ОЧАКІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 483/1734/17
Провадження 1-кп/483/179/2017
ВИРОК
Іменем України
30 жовтня 2017 року м. Очаків
Очаківський міськрайонний суд Миколаївської області у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000105 за обвинуваченням
ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Очакові Миколаївської області, є громадянином України, має середню освіту, не одружений, не судимий, не працює, проходив військову службу за контрактом на посаді командира гармати 2-го розрахунку 1-го взводу 1-ої артилерійської батареї артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_1 у військовому званні молодший сержант, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України,
В С Т А Н О В И В :
Обвинувачений ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем, що проходив військову службу за контрактом, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, не з`явився вчасно на службу без поважних причин за наступних обставин.
30 серпня 2016 року ОСОБА_5 уклав контракт про проходження військової служби у Збройних Силах України.
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ) від 20 грудня 2016 року № 281 молодший сержант ОСОБА_5 зарахований до списків особового складу частини, поставлений на всі види забезпечення та призначений на посаду командира гармати 2-го розрахунку 1-го взводу 1-ої артилерійської батареї артилерійського дивізіону військової частини.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оборону України», особливий період - це період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його де виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
З моменту видання Виконувачем обов`язків Президента України Указу «Про часткову мобілізацію» №303/2014 від 17 березня 2014 року на території України почав діяти особливий період, який триває до теперішнього часу, про що ОСОБА_5 було відомо.
22 листопада 2016 року, о 08 год. 00 хв., ОСОБА_5 , з метою тимчасово ухилитися від виконання обов`язків військової служби, не з`явився вчасно на службу без поважних причин у місце дислокації артилерійського дивізіону військової частини, який дислокується на території санаторію « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ( АДРЕСА_3 ) та перебував за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 , де проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби.
29 листопада 2016 року, о 08 год. 00 хв. ОСОБА_5 добровільно з`явився у місце дислокації артилерійського дивізіону військової частини та того ж дня приступив до виконання службових обов`язків.
Крім того, 11 січня 2017 року, о 08 год. 00 хв., ОСОБА_5 , з метою тимчасово ухилитися від виконання обов`язків військової служби, не з`явився вчасно на службу без поважних причин у місце дислокації артилерійського дивізіону військової частини, який дислокується на території санаторію « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ( АДРЕСА_3 ) та перебував за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 , де проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби.
06 лютого 2017 року, о 08 год. 00 хв. ОСОБА_5 добровільно з`явився у місце дислокації артилерійського дивізіону військової частини та того ж дня приступив до виконання службових обов`язків.
Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 09 лютого 2017 року № 30 молодшого сержанта ОСОБА_5 знято з усіх видів забезпечення та звільнено з військової служби у запас за статтею 26 пункту 8 підпункту 1 «е» Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», через службову невідповідність.
Дії ОСОБА_5 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 4 ст. 407 КК України, як нез`явлення вчасно на службу без поважних причин військовослужбовцем (крім строкової служби), вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.
05 жовтня 2017 року, до підготовчого судового засідання, між ОСОБА_5 та прокурором військової прокуратури Миколаївського гарнізону Південного регіону України ОСОБА_3 , укладена угода про визнання винуватості, відповідно до якої обвинувачений повністю визнав свою винуватість у зазначеному діянні, сторони дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 4 ст. 407 КК України, усіх істотних для даного кримінального провадження обставин, а також щодо міри покарання, яку повинен понести ОСОБА_5 , а саме: призначення покарання у виді позбавлення волі строком на три роки, із звільненням на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання з іспитовим строком.
В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені ст. 473 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені ст. 476 КПК України.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 пояснив, що він повністю визнає свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину, щиро кається у скоєному, погоджується з підписаною угодою, розуміє наслідки укладення угоди, яка була добровільною, без будь-якого примусу, та просить затвердити укладену угоду.
Прокурор та захисник також просили затвердити угоду.
Розглядаючи питання про затвердження угоди, суд виходить з наступного.
ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, який згідно ст. 12 КК України є тяжким злочином.
При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений розуміє права, передбачені ч. 5 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України, розуміє характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винним, вид покарання та інші заходи, що будуть застосовані у разі затвердження угоди судом, обвинуваченому роз`яснено наслідки невиконання угоди, передбачені ст. 476 КПК України.
Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Відповідно до ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.
Судом встановлено, що умови даної угоди не суперечать вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України, відповідають інтересам суспільства та не порушують прав, свобод, чи інтересів сторін або інших осіб, не є очевидною можливість невиконання обвинуваченим взятих на себе зобов`язань за угодою, фактичні підстави для визнання винуватості наявні та правова кваліфікація злочину визначена правильно за ч. 4 ст. 407 КК України.
При призначенні обвинуваченому покарання судом встановлено наявність такої обставини, що пом`якшує покарання, як щире каяття у вчиненому.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості та постановлення обвинувального вироку з призначенням ОСОБА_5 міри покарання за ч. 4 ст. 407 КК України, визначеної сторонами в угоді, у виді позбавлення волі строком на три роки, із звільненням на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання з іспитовим строком на один рік, з покладенням обов`язків, передбачених п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України.
Разом з тим, обвинуваченим ОСОБА_5 у судовому засіданні заявлено клопотання про звільнення його від покарання на підставі ст.2 Закону України "Про амністію у 2016 році".
Відповідно до положень ч. 2 ст. 86 КК України, ч.2 ст. 3 Закону України "Про застосування амністії в Україні" - установивши на стадії судового розгляду кримінальної справи наявність акта амністії, що усуває застосування покарання за вчинене діяння, суд, за доведеності вини особи, постановляє обвинувальний вирок із звільненням засудженого від відбування покарання.
У силу ст. 2 Закону України "Про амністію у 2016 році", звільняються від відбування покарання особи, визнані винними у вчиненні злочину, що не є особливо тяжким злочином проти життя та здоров`я особи та не є діянням, передбаченим частинами другою, третьою і четвертою статті 408, статтею 410, частинами другою, третьою і четвертою статті 411 Кримінального кодексу України, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України, брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, отримали статус учасника бойових дій (крім осіб, зазначених у частині четвертій статті 86 Кримінального кодексу України, статті 4 Закону України "Про застосування амністії в Україні" та статті 9 цього Закону).
ОСОБА_5 є учасником бойових дій, що підтверджується копією посвідчення серії НОМЕР_2 , виданого 22 лютого 2016 року.
Злочин, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 не віднесений до категорії умисних злочинів, які є особливо тяжкими відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України та злочинами проти життя, здоров`я особи, тобто згідно ст.2 Закону України "Про амністію у 2016 році" на нього поширюється дія вказаного Закону.
Оскільки обмежень щодо застосування амністії до ОСОБА_5 судом не встановлено, суд вважає за можливе застосувати до нього амністію та звільнити від відбування призначеного покарання.
Цивільний позов у провадженні не заявлено, судові витрати відсутні.

Застосований до ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, до набрання вироком законної сили, слід залишити без змін, але не пізніше ніж до 02 грудня 2017 року.
На підставі викладеного, керуючись ч. 2 ст. 86 КК України, ч.2 ст. 3 Закону України "Про застосування амністії в Україні", ст.2 Закону України "Про амністію у 2016 році, "ст. 314, 373, 374, 475 КПК України, , суд, -
З А С У Д И В:
Угоду про визнання винуватості від 05 жовтня 2017 року, укладену між ОСОБА_5 та прокурором військової прокуратури Миколаївського гарнізону Південного регіону України ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0000105 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України затвердити.
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, та призначити йому узгоджене сторонами покарання у виді позбавлення волі строком на три роки.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання звільнити з випробуванням строком на один рік.
На підставі п.п.1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_5 на період іспитового строку обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
На підставі ч. 2 ст.86 КК України, ч.2 ст.3 Закону України "Про застосування амністії в Україні", ст.2 Закону України "Про амністію у 2016 році" - звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання.
Застосований до ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, до набрання вироком законної сили, але не пізніше ніж до 02 грудня 2017 року, - залишити без змін.
На вирок може бути подано апеляцію до апеляційного суду Миколаївської області через Очаківський міськрайонний суд Миколаївської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Головуючий: