АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 619/126/18 Головуючий 1-ї інстанції - ОСОБА_1
Провадження №11-сс/790/305/18 Доповідач - ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12 лютого 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Харківської області у складі:
головуючого - ОСОБА_2 ,
суддів - ОСОБА_3 ОСОБА_4 ,
за участю секретаря - ОСОБА_5 ,
прокурора - ОСОБА_6 ,
представника власника майна - ОСОБА_7
ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою Дергачівського районного суду Харківської області від 30 січня 2018 року відмовлено в задоволенні клопотання старшого слідчого СВ Дергачівського ВП ГУ НП в Харківській області ОСОБА_9 , погодженого з прокурором Дергачівської місцевої прокуратури ОСОБА_8 про арешт майна.
Приймаючи рішення про відмову в задоволенні клопотання слідчого, слідчий суддя зазначив наступне.
10 січня 2018 року слідчим суддею Дергачівського районного суду Харківської області було задоволено клопотання слідчого та накладено арешт на тимчасово вилучене майно.
22 січня 2018 року ухвалою колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Харківської області вищезазначену ухвалу було скасовано та винесено нову ухвалу, відповідно до якої прокурору надано строк 72 години з дати отримання повного тексту даної ухвали для усунення недоліків клопотання та приведення його до відповідностей з вимогами ст. 171 КПК України.
29 січня 2018 року слідчий СВ Дергачівського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_9 повторно звернувся до Дергачівського районного суду Харківської області з клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна.
У зв`язку з вищевикладеним, слідчий суддя мотивував свою ухвалу тим, що слідчим у наданий строк дане клопотання не подано до суду та не виконанні вимоги ухвали апеляційного суду Харківської області відповідно до ст.170 та 171 КПК України.
Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що слідчим повністю усунуто недоліки, на які вказані апеляційним судом, зокрема, чітко визначено підстави і мету накладення арешту, а також перелік і види майна, що належить арештувати.
Вказує, що є помилковим посилання слідчого судді в ухвалі від 30.01.2018 на те, що слідчим у клопотанні не доведено, з яких саме даних було розраховано ринкову вартість заподіяної шкоди. Однак, слідчий не посилався на розрахунок завданої шкоди як на підставу подання клопотання, а саме клопотання подавалось не з метою забезпечення відшкодування шкоди завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, тобто з підстав, визначених п.4 ч.2 ст. 170 КПК України, а з метою збереження речових доказів та спеціальної конфіскації, тобто з підстав, передбачених п.1 та п.2 ч.2 ст.170 КПК України.
Заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи із наступного.
Відповідно до положень статті 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Згідно ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:
1) збереження речових доказів;
2) спеціальної конфіскації;
3)конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;
4)відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Згідно ч.3 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Відповідно до положень ч.1 ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
При розгляді клопотання про арешт майна, слідчим суддею дотримані вимоги ч.ч.2, 4 ст.173 КПК України, зміст ухвали слідчого судді відповідає вимогам ч.5 ст.173 КПК України. Мотиви прийнятого рішення слідчим суддею викладені в мотивувальній частині ухвали, з чим погоджується і апеляційний суд.
В своїх доводах апеляційної скарги прокурор зазначає, що слідчим усунуто недоліки, які були зазначені ухвалою колегії суддів Апеляційного суду Харківської області від 22.01.2018 року, а саме:
клопотання слідчого мотивоване тим, що 05.01.2018 року в ході огляду місця події, а саме ділянки лісосмуги, яка розташована по ліву сторону від асфальтованої дороги, яка веде з. м. Дергачі в с. Польова виявлено та вилучено автомобіль УАЗ 452, д.н. НОМЕР_1 , в кузові якого було виявлено фрагменти стовбурів дерев та 4 пластикові баклажки з рідиною.
Між тим, слідчий зазначає що 06.01.2018 року невстановлені особи здійснювали незаконну порубку дерев.
В клопотанні слідчого не зазначена і не розкрита суть та індивідуальні ознаки майна. З клопотання не зрозуміло, що мається на увазі під фразою «фрагменти стовбурів дерев». Тобто, належним чином не вказано індивідуальні ознаки майна, на яке належить накласти арешт ( кількість, вид, вага чи інші ознаки за якими можна ідентифікувати майно).
За наведених вище обставин судова колегія вважає необґрунтованими доводи апелянта про необхідність скасування вказаного судового рішення, у зв`язку з тим, що вищезазначені вимоги, відповідно до ст.ст. 170, 171 КПК України виконані не були.
Враховуючи викладене, колегія суддів підстав для скасування або зміни ухвали слідчого судді, за доводами апеляційної скарги не вбачає.
Керуючись ст.ст. 376, 392, 404, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні Дергачівської місцевої прокуратури Харківської області ОСОБА_8 - відхилити.
Ухвалу слідчого судді Дергачівського районного суду Харківської області від 30 січня 2018 року залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді