Справа № 342/166/18
Провадження № 11-сс/779/95/2018
Категорія ст. 181 КПК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 березня 2018 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

суддів ОСОБА_3 ,

ОСОБА_4 , ОСОБА_5

з участю секретаря ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , що діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , на ухвалу слідчого судді Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 28.02.2018 року, якою задоволено клопотання слідчого СВ Городенківського ВП Коломийського ВП ГУ НП в Івано-Франківській області ОСОБА_9 , у кримінальному провадженні №0000256 від 02.11.2017 року про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_8 , -

за участю: прокурора ОСОБА_10

підозрюваного ОСОБА_8

захисника ОСОБА_7

ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 , що діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , просить ухвалу суду скасувати, як необґрунтовану, обрати відносно підозрюваного запобіжний захід у виді домашнього арешту цілодобово. В обґрунтування своїх доводів посилається на те, що підозрюваний не має на меті ухилятися від кримінальної відповідальності, оскільки не визнає своєї вини, що свідчить про відсутність підстав, що останній буде продовжувати злочинну діяльність, так як злочину він не вчиняв, хоча раніше і був судимий. Вважає, що слідчий суддя не дотримався принципу невинуватості особи, що передбачено як ст. 62 Конституції України, та ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Вважає, що до підозрюваного можливо було застосувати інший запобіжний захід, а саме у виді домашнього арешту, оскільки він має постійне місце проживання та реєстрації, має на утриманні малолітніх дітей, їздить в м. Івано-Франківськ на роботу та працює по найму у людей. Апелянт посилається на те, що підзжахисному не було відомо, що його підозрюють у такому тяжкому злочині як грабіж. Вказує, що підозрюваний є ревнивим чоловіком, чого не заперечувала потерпіла, і внаслідок того, що остання не показала хто до неї телефонував, і виникла сварка, в ході якої він взяв телефон, який був розряджений з метою зарядити та подивитись хто телефонував їй, наміру на викрадення він не мав. Підозрюваний ОСОБА_8 вважав, що його викликають в поліції, у зв`язку із сваркою з потерпілою. Апелянт вважає, що підозра ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України не доведена, ані прокурором, ані судом, що свідчить про незаконне його тримання під вартою.

Ухвалою слідчого судді Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 28.02.2018 року задоволено клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_8 , підозрюваного у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, без визначення розміру застави, оскільки ОСОБА_8 підозрюється у злочині, що поєднаний із застосуванням насильства.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 слідчий суддя зазначив те, що в судовому засіданні прокурор довів існування ризиків, які дають достатні підстави вважати, що останній може переховуватися від органів досудового розслідування та суду. В обґрунтування своїх висновків слідчий суддя послався на те, що ОСОБА_8 , не одружений, проживає сам, за місцем проживання характеризується посередньо, даних про те, де саме він працює, не надано. Крім того, слідчий суддя вважає, що соціальні зв`язки ОСОБА_8 не є міцними, а твердження про те , що малолітні діти перебувають на його утриманні законним чином не підтверджено. Також, слідчим суддею при прийняття рішення про обрання щодо підозрюваного запобіжного заходу саме у виді тримання під вартою враховано той факт, що останній переховувався від органів досудового слідства, внаслідок чого був оголошений в розшук. Слідчий суддя дійшов висновку, що перебуваючи на волі, ОСОБА_8 може незаконно впливати на потерпілу, свідків у даному кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення. Слідчим суддею встановлено, що в судовому засіданні доведено наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України. При цьому, слідчий суддя врахував наявність доказів про обґрунтовану підозру у вчиненні ОСОБА_8 інкримінованого йому кримінального правопорушення та його ступень тяжкості. Слідчим суддею визнано неможливим застосування до підозрюваного інших більш м`яких видів запобіжного заходу при вказаних вище обставинах.

