Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/3757/17
Провадження №: 1-кп/332/386/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 грудня 2017 р. м. Запоріжжя

Заводський районний суд м. Запоріжжя у складі:

Головуючого судді ОСОБА_1 ;

Суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ;

при секретарі: ОСОБА_4 ;

за участю прокурора: ОСОБА_5 ;

потерпілої: ОСОБА_6 ;

захисника: ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_8 за ч.1 ст.115 КК України,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Заводського районного суду міста Запоріжжя перебуває вищезазначене кримінальне провадження за яким ухвалою слідчого судді обвинуваченій обраний запобіжний захід тримання під вартою, строк якого спливає 29.12.2017 року. Підготовче засідання по справі відбулося 26.12.2017 року за участю прокурора Запорізької місцевої прокуратури № 1 Запорізької області радника юстиції ОСОБА_5 .

Згідно з ч.3 ст.315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження, зокрема, має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченої. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.

В підготовчому судовому засіданні прокурором письмового клопотання з приводу продовження запобіжного заходу судові не подано, було заявлено лише усне клопотання про продовження тримання під вартою, без виконання вимог ч.3 ст.199 КПК України щодо викладення обставин, які свідчать про незменшення раніше заявлених ризиків, які були підставою обрання такого запобіжного заходу, або з`явлення нових, що суд вважає формальним ставлення прокурора до даної процесуальної дії, порушення ним вимог ст.331 КПК України та глави 18 КПК України.

У зв`язку з чим, суд не розглядав питання щодо запобіжного заходу відносно обвинуваченої з-за неподання прокурором відповідного клопотання, тобто порушення прокурором процедури даної процесуальної дії.

Як зазначено в п.5 Рішення Конституційного Суду України від 23.11.2017 року № 1-р/2017 Справа № 1-28/2017 під час судового провадження у суді першої інстанції (проведення підготовчого судового засідання та судового розгляду) прокурор як сторона обвинувачення має обов`язок підтримувати публічне обвинувачення у суді, доводити винуватість особи та необхідність продовження запобіжного заходу шляхом подання відповідних клопотань щодо цього продовження.

Конституційний Суд України виходить з того, що запобіжні заходи (домашній арешт та тримання під вартою), які обмежують гарантоване частиною першою статті 29 Конституції України право людини на свободу та особисту недоторканність, можуть бути застосовані судом на новій процесуальній стадії - стадії судового провадження у суді першої інстанції, зокрема під час підготовчого судового засідання, за наявності клопотання прокурора (частина четверта статті 176 Кодексу).

26 грудня 2017 року прокурором подане клопотання про продовження обвинуваченій строку тримання під вартою.

Згідно ч.1 ст.199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою має право подати прокурор, слідчий за погодженням з прокурором не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Строк дії попередньої ухвали про застосування відносно обвинуваченої запобіжного заходу спливає 29.12.2017 року, клопотання про продовження строку тримання під вартою подано прокурором 26.12.2017 року, менш ніж за п`ять днів до закінчення дії попередньої ухвали, тобто з порушенням строку, встановленого ст.199 КПК України, про що прокурор не знати не міг.

Як зазначив Конституційний Суд України в своєму рішенні від 23.11.2017 року № 1-р/2017 Справа № 1-28/2017 , будь-які положення Кодексу повинні застосовуватися органами державної влади та їх посадовими особами з урахуванням конституційних норм, принципів і цінностей.

Згідно з частиною першою статті 8 Основного Закону України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. За юридичними позиціями Конституційного Суду України верховенство права, будучи одним з основних принципів демократичного суспільства, передбачає судовий контроль над втручанням у право кожної людини на свободу; конституційне право людини на судовий захист є гарантією усіх прав і свобод людини і громадянина (абзац дев`ятий пункту 9 мотивувальної частини Рішення від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003, абзац чотирнадцятий підпункту 4.1 пункту 4 мотивувальної частини Рішення від 2 листопада 2004 року № 15-рп/2004).

Відповідно до частини першої статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Найважливішою ознакою суду є його незалежність та безсторонність, а однією з основних засад судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом (пункт 1 частини другої статті 129 Конституції України).

У практиці Європейського суду з прав людини сформовано, серед іншого, характеристики незалежності суду, одна з яких полягає в тому, що суд має сприйматися як незалежний орган; щодо ознак безсторонності суду, то він повинен сприйматися таким з об`єктивного погляду з достатніми гарантіями для виключення будь-яких легітимних сумнівів з цього приводу (пункти 125,126 рішення від 6 жовтня 2011 року у справі "Агрокомплекс проти України").

Конституційний Суд України вважає, що продовження судом під час підготовчого судового засідання застосування заходів забезпечення кримінального провадження щодо запобіжних заходів у виді домашнього арешту та тримання під вартою за відсутності клопотань прокурора порушує принцип рівності усіх учасників судового процесу, а також принцип незалежності та безсторонності суду, оскільки суд стає на сторону обвинувачення у визначенні наявності ризиків за статтею 177 Кодексу, які впливають на необхідність продовження домашнього арешту або тримання під вартою на стадії судового провадження у суді першої інстанції. Коли суддя за відсутності клопотань сторін (прокурора) ініціює питання продовження тримання обвинуваченого під вартою або домашнім арештом, він виходить за межі судової функції і фактично стає на сторону обвинувачення, що є порушенням принципів незалежності і безсторонності судової влади.

Несвоєчасне подання клопотання, строк подання якого чітко визначений нормами КПК України суд сприймає як навмисні дії прокурора направлені на намагання перекласти на суд виконання процесуальних обов`язків, покладених безпосередньо саме на прокурора, тобто перекласти на суд частину своїх процесуальних повноважень і навмисно, таким чином, поставити суд на сторону обвинувачення, що суд вважає неприпустимим, оскільки це порушує одну з основопологаючих вимог до судової влади - неупередженість та принципів правосуддя рівності та змагальності, отже суд не може не відреагувати на дані дії відповідним чином.

З метою недопущення в подальшому вищезазначених порушень, суд повідомляє прокурора Запорізької області, для вжиття дієвих заходів реагування, і, повідомлення про це суд.

У разі відсутності реагування на дану ухвалу суду, суд залишає за собою право направлення копії ухвали до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів, для вирішення питання відповідальності в порядку ст.48 Закону України "Про прокуратуру".

Керуючись ст.ст.369,372 КПК України,

УХВАЛИВ:

Довести до відома прокурора Запорізької області про факти порушення норм КПК України прокурором Запорізької місцевої прокуратури № 1 Запорізької області радником юстиції ОСОБА_5 для вжиття відповідних заходів реагування.

Про результати розгляду ухвали повідомити суд.

Копію ухвали направити прокуророві Запорізької області.

Ухвала оскарженню не підлягає.

ОСОБА_2 ОСОБА_1 ОСОБА_3