Справа № 344/3428/17
Провадження № 11-сс/779/308/2017
Категорія ст.183 КПК України
Слідчий суддя у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 грудня 2017 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області у складі:

головуючого-судді ОСОБА_3 ,

суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

з участю секретаря с/з ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Івано-Франківську матеріали за апеляційною скаргою (далі АС) захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 , на ухвалу слідчого судді Івано-Франківського міського суду від 27 листопада 2017 року про обрання щодо ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, -

в с т а н о в и л а :

Ухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду від 27 листопада 2017 року задовольнено клопотання слідчого, яке погоджене з прокурором та застосовано щодо ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів до 21 січня 2018 року включно, з визначенням розміру застави 240 000 грн.

У разі внесення застави на підозрюваного покладено обов`язки, передбачені ст.194 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК).

Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що прокурор та слідчий довели наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, а наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_9 інкримінованого йому кримінального правопорушення, підтверджується наявними в матеріалах кримінального провадження доказами. З урахуванням тяжкості інкримінованого ОСОБА_9 кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.289 Кримінального кодексу України (далі КК), слідчий суддя дійшов висновку, що докази та обставини, на які посилається слідчий у своєму клопотанні, дають підстави вважати, що застосування більш м`якого запобіжного заходу є недостатнім для забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та запобіганню ризиків, і є співмірним та доцільним для забезпечення дієвості кримінального провадження, в тому числі щодо запобігання вчиненню ним інших кримінальних правопорушень.

Не погодившись з ухвалою слідчого судді, захисник підозрюваного ОСОБА_9 адвокат ОСОБА_8 подав АС, в якій покликається на незаконність та необґрунтованість ухвали, оскільки вона порушує законні права та інтереси його підзахисного, а також те, що слідчим суддею грубо порушені вимоги п.4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини.

Просить ухвалу слідчого судді скасувати в частині застосування щодо ОСОБА_9 застави в сумі 240 000 грн. і постановити нову ухвалу, якою зменшити йому розмір застави до 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб в сумі 128 000 грн.

До початку апеляційного розгляду від захисника адвоката ОСОБА_8 надійшло письмове клопотання про неможливість приймати участь в судовому засіданні, із зазначенням, що підтримує апеляційні вимоги в повному обсязі, просить скаргу розглянути без його участі.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_7 подав лист з Івано-Франківської установи виконання покарань №12, про те, що 28.11.2017 року з Івано-Франківської установи покарань №12 на підставі ухвали Івано-Франківського міського суду від 27 листопада 2017 року після внесення застави у розмірі 240 000 гривень був звільнений ув`язнений ОСОБА_9 1995 року народження.

Заслухавши доповідь судді ОСОБА_3 , пояснення прокурора ОСОБА_7 , який вважає АС захисника ОСОБА_8 безпідставною, просить залишити її без задоволення, а ухвалу слідчого судді без зміни; перевіривши матеріали справи, які надійшли з Івано-Франківського міського суду, та додані документи під час апеляційного розгляду, обговоривши доводи і мотиви АС, колегія суддів вважає, що вона не підлягає до задоволення, виходячи із наступного.

У відповідності до ст.370 КПК, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Вказаних вимог закону слідчий суддя дотримався.

Покликання захисника ОСОБА_8 в АС на те, що слідчий суддя безпідставно визначив щодо його підзахисного ОСОБА_9 розмір застави в сумі 240 000 грн., з проханням постановити нову ухвалу, якою зменшити йому розмір застави до 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб в сімі 128 000 грн., є необґрунтованими.

Згідно з вимогами п.п.3 і 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського суду з прав людини обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до ч.1 ст.177 КПК, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Як встановлено ч.2 ст.177 КПК, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Згідно ст.183 КПК, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього ж Кодексу.

Відповідно до положень ч.4 ст.183 КПК, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Вказаних вимог закону слідчий суддя при обранні запобіжного заходу щодо ОСОБА_9 дотримався.

Як вбачається з доданих до клопотання слідчим копій з матеріалів кримінального провадження, 02.06.2016 року винесено повідомлення про підозру ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст.289 КК України. Згідно інформаційної довідки УІЗ по системі «Аркан» ОСОБА_9 виїхав за межі України 21.04.2016 року.

Вказується на те, що 06.06.2016 року ОСОБА_9 оголошено в розшук Цього ж дня Івано-Франківським міським судом надано дозвіл на затримання підозрюваного ОСОБА_9 з метою приводу для участі в розгляді клопотання про застосування щодо нього запобіжного заходу тримання під вартою.

31.01.2017 року каналами Інтерполу ОСОБА_9 оголошено в міжнародний розшук.

Як вказано у клопотанні, 10.03.2017 року надійшла інформація з Генеральної прокуратури України про те, що ОСОБА_9 перебуває в Австрійській Республіці та з`явився до правоохоронних органів для видачі в Україну. У зв`язку з цим 14.03.2017 року Івано-Франківським міським судомна підставі клопотання слідчого обрано ОСОБА_9 запобіжний захід тримання під вартою, та після затримання не пізніше 48 год. з часу його доставки до місця кримінального провадження органу досудового розслідування доставити його до слідчого судді для вирішення питання про застосування обраного запобіжного заходу тримання під вартою або заміна його на більш мякий запобіжний захід . 20.11.2017 року ОСОБА_9 екстраговано з Австрійської Республіки, передано правоохоронним органам України та поміщено в ДУ «Київський слідчий ізолятор», звідки був етапований та 27.11.2017 року доставлений до Івано-Франківської установи виконання покарань №12.

Відповідно до практики Європейського суду «розумна підозра» у вчиненні кримінального злочину», про яку йдеться у підпункті «с» п.1 ст.5 Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин. Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод вимагає, щоб будь-який захід, яким людина позбавляється волі, відповідав меті ст.5, а саме захисту особи від свавілля.

У п.175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» визначено, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series А, № 182).

Колегія суддів зазначає, що слідчий суддя у своїй ухвалі правильно вказав, що обгрунтована підозра ОСОБА_9 у вчиненні зазначеного злочину підтверджується письмовими доказами, копії яких слідчий долучив до свого клопотання, і які наявні в матеріалах кримінального провадження.

Слідчий суддя, обираючи ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді взяття під варту, обґрунтовано взяв до уваги обставини вчинення протиправних дій, вагомість доказів та обґрунтованість підозри про скоєння підозрюваним кримінального правопорушення, відповідно до положень ст.12 КК, відноситься до особливо тяжких злочинів.

Таким чином, під час розгляду клопотання слідчого, прокурором було доведено наявність достатніх підстав про існування ризиків, передбачених у ч.1 ст.177 КПК, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, оскільки ОСОБА_9 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який передбачено максимальне покарання у вигляді позбавлення волі до дванадцяти років та він усвідомлює про неминучість покарання за вчинення даного злочину, незаконно впливати на свідків і потерпілу, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Враховуючи суспільну небезпечність злочину, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_9 , а також вищевказані обставини та дані про його особу, колегія суддів приходить до висновку, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК. Інший обраний запобіжний захід може призвести до його ухилення від явки до органу досудового розслідування чи суду, а також до вчинення іншого кримінального правопорушення.

Колегія суддів зазначає, що вирішуючи дане клопотання слідчий суддя вірно враховував вагомість наявних доказів про вчинення ОСОБА_9 вказаного вище злочину, дані, що характеризують його особу, зокрема вік, стан здоров`я та майновий стан, міцність соціальних зв`язків, наявність постійного місця проживання, відсутність місця роботи.

Висновок слідчого судді, при визначені застави, в межах п.3 ч.5 ст.182 КПК, який перевищує 80 (вісімдесят) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, і встановив, саме (сто п`ятдесят) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, є правильним, оскільки, внесення застави саме в такому розмірі може гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає, що ухвала слідчого судді є законною і обґрунтованою, а тому відсутні підстави для її скасування.

За таких обставин, АС захисника підозрюваного ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_10 не підлягає до задоволення.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.404, 405, 418, 419, 422 КПК, колегія суддів,
у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_8 , залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Івано-Франківського міського суду від 27 листопада 2017 року щодо ОСОБА_9 без зміни.

Ухвала оскраженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий ОСОБА_3

Судді: ОСОБА_4

ОСОБА_5