АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 665/1383/17 Головуючий в 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/791/535/18 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.4 ст.187, п.5 ч.2 ст.115 КК України
У Х В А Л А
іменем України

10 липня 2018 року м. Херсон

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Херсонської області в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні матеріали кримінального провадження № 0000113за апеляційною скаргою прокурора на вирок Генічеського районного суду Херсонської області від 23 березня 2018 року, яким:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Строганівка, Чаплинського району, Херсонської області, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст.89 КК України раніше не судимого,
засуджено:

за ч.1 ст.115 КК України на 10 років позбавлення волі,
за ч.3 ст.185 КК України на 5 років позбавлення волі.
На підставі ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначеноОСОБА_8 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 10 років.
Міра запобіжного заходу тримання під вартою з 20.04.2017 року.

Вирішено питання про процесуальні витрати та речові докази.

в с т а н о в и л а:

Вироком суду ОСОБА_8 визнано винним та засуджено за те, що він 13.04.2017 року близько 12.40 год., з метою віддати борг своєї сестри ОСОБА_9 , приїхав до місця проживання ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_2 . Знаходячись у господарській будівлі за вказаною адресою, після того, як ОСОБА_10 почав нецензурно виражатись на адресу сестри обвинуваченого, в результаті чого виникла бійка між ОСОБА_10 та ОСОБА_8 , в ході якої, переслідуючи прямий умисел, який виник раптово, направлений на протиправне позбавлення життя ОСОБА_10 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, за допомогою молотка, який взяв з ящику, який стояв на столі у господарській будівлі, за вищевказаною адресою, наніс ОСОБА_10 не менше 17 ударів в область голови, чим спричинив потерпілому тяжкі тілесні ушкодження за критерієм небезпеки для життя, які перебувають у прямому причинному зв`язку з настанням смерті потерпілого.

Після чого, ОСОБА_8 , зайшовши до будинку за вищевказаною адресою, з метою забрати паспорт своєї сестри ОСОБА_9 , побачив цінні речі в будинку, після чого у нього виник корисливий умисел на їх викрадення, в результаті якого він заволодів майном потерпілого ОСОБА_10 , а саме: грошима в сумі 2000 грн., механічним наручним годинником «Slava» 21 jewels» №617694, вартістю 350,00 грн., золотою каблучкою 583 проби, вагою без камінця 4,38 г, вартістю 2755,70 грн., золотою каблучкою 583 проби, вагою 8,12 г, вартістю 5108,80 грн., золотою каблучкою, 583 проби, вагою 2,26 г, вартістю 1421,90 грн., золотим ланцюгом, 375 проби, вагою 19,29 г, вартістю 7806,50 грн., золотою обручкою 585 проби вагою 3,26 г, вартістю 1792,00 грн., золотою каблучкою вагою 2,91 г, вартістю 1624,00 грн., золотим ланцюгом 585 проби вагою 11,45 г, вартістю 6850,65 грн., хрестом з недорогоцінного металу, вагою 19,52 г, вартістю 30,00 грн., ланцюгом з хрестом, виготовленим із срібла 925 проби, вагою 11,22 г, вартістю 154,40 грн., срібною каблучкою 925 проби, вагою без вставки каміння 2,02 г, вартістю 27,80 грн., срібною каблучкою 925 проби, вагою без вставки каміння 1,98 г, вартістю 27,25 грн., срібною каблучкою 925 проби, вагою 2,07, вартістю 28,50 грн., срібною каблучкою 925 проби, вагою 1,23 г, вартістю 16,90 грн., срібною каблучкою 925 проби, вагою без каміння 3,76 г, вартістю 51,70 грн., срібною каблучкою 925 проби, вагою 2,02 г, вартістю 27,79 грн., каблучкою, виготовленою з не коштовного металу вагою 3,66 г, вартістю 30,00 грн., чим заподіяв йому матеріальну шкоду на загальну суму 30103,89 грн., та розпорядився ним на свій розсуд.

