Справа № 308/1727/18
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21 лютого 2018 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області - ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 та його захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Ужгород, клопотання слідчого відділу розслідування злочинів у сфері транспорту слідчого управляння Головного управління Національної поліції в Закарпатській області капітана поліції ОСОБА_7 у кримінальному провадженні №0000070 від 14.01.2018 року про обрання відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Берегово Закарпатської області, громадянина України, мешканця АДРЕСА_1 , з середньою спеціальною освітою, тимчасово не працюючого, не одруженого, раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України,

запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту,-
ВСТАНОВИВ:
З внесеного слідчим клопотання, яке погоджене з прокурором, та доданих до нього матеріалів слідує, що 13 січня 2018 року, близько 18 години 30 хвилин, водій ОСОБА_5 , керуючи технічно-справним автомобілем марки «Ауді», моделі «80», д/н НОМЕР_1 , рухаючись в нічний період часу на відрізку автодороги між населеними пунктами с.Мужієво-м.Берегово Берегівського району, в напрямку м.Берегово, зі швидкістю близько 71.4…74.6 км/год, де під час руху не забезпечив безпеку дорожнього руху та грубо порушив вимоги п.п. 1.3, 1.4, 1.5, 1.10., 2.3«б», 12.2, 12.3 Правил дорожнього руху України, а також не врахував дорожньої обстановки, де неподалік «АЗС Маркет», допустив наїзд на пішохода ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який в той час стояв у смузі руху автомобіля.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_8 , згідно висновку судово-медичної експертизи №6 від 08.02.2018 року, отримав тілесні ушкодження у вигляді закритої тупої поєднаної травми грудної клітини та черева з множинними переломами ребер з обох боків, хребта на рівні 6-7 грудних хребців, розривами аорти на рівні грудного відділу, обох легенів та селезінки, травматичний постгеморагічний шок, наявність переломів ребер з права з 2 по 10 по середньо ключичній лінії, з ліва з 3 по 10 по середньо ключичній лінії, перелому хребта на рівні 6-7 грудних хребців, повного поперечного розриву аорти на рівні 6 грудного хребця, розривів правої та лівої легенів, розриву селезінки, а також подвійного перелому кісток правої гомілки у верхній та нижній третині, подвійного перелому кісток лівої гомілки в нижній третині, звиху кісток лівого гомілково-ступневого суглобу, крововиливів в м`які покрови лівої тімяно-потиличної ділянки голови, задньої поверхні грудної клітки, задніх поверхонь обох гомілок, множинних саден голови, тулубу та кінцівок, синців нижніх кінцівок, забійних ран голови та нижніх кінцівок, дані тілесні ушкодження мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень та знаходяться в прямому причинному зв`язку з настанням смерті. Враховуючи вище вказані тілесні ушкодження в момент первинного контактування автомобіля з потерпілим, останній знаходився у вертикальному, або близькому положенні та був повернутий задньою поверхнею тулуба до рухаючогося транспортного засобу, при чому первинне контактування виступаючих частин автомобіля з потерпілим відбулось на рівні середніх третин гомілки з послідуючим закиданням тіла на капот та подальшим падінням його передньою поверхнею тулубу та обличчям на дорожнє покриття.

Згідно висновку судово-токсикологічної експертизи №181 від 24.01.2018, пішохід ОСОБА_8 перебував в легкому ступені алкогольного сп`яніння в концентрації 0,90 % проміле.

Невиконання водієм ОСОБА_5 вимог п.п. 1.3, 1.4, 1.5, 1.10., 2.3«б», 12.2, 12.3 Правил дорожнього руху України, знаходиться в прямому причинному зв`язку з наступившими наслідками, отриманням пішоходом ОСОБА_8 тяжких тілесних ушкоджень, які призвели до його смерті на місці ДТП.

14 січня 2018 року за даним фактом внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000070 та розпочато досудове розслідування, за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст.286 Кримінального кодексу України. (а.с.6).

20 лютого 2018 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, кваліфікуючими ознаками якого є порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого.(а.с.8-12).

В обґрунтування заявленого клопотання слідчий зазначає, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, за вчинення якого передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 3 до 8 років, ОСОБА_5 раніше не судимий, має постійне місце проживання, на даний час своєчасно з`являється на виклики до слідчого, не перешкоджає встановленню об`єктивної істини по справі, а тому з метою сприяння не переховування від органу досудового розслідування та суду просить застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього цілодобового арешту без застосування електронного засобу контролю та покласти на нього наступні обов`язки: прибувати до слідчого, прокурора та суду за першою вимогою; не залишати місце постійного проживання, а саме будинок АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора або суду

У судовому засіданні прокурор та слідчий клопотання підтримали, просили обрати відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту та покласти на нього відповідні обов`язки.

Захисник підозрюваного ОСОБА_6 у судовому засіданні не заперечив проти обрання відносно його підзахисного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, але просив заборонити йому залишати місце проживання в певний період, оскільки застосування до нього цілодобового домашнього арешту буде перешкоджати йому проходити необхідне лікування в післяопераційний період.

Підозрюваний ОСОБА_5 у судовому засіданні підтримав думку свого захисника, просив заборонити йому залишати місце проживання лише у нічний час.

Заслухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши матеріали внесеного клопотання з додатками, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Згідно положень ст.132 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом. Клопотання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження на підставі ухвали слідчого судді подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування.

У відповідності до ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Частиною 2 цієї статті встановлено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Крім того, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, враховуються обставини, передбачені ст.178 КПК України, вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Згідно з ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу, слідчий суддя враховує вимоги п.п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого (підозрюваного) від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Європейський суд з прав людини в своєму рішенні у справі «Летельє проти Франції» від 26 червня 1991 року зазначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Тобто, із зазначеного рішення Європейського суду з прав людини вбачається, що у справах, де особа обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, виходячи з самої тяжкості обвинувачення, попереднє ув`язнення може бути застосоване. Суд зобов`язаний врахувати всі дійсні обставини справи і за наявності підстав, вичерпний перелік яких визначений в ст.183 КПК України, застосувати винятковий вид запобіжного заходу.

Відповідно до п. «с» ч.1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: законний арешт або затримання особи, здійснене з метою до провадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Слідчим суддею враховуються вимоги пункту 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якого термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, № 182), а також пункту 1 частини 1 статті 178 Кримінального процесуального кодексу України, згідно з яким слідчий суддя при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу зобов`язаний оцінити вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення.

Водночас, слідчий суддя на вказаному етапі досудового розслідування не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів, визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу.

З матеріалів клопотання слідує, що органом досудового розслідування ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, яке відповідно до ст.12 КК України відносяться до категорії тяжких злочинів, за вчинення якого передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від позбавлення волі строком від 3-х до 8-ми років.

Наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому злочину підтверджується: витягом з ЄРДР за №0000070 від 14.01.2018 року, оглядом місця події та схеми до нього від 13.01.2018 року; висновком транспортно-трасологічної експертизи №20 від 22.01.2018 року; висновком судової автотехнічної експертизи по технічному стану автомобіля марки «Ауді-80», р/н НОМЕР_1 , №19 від 22.01.2018 року; висновком судової авто технічної експертизи за матеріалами кримінального провадження №59 від 17.02.2018 року.

При розгляді клопотання слідчим суддею також оцінено особу підозрюваного ОСОБА_5 , який раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, має місце постійного проживання, за місцем проживання характеризується позитивно, свою вину у вчиненому злочині визнає повністю, вперше притягається до кримінальної відповідальності.

Поряд з вказаними обставинами, слідчий суддя враховує також те, що на даний час ОСОБА_5 , є тимчасово непрацюючим та не має постійного джерела доходу, а також тяжкість вчиненого злочину та наслідки, які настали смерть потерпілого, та вважає про наявність ризиків передбачених ст.177 КПК України, зокрема те, що ОСОБА_5 з метою уникнення від кримінальної відповідальності може переховуватися від органу досудового розслідування та суду, що в свою чергу свідчить про те, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ч.1 ст.176 КПК України, не може запобігти доведеному під час розгляду клопотання ризику.

На думку суду, застосування відносно ОСОБА_5 саме такого запобіжного заходу, як домашній арешт, призведе до виконання завдання досудового розслідування щодо встановлення та з`ясування всіх обставин вчиненого кримінального правопорушення.

Що стосується прохання слідчого, заборонити підозрюваному ОСОБА_5 не залишати житло цілодобово, то суд вважає, що в цій частині заявлене клопотання є необґрунтованим та задоволення такого може призвести до обмеження прав підозрюваного на отримання належного медичного лікування та забезпечення належних умов проживання, оскільки в ході розгляду клопотання встановлено, що ОСОБА_5 потребує реабілітаціі в післяопераційний період та проживаючи один повинен якимось чином забезпечити собі своє утримання. (купівля продуктів харчування, сплата комунальних послуг, тощо).

З огляду на викладене, слідчий суддя вважає, що ОСОБА_5 слід заборонити не залишати місце постійного проживання лише в нічний час, що на думку суду, буде достатнім для потреб досудового розслідування.

У відповідності до ч.5 ст.194 КПК України на підозрюваного ОСОБА_5 слід покласти наступні обов`язки: прибувати до слідчого, прокурора та суду за першою вимогою; заборонити не залишати місце постійного проживання, а саме будинок АДРЕСА_1 , в період часу з 21.00 до 07.00 години без дозволу слідчого, прокурора або суду.

Керуючись ст. ст. 176, -178, 181, 186, 193, 194, 196, 197, 309, 310 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:
Клопотання задоволити частково.

Застосувати відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Берегово Закарпатської області, громадянина України, мешканця АДРЕСА_1 , з середньою спеціальною освітою, тимчасово не працюючого, не одруженого, раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, без застосування електронних засобів контролю, строком на два місяці.

Відповідно до ч.5 ст.194 КПК України покласти на підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки:

- прибувати до слідчого, прокурора та суду за першою вимогою;

- заборонити не залишати місце постійного проживання, а саме будинок АДРЕСА_1 , в період часу з 21.00 до 07.00 години без дозволу слідчого, прокурора або суду;

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що відповідно до ч.5 ст.181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.

Ухвалу про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передати для виконання органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного.

Строк дії ухвали складає 2 місяці з дня її проголошення.

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до апеляційного суду Закарпатської області протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя Ужгородського
міськрайонного суду ОСОБА_1