Під час апеляційного розгляду:

- підозрюваний та його захисник просили вимоги апеляційної скарги задовольнити, ухвалу слідчого судді скасувати, обрати щодо підозрюваного запобіжний захід у виді домашнього арешту;

- прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вважав її безпідставною, просив ухвалу слідчого судді залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали провадження, обговоривши доводи й мотиви апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що в задоволенні апеляційної скарги належить відмовити, а ухвалу слідчого судді - залишити без змін, виходячи з наступних підстав.

Органом досудового розслідування встановлено, що 01.11.2017 року близько 21-30 год. ОСОБА_8 з метою відвідати своїх малолітніх дітей ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , прийшов додому до колишньої співмешканки ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає по АДРЕСА_1 . Перебуваючи в квартирі, на ґрунті довготривалих неприязних відносин вчинив з останньою словесний конфлікт, під час якого в нього виник умисел на заволодіння мобільним телефоном, який ОСОБА_13 тримала в руках. Користуючись тим, що ОСОБА_13 є фізично слабшою від нього, силоміць вирвав з її правої руки мобільний телефон «PrestigioWizeNK3» білого кольору вартістю 768 грн. з двома сім-картами мобільного оператора ПрАТ «Київстар» загальною вартістю 50 грн. та картою пам`яті 2 GB вартістю 53 грн. Коли ОСОБА_13 намагалась відібрати свій мобільний телефон, ОСОБА_8 , з метою довести свій злочинний намір до кінця та розпорядитись викраденим телефоном, застосував щодо потерпілої насильство, яке не є небезпечним для її життя та здоров`я, при цьому, подолавши опір останньої, схопивши своєю лівою рукою потерпілу за праву руку в ділянці зап`ястя, викрутив їй руку, схопив за верхній одяг та штовхнув на диван. Після чого вибіг з квартири, викрадений телефон сховав в кишеню своєї куртки, тим самим повністю ним розпорядився, чим спричинив потерпілій матеріальну шкоду на загальну суму 871 грн.

Органом досудового розслідування ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, а саме у тому, що він підозрюється у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), поєднаного з насильством, що не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, вчиненого повторно.

Згідно з вимогами ч. ч. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського суду з прав людини обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 183 КПК України визначено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Відповідно до ст. ст. 131-132 КПК України, запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду.

При обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчим суддею дотримані вимоги ст. ст. 176, 177, 178, 183 КПК України.

Із змісту ухвали слідчого судді вбачається, що сторона обвинувачення навела переконливі доводи того, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти спробі підозрюваного здійснити дії передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, тобто можливість переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілих та свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а також продовжувати свою злочинну діяльність, тобто вчинити інші кримінальні правопорушення.

На думку колегії суддів, слідчий суддя вмотивовано дійшов такого висновку, дотримавшись вимог закону, довівши те, що в даному випадку мають місце відповідні ризики, при наявності яких, застосування іншого запобіжного заходу буде недостатнім та не забезпечить запобігання цим ризикам, врахувавши при цьому й тяжкість злочину, у якому підозрюється ОСОБА_8 , й дані, що його характеризують.

Так, підставою для такого запобіжного заходу щодо ОСОБА_8 є обґрунтована підозра у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, що підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, зокрема: відомості про вчинений злочин, що внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02.11.2017 року за №0000256; протокол допиту потерпілої від 01.12.2017 року, протокол огляду місця події від 02.11.2017 року тощо (а.п. 16-21).

ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, відповідальність за яке передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 4 до 6 років.

Апеляційним переглядом встановлено, що при обрані запобіжного заходу, слідчим суддею, у відповідності до вимог ст.ст. 193, 194 КПК України, об`єктивно взято до уваги як наведене вище, так й данні, що характеризують особу ОСОБА_8 , який раніше був судимим, на шлях виправлення не став, вчинив новий злочин, характеризується посередньо, не працює, не одружений, проживає один. Крім того, на думку колегії суддів, слідчий суддя обґрунтовано поклав в основу своїх висновків той факт, що ОСОБА_8 переховувався від органів досудового слідства та був оголошений в розшук.

За таких обставин слідчий суддя, з метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та запобіганню виникненню ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, з врахуванням даних про його особу, відповідно до вимог кримінального процесуального закону, обґрунтовано прийняв рішення про застосування відносно ОСОБА_8 запобіжного заходу саме у виді тримання під вартою. При цьому слідчий суддя дослідив належним чином всі матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.

Колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді в частині того, що ОСОБА_8 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, тому застосування відносно нього інших більш м`яких запобіжних заходів, зокрема запропонованого апелянтом цілодобового домашнього арешту, буде недостатньо для запобігання наявним ризикам, що зазначені у клопотанні органів досудового розслідування.

Крім того, колегії суддів також погоджується з висновками слідчого судді в частині не можливості визначення розміру застави, оскільки кримінальне правопорушення, в якому підозрюється ОСОБА_8 вчинене із застосуванням насильства відносно потерпілої ОСОБА_13 , що повністю узгоджується з вимогами п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України, якими передбачено право слідчого судді не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства.

На думку колегії суддів, слідчий суддя в повній мірі дотримався вимог закону та прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість утримання особи під вартою, що не порушує прав обвинуваченого, гарантованих ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, та не суперечить практиці Європейського суду з прав людини.

Дані про особу підозрюваного, на які вказує апелянт в апеляційній скарзі, на думку колегії суддів, не можуть бути підставою для зміни йому запобіжного заходу, виходячи з конкретних обставин справи, характеру кримінального правопорушення, у вчиненні якого ОСОБА_8 підозрюється, та водночас, не зменшують ступеню заявлених ризиків.

Доводи апелянта в частині того, що ОСОБА_8 має на утриманні малолітніх дітей, їздить в м. Івано-Франківськ на роботу, та працює по найму у людей, не підтвердженні належними доказами.

Доводи апелянта про те, що підозрюваному не було відомо, що його підозрюють у такому тяжкому злочині як грабіж, не заслуговують на увагу, оскільки в матеріалах провадження міститься підозра, що пред`явлена ОСОБА_8 , де чітко вказано, що він підозрюється у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), поєднаного з насильством, що не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, вчиненого повторно.

Посилання апелянта на те, що підозрюваний не має на меті ухилятися від кримінальної відповідальності, оскільки не визнає своєї вини, так само як й твердження про те, що він є ревнивим чоловіком, саме по собі не є підставами для зміни останньому запобіжного заходу.

Доводи апелянта в частині відсутності наміру ОСОБА_8 на викрадення телефону, не можуть бути предметом розгляду суду апеляційної інстанції на даній стадії судового провадження, оскільки слідчий суддя вирішує питання виключно в частині обґрунтованості наявної підозри щодо особи у вчиненні певного злочину, та не вправі наперед приймати рішення по суті, зокрема щодо винуватості або невинуватості особи, підозрюваної у вчиненні цього злочину.

На думку колегії суддів, рішення слідчого судді відповідає як нормам національного законодавства та й практиці ЄСПЛ, та вимогам, передбачених ст.ст. 5, 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Таким чином, колегія суддів вважає, що слідчий суддя під час розгляду клопотання слідчого про обрання щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, дотримався вимог чинного кримінального процесуального законодавства, що передбачає порядок розгляду таких клопотань, та діяв у відповідності до норм КПК України, а відтак вважає постановлене ним рішення законним і обґрунтованим, у зв`язку з чим не вбачає підстав для його скасування.

Істотних порушень вимог Кримінального процесуального кодексу України, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 376, 176-178, 181, 194, 198, 404, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , що діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 28.02.2018 року якою задоволено клопотання слідчого СВ Городенківського ВП Коломийського ВП ГУ НП в Івано-Франківській області ОСОБА_9 , у кримінальному провадженні №0000256 від 02.11.2017 року про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_8 , - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4

ОСОБА_5

Згідно з оригіналом:

Суддя ОСОБА_3