Номер провадження: 11-сс/785/498/18
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.04.2018 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

представника Концерну «Війсьторгсервіс» ОСОБА_6 ,

представника ТОВ «Юридична фірма «Бонум» - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргуначальника філії «ОУВТ» Концерну «Війсьторгсервіс» ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 13.02.2018 року про накладення арешту на майно,

встановив:
Зазначеною ухвалою слідчого судді задоволено клопотання представника цивільного позивача - ТОВ «Юридична фірма «Бонум» ОСОБА_9 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №0002935 від 13.08.2015 року за ознаками злочинів, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 366 КК України, а саме: на нежитлове приміщення першого поверху №501 в будівлі АДРЕСА_1 , загальною площею 35, 8 кв.м.

В апеляційній скарзі, начальник філії «ОУВТ» Концерну «Війсьторгсервіс» ОСОБА_8 зазначив, що вважає ухвалу слідчого судді необґрунтованою, винесеною з грубими порушеннями вимог КПК Україниз таких підстав:

1) представник цивільного позивача, як на підставу для накладення арешту на майно, послався на цивільний позов про стягнення з Концерну «Війсьторгсервіс» матеріальної шкоди у розмірі 55000 грн. та моральної шкоди у розмірі 200000 грн., але слідчий суддя не врахував, що забезпечення позову у такий спосіб, не є співрозмірним, адже вартість нерухомого майна, на яке накладено арешт, значно перевищує позовні вимоги, навіть за оцінкою цивільного позивача;
2) слідчий суддя не навів в ухвалі доказів на підтвердження факту завдання шкоди посадовими особами Концерну «Війсьторгсервіс», а також належного обґрунтування її розміру;

3) постановляючи ухвалу, слідчий суддя не зазначив, в чому полягає реальна загроза невиконання чи утруднення виконання майбутнього рішення, з огляду на те, що в матеріалах кримінального провадження немає жодних доказів та відомостей про можливість втрати будівлі, яка є державним майном в особі Міністерства оборони України;

4) слідчий суддя зазначив в ухвалі, що свідоцтво про право власності НОМЕР_1 від 20.08.2009 року на нежитлові приміщення площею 1178,6 кв. м. по вул. Великій Арнаутській, 80, видано Концерну «Війсьторгсервіс» на підставі підроблених документів, але таке твердження є безпідставним, адже слідчий суддя не дослідив жодного належного доказу, яким би підтверджувався такий висновок. У той же час, ТОВ «Юридична фірма «Бонум» не мають жодного відношення до будівлі №80 по вул. Великій Арнаутській, тому їх права жодним чином не порушено;
5) слідчий суддя не врахував, що свідоцтво про право власності № НОМЕР_2 від 20.08.2009 року на приміщенняплощею 35, 8 кв.м. по вул. Великій Арнаутській, 80 рішенням господарського суду Одеської області від 12.09.2017 року визнано незаконним та скасовано.
Посилаючись на наведені доводи, начальник філії «ОУВТ» Концерну «Війсьторгсервіс» ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу слідчого судді про накладення арешту на майно, а саме: на нежитлове приміщення першого поверху №501 в будівлі АДРЕСА_1 , загальною площею 35, 8 кв.м. та відмовити у задоволенні клопотання представника ТОВ «Юридична фірма «Бонум» про накладення арешту на майно.

Окрім того, начальник філії «ОУВТ» Концерну «Війсьторгсервіс» ОСОБА_8 подав клопотання, у якому просить поновити строк на подачу апеляційної скарги, посилаюсь на те, що клопотання представника цивільного позивача розглянуто без виклику представника Концерну «Війсьторгсервіс», копія ухвали йому надіслана не була, а отримав він її з Єдиного державного реєстру судових рішень 03.03.2018 року.

В запереченнях на апеляційну скаргу представник ТОВ «Юридична фірма «Бонум» ОСОБА_9 зазначив що ухвала слідчого судді є обґрунтованою з підстав, викладених в запереченнях, просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду 1-ої інстанції без змін.

Прокурор в судове засідання не з`явився, однак надіслав заяву про розгляд провадження за його відсутності.

Заслухавши доповідача, представника Концерну «Війсьторгсервіс», яка підтримала апеляційну скаргу і просив її задовольнити, представника ТОВ «Юридична фірма «Бонум», яка заперечував проти апеляційної скарги, перевіривши матеріали провадження, апеляційний суд дійшов висновків про таке.

Згідно припису п. 3 ч. 2 ст. 395 КПК України, апеляційна скарга, якщо інше не передбачено цим Кодексом, на ухвалу слідчого судді може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Частиною третьою зазначеної норми закону передбачено, що, якщо ухвалу суду або слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

З ухвали слідчого судді видно, що вона постановлена без виклику представника Концерну «Війсьторгсервіс», а відомостей про своєчасне направлення йому копії судового рішення у справі немає, тому колегія суддів вважає, що строк на подачу апеляційної скарги не порушений.

Частина перша ст. 404 КПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду 1-ї інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з приписами ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Так, відповідно до змісту клопотання представника цивільного позивача - ТОВ «Юридична фірма «Бонум» ОСОБА_9 , слідчими СВ Приморського ВП ГУНП в Одеській обл. провадиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0002935, яке розпочато 13.08.2015 за заявою потерпілого - ТОВ «Юридична фірма «Бонум» про вчинення посадовими особами державних підприємств Міністерства оборони України кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 366 КК України, що спричинило тяжкі наслідки та яким заподіяна шкода у великому розмірі Одеської територіальної громаді, ТОВ «Юридична фірма «Бонум» та ОСОБА_7 .

В межах зазначеного провадження, заявник є потерпілим з моменту подачі повідомлення про злочин, його представникам вручена пам`ятка про процесуальні права потерпілого.

Відповідно до приписів ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

У разі задоволення цивільного позову або стягнення з юридичної особи розміру отриманої неправомірної вигоди суд за клопотанням прокурора, цивільного позивача може вирішити питання про арешт майна для забезпечення цивільного позову або стягнення з юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, доведеного розміру отриманої неправомірної вигоди до набрання судовим рішенням законної сили, якщо таких заходів не було вжито раніше.

Отже, у даному випадку, сторона кримінального провадженя, яка заявляє клопотання про накладення арешту на майно, має довести наявність обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, чи обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

Приписами ч. 2 ст. 127 КПК України передбачено, що шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.
Відповідно до положень ст. 128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.
Форма та зміст позовної заяви повинні відповідати вимогам, встановленим до позовів, які пред`являються у порядку цивільного судочинства.
Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
Правовий аналіз змісту зазначених норм кримінального процесуального закону показує, що у кримінальному провадженніможе бути пред`явлений цивільний позов у разі заподіяння кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, майнової та/або моральної шкоди.
З матеріалів кримінального провадження випливає, що у ньому заявлений цивільний позов про стягнення з Концерну «Війсьторгсервіс» матеріальної шкоди у розмірі 55000 грн. та моральної шкоди у розмірі 200000 грн., що дає право потерпілому на подачу клопотання про забезпечення цивільного позову.
Відповідно до приписів ст. 171 КПК України, з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.
Частиною третьою зазначеної норми закону передбачено, що у клопотанні цивільного позивача у кримінальному провадженні про арешт майна підозрюваного, обвинуваченого, юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, третіх осіб для відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, повинно бути зазначено:
1) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір позовних вимог;
2) докази факту завдання шкоди і розміру цієї шкоди.
Як видно зі змісту клопотання про накладення арешту на майно, воно відповідає вимогам ст. 171 КПК України, оскільки подано представником цивільного позивача, з обґрунтуванням підстав завдання та розміру матеріальної та моральної шкоди.

Відповідно до приписів ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Аналіз змісту ухвали слідчого судді свідчить про те, що вона постановлена з урахуванням приписів зазначених вище норм кримінального процесуального закону, тому є законною і обґрунтованою, оскільки на даному етапі досудового розслідування, є достатні підстави вважати, що заходи забезпеченні цивільного позову є необхідними.

Доводи апеляційної скарги про те, що забезпечення позову у такий спосіб, не є співрозмірним, адже вартість нерухомого майна значно перевищує розмір позовних вимог, колегія суддів вважає безпідставним, адже у цивільному позові не йдеться про відшкодування шкоди шляхом передачі позивачеві нерухомого майна, на яке накладено арешт.

До того ж, накладення арешту не позбавляє Концерн «Війсьторгсервіс» можливості володіти та користуватись зазначеним нерухомим майном.

Доводи апеляційної скарги стосовно відсутності підстав для накладення арешту на нерухоме майно, колегія суддів вважає передчасними, оскільки триває досудове розслідування, а його результати, на теперішній час, невідомі.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити ухвалу без змін; 2) скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.
Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що ухвала слідчого судді є законною та обґрунтованою, тому підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Керуючись ст.ст. 170-173, 370, 404, 405, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд,

ухвалив:
Апеляційну скаргу начальника філії «ОУВТ» Концерну «Війсьторгсервіс» ОСОБА_8 , - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 13.02.2018 року про задоволення клопотання представника цивільного позивача - ТОВ «Юридична фірма «Бонум» ОСОБА_9 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №0002935 від 13.08.2015 року за ознаками злочинів, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 366 КК України, а саме: на нежитлове приміщення першого поверху №501 в будівлі АДРЕСА_1 , загальною площею 35, 8 кв.м., залишити без змін.

Ухвала є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді Апеляційного суду Одеської області
ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3