Справа № 131/156/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26.12.2017

Іллінецький районний суд Вінницької області

в складі: головуючого-судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4

представника потерпілої ОСОБА_5

обвинуваченої ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Іллінці кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000308 від 07.10.2015 року про обвинувачення ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Росоховата Іллінецького району Вінницької області жительки АДРЕСА_1 , українку, громадянку України, заміжню, непрацюючу, раніше не судиму,

обвинувачену у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Згідно обвинувального акту ОСОБА_6 та ОСОБА_4 тривалий час перебувають у неприязних відносинах з приводу користування земельною ділянкою, що прилягає до їх будинку, розташованого по АДРЕСА_1 , а саме стежки, яка проходить повз будинок, що неодноразово призводило до суперечок та сварок на ґрунті неприязних відносин.

Так, в черговий раз 30.09.2015 року о 10 год. 00 хв. ОСОБА_6 на території прилеглій до будинку АДРЕСА_1 під час раптово виниклої суперечки з ОСОБА_4 , умисно нанесла останній два удари ліктями лівої та правої руки в область грудей та в область лівого плеча.

Внаслідок нанесених ударів, ОСОБА_6 спричинила потерпілій тілесні ушкодження у вигляді: синців в області лівого плеча та по передній поверхні грудної клітки зліва та справа, які згідно висновку експерта № 228 від 07.10.2015 року відносяться до легких тілесних ушкоджень, які не спричинили короткочасного розладу здоров`я та № 143 від 23.06.2016 року відносяться до легких тілесних ушкоджень, які не спричинили короткочасного розладу здоров`я.

Дії ОСОБА_6 кваліфіковано за ч. 1 ст. 125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження.

В кримінальному провадженні потерпілою ОСОБА_4 заявлено цивільний позов до ОСОБА_6 про стягнення 5452 грн. заподіяної їй злочином шкоди з якої 5000 грн. моральної шкоди в результаті вчинення відносно неї злочину та 452 грн. майнової шкоди.

В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_6 своєї вини в інкримінованому їй злочині не визнала, просить її виправдати. Вона пояснила, що з ОСОБА_4 вони тривалий час перебувають в неприязних стосунках з приводу користування земельною ділянкою. В зв`язку з цим ОСОБА_4 викликала працівників сільської ради з приводу вирішення земельного спору. 30.09.2015 року ОСОБА_4 почала її ображати, на що вона їй відповіла аналогіно. Фізичного контакту між ними не було, будь яких ударів, в тому числі ліктями, їй вона не наносила. Скільки сварка тривала по часу вона не пам`ятає, стояли на відстані близько 1 метра один від одного, де взялись тілесні ушкодження у ОСОБА_4 вона не знає. При усіх зазначених подіях 30.09.2015 р. були присутніми сільський голова ОСОБА_8 , землевпорядник ОСОБА_9 , її чоловік ОСОБА_10 , подружжя ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 не було.

Захисник обвинуваченої адвокат ОСОБА_7 просить суд ухвалити вирок, яким виправдати ОСОБА_6 повністю та відмовити в задоволенні цивільного позову.

Потерпіла ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснила, що в неї з обвинуваченою давно існують суперечки з приводу проходу по земельній ділянці прилеглій до сараю ОСОБА_6 , в звязку з чим нею до сільської ради неодноразово подавалися скарги.

30.09.2015 р. потерпіла прийшла на розгляд скарги в спільний двір, при цьому, були присутні сусіди подружжя ОСОБА_15 , ОСОБА_14 .. Обвинувачена ОСОБА_6 з розгону нанесла їй удар обома ліктями в груди, потім вдруге. Вона пояснила, що це бачив ОСОБА_14 будучи на відстані 15 метрів. При цьому, чоловіка обвинуваченої ОСОБА_10 не було. Обвинувачена також сперечалася із ОСОБА_14 .. Потім приходила до потерпілої в лікарню вибачалася.

Вона та її представник адвокат ОСОБА_5 просять визнати ОСОБА_6 винуватою та призначити їй визначене Законом покарання та задоволити цивільний позов ОСОБА_4 до ОСОБА_6 про стягнення 5452 грн. заподіяної їй злочином шкоди з якої 5000 грн. моральної шкоди в результаті вчинення відносно неї злочину та 452 грн. майнової шкоди, а також витрати за надання їй юридичної допомоги в сумі 2640 грн.

Допитана в якості свідка ОСОБА_16 , показала, що працює землевпорядником Китайгородської сільської ради. В дворі будинку АДРЕСА_1 , була не одноразово, по причині спорів за землю двох сімей, - Кудини та Дробахи. Від сім`ї ОСОБА_15 , ОСОБА_17 та ОСОБА_18 надійшла скарга на сім`ю ОСОБА_19 щодо загородження нею проходу.

Коли свідок 30.09.2015 року о 10 год.00 хв. приїхала на місце розгляду скарги, в двір будинку АДРЕСА_1 , там не було нікого. Вона пішла до ОСОБА_4 , ОСОБА_18 , Кудини. В ході розгляду скарги до них підійшов ОСОБА_14 , який скаржився на загородження проходу ОСОБА_6 .. Потім, у її присутності посперечалися ОСОБА_6 і ОСОБА_14 .. Після цього ОСОБА_14 пішов у свій сарай, і більше його не було. Ніякої бійки між обвинуваченою та потерпілою вона не бачила та походження тілесних ушкоджень у ОСОБА_4 їй не відоме.

Допитаний в якості свідка ОСОБА_10 показав, що 30.09.2015 року його викликав сільський голова та землевпорядник в двір їх будинку де оглядали прохід між земельними ділянками. Там були присутні: його дружина ОСОБА_6 , сусіди ОСОБА_20 та ОСОБА_21 , ОСОБА_4 , ОСОБА_14 , сільський голова ОСОБА_8 , ОСОБА_13 .

ОСОБА_14 був не довго прийшов і пішов, куди саме додому чи в сарай не знає. Він категорично заперечив будь - який фізичний контакт між його дружиною ОСОБА_6 та ОСОБА_4 , пояснивши, що ударів та тілесних ушкоджень обвинувачена ОСОБА_4 не завдавала. Між ними була словесна суперечка, сільський голова їх заспокоювала.

Допитана в якості свідка ОСОБА_13 показала, що в жителів будинку по АДРЕСА_1 був спір щодо проходу біля сараю ОСОБА_6 .. 30.09.2015 року були присутні сільський голова, землевпорядник, сусіди ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_10 , ОСОБА_14 на місці конфлікту вона не бачила. ОСОБА_4 ображала словесно ОСОБА_6 , між ними була суперечка. При цьому вона в категоричній формі заперечила нанесення ударів та тілесних ушкоджень обвинуваченою потерпілій.

Допитаний в якості свідка ОСОБА_11 показав, що 30.09.2015 року о 10 год. його покликала сільський голова в двір будинку. Там були сільський голова, землевпорядник, та сусіди, в тому числі ОСОБА_21 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_10 , ОСОБА_14 , ОСОБА_13 .. Суперечка розпочалася біля проходу, що розташований біля сараю ОСОБА_6 .. Між ОСОБА_6 та потерпілою ОСОБА_4 була суперечка в ході якої обвинувачена вдарила потерпілу ліктями в груди. В цей час ОСОБА_13 , забирала та заспокоювала ОСОБА_6 , потім учасники конфлікту розійшлись. ОСОБА_10 він не бачив, так як в той час він пішов до хати по гроші.

Свідок ОСОБА_21 в судовому засіданні показала, що 30.09.2015 р. прийшла їх сусідка ОСОБА_13 , і вони вийшли на двір. Була суперечка, при якій ОСОБА_10 не було з початку, але потім він підійшов і моменту нанесення ударів не бачив. ОСОБА_6 ударила ліктями в груди ОСОБА_4 , другий удар нанесла удар кулаком в передпліччя. При цьому всьому свідок знаходилась на відстані близько 4 метрів від ОСОБА_6 і ОСОБА_4 .. В зазначений момент землевпорядник ОСОБА_16 стояла спиною до конфліктуючих поруч із її чоловіком і на її думку нічого не бачила. ОСОБА_14 стояв наблюдав і все бачив. Свої синці ОСОБА_4 свідку показувала десь через 3 дні, вони були на руці та на грудях зверху, трохи нижче шиї.

Свідок ОСОБА_14 показав, що 30.09.2015 року близько 10 год. прибула сільський голова та землевпорядник та він підійшов поспілкуватися щодо загородження проходу та деякий час спілкувався, після чого пішов займатися по господарству. Згодом він почув крик та вийшов зі свого сараю.

Самої бійки між ОСОБА_6 та ОСОБА_4 він не бачив, бачив, лише як між ними стала голова сільської ради та ОСОБА_13 відтягувала ОСОБА_6 від місця конфлікту. Після цього він пішов до себе на подвір`я, в конфлікт не втручався.

Допитана в якості свідка ОСОБА_8 показала, що працює сільським головою Китайгородскої сільської ради. До сільскої ради надійшла спільна скарга ОСОБА_4 , ОСОБА_22 , сім`ї ОСОБА_15 , та сім`ї ОСОБА_14 . Під час розгляду скарги 30.09.2015 року були присутні крім неї ще ОСОБА_23 , ОСОБА_16 , подружжя ОСОБА_19 , ОСОБА_14 , ОСОБА_13 , подружжя ОСОБА_15 , в ході чого ОСОБА_18 пішов, а подружжя ОСОБА_19 , землевпорядник ОСОБА_16 , ОСОБА_4 , ОСОБА_13 , подружжя ОСОБА_15 , та вона залишились на місці. ОСОБА_4 та ОСОБА_6 почали сваритись, на що та зробила їм зауваження. При цьому, категорично стверджувала що ОСОБА_6 ніяких ударів та тілесних ушкоджень ОСОБА_4 не наносила.

ОСОБА_8 була на місці розгляду скарги до кінця, все бачила на власні очі, нікуди не відходила, і не відволікалась.

Крім того, під час досудового слідства, в ході одночасного допиту 15 квітня 2016 р. її, разом із ОСОБА_4 та подружжям ОСОБА_15 свідок бачила як ОСОБА_4 розказувала та показувала подружжю ОСОБА_15 механізм, локалізацію, кількість нанесення їй ударів ОСОБА_6 , після чого сказавши працівникам поліції що вона більше не буде брати у цьому участі вийшла з авто і пішла займатись своїми справами, покинувши місце проведення одночасного допиту.

За клопотанням потерпілої та її представника в судовому засіданні допитано в якості свідка ОСОБА_24 , який в судовому засіданні показав, що працює лікарем загальної практики сімейної медицини Центру первинної медико соціальної допомоги Іллінецької районної ради. В десятих числах жовтня 2015 року до нього звернулась ОСОБА_4 зі скаргами на стан здоров`я.

ОСОБА_4 з приводу гіпертонічної хвороби знаходиться на обліку в мед закладі не один рік, від так, загострення її стану захворювання може бути обумовлена також внаслідок не належного лікування, або не виконання належним чином приписів лікаря.

Загострення стану гіпертонічної хвороби можливе як в силу сезонних факторів, таких як настання осені, можливе також в силу пережитого стресу, в наслідок конфлікту, сварки без нанесення тілесних пошкоджень та фізичного контакту.

На консультацію до лікаря - окуліста, невропатолога потерпіла ОСОБА_4 ним не направлялась, хоч цього й вимагають відповідні медичні протоколи, згідно яких таке направлення є обов`язковим.

З метою об`єктивного обстеження стану здоров`я ОСОБА_4 кардіограма не робилась, достовірність відомостей внесених до медичної картки хворого з усіма результатами проведених обстежень перевірити не вбачається за можливе, так як картка знаходиться в пацієнта, хоча має бути в медичному закладі так як являється власністю закладу.

Щодо змісту виданих ним довідок, свідок пояснив що помилково не вказав у них діагноз хворої, так як цього вимагає 10 міжнародний протокол статистичної класифікації хвороб та споріднених проблем охорони здоров`я, ну а те що він зазначив діагнозом не являється, так як являється лише станом, а не хворобою, висновок зроблений ним щодо причини загострення хворобливого стану ОСОБА_4 , а саме, стресова ситуація, є його припущенням, виходить за межі його компетенції як лікаря, так як відноситься до виключної компетенції судово медичних експертів, а не лікарів загальної практики сімейної медицини. Більше того, в довідках подібного роду не можуть відображатись подібні відомості, так як по своєму змісту мають бути відображені виключно в анамнезі життя пацієнта, що, в свою чергу, відображається в історії хвороби.

На лівій руці ОСОБА_4 та на передній частині грудної клітки він бачив синці, які зі слів виникли після конфлікту з сусідкою. З ким конкретно, вона не пояснювала.

Заслухавши пояснення обвинуваченої, її захисника, потерпілої, її представника, покази свідків, дослідивши надані письмові докази в кримінальному провадженні, оцінивши їх з точки зору належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність з точки зору достатності та взаємозв`язку суд приходить до слідуючого висновку.

Відповідно до ч. 2 ст. 91 КПК України доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Згідно з ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.

Обов`язок доказування належності та допустимості доказів, даних щодо розміру процесуальних витрат та обставин, які характеризують обвинуваченого, покладається на сторону, що їх подає.

Відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Аналогічна правова конструкція закріплена й у ч. 4 ст. 17 КПК України.

Зі змісту ч. 2 ст. 8 та ч. 5 ст. 9 КПК України випливає, що принцип верховенства права у кримінальному провадженні та кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Зі змісту рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бочаров проти України» (п. 45) випливає, що суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростовних презумпцій щодо фактів.

Як слідує зі змісту повідомлення про підозру, ОСОБА_6 та ОСОБА_4 тривалий час перебувають у неприязних відносинах з приводу користування земельною ділянкою що прилягає до їх будинку розташованого по АДРЕСА_1 , а саме стежки яка проходить повз будинок, що неодноразово призводило до суперечок та сварок на ґрунті неприязних відносин, що, крім іншого, також в повній мірі підтверджується обвинувальним актом, повідомленням про підозру.

