Справа № 317/3972/17
№/п 1-в/317/14/2018
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 лютого 2018 р. Запорізький районний суд Запорізької області

у складі: головуючого - ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

за участю прокурора - ОСОБА_3

за участю представника адміністрації ДУ «БВК(№99)» - ОСОБА_4 ,

за участю захисника - ОСОБА_5

за участю засудженого - ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Запоріжжя в режимі відеоконференцз`язку клопотання засудженого ОСОБА_6 про заміну не відбутої частини покарання більш м`яким у вигляді обмеження волі, -

В С Т А Н О В И В:
У грудні 2017 року до Запорізького районного суду надійшло клопотання засудженого ОСОБА_6 про заміну не відбутої частини покарання більш м`яким у вигляді обмеження волі.
В судовому засіданні засуджений ОСОБА_6 підтримав своє клопотання в повному обсязі, просив суд його задовольнити.
Захисник засудженого адвокат ОСОБА_5 підтримала клопотання свого підзахисного просила суд його задовольнити, оскільки вважає, що ОСОБА_6 став на шлях виправлення.
Судом також був зроблений запит до ДУ «Біленьківської виправної колонії (№99)» та витребувані матеріали особової справи, характеристики на засудженого та відгуку на клопотання.
Згідно наданих відомостей, ОСОБА_6 відбуває покарання в ДУ «Біленьківська виправна колонія (№99» з 07.12.2016 року. Характеризується посередньо, стягнень не має, з іншими засудженими не конфліктний, виконує вимоги адміністрації колонії.
В судовому засіданні, представник адміністрації ДУ «БВК (№99)» ОСОБА_4 зазначив, що при вирішенні вказаного клопотання покладається на думку суду.
Прокурор заперечував проти клопотання відносно засудженого ОСОБА_6 , вважає що засуджений не довів свого виправлення.
Розглянувши матеріали справи, вислухавши висновок прокурора, суд вважає, що клопотання засудженого не підлягає задоволенню з наступних підстав.

У відповідності до ст. 82 КК України, особам, що відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі, не відбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням. У цих випадках більш м`яке покарання призначається в межах строків, установлених у Загальній частині цього Кодексу для даного виду покарання, і не повинне перевищувати не відбутого строку покарання, призначеного вироком. Заміна не відбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.
Водночас, суд звертає увагу на те, що під виправленням розуміється процес позитивних змін, які відбуваються в особистості засудженого та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Виправлення полягає в тому, щоб шляхом примусового впливу на засудженого внести корективи в його соціально-психологічні властивості, нейтралізувати негативні настанови, змусити додержуватися положень закону про кримінальну відповідальність, а ще краще, нехай навіть під страхом покарання, прищепити повагу до закону. Досягнення такого результату визнається юридичним виправленням, що само по собі важливий результат застосування покарання, суттєвий показник його ефективності.

Висновок суду про виправлення засудженого повинен базуватися на врахуванні даних про його поведінку в цілому та відношенню до праці за весь період знаходження у виправних установах, а не за час, що безпосередньо передує розгляду подання. Суд не може не врахувати, що примірна поведінка це не тільки пасивна форма поводження засудженого, що полягає в утриманні від порушення режиму відбування покарання, а й активна форма поведінки, котра за своєю суттю є намагання своєю діяльністю виправити вину за скоєне кримінальне правопорушення.

