1Справа № 335/6511/18 1-кс/335/4411/2018
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 червня 2018 року м. Запоріжжя
ВСТАНОВИВ:
З тексту клопотання та доданих до нього матеріалів вбачається наступне.
Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_7 від отриманих тілесних ушкоджень загинула на місці пригоди.
Більш того, вказаний транспортний засіб зберігає на собі сліди дорожньо-транспортної пригоди, а також слідову інформацію у зв`язку з чим забезпечення його збереження в тому ж вигляді, в якому він перебуває після ДТП, являється одним із способів встановлення доказів в кримінальному провадженні.
В судовому засіданні слідчий ОСОБА_3 клопотання підтримав, з підстав, які викладені в ньому, наполягав на задоволенні клопотання.
Представник власник майна проти клопотання заперечував частково, надав пояснення та просив передав автобус на відповідальне зберігання та користування його власнику, оскільки це є маршрутним автобусом, який необхідний для перевезення громадян.
Розглянувши клопотання по суті заявлених вимог, вислухавши учасників процесу, дослідивши матеріали кримінального провадження, що додані до клопотання, слідчий суддя встановив наступне.
Відповідно до ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є, в числі інших, арешт майна.
Згідно ч.ч. 1, 3, 10, 11 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
У випадку накладення арешту на майно з метою забезпечення збереження речових доказів, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.
Арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні в банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.
Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише в разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Статтею 98 КПК України передбачено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально-протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально-протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Частиною 2 статті 173 КПК України визначено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу в кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Як вбачається з протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди, 11 червня.2018 року, органом досудового розслідування тимчасово вилучено та поміщено для зберігання на територію Запорізького РВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області, розташованого за адресою: м. Запоріжжя, вул. Героїв 37-го батальйону, 12 Б.
Вказаний транспортний засіб відповідно до свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_2 виданого Запорізьким ВРЕР № 1 УДАІ УМВС України в Запорізькій області від 26.08.2008 знаходиться у власності ОСОБА_8 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .
З матеріалів клопотання вбачається, що вилучений органом досудового розслідуванняавтомобіль відповідає критеріям ч. 2 ст. 98 КПК України, тобто вилучене майно має ознаки речового доказу у даному кримінальному провадженні та є об`єктом дослідження в рамках проведення необхідних судових експертиз.
Тому, враховуючи вищевказані обставини та вимоги закону, потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна як арешт такого майна, отже, слід накласти арешт на вказане в клопотанні слідчого майно.
Із поданого клопотання, слідчим суддею встановлена безумовна переконливість щодо застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, враховуючи правову підставу для арешту майна та достатність доказів, що вказують на вчинення кримінального правопорушення, наслідки арешту майна для інших осіб, розуміючи, що арешт вказаного майна не призведе до зупинення та надмірного обмеження правомірної цивільної діяльності особи або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб, приймаючи до уваги практику Європейського суду з прав людини та положення ст. 1 Протоколу № 1 до Конвенції, яка проголошує, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права, при цьому позбавлення цього права відбувається в суворому додержанні як національного, так і міжнародного законів, щоб не призводити до свавілля з боку правоохоронних органів на втручання в право власності.
Разом з тим, частиною 4 статті 173 КПК України передбачено, що в разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.
Встановлено, що ОСОБА_8 , яка є власником транспортного засобу, не є підозрюваною у даному кримінальному провадженні, обвинуваченою або особою, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діянням підозрюваного, який вчинив суспільно небезпечне діяння, не є особою, щодо якої здійснюється провадження, а тому слідчий суддя приходить до висновку про арешт вказаного автомобіля з передачею його на відповідальне зберігання його власнику із з забороною розпоряджатися ним.
Матеріали кримінального провадження свідчать, що застосування зазначеного заходу забезпечення кримінального провадження є виправданим та необхідним у даному кримінальному провадженні.
Підстав сумніватися в співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження слідчий суддя не вбачає.
За наведених обставин слідчий суддя вважає, що клопотання заступника начальника відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП в Запорізькій області капітана поліції ОСОБА_3 про арешт майна підляже задоволенню.
Арешт може бути скасовано відповідно до ст. 174 КПК України.
Керуючись ст.ст. 98, 170-173, 309 КПК України, слідчий суддя
Клопотання заступника начальника відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП в Запорізькій області капітана поліції ОСОБА_3 про арешт майна - задовольнити частково.
Роз`яснити ОСОБА_8 що у разі розтрати, відчуження, приховування, підміни, пошкодження, знищення майна або інші незаконні дії з майном (використання транспортного засобу як засобу чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення), яке описано та передано на відповідальне зберігання, тягне за собою кримінальну відповідальність, передбачену ст. 388 КК України.
Виконання ухвали покласти на заступника начальника відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП в Запорізькій області капітана поліції ОСОБА_3 .
В іншій частині вимог клопотання відмовити.
Ухвала слідчого судді виконується негайно та може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до апеляційного суду Запорізької області протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Вступна та резолютивна частини ухвали постановлені в нарадчій кімнаті та проголошені у судовому засіданні 14 червня 2018 року
Повний текст ухвали виготовлено та оголошено 18 червня 2018 року о 15:45 год.
Слідчий суддя ОСОБА_1