Справа № 357/7336/17 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/1162/17 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 39 24.10.2017

УХВАЛА
Іменем України
24 жовтня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5 , ОСОБА_6

з участю:

прокурора ОСОБА_7 , ОСОБА_8

виправданого ОСОБА_9

захисника виправданого ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_10

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора на вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 14 серпня 2017 року, яким

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Чепеліївка Білоцерківського району Київської області, мешканця АДРЕСА_1 , раніше не судимого
визнано невинуватим у пред`явленому обвинуваченні, у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України та виправдано його на підставі п. 1 ч. 1 ст. 373 КПК України.
Цим же вироком вирішено питання щодо речових доказів та судових витрат.
В С Т А Н О В И Л А :
Органом досудового розслідування ОСОБА_9 обвинувачувався в тому, що 17 травня 2017 року близько 21 години 15 хвилин, посягаючи на встановлений законом порядок обігу психотропних речовин та охорону здоров`я населення, всупереч положенням Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори», знаходячись біля ЖЕКу № 1 по вул. Підвальній, 28 в м. Біла Церква, Київської області, незаконно придбав знайшов на землі пачку з-під цигарок в середині якого знаходилось три прозорі поліетиленові пакетики, в яких знаходилась порошкоподібна речовина світло рожевого кольору та білого кольору. Усвідомлюючи, що це психотропна речовина, так як в минулому він мав досвід вживання психотропних речовин, ОСОБА_9 дістав з пачки з-під цигарок три прозорі поліетиленові пакетики та залишив зберігати при собі в правій кишені своїх штанів для власного вживання без мети збуту.
Цього ж дня, близько 21 години 30 хвилин ОСОБА_9 перебуваючи біля буд. 20 по бульвару Олександрійському в м. Біла Церква Київської області був зупинений працівниками СБУ для перевірки на предмет зберігання заборонених в обігу предметів та речовин. У подальшому, в присутності понятих, під час проведення особистого обшуку, в правій кишені штанів було виявлено та вилучено три прозорі поліетиленові пакетики, в середині яких знаходилась порошкоподібна речовина світло-рожевого кольору, що згідно висновку експерта № 11-2/3884 від 7.06.2017р. надані на дослідження порошкоподібні речовини світло-рожевого кольору масою 0,216 г., 0,159 г. та білого кольору масою 0,226 г. містять психотропну речовину, обіг якої обмежено, амфетамін.
Загальна маса амфетаміну у речовинах дорівнює 0,310 г., яку ОСОБА_9 незаконно, придбав та зберігав при собі для власного вживання без мети збуту.
Органом досудового слідства дії ОСОБА_9 кваліфіковані за ч. 1 ст. 309 КК України як незаконне придбання та зберігання наркотичних засобів без мети збуту.
Вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 14 серпня 2017 року ОСОБА_9 визнано невинуватим у пред`явленому обвинуваченні, у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України та виправдано його на підставі п. 1 ч. 1 ст. 373 КПК України, оскільки стороною обвинувачення перед об`єктивним та неупередженим судом не доведено, поза розумним сумнівом, вчинення ОСОБА_9 інкримінованого йому злочину.
В апеляційній скарзі прокурор просить вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 14 серпня 2017 року, у зв`язку з невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження та істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону скасувати та ухвалити новий вирок, яким визнати винним ОСОБА_9 за ч. 1 ст. 309 КК України та призначити покарання у виді 1 року позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнити від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік. Покласти на ОСОБА_9 обов`язки, передбачені п.п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації. Крім того, прокурор просить допитати свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , дослідити в суді наступні докази:
- витяг з кримінального провадження № 0002552 від 17.05.2017р. (а.с. 29);
- супровідний лист начальника Білоцерківського МРВ ГУ СБУ в м. Києві та Київській області від 22.05.2017р. на адресу начальника Білоцерківського ВП «Про можливе вчинення кримінального правопорушення», рапортом о/у Білоцерківського МРВ ГУ СБУ в м. Києві та Київській області ОСОБА_13 від 17.05.2017р. (а.с. 30-31);
- протокол затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 17.05.2017р. та додаток до протоколу CD-R диск з відеозаписом (а.с. 32-37);
- висновок судово-хімічної експертизи № 11-2/3884 від 07.06.2017р. (а.с. 46-51);
- протокол огляду предметів від 22.06.2017р. (а.с. 52);
- постанова про визнання та приєднання до матеріалів кримінального провадження речових доказів від 22.06.2017р. та квитанцію про зберігання речових доказів (а.с. 53-54);
- повідомлення про підозру ОСОБА_9 від 21.06.2017р. у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України.
В обґрунтування своїх вимог зазначає, що відсутність в обвинувальному акті щодо ОСОБА_9 вказівки на те, що він обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, не означає відсутністю формулювання обвинувачення як обов`язкового елемента обвинувального акта відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України. Висновки суду про те, що ОСОБА_9 фактично пред`явлено обвинувачення у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, а саме дій пов`язаних із незаконним придбанням та зберіганням без мети збуту наркотичних засобів, а не психотропних речовин є невірними. До вказаного висновку суд приходить тільки через те, що у резолютивній частині обвинувального акту допущено описку, а саме неправильно вказано предмет незаконних дій, який зазначено як наркотичний засіб. Водночас при дослідженні доказів, наданих суду і оголошенні змісту обвинувального акту прокурором, зрозуміло, що ОСОБА_9 вчинив дії, пов`язані із незаконним придбанням та зберіганням саме психотропної речовини.
Крім того, з матеріалів убачається, що після оголошення в судовому засіданні прокурором обвинувального акта щодо ОСОБА_9 останній підтвердив зрозумілість пред`явленого обвинувачення.
Крім того, в порушення вимог ч. 3 ст. 374 КПК України в мотивувальній частині виправдувального вироку судом першої інстанції не наведено мотивів, з яких судом відкинуто докази обвинувачення. При цьому, суд першої інстанції не дотримався вимог ст. 94 КПК України.
Прокурор вказав, що допитаний в судовому засіданні ОСОБА_9 свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину, визнав повністю. Повне визнання вини ОСОБА_9 та надання показів щодо незаконного придбання та зберігання ним психотропних речовин підтверджує повне розуміння останнім суті обвинувачення. При цьому, суд першої інстанції не прийняв до уваги покази свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , які вказують, що ОСОБА_9 під час затримання повідомив, що має при собі заборонену психотропну речовину амфетамін. Таким чином, покази даних прямо підтверджують вину обвинуваченого ОСОБА_9 . Проте, в порушення вимог ст. 85, п. 1 ч. 3 ст. 411 КПК України, судом першої інстанції не зазначено мотивів з яких судом відкинуто покази свідків, що підтверджують вину обвинуваченого.
Крім того, всупереч вимог ч. 1 ст. 321 КПК України, судом безпідставно відмовлено у задоволенні клопотання прокурора про долучення до матеріалів судової справи пред`явленої ОСОБА_9 підозри у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, яка після дослідження судом повернена прокурору.
Прокурор зазначив, що дане кримінальне провадження надійшло до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з угодою про визнання винуватості, укладеної прокурором та підозрюваним ОСОБА_9 за участі захисника ОСОБА_10 під час досудового розслідування. Однак, в порушення норм закону, судом під час розгляду угоди про визнання винуватості не коректно зазначено підстави відмови у затвердженні угоди, про те, що узгоджене між сторонами покарання та умови угоди суперечать вимогам КПК України та взагалі не наведено конкретних підстав по відношенню до п.п. 1-6 ч. 7 ст. 474 КПК України. Крім того, при прийнятті рішення про відмову у затвердженні угоди, судом під час підготовчого судового засіданні були встановлені підстави для прийняття рішення, передбаченого п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України, однак в порушення вимог законодавства не прийнято рішення про повернення кримінального провадження прокурору для продовження досудового розслідування.
В запереченнях ОСОБА_9 просить відмовити в апеляційній скарзі прокурора. В обґрунтування своїх вимог вказав, що прокурор мав можливість протягом всього судового розгляду змінити обвинувачення, виправити так звану «описку», яка має суттєве значення в обвинувальному акті. Однак прокурор таким правом не скористався, а сам суд не вправі виправляти такі помилки. Виправданий вказав, що в скерованому до суду обвинувальному акті маються суттєві суперечності в викладі фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими та правовій кваліфікації кримінального правопорушення з посиланням на положення закону. А тому з урахуванням таких суперечностей на підставі цього обвинувального акту не можна винести обвинувальний вирок, оскільки суд, постановляючи обвинувальний вирок у межах такого неконкретного обвинувачення, повторить його недоліки і, таким чином постановить незаконне і необґрунтоване судове рішення.
Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, котра апеляційну скаргу підтримала та просила її задоволити, виправданого ОСОБА_9 та його захисника адвоката ОСОБА_10 , котрі не підтримали позицію прокурора та просили вирок суду залишити без зміни, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до переконання, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до приписів ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим, тобто таким, що ухвалене компетентними судом згідно з нормами матеріального права та дотримання вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджуються доказами дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом, з наведенням мотивів та підстав його ухвалення.
Згідно з ч. 1 ст. 373 КПК України виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено, що: 1) вчинено кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується особа; 2) кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим; 3) в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення.
Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 374 КПК України мотивувальна частина виправдувального вироку повинна містити формулювання обвинувачення, яке пред`явлене особі і визнане судом недоведеним, а також підстави для виправдання обвинуваченого з зазначенням мотивів, з яких суд відкидає докази обвинувачення.
Колегія суддів вважає, що зазначені вимоги закону судом першої інстанції виконані належним чином, оскільки вирок, яким ОСОБА_9 визнано невинуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 1 ст. 309 КК України та виправдано у зв`язку з недоведеністю вчинення останнім кримінального правопорушення, ухвалений компетентним судом згідно з нормами матеріального права, з дотриманням вимог процесуального закону, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені наведеними у ньому доказами, що були досліджені під час судового розгляду та оцінені судом відповідно до ст. 94 КПК України, а також з наведенням достатніх мотивів та підстав ухвалення даного вироку.
Відповідно до ч. 1 ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення, відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею.
Відповідно до ч. 3 ст. 337 КПК України з метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.
Як вбачається з обвинувального акту у кримінальному провадженні № 0002552 від 17 травня 2017 року органом досудового розслідування дії ОСОБА_9 кваліфіковані за ч. 1 ст. 309 КК України, а саме незаконне придбання та зберігання наркотичних засобів без мети збуту.
Відповідно до ч. 1 ст. 309 КК України злочином, передбаченим даною статтею, є незаконне виробництво, виготовлення, придбання, зберігання, перевезення чи пересилання наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів без мети збуту.
Відповідно до Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори», наркотичні засоби, психотропні речовини речовини природні чи синтетичні, препарати, рослини, природні матеріали, включені до Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів.
Амфетамін, не є згідно вищевказаного переліку наркотичним засобом, а включений до психотропних речовин, обіг яких обмежено.
Таким чином, судом встановлено, що у фактичних обставинах кримінального правопорушення, формулюванні обвинувачення, викладених в обвинувальному акті, відсутні відомості вчинення ОСОБА_9 будь-яких діянь, пов`язаних із незаконним обігом наркотичних засобів, а тому суд першої інстанції правильно дійшов висновку про те, що висунуте обвинувачення у обвинувальному акті, не знайшло свого підтвердження в ході судового розгляду.
Що стосується тверджень прокурора про те, що суд першої інстанції безпідставно не прийняв до уваги покази свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , то колегія суддів вважає їх необґрунтованими, оскільки обставини вчинення ОСОБА_9 інкримінованого йому злочину були ретельно досліджені та проаналізовані судом першої інстанції, всім наявним у кримінальному провадженні і наданим в судовому засіданні доказам була дана належна правова оцінка, що знайшло своє відображення у вироку з наведенням відповідних мотивів.
Таким чином, під час розгляду судом першої інстанції кримінального провадження відносно ОСОБА_9 за пред`явленим йому обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, стороною обвинувачення не було надано суду належних, допустимих та достовірних доказів, які у своїй сукупності та взаємозв`язку були б достатніми для прийняття рішення про доведеність вчинення злочину, що і стало підставою для ухвалення виправдувального вироку, а тому доводи апеляційної скарги прокурора про скасування цього судового рішення з підстав невідповідності висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження та істотного порушення вимог кримінального процесуального закону, є необґрунтованими.
Інших доводів, які б спростовували висновки суду першої інстанції про недоведеність вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, а саме незаконного придбання та зберігання наркотичних засобів без мети збуту, в якому обвинувачується ОСОБА_9 прокурор ні в апеляційній скарзі, ні в суді при апеляційному розгляді апеляційної скарги не надав.
За таких обставин, колегія суддів вважає вирок суду першої інстанції законним, обґрунтованим та вмотивованим, а тому підстав для його скасування з ухваленням нового вироку не вбачає.
Разом з тим, вирішення судом першої інстанції питання про знищення речових доказів, колегія суддів, вважає передчасним.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :
Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 14 серпня 2017 року, яким ОСОБА_9 визнано невинуватим у пред`явленому обвинуваченні, у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України та виправдано його на підставі п. 1 ч. 1 ст. 373 КПК України змінити.
Виключити з мотивувальної та резолютивної частини вироку вказівку суду про знищення речових доказів.
В решті вирок залишити без зміни.
Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення.

С У Д Д І :