Вивчивши матеріали особової справи засудженого, характеристику, яка була надана адміністрацією колонії, суд встановив, що ОСОБА_6 засуджений 27.05.2016 року вироком Краматорського міськрайонного суду Донецької області за ст. 307 ч.2 КК України до 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна. На підставі ст. 72 ч.5 КК України зараховано до строку відбування покарання час перебування під ватою з 16.10.2015 року по 27.05.2016 року. Ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 25.08.2016 року вирок Краматорського міськрайонного суду Донецької області від 27.05.2016 року змінений, ОСОБА_6 вважається засудженим за ст. 307 ч.2 КК України до 6 років позбавлення волі з конфіскацією майна. На підставі ст. 72 ч.5 КК України зараховано до строку відбування покарання час перебування під вартою з 27.05.2016 року по 25.08.2016 року.
Початок строку: 16.10.2015 року.
Кінець строку: 07.12.2020 року.
ОСОБА_6 в місцях позбавлення волі знаходиться з 16.10.2015 року.
Під час тримання в ОСОБА_7 характеризувався негативно, за порушення вимог режиму тримання під вартою мав 2 стягнення, заохочень не мав.
З 07.12.2016 року відбуває покарання в ДУ «Біленьківська виправна колонія (№99)». Характеризується посередньо, порушення вимог режиму тримання під вартою не допускав, стягнень не мав. Має 3 заохочення за сумлінне ставлення до праці у вигляді подяки.
Суд зазначає, що наведений список стягнень та заохочень у засудженого ОСОБА_6 свідчить про його нестабільну поведінку.
Відповідно до ст. 118 КВК України, засуджені залучаються до суспільно корисної праці з урахуванням наявних виробничих потужностей, зважаючи при цьому на стать, вік, працездатність, стан здоров`я і спеціальність.
Суду не була надана довідка про працевлаштування засудженого ОСОБА_6 , при цьому в характеристиці зазначено, що засуджений працевлаштований на дільниці бригади №81 «Поліетилен», тому суд вважає, що не виконана одна із умов для застосування заохочувальної норми.
Також суд зауважує на тому, що згідно наданої суду медичної довідки, засуджений ОСОБА_6 має залишкові зміни перенесеного туберкульозу легень, категорії 5.1, в графі «Категорія праці» зазначено: працевлаштування за межами холодних, вологих, запилених приміщень і при цьому лікар вказує, що за станом здоров`я засудженому можливо замінити не відбуту частину покарання на більш м`яке у вигляді обмеження волі.
Вид покарання обмеження волі полягає у триманні особи в кримінально-виконавчих установах відкритого типу (виправних центрах) у межах адміністративно-територіальної одиниці відповідно до її постійного місця проживання без ізоляції від суспільства в умовах здійснення над нею нагляду з обов`язковим залученням засудженого до праці.

Суд вважає, що медична довідка, яка була надана має суперечний характер.

Засуджений провину у скоєному злочині визнає в повному обсязі.
Цивільного позову за вироком суду не має.
ОСОБА_6 було відмовлено в заохочувальних нормах, а саме:
- 20.01.2017 р. комісією установи відмовлено в застосуванні заохочувальної норми, передбаченої ст. 101 КК України за заявою самого засудженого;
- 21.12.2017р. комісією установи відмовлено у застосуванні заохочувальної норми, передбаченої ст.82 КК України у вигляді заміни не відбутої частини покарання більш м`яким , за заявою самого засудженого.
Також в характеристиці зазначено, що ОСОБА_6 не приймає участі а ні в організації виховних заходів, а ні в програмі диференційованого виховного впливу для засуджених.
Суд звертає увагу і на те, що надані суду характеризуючи матеріали на засудженого ОСОБА_6 та особова справа містять недоліки, які не дають в повному обсязі з`ясувати інформацію стосовно засудженого.
На підставі вищевикладеного суд не може зробити висновок, що засуджений ОСОБА_6 дійсно довів своє виправлення та відносно нього може бути застосована заохочувальна норма, передбачена ст. 82 КК України у вигляді заміни не відбутої частини покарання більш м`яким.
Керуючись ст.82 КК України, ст.537, ч.2, ч.3 ст.539 КПК України, ст.153, 154 КВК України, суд
У Х В А Л И В:
В задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 про заміну не відбутої частини покарання більш м`яким у вигляді обмеження волі відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена до апеляційного суду Запорізької області через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом семи днів з дня її проголошення.

У разі подання апеляції прокурором, виконання зупиняється.

Суддя: ОСОБА_1