОСОБА_6 , який на розрахунковий рахунок на ім`я ОСОБА_7 добровільно переказав гроші у сумі 97 000 гривень

у якості оплати за автомобіль. У подальшому ОСОБА_7 , будучи введеним в оману ОСОБА_5 , отримавши вказану суму грошей, передав їх останньому, який розпорядився ними на власний розсуд. Враховуючи вказані обставини, місце вчинення кримінального правопорушення встановити не можливо, а тому, відповідно до ч. 1 ст. 32 Кримінального процесуального кодексу України ( далі КПК), кримінальне провадження повинен здійснювати суд, у межах територіальної юрисдикції якого закінчено досудове розслідування.
Учасникам судового провадження повідомлено про час та місце розгляду подання, проте в судове засідання вони не з`явилися, що не перешкоджає його розгляду. Заперечень та клопотань про відкладення розгляду подання не надійшло.
Заслухавши доповідь судді, перевіривши наведені у поданні доводи, дослідивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів дійшла висновку, що подання підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 32 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК) кримінальне провадження здійснює суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено кримінальне правопорушення. У разі якщо було вчинено кілька кримінальних правопорушень, кримінальне провадження здійснює суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено більш тяжке правопорушення, а якщо вони були однаковими за тяжкістю, - суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено останнє за часом кримінальне правопорушення. Якщо місце вчинення кримінального правопорушення встановити неможливо, кримінальне провадження здійснюється судом, у межах територіальної юрисдикції якого закінчено досудове розслідування.
Частиною 1 ст. 34 КПК передбачено, що кримінальне провадження може бути передано на розгляд іншого суду, якщо до початку судового розгляду виявилося, що кримінальне провадження надійшло до суду з порушенням правил територіальної підсудності.

Як вбачається з матеріалами кримінального провадження, ухвалою колегії суддів Печерського районного суду м.Києва від 25 січня 2018 року кримінальне провадженняь№0007730 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190, ч. 4 ст. 190 КК, повернуто прокурору Харківської області, в зв`язку з невідповідністю обвинувального акта вимогам ст.ст. 291, 314 КПК.
Ухвалою Апеляційного суду м.Києва від 12 березня 2018 року апеляційну скаргу прокурора задоволено, скасовано ухвалу місцевого суду про повернення обвинувального акта та призначено новий розгляд в суді першої інстанції.
Причому апеляційний суд погодився із доводами прокурора про те, що місце вчинення кримінальних правопорушень встановлено та місцем вчинення останнього за часом злочину є Європейський відділ ПАТ КБ Приват Банк, розташований за адресою: м.Київ, Музейний провулок,10.
Зокрема, в ухвалі апеляційного суду зазначено, що висновки суду першої інстанції щодо відсутності в обвинувальному акті посилання на місця вчинення обвинуваченим ОСОБА_5 протиправних дій є суперечливими, оскільки вказівка суду про те, що в обвинувальному акті є посилання на місця отримання ОСОБА_5 від різних осіб грошових коштів, якими він розпоряджався згідно розробленого злочинного плану, ніяким чином не вказує на те, що місце вчинення правопорушень встановити неможливо, коли злочин у пред`явленому обвинуваченні за ст. 190 КК вважається закінченим з моменту заволодіння майном ( а.с. 165).
Таким чином, апеляційний суд в ухвалі від 12 березня 2018 року вже висловився з цього питання, зазначивши про можливість встановити місце вчинення ОСОБА_5 кримінальних правопорушень.
А тому обґрунтування подання голови Апеляційного суду м.Києва суперечить позиції цього ж суду, яка відображена у вищезазначеній ухвалі від 12 березня 2018 року.
Враховуючи наведене, доводи щодо неможливості визначення місця вчинення останнього за часом злочину, у якому обвинувачується ОСОБА_5 , є необгрунтованими, а подання голови Апеляційного суду у зв`язку з цим задоволенню не підлягає.
Керуючись статтями 32, 34 КПК, Суд
постановив:
подання голови Апеляційного суду м. Києва про направлення кримінального провадження № 0007730 щодо ОСОБА_5 , обвинуваченого за ч. 2 ст. 190, ч. 4 ст. 190 КК України з Печерського районного суду м. Києва до відповідного місцевого суду м. Харкова, у межах територіальної юрисдикції якого закінчено досудове розслідування, залишити без задоволення.
Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3