печерський районний суд міста києва
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20.12.2017 Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючої судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження №0000206, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19.10.2017, за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Тульчин Вінницької області, громадянина України, маючого середню спеціальну освіту, не одруженого, військовослужбовця ВЧ НОМЕР_1 , зареєстрований та проживає за адресою АДРЕСА_1 , у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
13.02.2016 ОСОБА_5 був призваний на військову службу ІНФОРМАЦІЯ_2 та направлений до військової частини НОМЕР_2 (дислокується у АДРЕСА_2 ), де уклав контракт про проходження військової служби строком на 3 (три) роки.

В подальшому, згідно наказу командира військової частини НОМЕР_3 (дислокується у АДРЕСА_3 ) від 21.04.2016 № 24-рс (по особовому складу) солдата ОСОБА_5 призначено на посаду дизеліста- електрика військової частини НОМЕР_1 (дислокується у АДРЕСА_4 ) та згідно наказу командира тієї ж військової частини від 25.04.2016 № 107 солдата ОСОБА_5 з 23.04.2016 зараховано в списки військової частини НОМЕР_1 на всі види забезпечення.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» № 2232-ХІІ від 25.03.1992, з 13.02.2016 ОСОБА_5 набув статусу військовослужбовця і почав проходити військову службу за контрактом, у зв`язку з чим повинен, окрім іншого, керуватися вимогами ст. ст.11, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України № 548-XIV від 24.03.1999, та ст. ст. 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України № 551-ХІV від 24.03.1999, які вимагають від нього свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим, постійно бути зразком високої культури, скромності і витримки, берегти військову честь, захищати свою і поважати гідність інших людей, бути ввічливим і дотримуватись військового етикету, поводитися з гідністю і честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.

Згідно ст. 1 Закону України «Про оборону України» № 1932-ХІІ від 06.12.1991 та ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» № 3543-ХП від 21.10.1993 особливий період - це період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Відповідно до п. 2 ч. 9 ст. 23 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», у разі настання особливого періоду, для військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом, дія контракту продовжується понад встановлені строки на період до оголошення демобілізації, крім випадків, визначених абзацом другим частини третьої цієї статті та частиною восьмою ст. 26 цього Закону.

Згідно наказу командира військової частини НОМЕР_4 (дислокується у АДРЕСА_5 ) від 27.09.2016 № 218 солдата ОСОБА_5 було відряджено у розпорядження командира військової частини - польова пошта НОМЕР_5 (дислокується у АДРЕСА_6 ), з метою виконання службових (бойових) завдань у районах проведення антитерористичної операції до особливого розпорядження.

Згідно наказу командира військової частини - польова пошта НОМЕР_5 від 18.11.2016 № 247 солдата ОСОБА_5 відряджено у розпорядження командира військової частини - польова пошта НОМЕР_6 (дислокується у АДРЕСА_7 ), де останній продовжив проходити військову службу.

26.04.2017 солдата ОСОБА_5 направлено до Військово-медичного клінічно центру Центрального регіону України (дислокується у АДРЕСА_3 ), де, після лікування ОСОБА_5 , 10.05.2017 військово-лікарською комісією вказаного медичного закладу останньому надано звільнення від виконання службових обов`язків на п`ятнадцять календарних днів, тобто до 25.05.2017.

25.05.2017 солдат ОСОБА_5 , діючи з прямим умислом, з мотивів небажання виконувати обов`язки військової служби та з метою тимчасово незаконно ухилитися від неї, вирішив стати на злочинний шлях та у порушення зазначених статутних вимог, а також вимог ст. 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України № 548-ХІV від 24.03.1999, не з`явившись вчасно на службу без поважних причин.

Так, реалізуючи свій злочинний умисел, солдат ОСОБА_5 у той же день (25.05.2017) самовільно, без дозволу командування, без поважних причин, не з`явився вчасно на службу до військової частини - польова пошта НОМЕР_6 , яка дислокується у АДРЕСА_7 , та направився до місця свого проживання у м. Тульчин Вінницької області.

