Провадження №1-м/317/1/2018
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17 квітня 2018 року м. Запоріжжя
Запорізький районний суд Запорізької області в складі:
головуючого судді: ОСОБА_1 ,

при секретарі: ОСОБА_2

за участю

прокурора: ОСОБА_3 ,

захисника: ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Запоріжжі клопотання Міністерства юстиції України про приведення постанови суду Російської Федерації щодо застосування заходів медичного характеру до ОСОБА_5 у відповідність із законодавством України,

ВСТАНОВИВ:
В провадження Запорізького районного суду Запорізької області надійшло клопотання Міністерства юстиції України про приведення постанови суду Російської Федерації щодо застосування заходів медичного характеру до ОСОБА_5 у відповідність із законодавством України.

В обґрунтування клопотання зазначено наступне.

06 березня 2018 року наказом Міністерства юстиції України № 653/5 прийнято рішення про прийняття в Україну для проведення примусового лікування ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до статті 606 Кримінального процесуального кодексу України, статті 2 Конвенції про передачу осіб, які страждають психічними розладами, для проведення примусового лікування 1997 току, та на підставі запиту Генеральної прокуратури Російської Федерації від21.07.2016 року №81/2-1617/15

Постановою Ізмайловського районного суду м. Москви від 23.03.2009 з рахуванням постанови від 04.04.2016 року призначено застосувати до ОСОБА_5 примусові заходи медичного характеру за вчинення злочину, передбаченого частиною третьою статті 30, частиною першою статті 161 (замах на грабіж) Кримінального кодексу Російської Федерації, що також є караним діянням відповідно до законодавства України про кримінальну відповідальність.
ОСОБА_5 проходить курс примусового лікування у Державній казенній установі «Психіатрична лікарня № 5» Департаменту охорони здоров`я м. Москви за адресою: АДРЕСА_1 .
Останнє відоме місце проживання ОСОБА_5 в Україні: АДРЕСА_2 .

19.02.2018 від Генеральної прокуратури Російської Федерації отримано копії постанов Чеховського міського суду Московської області від 22.05.2017 року та 04.12.2017 року про продовження щодо ОСОБА_5 примусових заходів медичного характеру.

З метою забезпечення виконання в Україні покарання, призначеного громадянину України російським судом Міністерство юстиції України звернулось до суду із вказаним клопотанням в якому просить суд :
-визначити статті, частини статей Кримінального кодексу України, якими передбачена відповідальність за кримінальне правопорушення, у вчиненні якого ОСОБА_5 визнано винною постановою Ізмайловського районного судум.Москви від 23.03.2009 року з урахуванням постанови від 04.04.2016 року.
-вирішити питання щодо застосування до ОСОБА_5 примусових заходів медичного характеру, призначених на підставі постанови Ізмайловського районного суду м. Москви від 23.03.2009 року з урахуванням постанови від 04.04.2016 року , з поміщенням його до відповідного психіатричного закладу на території України.
-обрати до ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з метою доставлення зазначеної особи до Комунального закладу «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня «Дніпропетровської обласної ради» (Дніпропетровська область, м. Дніпро, вул. Бехтерева, 1).
-копію ухвали суду направити Міністерству юстиції України для повідомлення Генеральної прокуратури Російської Федерації та організації прийняття ОСОБА_5 в Україну.
-розглянути клопотання без участі у судовому засіданні представника Міністерства юстиції України, яка згідно з частиною першою статті 610 Кримінального процесуального кодексу України не є обов`язковою.
Вислухавши думку прокурора та захисника ОСОБА_5 ОСОБА_4 , які не заперечували проти задоволення клопотання, дослідивши надані матеріали, суд дійшов висновку, що клопотання Міністерства юстиції України про приведення постанови суду Російської Федерації щодо застосування заходів медичного характеру до ОСОБА_5 у відповідність із законодавством України є обґрунтованим, відповідає вимогам закону, та підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до ст. 1 Конвенції про передбачу осіб, які страждають психічними розладами, для проведення примусового лікування, від 28 березня 1997 року, громадяни кожної з Договірних Сторін, які вчинили суспільне небезпечні дії в стані неосудності, відносно яких є рішення суду про застосування до них примусових заходів медичного характеру на території іншої Договірної сторони, за взаємною згодою цих Договірних Сторін передаються для проведення примусового лікування в ту державу, громадянами якої вони є.

Згідно постанови Ілмайловського районного суду м. Москви від 23.03.2009 року ОСОБА_5 вчинив суспільно небезпечне діяння, яке підпадає під ознаки злочину, за ознаками замаху на грабіж, тобто відкрите викрадення чужого майна.

Так, ОСОБА_5 22.12.2008 року, близько 15 годин 30 хвилин, знаходячись на території ТГК «Ізмайлово» за адресою:м.Москва, Ізмайловське шосе, 71-А, з корисливих мотивів, підійшов до раніше йому не відомої ОСОБА_6 , яка розмовляла по телефону, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, скориставшись неуважністю ОСОБА_6 , тайно взяв на квітковій клумбі сумку фірми «BLUMARINE», яка належить ОСОБА_6 , вартістю 1250 російських рублів, в якій знаходились грошові кошти в сумі 3000,00 російських рублів, паспорт громадянки України на ім`я ОСОБА_6 , туш фірми «AVON», тіні для повік «FELLER» блиск фірми «GLITTER», блиск фірми «KISS KISS», дезодорант «DAVE», блокнот с ручкою, ключ, всього на загальну суму 4250,00 російських рублів, після чого з місця події з викраденим спробував втекти, проте його дії були помічені потерпілою, яка окликнула його та вимагала повернути майно, на що ОСОБА_7 , знаючи що дії стали явними для оточуючих, тобто відкритими, з метою утримання вкраденого, намагався переховуватись від потерпілої, однак свої дії довести до кінця не зміг, в зв`язку з незалежними від нього обставинами, тому що був затриманий працівниками міліції.

Дії ОСОБА_5 кваліфіковані судом за ч. 3 ст. 30 ч. 1 ст. 161 Кримінального кодексу РФ - як замах на грабіж, тобто відкрите викрадення чужого майна.

Постановою Ізмайловського районного суду м. Москви від 23.03.2009 року ОСОБА_5 звільнено від кримінальної відповідальності за вчинене ним суспільно небезпечне діяння, передбачене ч. 3 ст. 30 ч. 1 ст. 161 КК РФ та застосовано до нього примусові заходи медичного характеру з поміщенням до психіатричного стаціонару спеціалізованого типу.

Згідно положень ст. 2 Конвенції про передачу осіб, які страждають психічними розладами, для проведення примусового лікування, від 28 березня 1997 року передача особи для проведення примусового лікування здійснюється, якщо:

а) рішення суду про застосування примусових заходів медичного характеру набуло законної сили;

б) особа, яка направлена на примусове лікування, вчинила дію, яка є кримінальне караною за законодавством обох Договірних Сторін;

в) законодавством обох Договірних Сторін передбачені аналогічні заходи медичного характеру;

г) у Договірної Сторони, що приймає, є можливість забезпечити необхідне лікування та відповідні заходи безпеки;

д) отримана згода хворого, а у випадку його нездатності до вільного волевиявлення - згода його законного представника.

З наданих суду матеріалів вбачається, що Постанова Ізмайловського районного суду м. Москви від 23.03.2009 року, якою ОСОБА_5 звільнено від кримінальної відповідальності за скоєне ним суспільно небезпечне діяння, яке полягає у замаху на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), із застосуванням до нього примусових заходів медичного характеру, набрала законної сили 03.04.2009 року.

Постановою Ізмайловського районного суду м. Москви від 23.03.2009 з рахуванням постанови від 04.04.2016 року того ж суду, призначено застосувати до ОСОБА_5 примусові заходи медичного характеру за вчинення злочину, передбаченого частиною третьою статті 30, частиною першою статті 161 (замах на грабіж) Кримінального кодексу Російської Федерації, що також є караним діянням відповідно до законодавства України про кримінальну відповідальність.
ОСОБА_5 проходить курс примусового лікування у Державній казенній установі «Психіатрична лікарня № 5» Департаменту охорони здоров`я м. Москви за адресою: Російська Федерація, Московська обл., Чеховський р-н, с. Троїцьке, буд. 5, індекс 142370.
Згідно копії постанови Чеховського міського суду Московської області від 04.12.2017 року термін застосування примусових заходів медичного характеру продовжено на подальші 6 місяців.

В Україні відповідальність за вчинення суспільно-небезпечного діяння, яке підпадає під ознаки замаху на відкрите викрадення чужого майна (грабіж) передбачена ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 186 КК України, тобто є кримінально-карним діянням.

Відповідно до ст. 93 КК України примусові заходи можуть бути застосовані судом до осіб, які вчинили у стані неосудності суспільно небезпечні діяння.

