печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
10 жовтня 2017 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю особи, яка подала клопотання адвоката ОСОБА_3 , особи, в інтересах якої подано клопотання ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 0001340,-

В С Т А Н О В И В :

28.08.2017 адвокат ОСОБА_3 діючи в інтересах ОСОБА_4 звернулась до слідчого судді в порядку ст. 174 КПК України посилаючись, що на підставі ухвали слідчого судді від 02.08.2017 накладено арешт на грошові кошти вилучені під час обшуку ТОВ «Технологічна Група Маестро» за адресою: м. Київ, пр-кт. В. Лобановського, 50, в тому числі на грошові кошти належні в розмірі 20 200 доларів США належні ОСОБА_4 . Зазначені кошти є особистою власністю ОСОБА_4 , зберігались в сейфі за місцем знаходженням ТОВ «Технологічна Група Маестро» з відмова керівництва підприємства, не є речовими доказами у кримінальному провадженні, оскільки не є об`єктами кримінально протиправних дій, та не є знаряддям вчинення кримінального правопорушення.

За вказаних підстав просить скасувати арешт на майно грошові кошти у сумі 20 200 доларів США, які належать на праві власності ОСОБА_4 та вилучені 27-28.07.2017 під час обшуку в будинку АДРЕСА_1 .

В судовому засіданні володілець майна ОСОБА_4 та її представник адвокат ОСОБА_3 вимоги клопотання підтримали у повному обсязі та просили його задовольнити з підстав, що викладені в ньому.

Прокурор ОСОБА_5 проти вимог клопотання заперечував, зазначивши, що апеляційним судом м. Києва залишено без змін ухвалу слідчого судді від 02.08.2017 про накладення арешту на майно.

Заслухавши думку володільця майна, його представника, прокурора, дослідивши матеріали клопотання, приходжу до наступного висновку.

Судовим розглядом встановлено, що ухвалою слідчого судді задоволено клопотання Генеральної прокуратури України про накладення арешту в рамках кримінального провадження № 0001340 на майно грошові кошти, вилучені під час обшуку приміщення, яке фактично використовується ТОВ «Технологічна група Маресто», розташоване за адресою: м. Київ, пр-т. Лобановського, буд. 50. Зокрема, серед грошових коштів вилучених під час обшуку та на які накладено арешт є грошові кошти у розмірі 20 200 доларів США.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основоположних свобод, який ратифікований Верховною Радою України 17 липня 1997 року, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Громадяни для задоволення своїх потреб можуть користуватися об`єктами права державної та комунальної власності відповідно до закону. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним.

У відповідності до усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22.09.1994, Series А N 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява N 48191/99, пп. 49-62, від 10.05.2007). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23.09.1982 у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21.02.1986 у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A N 98).

Статтею 22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Згідно з п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України, до повноважень слідчого судді належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час проведення досудового розслідування в кримінальному провадженні.

Необхідність накладення арешту на банківські рахунку, за судовим рішенням обумовлювалось тією обставиною, що грошові кошти вилучені під час обшуку відповідають критеріям зазначеним у ст. 98 КПК України, тобто вилучені грошові кошти є речовими доказами у кримінальному провадженні № 0001340. Зазначені обставини підтверджуються постановою слідчого від 31.07.2017 року про визнання грошових коштів вилучених під час обшуку, зокрема 20 200 доларів США речовими доказами.

Відповідно до ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Допустимих та достатніх, в розумінні положень ст.ст. 84, 85, 86 КПК України, доказів, які б могли свідчити, що грошові кошти вилучені під час обшуку приміщення, яке фактично використовується ТОВ «Технологічна група Маресто», розташоване за адресою: м. Київ, пр-т. Лобановського, буд. 50, зокрема 20 200 доларів США належать на праві приватної власності ОСОБА_4 , заявницею та її представником не надано. Суд не бере до уваги доводи, що зазначені грошові кошти належать ОСОБА_4 та передбачались для сплати за навчання її сина в Канаді, оскільки джерела походження таких коштів, враховуючи середньомісячний її дохід зазначений в довідці про розмір заробітної плати, не надано. Так само, як не доведено обставин необхідності сплати за навчання сина у Канаді.

Підстав стверджувати, що грошові кошти в сумі 20 200 доларів США не відповідають вимогам 98 КПК України не вбачається, оскільки як зазначено вище, наявна постанова слідчого про визнання їх речовими доказами у кримінальному провадженні.

Відтак клопотання не підлягає до задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 9, 170-175, 305 КПК України, слідчий суддя,-
У Х В А Л И В :
В задоволенні клопотання ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 0001340 відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали буде складений і оголошений учасникам судового провадження 13.10.2017 о 11-50 год.

Слідчий суддя ОСОБА_1