В апеляційній скарзі прокурор посилається на незаконність вироку щодо ОСОБА_8 у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченого внаслідок м`якості. В обґрунтування доводів указує, що суд першої інстанції безпідставно перекваліфікував дії обвинуваченого ОСОБА_8 з ч.4 ст.187, п.6 ч.2 ст.115 КК України на ч.1 ст.115, ч.3 ст.185 КК України, дійшовши до висновку, що він спочатку під час конфлікту вчинив вбивство ОСОБА_10 , а потім з його будинку вчинив крадіжку майна потерпілого. Вважає, що такий висновок суду не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження та дослідженим доказам, з яких убачається, що ОСОБА_8 вчинив напад на потерпілого ОСОБА_10 з метою заволодіння його майном, під час якого умисно вбив ОСОБА_10 із корисливих мотивів. Так, суд не дав належної оцінки наступним доказам, зокрема, показанням самого обвинуваченого ОСОБА_8 про те, що він убив ОСОБА_10 , нанісши йому декілька удари молотком по голові, та заволодів його майном грошима та цінними речами, які забрав з будинку потерпілого. Ці ж обставини підтвердив свідок ОСОБА_11 , якого покликав обвинувачений до будинку потерпілого, де вони шукали гроші за цінні речі. Потерпілий ОСОБА_12 , свідок ОСОБА_13 показали, що ОСОБА_10 давав мешканцям села гроші в борг під заставу цінностей та документів. Також поза увагою суду залишено той факт, що обвинувачений ОСОБА_8 заборгував потерпілому грошові кошти, свідками в судовому засіданні не підтверджено наявність конфлікту між потерпілим та обвинуваченим, що спростовує висновки суду про вчинення ОСОБА_8 умисного вбивства ОСОБА_10 не з корисливих мотивів. Просить скасувати вирок суду першої інстанції та ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_8 винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.4 ст.187, п.6 ч.2 ст.115 КК України та призначити покарання за ч.4 ст.187 КК України у виді позбавлення волі на строк 9 років, за п.6 ч.2 ст.115 КК України у виді позбавлення волі на строк 12 років. На підставі ст.70 КК України за сукупністю злочинів визначити остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 13 років з конфіскацією майна.

Заслухавши суддю-доповідача щодо суті поданої апеляційної скарги, думку прокурора, який підтримав апеляційні вимоги прокурора, просив ухвалити новий вирок щодо ОСОБА_8 , доводи обвинуваченого та його захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, просили вирок залишити без зміни, у дебатах сторони залишилися на своїх попередніх позиціях, перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до наступного.

Статтею 94 КПК України передбачено, що слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Відповідно до положень ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджено доказами, дослідженими під час судового розгляду та оцінених судом відповідно до ст. 94 КПК України.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні та достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Згідно зі ст.374 КПК України та сформованої судової, - мотивувальна частина обвинувального вироку має містити насамперед формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, з обов`язковим зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків злочину, форми вини і його мотивів. У цій частині вироку наводяться обставини, які визначають ступінь тяжкості вчиненого злочину, та докази, на яких ґрунтується висновок суду щодо кожного підсудного, з зазначенням мотивів, з яких суд відкидає інші докази; обставини, що пом`якшують або обтяжують покарання; мотиви зміни обвинувачення; у разі визнання частини обвинувачення необґрунтованою підстави для цього. Суду належить дати аналіз усіх зібраних у справі доказів, тобто, всіх фактичних даних, які містяться в показаннях свідків, потерпілих, підсудних, у висновку експерта та інших джерелах доказів, які стверджують чи спростовують обвинувачення. При постановленні вироку суд колегіально чи суддя одноособово, в умовах, що виключають будь-яке втручання у вирішенні конкретних справ, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, повинен дати остаточну оцінку доказам з точки зору їх стосовності, допустимості, достовірності і достатності для вирішення питань, зазначених у ст. 374 КПК України.

Висновки суду щодо оцінки доказів належить викласти у вироку в точних і категоричних судженнях, які виключали б сумніви з приводу достовірності того чи іншого доказу. Прийняття одних і відхилення інших доказів судом повинно бути мотивовано.

Зазначених вимог закону судом першої інстанції дотримано не було.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, органом досудового розслідування ОСОБА_8 пред`явлено обвинувачення у вчиненні злочинів, передбачених ч.4 ст.187, п.6 ч.2 ст.115, КК України, а саме у розбійному нападі на потерпілого ОСОБА_10 з метою заволодіння його майном та в умисному вбивстві ОСОБА_10 з корисливих мотивів.

Питання про спрямованість умислу на вбивство необхідно вирішувати, виходячи із сукупності всіх обставин вчинення діяння, зокрема, враховувати спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передувала події, їхні стосунки, і ці обставини залишилися поза увагою суду та не отримали належної оцінки у вироку.

Дійшовши висновку про зміну обвинувачення та перекваліфікацію дій ОСОБА_8 з ч.4 ст.187, п.6 ч.2 ст.115 КК України на ч.1 ст.115, ч.3 ст.185 КК України, суд першої інстанції мотивував його тим, що ОСОБА_8 вчинив вбивство ОСОБА_10 в ході раптово виниклого конфлікту, який виник через те, що потерпілий нецензурно виражався на адресу сестри обвинуваченого. Після чого, ОСОБА_8 зайшов до будинку ОСОБА_10 , де побачив цінні речі, і в нього раптово виник умисел на їх викрадення. При цьому суд послався на показання обвинуваченого ОСОБА_8 , які взяв їх за основу його версії події злочину.

Зазначаючи у вироку, що пред`явлене органом досудового розслідування не знайшло свого підтвердження, суд першої інстанції не навів переконливих мотиві зміни обвинувачення у суді, а лише обмежився посиланням на те, що з показаній обвинуваченого ОСОБА_8 , потерпілого та свідків установлено, що в діях ОСОБА_8 не вбачається ознак умисного вбивства з корисливих мотивів та нападу з метою заволодіння чужим майном, які ретельно не проаналізував, тобто не виклав конкретні фактичні дані, які містяться у показаннях цих осіб, що стосуються доказуваної обставини, на підтвердження чи спростування обвинувачення.

При цьому суд у вироку не зазначив, які саме докази він визнав допустимими та достатніми на підтвердження висновку суду.

Як убачається зі змісту вироку та матеріалів провадження, судом не дотримано вимог кримінального процесуального закону щодо аналізу та оцінки доказів у провадженні.

Суд у вироку має зазначити джерело доказу, фактичні дані, що стосуються доказуваної обставини, а також зазначити, які обставини даними доказами спростовуються або підтверджуються.

Тобто, суд на обґрунтування свого висновку про зміну обвинувачення та перекваліфікацію дій ОСОБА_8 з ч.4 ст.187, п.6 ч.2 ст.115 КК України на ч.1 ст.115, ч.3 ст.185 КК України, не проаналізував зібрані у провадженні докази і фактично не дав їм належної оцінки в їх сукупності, допустив істотні суперечності та припущення у своїх висновках щодо доведеності чи недоведеності обставин вчинених злочинів, достовірності чи недостовірності тих чи інших доказів, не навів у вироку переконливих мотивів, з яких він відкидає докази обвинувачення, а також мотиви зміни обвинувачення, про що правильно зазначеного в апеляційній скарзі прокурора.

Так, під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_8 показав, що він зайшов додому до ОСОБА_10 , щоб віддати борг своєї сестри, а знайомий ОСОБА_11 залишився чекати його біля двору. В ході розмови ОСОБА_10 почав виражатися нецензурною лайкою на адресу його сестри, через що між ними виникла бійка, в ході якої він взяв молоток та наніс їм декілька ударів по голові ОСОБА_10 , внаслідок чого той впав і втратив свідомість. Після чого, він зайшов до будинку, щоб забрати паспорти свій та сестри, які віддали в якості застави, але побачивши цінні речі, викрав їх, частину віддав ОСОБА_11 , щоб той мовчав. Про вчинене розповів своїй сестрі ОСОБА_9 ..

Надаючи перевагу показанням обвинуваченого ОСОБА_8 , суд у вироку не дав їм належної оцінки і навів переконливих мотивів, з яких він визнав ці його показання достовірними чи недостовірними, та взагалі не вказав, якими доказами вони підтверджуються чи спростовуються, і не звернув уваги на те, що вони суперечать зібраним та дослідженим у проваджені доказам, зокрема, даним, що містяться у висновку судово-медичної експертизи про те, що потерпілий ОСОБА_10 від ударів молотком по голові втратив свідомість та не міг рухатись і чинити опір, на що вказує відсутність будь-яких слідів характерних для боротьби та самооборони, якими не підтверджуються показання ОСОБА_8 про те, що між ним та потерпілим відбулася бійка, і про це він показав лише під час судового розгляду, тобто повідомив суду про інші обставини події злочину, ніж ті, про які він показав на досудовому розслідуванні, та фактично змінив свою позицію захисту, що залишилося поза увагою суду.

Однак, приймаючи рішення про перекваліфікацію дій обвинуваченого, суд першої інстанції не дав належної оцінки діяв обвинуваченого ОСОБА_8 , який наніс декілька ударів молотком по голові потерпілому, не з`ясував належним чином зміст і спрямованість умислу ОСОБА_8 , не врахував, що судово-медичним дослідженням трупа ОСОБА_10 не виявлено будь-яких слідів характерних для боротьби та самооборони.

Свідок ОСОБА_11 показав, що ОСОБА_8 вийшов з будинку потерпілого ОСОБА_10 та покликав його (свідка) до будинку, де повідомив, що вбив ОСОБА_10 і треба шукати золото та гроші. Самого потерпілого він не бачив. В будинку вони знайшли гроші та дві шкатулки з цінними речами, частину яких йому дав ОСОБА_8 ..

Показаннями свідка ОСОБА_11 не підтверджено той факт, що між обвинуваченим ОСОБА_8 і потерпілим ОСОБА_10 відбулася бійка, тоді як він був біля двору ОСОБА_10 , де чекав ОСОБА_8 , і про це судом не зазначено у вироку.

Потерпілий ОСОБА_12 та свідок ОСОБА_13 показали, що ОСОБА_10 давав мешканцям села гроші в борг під заставу цінностей та документів.

Свідок ОСОБА_13 біля входу в господарську будівлю виявила на підлозі потерпілого ОСОБА_10 , який був без свідомості, та викликала поліцію.

Свідок ОСОБА_14 показав, що ОСОБА_9 цікавилась, де можна продати золоті каблучки, які їй ніби то дав її брат ОСОБА_8 ..

При цьому суд взагалі не звернув увагу на те, що наведені вище докази не підтверджують показання обвинуваченого ОСОБА_8 щодо обставин вчинених ним злочинів.

Отже, при наявності суперечливих доказів щодо обставин вчинених злочинів, висновки суду щодо оцінки доказів та встановлених обставин кримінального провадження, містять істотні суперечності, які суд не усунув під час розгляду справи та не дав однозначної оцінки доказам в їх сукупності для підтвердження чи спростування обвинувачення, чим допустив неповноту судового розгляду.
Тобто, висновки суду щодо оцінки доказів не містять точних і категоричних суджень, які ставлять під сумнів висновки суду з приводу достовірності чи недостовірності, допустимості чи недопустимості, достатності чи недостатності тих чи інших доказів, про що правильно зазначено в апеляційній скарзі прокурора.

Також у вироку не наведено переконливих та конкретних обґрунтувань і мотивів, з яких суд відкинув зазначені вище докази сторони обвинувачення.

З огляду на викладене вище, висновок суду про зміну обвинувачення та перекваліфікацію дій ОСОБА_8 з ч.4 ст.187, п.6 ч.2 ст.115 КК України на ч.1 ст.115, ч.3 ст.185 КК України, є передчасним та не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, оскільки такий висновок ґрунтується на припущеннях та зроблений без належної перевірки всіх обставин кримінального провадження і оцінки всієї сукупності доказів щодо їх належності, допустимості, достовірності і достатності, отриманих як під час досудового розслідування, так і судового розгляду, які мають істотне значення для правильного вирішення справи, що потягло за собою неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Зазначені порушення вимог кримінального процесуального закону є істотними, які ставлять під сумнів законність та обґрунтованість вироку щодо ОСОБА_8 ..

Згідно із ст. 409 КПК України, підставою для скасування судового рішення при розгляді справи у суді апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Відповідно до ч.1 ст.412 КПК України істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог КПК України, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення.

Враховуючи те, шо допущені судом першої інстанції під час судового розгляду порушення вимог ст.370, ч.3 ст.374 КПК України є істотними, які перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, що є безумовною підставою для скасування вироку щодо ОСОБА_8 та призначення нового розгляду в суді першої інстанції згідно зі ст.ст. 410, 411, 412, 413, 415 КПК України, які виключають можливість ухвалення нового вироку апеляційним судом, як про це ставить питання прокурор в апеляційній скарзі.

При новому розгляді суду першої інстанції необхідно усунути зазначені порушення закону, дослідити обставини, зазначені в цій ухвалі, дати належну оцінку доказам з урахуванням позиції сторін обвинувачення та захисту з точки зору їх стосовності, допустимості, достовірності та достатності, із зазначенням мотивів, з яких суд приймає до уваги одні докази та відкидає інші, і в залежності від установлених обставин, ухвалити законне, обґрунтоване та належним чином умотивоване рішення, виклавши в ньому те обвинувачення, яке в повній мірі відображає форму вини, мотив, спосіб вчинення та наслідки злочинів, з призначенням покарання у відповідності до вимог ст.ст. 50, 65 КК України з урахуванням тяжкості злочинів та даних про особу винного.

Враховуючи, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, за яке законом передбачено безальтернативне покарання у виді позбавлення волі від 10 до 15 років або довічне позбавлення волі, його негативну репутацію, за місцем проживання характеризується негативно, не має міцних соціальних зв`язків, що зумовлює ризики продовження ним злочинної діяльності та ухилення від суду в разі застосування запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, колегія суддів вважає за доцільне продовжити строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою на 60 днів, оскільки жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, та забезпечити належне виконання ОСОБА_8 процесуальних обов`язків, і ці ризики на момент розгляду кримінального провадження в суді не зменшилися.

На думку колегії суддів, у даному кримінальному провадженні наявні реальні ознаки суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи обвинуваченого, і не є надмірним та таким, що принижує його у розумінні Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Виходячи з викладеного, апеляційна скарги прокурора має бути задоволена частково.

Керуючись ст. ст. 404, 407, 409, 410, 411, 412, 413, 415, 419 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити частково.

Вирок Генічеського районного суду Херсонської області від 23 березня 2018 року щодо ОСОБА_8 скасувати та призначити новий судовий розгляд у тому ж суді першої інстанції в іншому складі суддів.

Запобіжний захід ОСОБА_8 у вигляді тримання під вартою залишити без зміни, продовживши строк його дії на 60 днів, тобто з 10.07.2018 року по 07.09.2018 року.

Ухвала набирає чинності з моменту оголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий: (підпис) ОСОБА_2
Судді: (підпис) ОСОБА_4 (підпис) ОСОБА_3

Згідно з оригіналом
Копія ухвали оформлена 11 липня 2018 року
Ухвала набрала законної сили 10 липня 2018 року

Суддя Апеляційного суду
Херсонської області ОСОБА_2