У подальшому солдат ОСОБА_5 постійно перебував за місцем свого проживання та проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби, та не вживаючи жодних заходів для повернення до військової частини або звернення до правоохоронних, інших державних органів чи органів військового управління за наявності реальної можливості для цього.

19.10.2027 о 13 год. 00 хв. солдат ОСОБА_5 , усвідомлюючи протиправність і помилковість своїх дій, прибув до військової прокуратури Київського гарнізону (розташовується за адресою: м. Київ, вул. Петра Болбочана. 8а), заявив про себе та написав заяву щодо вчинення ним кримінального правопорушення, а саме нез`явлення вчасно на службу без поважних причин.

24.10.2017 органом досудового розслідування ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України - нез`явлення вчасно на службу без поважних причин, вчинене військовослужбовцем в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.

20.12.2017 між прокурором військової прокуратури Київського гарнізону ОСОБА_6 , якому надані права процесуального керівника у кримінальному провадженні, та обвинуваченим ОСОБА_5 , за участю захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_4 , укладено угоду про визнання винуватості у відповідності до статей 468, 469, 472 КПК України, яку сторони подали суду в судовому засіданні та просили затвердити.

Згідно даної угоди прокурор та обвинувачений дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій ОСОБА_5 за ч. 4 ст. 407 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин, обвинувачений визнав свою вину у вчиненні інкримінованого злочину.

Вищевказаною угодою сторонами кримінального провадження узгоджене покарання за ч. 4 ст. 407 КК України із застосуванням ст. 69 КК України, у виді штрафу у розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн.

В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені ч. 2 ст. 473 КПК України, та наслідки її невиконання.

Судом роз`яснені обвинуваченому наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, а також положення ст. 474 КПК України.

Суд, заслухавши думку учасників судового провадження, вивчивши угоду про визнання винуватості, надходить до наступних висновків.

Дане кримінальне провадження підсудне Печерському районному суду м. Києва відповідно до ст. ст. 32, 33 КПК України.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 підтвердив суду, що він беззаперечно визнає свою винуватість у вчиненні злочину, що йому інкримінується, за викладених в обвинувальному акті обставин.

При цьому в судовому засіданні судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального Кодексу України та Кримінального кодексу України.

З урахуванням тяжкості вчиненого злочину, особи винного, який раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, приймав безпосередню участь в антитрористичній опрації, не обліку у лікарів нарколога, психіатра не перебуває, наявності декількох обставин, що пом`якшують покарання: з`явлення із зізнанням, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, вчинення злочину внаслідок збігу внаслідок тяжких особистих, сімейних обставин, відсутності обставин, що обтяжують покарання, суд вважає, що покарання сторонами угоди із застосуванням ст. 69 КК України визначено у відповідності до положень ст. ст. 50, 65-67 КК України.

Виходячи з викладеного, суд дійшов до висновку про наявність правових підстав для затвердження угоди та призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання.

Підстави для застосування відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу до набрання вироком законної сили відсутні.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні, цивільний позов не заявлявся.

Керуючись ст. ст. 314, 373, 374, 475 КПК України, суд, -

З А С У Д И В :
Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 20 грудня 2017 року між прокурором військової прокуратури Київського гарнізону ОСОБА_7 та обвинуваченим ОСОБА_5 , за участю захисника ОСОБА_4 .

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, та призначити узгоджене сторонами угоди покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді штрафу у розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) грн. 00 коп.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_5 до набрання вироком суду законної сили не застосовувати.

Вирок набирає законної сили через тридцять днів з моменту його оголошення, у разі неподання на нього апеляції.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Апеляційного суду м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його оголошення через Печерський районний суд м. Києва.

Обмеження права оскарження даного вироку визначені ч.2 ст. 473 КПК України.

Копія вироку видається учасникам кримінального провадження після його оголошення.

Суддя ОСОБА_1