Згідно листа заступника міністра Міністерства охорони здоров`я України ОСОБА_8 від 19.06.2017 року аналогічні згаданим, примусові заходи медичного характеру та відповідні заходи безпеки можуть бути застосовані до ОСОБА_5 у разі його передачі до України у відділеннях з посиленим наглядом обласних психіатричних лікарень, зокрема, у Комунальному закладі «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня «Дніпропетровської обласної ради» (Дніпропетровська область, м. Дніпро, вул. Бехтерева, 1).

Таким чином, МОЗ надає дозвіл на передачу ОСОБА_5 для продовження примусових заходів медичного характеру в України за умови дотримання вимог Порядку переведення хворих на психічні розлади, до яких застосовані примусові заходи медичного характеру, затвердженого наказом МОЗ України від 08.10.2001 № 397 «Про затвердження нормативно-правових документів з окремих питань щодо застосування примусових заходів медичного характеру до осіб, які страждають на психічні розлади», зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 01.03.2002 року за № 220/6508.

Згідно листа директора департаменту санітарно-епідеміологічного благополуччя, організації екстреної медичної допомоги та експертної діяльності ОСОБА_9 від 02.02.2018 року № 14-1/207314 будь-яких протипоказань для передання ОСОБА_5 на територію України немає (а.с. 9).

Згідно відповіді Департаменту з питань громадянства, паспортизації та реєстрації державної міграційної служби України в Запорізькій області від 07.10.2016 року № 6.5/11464-16, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України (паспорт серія НОМЕР_1 , виданим 13.03.1997 року Запорізьким РВ УМВС України в Запорізькій області)(а.с. 49).

Таким чином, викладене дає підстави дійти висновку про можливість передання ОСОБА_5 на територію України для продовження застосування до нього примусових заходів медичного характеру.

В клопотанні Міністерства юстиції України також порушується питання про обрання ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з метою доставки його до Комунального закладу «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня «Дніпропетровської обласної ради» (Дніпропетровська область, м. Дніпро, вул. Бехтерева, 1).

Вирішуючи це питання суд виходить з наступного.

Згідно ч. 4 ст. 176 КПК України запобіжні заходи застосовуються: під час досудового розслідування - слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з прокурором, або за клопотанням прокурора, а під час судового провадження - судом за клопотанням прокурора.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Положеннями ч. 1 ст. 183 КПК України визначено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

В частині другій статті 183 КПК України викладено виключний перелік осіб, до яких може бути застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Частиною 1 статті 193 КПК України встановлено, що розгляд клопотання про застосування запобіжного заходу здійснюється за участю прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, його захисника, крім випадків, передбачених частиною шостою цієї статті.

Враховуючи вищезазначене, суд доходить висновку, щодо необхідності відмови в обранні ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки у суду немає відомостей про те, що ОСОБА_5 є підозрюваною у вчиненні будь-якого кримінального правопорушення, особа не є присутнім в судовому засіданні, не відноситься до переліку осіб, зазначених у ч. 2 ст. 183 КПК України, тощо.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 1-4 Конвенції про передбачу осіб, які страждають психічними розладами, для проведення примусового лікування від 28 березня 1997 року, ст.ст. 93, 94 КК України, ст.ст. 602-610 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:
Клопотання Міністерства юстиції України про приведення постанови суду Російської Федерації щодо застосування заходів медичного характеру до ОСОБА_5 у відповідність із законодавством України задовольнити частково.

Привести постанову Ізмайловського районного суду м. Москви від 23.03.2009 року, якою ОСОБА_5 звільнено від кримінальної відповідальності за вчинене нею суспільно небезпечне діяння, передбачене ч. 3 ст. 30 ч. 1 ст. 161 КК РФ та застосовано до нього примусові заходи медичного характеру з поміщенням до психіатричного стаціонару спеціалізованого типу, у відповідність із законодавством України.

Вважати, що ОСОБА_5 звільнено від кримінальної відповідальності за вчинене ним суспільно небезпечне діяння, передбачене ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст.186 КК України.

Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , примусові заходи медичного характеру, помістивши його до психіатричного закладу з посиленим наглядом - Комунального закладу «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня «Дніпропетровської обласної ради» (Дніпропетровська область, м. Дніпро, вул. Бехтерева, 1), доставивши зазначену особу до закладу за допомогою засобів визначених законом.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області через Запорізький районний суд Запорізької області протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя: ОСОБА_1