У Х В А Л А
Справа № 184/1938/17
Номер провадження 1-в/184/227/17

29 листопада 2017 рокум. Покров

Орджонікідзевський міський суд Дніпропетровської області у складі :
головуючого судді ОСОБА_1
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2
розглянувши в режимі дистанційного судового провадження у відкритому судовому засіданні клопотання засудженої ОСОБА_3 щодо застосування ст.80 КК України, -
за участю: прокурора ОСОБА_4 , засудженої - ОСОБА_3 , -

В С Т А Н О В И В:
21.11.2017 року до Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області надійшло клопотання ОСОБА_3 щодо застосування ст..80 КК України за вироком Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 28.04.2000 року, згідно якого ОСОБА_3 засуджена до п`яти років позбавлення волі.
Клопотання засуджена мотивує тим, що з дня винесення вироку по день її затримання вона від правоохоронних органів не переховувалась, офіційно працювала та при досягненні 45-річного віку вносила відповідні відомості до паспорта громадянина України, а тому на підставі ст. 80 КК України має бути звільнена від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку.

В судовому засіданні засуджена ОСОБА_3 клопотання підтримала та просила його задовольнити. В судовому засіданні повідомила , що їй було відомо про наявність запобіжного заходу у виді підписки про не виїзд та судових рішень відносно неї. Крім того повідомила, що після набрання вироком Орджонікідзевського міського суду від 28.04.2000 року змінила місце проживання з м.Орджонікідзе на м.Дніпропетровськ, не повідомивши правоохоронні органи.

Прокурор заперечував проти задоволення клопотання засудженої, посилаючись на те ,що засуджена ухилялася від виконання вироку в зв`язку чим була оголошена у розшук та затримана працівниками поліції лише 11.03.2016 році а тому відповідно до ч.3 ст.80 КК України сроки виконання вироку зупинялись.

Суд, вислухавши думку учасників процесу, вивчивши матеріали справи та клопотання засудженої, приходить до наступних висновків.
У відповідності до вимог ст.152 КВК України однією з підстав звільнення від відбування покарання є закінчення строків давності виконання обвинувального вироку.
Давність виконання обвинувального вироку це перебіг визначеного законом часу з моменту набрання обвинувальним вироком законної сили і приведенням його до виконання, протягом якого покарання не було застосовано до засудженого і вирок залишився не виконаним.
З матеріалів кримінальної справи вбачається, що засуджена ОСОБА_3 знаходилась на підписці про невиїзд (т. 1, а.с. 108-109), і вироком Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 28.04.2000 року, ОСОБА_3 визнано винною в скоєні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 229-1 КК України (1961 року) і призначено їй покарання у вигляді 5 років позбавлення волі з конфіскацією 1/2 частини особисто їй належного майна з відбуванням покарання в установі по відбуванню покарань загального режиму. Міру запобіжного заходу до вступу вироку в законну силу залишено ОСОБА_3 - підписку про невиїзд з постійного місця проживання (т. 2 а.с. 49-58).
Ухвалою Судової колегії з кримінальних справ Дніпропетровського обласного суду від 20.07.2000 року касаційні скарги засудженої та захисника задоволені частково, ОСОБА_3 за ч.2 ст. 229-1 КК України з застосуванням ст. 44 КК України (1961 року) призначено покарання у вигляді 4 років позбавлення волі з конфіскацією 1/2 частини особисто їй належного майна з відбуванням покарання в установі по відбуванню покарань загального режиму (т.2, а.с. 76-79).
Стаття 80 КК України 2001 року передбачає нормативне регулювання інституту звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку та встановлює імперативні строки, сплив яких є безумовною підставою для звільнення засудженого від відбування призначеного йому покарання.
Згідно ч. 3 ст. 80 КК України перебіг давності зупиняється, якщо засуджений ухиляється від відбування покарання. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення засудженого для відбування покарання або з дня його затримання.
Під ухиленням від слідства та суду, як вказано в Постанові Верховного Суду України № 5-1кс15 від 19.03.2015 року, слід розуміти будь-які умисні дії, вчинені особою з метою уникнути кримінальної відповідальності за вчинений злочин: недотримання умов запобіжного заходу, заміна документів, що посвідчують особу, зміна зовнішності, перехід на нелегальне становище, перебування у тайнику, імітація своєї смерті, тощо.
Так зазначений вирок відносно засудженої ОСОБА_3 було направлено начальнику Орджонікідзевського ГУ УМВС для виконання (т. 2, а.с. 90) однак вказаний вирок у виконання приведено не було внаслідок порушення засудженою запобіжного заходу у виді підписки про невиїзд з постійного місця проживання.
Внаслідок порушення запобіжного заходу ОСОБА_3 постановою від 20.11.2000 року було оголошено у розшук (т.2, а.с. 111-112) та затримано 11.03.2016 року (т. 2, а.с. 130).
Викладене свідчить про те, що засуджена ОСОБА_3 свідомо ухилялась від відбування призначеного їй покарання, оскільки порушила запобіжний захід, зникла з постійного місця проживання та була об`явлена у розшук, а тому перебіг строку звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку був зупинений та відновлений лише з моменту її затримання 11.03.2016 року.
Таким чином враховуюче викладене суд приходить до висновку про відмову у задоволенні клопотання ОСОБА_3 щодо звільнення її від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку.
Керуючись ст.ст. 369-372, 537, 539 КПК України, -

П О С Т А Н О В И В :
У задоволенні клопотання ОСОБА_3 щодо застосування ст.80 КК України - відмовити.
На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Орджонікідзевський міський суд Дніпропетровської області протягом 7 днів з дня її проголошення.

Суддя Орджонікідзевського міського суду ОСОБА_1