Справа № 450/705/16-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/783/665/17 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2017 року 21 вересня 2017 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Пустомитівського районного суду Львівської області від 05.05.2017 року відносно
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м.Львова, зареєстрованого та жителя АДРЕСА_1 , з вищою освітою, приватного підприємця, одруженого, який має на утриманні малолітню дитину, військовозобов`язаного, не військовослужбовця, безпартійного, засудженого вироком Пустомитівського районного суду Львівської області від 04.07.2016 року за ст.ст. 286 ч.2, 69 КК України до покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі без позбавлення права керувати транспортними засобами,

якою скасовано його звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлено для відбування покарання призначеного вироком Пустомитівського районного суду Львівської області від 04.07.2016 року,

за участю :

прокурора - ОСОБА_7 ,

представника Пустомитівського РВ з питань пробації - ОСОБА_8 ,

встановила:
Засуджений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу на ухвалу Пустомитівського районного суду Львівської області від 05.05.2017 року, про скасування даної ухвали та постановлення нової ухвали, якою в задоволені подання відмовити.

Апелянт вважає ухвалу суду першої інстанції необґрунтованою.

Покликається, що він не вчиняв жодних умисних дій щодо унеможливлення вручення йому припису персоналом уповноваженого органу з питань пробації. В матеріалах подання відсутні докази отримання ним викликів до Пустомитівського РВ з питань пробації. Самостійно ж він не здійснював жодних дій по прибуттю в зазначений орган чи до суду через хворобу про що повідомляв суд через свого адвоката.

Апелянт наголошує, що хвороба є поважною причиною невиїзду до місця відбуття покарання. Тобто ухилень зі сторони ОСОБА_6 в отриманні припису не було, а тому відсутні підстави для задоволення подання.

Судом першої інстанції встановлено, що вироком Пустомитівського районного суду Львівської області від 04.07.2016 року ОСОБА_6 засуджено за ст.286 ч.2 КК України, із застосуванням ст.69 КК України, та призначено йому покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі без позбавлення права керувати транспортними засобами. Ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 09.12.2016 року вирок Пустомитівського районного суду Львівської області від 04.07.2016 року відносно ОСОБА_6 залишено без змін.

Пустомитівський РВ з питань пробації у Львівській області звернувся до суду з поданням про затримання та направлення засудженого ОСОБА_6 до місця відбування покарання у порядку, встановленому для засуджених до позбавлення волі. В обґрунтування подання покликається на те, що засуджений ОСОБА_6 не з`явився за викликами на 11.01.2017 року та 23.01.2017 року до уповноваженого органу з питань пробації та не надав при цьому підтверджуючих документів щодо поважності причин неявки. З пояснень дружини засудженого, вбачається, що її чоловік поїхав у м. Дрогобич до родичів, адреси місця проживання яких їй невідоме. Місцезнаходження засудженого не встановлено.

21 вересня 2017 року в Апеляційний суд Львівської області надійшло клопотання засудженого ОСОБА_6 про розгляд поданої ним апеляційної скарги за його відсутності та за відсутності захисника адвоката ОСОБА_9 .

Заслухавши доповідача, думку представника Пустомитівського РВ, який просив залишити в силі ухвалу суду першої інстанції, а апеляційну скаргу - без задоволення, вивчивши матеріали подання та кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення.

Вироком Пустомитівського районного суду Львівської області від 04.07.2016 року ОСОБА_6 засуджено за ч.2 ст.286 КК України, та із застосуванням ст.69 КК України призначено покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі без позбавлення права керувати транспортними засобами.

Відповідно до п.8 ст.537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений ч.2 ст.539 КПК України, має право направити звільненого від покарання з випробуванням для відбуття покарання, призначеного вироком.

Відповідно до ст. 166 КВК України, у разі ухилення засудженого, звільненого від відбування покарання з випробуванням, від виконання обов`язків, які покладені на нього судом, або порушення громадського порядку, за яке його було притягнуто до адміністративної відповідальності, кримінально-виконавча інспекція застосовує до нього застереження у виді письмового попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання ; якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчинює правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, кримінально-виконавча інспекція вносить до суду подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання.

В матеріалах подання про направлення відбування покарання гр. ОСОБА_6 № 1-В/450/21/17, справа №450/705/16-к знаходяться виклики до кримінально-виконавчої інспекції датовані 03.01.2017 року, та 12.01.2017 року (а.под. 6) з викликом ОСОБА_6 до КВІ на 11.01.2017 року, 23.01.2017 року. Дані листи були скеровані рекомендованою поштою але без зворотнього повідомлення на домашню адресу ОСОБА_6 в АДРЕСА_1 , а тому в матеріалах подання відсутні дані про вручення ОСОБА_6 даних викликів.

У зв`язку з неприбуття ОСОБА_6 до КВІ та не реагування на виклики старшим інспектором КВІ Пустомитівського РВ УДПтС України у Львівській області в період лютого-березня 2017 року було зроблено ряд запитів в різні медичні та державні установи щодо ОСОБА_6 будь-яких даних про місце його знаходження отримано не було (а.под. 9-16).

Подання про направлення засудженого до місця відбуття покарання було оформлено 02.03.2017 року та скеровано до Пустомитівського районного суду Львівської області для розгляду по суті. Справа до розгляду в суді першої інстанції була призначена на 16.03.2017 року і ОСОБА_6 була скерована повістка на адресу: АДРЕСА_1 , тобто за місцем проживання і згідно зворотнього повідомлення ОСОБА_6 її отримав вчасно (а. под. 20).

Як вбачається з оскаржуваної ухвали, суд першої інстанції, розглядаючи подання начальника Пустомитівського РВ з питань пробації у Львівській області майора в/с ОСОБА_10 про направлення до місця відбування покарання засудженого ОСОБА_6 врахував при прийнятті рішення по даній справі наступні обґрунтування, яким надав належну правову оцінку, а саме те, що:

- ОСОБА_6 14.12.2016 року під підпис було вручено копію ухвали Апеляційного суду Львівської області про те, що вирок Пустомитівського районного суду Львівської області від 04.07.2016 року залишений без змін, тобто ОСОБА_6 повинен відбути призначене йому покарання у виді 1 року обмеження волі;

- в судовому засіданні суду першої інстанції, яке відбулося 31.03.2017 року, засудженого ОСОБА_6 суддею було проінформовано, що він зобов`язаний прибути в Пустомитівський РВ з питань пробації у Львівській області для отримання припису про виїзд до місця відбування покарання, однак таке попередження засудженим було проігноровано і вподальшому ОСОБА_6 не прибув в судове засідання призначене на 21.04.2017 року, про що під підпис був повідомлений, нібито через хворобу (однак жодного документу на підтвердження даного факту суду першої інстанції надано не було);

Оцінюючи апеляційні вимоги про те, що ОСОБА_6 не з`являвся на реєстрацію до інспектора, оскільки не отримував повідомлення і йому під підпис не було вручено припис про виїзд до місця відбування покарання то таке твердження знайшло своє підтвердження, оскільки в матеріалах подання та кримінального провадження відсутній його підпис про отримання припису. Однак такі твердження апелянта колегія суддів оцінює критично, оскільки, як було встановлено в суді апеляційної інстанції, ОСОБА_6 було відомо, що вирок суду першої інстанції від 04.07.2016 року щодо нього вступив в законну силу 14.12.2016 року. ОСОБА_6 12.01.2017 року рекомендованим листом було скеровано виклик до КВІ, однак на даний лист ОСОБА_6 не відреагував і до інспектора не прибув. По стану здоров`я в медичні заклади по допомогу не звертався. Також ОСОБА_6 було проігноровано попередження судді першої інстанції, при розгляді подання 31.03.2017 року зроблене в судовому засіданні, про те, що засудженому ОСОБА_6 необхідно прибути до уповноваженого з питань пробації для отримання припису. Дане попередження судді першої інстанції засудженим виконане не було. Жодних підтверджуючих документів про те, що ОСОБА_6 не отримував виклик в КВІ чи несвоєчасно його отримав, або не прибував в той період до інспектора через хворобу в Установу з питань пробації надано не було, як цього не було підтверджено і в апеляційній скарзі. Також суду першої інстанції не було надано підтвердження про перебування ОСОБА_6 на лікарняному 21.04.2017 року, на підставі його заяви (а.под. 44). Водночас на судову повістку засуджений ОСОБА_6 відреагував миттєво звернувшись по правову допомогу до адвоката ОСОБА_9 заключивши з ним договір 16.03.2017 року, а судове засідання було призначене на 17.03.2017 року.

На думку колегії суддів ОСОБА_6 від 31.03.2017 року до 05.05.2017 року мав можливість прибути до уповноваженого з питань пробації для отримання припису однак цього не зробив з невідомих суду першої інстанції причин. На думку колегії суддів, суд першої інстанції підставно задоволив подання інспектора КВІ Миколаївського району, який обґрунтовано виніс засудженому ОСОБА_6 застереження у вигляді попередження, оскільки засуджений не виконував покладені на нього судом обов`язки, а саме не з`являвся на реєстрації в КВІ Миколаївського району Львівської області.

Вказані в апеляційній скарзі аргументи є необґрунтованими та спростовуються наявними в матеріалах провадження доказами, що свідчить про небажання ОСОБА_6 ставати на шлях виправлення та відбути призначене йому покарання.

Враховуючи вищенаведене колегія суддів вважає, що наведені в апеляційній скарзі доводи не ставлять під сумнів законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, а тому вона не підлягає до задоволення.

Керуючись ст. ст. 405, 418 КПК України, колегія суддів,

постановила:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 - залишити без задоволення.

Ухвалу Пустомитівського районного суду Львівської області від 05.05.2017 року відносно ОСОБА_6 - залишити без змін.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий суддя:
Судді: