Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 11-кп/781/260/18 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 286 (215) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19.04.2018 року. Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,
за участю прокурора ОСОБА_6 ,
захисника адвоката ОСОБА_7 ,
представника цивільного позивача ОСОБА_8 ,
потерпілого ОСОБА_9 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кропивницькому апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_9 на ухвалу Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 14.03.2018 року, якою звільнено

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кзилту, Кокчетавської області, Казахстану, громадянина України, українця, маючого базову загальну середню освіту, одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

від кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності, які передбачено ст. 49 КК України та закрито стосовно нього кримінальне провадження № 0000247 від 04.03.2015 року.

Цивільні позови прокурора, потерпілого ОСОБА_9 та ТОВ «Інтек Групп» до ОСОБА_10 та ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія» - залишено без розгляду.
Судові витрати за проведення судових експертиз у сумі 4361 грн. 10 коп. віднесено за рахунок держави.
Вирішено долю речових доказів по справі.
ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 14.03.2018 року звільнено ОСОБА_10 від кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності, які передбачено ст. 49 КК України та закрито кримінальне провадження № 0000247 від 04.03.2015 року стосовно ОСОБА_10 .

Згідно ухвали суду першої інстанції ОСОБА_10 обвинувачується у вчиненні порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження, за таких обставин.
Так, 03.03.2015 року близько 17 год. 00 хв., ОСОБА_10 у порушення п.п. 31.4 та 31.4.5 (г) Правил дорожнього руху України, згідно яких забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності таких технічних несправностей і невідповідності таким вимогам, а саме якщо на одну вісь транспортного засобу встановлено шини різних моделей з різними типами малюнків протекторів - для вантажних автомобілів, керував автомобілем МАЗ - 53371, реєстраційний номер НОМЕР_1 , з технічно несправним причепом МАЗ - 8926 реєстраційний номер НОМЕР_2 , про що йому було достовірно відомо та які належать йому на праві приватної власності, при цьому несправність причепа виражалась у встановленні на задню та передню вісь шин різних моделей із різними малюнками протектора, порушуючи таким чином правила експлуатації транспорту.
Рухаючись по вул. Мурманській, зі сторони м. Кіровоград, в напрямку перехрестя з автодорогами Стрій - Тернопіль - Львів - Кіровоград - Знам`янка та Кіровоград - Платонове, на території Кіровоградського району, Кіровоградської області, заздалегідь знаючи про наявність по напрямку свого руху регульованого світлофором перехрестя, що відповідно до п. 1.10 ПДР (перехрестя - місце перехрещення, прилягання або розгалуження доріг на одному рівні, межею якого є уявні лінії між початком заокруглень країв проїзної частини кожної з доріг), при цьому порушуючи вимоги п.п. 1.5, 2.3 (б), 10.1 ПДР (п. 1.5 - дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків; п. 2.3 (б) - для забезпечення безпеки руху водій повинен бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі та п. 10.1 - перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху), не вжив заходів для безпечного його проїзду, а навпаки проявив власну необережність та недбалість до елементарних вимог забезпечення безпеки дорожнього руху, наближаючись до вказаного перехрестя, перебуваючи в лівій смузі на дорозі з двостороннім рухом, яка має по три смуги для руху в кожному напрямку, під час здійснення повороту ліворуч на зелене світло світлофора, не відреагував на зміну дорожньої обстановки, яка виразилась у появі в зоні перехрестя автомобіля VOLKSWAGEN Tiguan, реєстраційний номер НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_9 , котрий рухався в зустрічному напрямку в середній смузі руху щодо свого напрямку, та у порушення вимог п. 16.6 ПДР, яким передбачено, що повертаючи ліворуч або розвертаючись при зеленому сигналі основного світлофора, водій нерейкового транспортного засобу зобов`язаний дати дорогу трамваю попутного напрямку, а також транспортним засобам, що рухаються в зустрічному напрямку прямо або повертають праворуч, не надав останньому перевагу в русі, виїхав на смугу зустрічного руху де допустив з ним зіткнення.
У результаті ДТП потерпілий ОСОБА_9 , згідно висновку судово-медичної експертизи № 1013 від 27.07.2015 року, отримав тілесні ушкодження у вигляді: закритого вивиху правого кульшового суглобу, закритого черезвертельного перелому таза справа без зміщення, перелом криші вертлюгової западини із задовільним стоянням уламків, саден голови зліва, саден повік, лівої щоки, викривлення носової перетинки із порушенням функції дихання, які відносяться до категорії середнього ступеня тяжкості та викликали тривалий розлад здоров`я.
Приймаючи дане рішення, суд першої інстанції вказав, що в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_10 та його захисник звернулися до суду з клопотанням, в якому просили звільнити ОСОБА_10 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, які передбачено ст. 49 КК України, та закрити кримінальне провадження з підстав звільнення особи від кримінальної відповідальності, яке відповідно до вимог ст. 286 КПК України, суд повинен був негайно його розглянути.

При цьому суд врахував, що ОСОБА_10 обвинувачується у вчиненні 03 березня 2015 року злочину невеликої тяжкості, оскільки санкція частини 1 статті 286 КК України, у редакції закону на час вчинення злочину, передбачала найсуворіше покарання у виді обмеження волі на строк до трьох років, однак з моменту вчинення злочину минуло більше ніж три роки і матеріали провадження свідчать, що обвинувачений не ухилявся від слідства та суду, а також не вчинив іншого злочину.
Крім того, судом роз`яснено обвинуваченому підставу звільнення від кримінальної відповідальності та право заперечувати проти закриття кримінального провадження з цієї підстави, а обвинувачений підтвердив розуміння підстави звільнення від кримінальної відповідальності та наполягав на звільненні від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності та закритті кримінального провадження.

В апеляційній скарзі потерпілий ОСОБА_9 просить вказану ухвалу районного суду скасувати, а кримінальне провадження № 0000247 стосовно ОСОБА_10 направити на новий судовий розгляд, у іншому складі суду.

Зазначає, що ухвала суду першої інстанції є незаконною та підлягає скасуванню з підстав неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність та істотного порушення вимог кримінального процесуального закону.
При цьому вказує на те, що обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000247 ще у серпні 2015 року був скерований до районного суду та системою документообігу розподілений на суддю ОСОБА_11 , яким понад рік у провадженні рішення не приймалося, а потім він був звільнений із займаної посади.

Після звільнення із займаної посади головуючого у кримінальному провадженні судді ОСОБА_11 за автоматизованим розподілом справу передано на розгляд до судді ОСОБА_1 , яким також протягом тривалого часу, фактично не розпочинаючи та не проводячи судового слідства, безпідставно здійснювалися відкладення судового розгляду.

Його стан, як потерпілого внаслідок отриманої у результаті ДТП травми, упродовж останніх двох років значно погіршився, у зв`язку з чим він систематично перебував на лікуванні у різних лікувальних закладах та з 14.02.2018 року йому встановлено III групу інвалідності.

Враховуючи погіршення його стану здоров`я він звернувся до суду з клопотанням про призначення у кримінальному провадженні додаткової судово-медичної експертизи з метою визначення кінцевого ступеня тяжкості заподіяних йому тілесних ушкоджень, яке суд не вирішив взагалі, чим на його думку порушив вимоги ст.ст. 242, 332, 369, 370 - 372, 376 КПК України.

Натомість судом, 14.03.2018 року вирішено питання щодо закриття кримінального провадження з єдиною мотивацією, а саме дотримання права обвинуваченого на захист.

Також, вказує і на те, що суд залишив поза увагою Постанову Пленуму Верховного Суду України №12 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності», згідно якої при вирішенні питання про звільнення особи від кримінальної відповідальності суд під час судового, апеляційного чи касаційного розгляду справи повинен переконатися, що діяння, яке поставлено особі за провину, дійсно мало місце, що воно містить склад злочину і особа винна в його вчиненні, а також що є умови та підстави її звільнення від кримінальної відповідальності передбачені КК України. Однак, районний суд жодним чином не дослідивши обставин кримінального правопорушення та правильності кваліфікації дій обвинуваченого дійшов переконання про необхідність звільнення його від кримінальної відповідальності, чим на думку потерпілого допустив неповноту судового розгляду.

Вказує і на те, що суд висловлюючи твердження про відсутність можливості суду змінити обвинувачення, залишив поза увагою норми ст. 338 КПК України.

Отже, на думку потерпілого ОСОБА_9 ,підставою для скасування ухвали Кіровоградського районного суду від 14.03.2018 рокупро звільнення ОСОБА_10 від кримінальної відповідальності є вищевикладена неповнота судового розгляду, яка полягала у відхилені (точніше взагалі не вирішенні) клопотання учасника судового провадження (потерпілого) про дослідження доказів та вчинення інших процесуальних дій для підтвердження чи спростування обставин кримінального провадження, з`ясування яких може мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення.

Заслухавши доповідача, пояснення потерпілого ОСОБА_9 тапредставника цивільного позивача ОСОБА_8 , які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, думку прокурора та пояснення захисника обвинуваченого ОСОБА_10 адвоката ОСОБА_7 , які заперечили задоволення апеляційної скарги та просили ухвалу районного суду залишити без зміни, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що вона не підлягає задоволенню з таких підстав.

Загальні положення кримінального провадження під час звільнення особи від кримінальної відповідальності регламентовані положеннями ст. 285 КПК України.

Зокрема, ч.1 ст. 285 КПК України встановлено, що особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки - у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання у виді обмеження або позбавлення волі.
Згідно вимог п.1 ч.2 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.
Разом із тим, порядок звільнення особи від кримінальної відповідальності встановлено ч.1 ст. 286 КПК України, а саме те, що звільнення від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення здійснюється судом. А також, ч. 4 цієї статті визначено, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.
Крім того, як передбачено ч.3 ст. 288 КПК України, суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, 14.03.2018 року в судовому засіданні суду першої інстанції, обвинувачений ОСОБА_10 та його захисникнадали суду клопотання, в якому просили звільнити ОСОБА_10 від кримінальної відповідальностіза ч. 1 ст. 286 КК України, з підстав передбачених п.2 ч.1 ст. 49 КК України, у зв`язку з закінченням строків давності притягнення особи до кримінальної відповідальності, та закрити кримінальне провадження внесене до ЄРДР за № 0000247 від 04.03.2015 року стосовно ОСОБА_10 з підстав звільнення особи від кримінальної відповідальності (т.4 а.к.п.66-72).

З урахуванням вимог ч.4 ст. 286 КПК України, судом першої інстанції невідкладно розглянуто дане клопотання обвинуваченого та його захисника, і задоволено йогота як передбачено ч.3 ст. 288 КПК України, суд своєю ухвалою звільнив ОСОБА_10 від кримінальної відповідальності та закрив кримінальне провадження.

Із вказаним судовим рішенням суду першої інстанції колегія суддів погоджується, вважає його законним та обґрунтованим.

Згідно матеріалів кримінального провадження ОСОБА_10 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, санкція якого передбачає найсуворіше покарання у виді обмеження волі на строк до трьох років
Згідно обвинувального акту встановлено, що датою вчинення вказаного злочину є - 03 березня 2015 року.
Тому, строки давності притягнення ОСОБА_10 до кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 286 КК України закінчились 03 березня 2018 року, а також будь-які інші підстави для здійснення кримінального переслідування щодо ОСОБА_10 в даному кримінальному провадженні відсутні.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції під час судового розгляду даного кримінального провадження 14.03.2018 року правильно застосував норми матеріального права та процесуального законодавства, та у відповідності до вимог ч.4 ст. 286 КПК України, невідкладно розглянув клопотання обвинуваченого та його захисника, і обґрунтовано задовольнив його, звільнивши обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, які передбачені ст. 49 КК України, а тому на підставі п.1 ч.2 ст. 284 КПК України правильно закрив кримінальне провадження внесене до ЄРДР за № 0000247 від 04.03.2015 року стосовно ОСОБА_10 , саме з підстав звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Оскільки, чинним КПК України імперативно передбачено про неможливість вирішувати будь-які інші питання чи здійснювати процесуальні дії, а саме проводити допит обвинуваченого, витребувати докази, застосовувати заходи забезпечення кримінального провадження, тощо, на проведенні яких у даному випадку наполягає потерпілий ОСОБА_9 , у разі наявності заяви сторони захисту про звільнення від кримінальної відповідальності особи з підстав закінчення строків давності притягнення особи до кримінальної відповідальності.
Тому, апеляційні доводи потерпілого ОСОБА_9 щодо необхідності проведення судово-медичної експертизи для встановлення ступеня тяжкості завданих йому внаслідок ДТП тілесних ушкоджень та дослідження доказів у кримінальному провадженні для встановлення винуватості обвинуваченого ОСОБА_10 , є необґрунтованими, оскільки вказана судово-медична експертиза вже була проведена в ході досудового розслідування кримінального провадження, а її висновок не ставився під сумнів в стадії проведення та завершення досудового розслідування в тому числі при виконанні вимог ст. 290 КПК України. Дослідження доказів для встановлення винуватості обвинуваченого ОСОБА_10 можливо було б у даному випадку лише у разі, якщо б сам обвинувачений наполягав на цьому та заперечував у закритті кримінального провадження з цієї підстави. Тому, лише в такому випадку, відповідно до положень ч.8 ст. 284 КПК України, суд зобов`язаний продовжити кримінальне провадження в загальному порядку, передбаченому цим Кодексом.
При цьому, колегія суддів звертає увагу і на те, що визнання особи винуватою, відповідно до чинного кримінального процесуального законодавства, а саме згідно до вимог ст.ст. 373 374 КПК України, можливо лише при постановленні обвинувального вироку суду.
Крім того, колегія суддів вважає, що отримання потерпілим ОСОБА_9 14.02.2018 року третьої групи інвалідності, також не може бути законною підставою для відновлення строків даності та скасування даної ухвали суду про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого ОСОБА_10 у зв`язку із закінченням строків давності та закриття кримінального провадження щодо нього.
За таких обставин, приймаючи до уваги те, що доводи апеляційної скарги потерпілого ОСОБА_9 свого підтвердження не знайшли, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу потерпілого залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу суду першої інстанції залишити без зміни, як законну та обґрунтовану.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 418, 419 КПК України колегія суддів,
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_9 залишити без задоволення, а ухвалу Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 14.03.2018 року, якою ОСОБА_10 звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності, які передбачено ст. 49 КК України та закрито стосовно нього кримінальне провадження № 0000247 від 04.03.2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з дня її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного суду України, протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4 .
Згідно з оригіналом:

Суддя Апеляційного суду
Кіровоградської області ОСОБА_2