Так, допитані в судовому засіданні ОСОБА_4 , ОСОБА_11 , ОСОБА_21 , ОСОБА_14 показали, що зверталися із колективною скаргою до сільської ради щодо користування земельною ділянкою та просили вжити заходів відносно ОСОБА_6 .

Дана скарга послугувала підставою для виїзду на місце її розгляду 30.09.2015 р. сільським головою ОСОБА_8 , землевпорядником ОСОБА_16 .. За результатами розгляду скарги заявникам було відмовлено в задоволенні їх скарги.

З наведеного слідує, що у ОСОБА_4 , ОСОБА_11 , ОСОБА_21 , ОСОБА_14 з ОСОБА_6 , склалися неприязні стосунки, в тому числі з підстав відмови у задоволенні їхньої на ОСОБА_6 скарги з приводу землекористування.

Крім того, допитані у судовому засіданні свідки ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_13 , і які були очевидцями подій 30.09.2015 р. що відбулися в дворі будинку по АДРЕСА_1 , також повідомили суду про наявність неприязних стосунків які виникли між ОСОБА_6 та ОСОБА_4 з приводу спору за користування частиною земельної ділянки, та заперечили в категоричній формі нанесення ОСОБА_6 потерпілій ОСОБА_4 яких небудь ударів та відповідно тілесних ушкоджень.

Показання підозрюваної ОСОБА_6 повністю узгоджуються з показаннями свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_13 ..

При цьому суд критично ставить до показів свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_21 , ОСОБА_14 , та не приймає їх до уваги, як доказ вчинення ОСОБА_6 злочину, оскільки вважає їх такими, що зацікавлені в притягненні її до кримінальної відповідальності в зв`язку з існуванням між ними неприязних стосунків.

Крім того їх покази є суперечливими та повністю спростовуються показами свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_13 , підозрюваної ОСОБА_6 ..

Також суд критично ставиться до показів свідка ОСОБА_24 , так як він лише підтвердив факт звернення до нього потерпілої ОСОБА_4 за наданням медичної допомоги, проте згідно його показів це мало місце через 9 10 днів з моменту конфлікту.

Покази свідка ОСОБА_24 про те що до нього, за викладених обставин, зверталась за допомогою потерпіла ОСОБА_4 , не можна розцінювати як доказ обґрунтованості обвинувачення, за відсутності відповідної медичної документації, яка відображала б усе викладене: факт звернення, діагностоване з цього приводу захворювання, результати обстеження, та інше.

Висновок експерта № 228 від 07.10.2015 року та висновок експерта № 143 від 23.06.2016 року судово медичної експертизи громадянки ОСОБА_4 не є прямим доказом нанесення ударів та тілесних ушкоджень, а лише доказом наявності у неї ушкоджень у вигляді: синця по зовнішній поверхні нижньої третини лівого плеча, по передній поверхні грудної клітки зліва в проекції 2 4 ребер по середньо ключичній лінії, по передній поверхні грудної клітки справа, в проекції 1 4 ребер по біля грудинній лінії, що в сукупності з іншими доказами не являється доказом вини ОСОБА_6 ..

Відповідно до ст. 373 КПК України виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено, що: 1) вчинено кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується особа; 2) кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим; 3) в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення. Обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Пункт 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 29.06.1999 №5 «Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку» орієнтує суди на те, що відповідно до вимог КПК України виправдувальний вирок постановляється, серед іншого, за відсутністю події злочину, коли судовим розглядом справи встановлено, що діяння, у вчиненні якого обвинувачувався підсудний, взагалі не мало місця.

Таким чином, суд дійшов висновку, що стороною обвинувачення не доведено поза розумним сумнівом винуватість ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованих їй злочинів, як наслідок, відповідно до ч. 1 ст. 373 КПК України ОСОБА_6 слід виправдати.

Ухвалюючи вирок суд не вирішує питання про судові витрати та речові докази, оскільки вони в кримінальному провадженні відсутні.

У відповідності до ч. 2 ст. 129 КПК України в задоволенні цивільного позову ОСОБА_4 до ОСОБА_6 про відшкодування шкоди завданої злочином слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 129, 373, 374, КПК України, суд, -

ПРИСУДИВ:

ОСОБА_6 визнати невинуватою у пред`явленому обвинуваченні за ч. 1 ст. 125 КК України та виправдати.

В задоволенні цивільного позову ОСОБА_4 до ОСОБА_6 про стягнення заподіяної злочином шкоди відмовити.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Вінницької області через Іллінецький районний суд Вінницької області протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченій та прокурору.

Суддя