ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/1320/16-к
провадження № 1-кп/753/104/18
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"12" березня 2018 р. м. Київ
Дарницький районний суд м. Києва у складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
при секретарі - ОСОБА_2 ,
за участю:
прокурора ОСОБА_3 ,
потерпілого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0010553 від 29.11.2015 р. за звинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України,
ВСТАНОВИВ:
Відповідно до ч.3 ст. 331 КПК України - незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Прокурор просила продовжити відносно обвинуваченого строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, посилаючись на продовження існування ризиків, які зумовили застосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу саме у вигляді тримання під вартою.
Потерпілий підтримав думку прокурора щодо необхідності продовження відносно ОСОБА_6 строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Захисник заперечував проти продовження відносно обвинуваченого строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою та просив змінити запобіжний захід на домашній арешт, посилаючись на недоведеність ризиків, про які наголосив прокурор та наголосив на тому, що на цей час з урахуванням тривалості розгляду справи та показів потерпілого, який зазначив, що саме обвинувачений не вчиняв до нього активних дій, ці ризики істотно зменшились.
Обвинувачений підтримав свого захисника.
Вирішуючи питання щодо доцільності продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою, суд керується наступними вимогами закону.
Відповідно до положень ст. 183 ч.1 КПК України запобіжний захід тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом.
Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.
Водночас, ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. П.1 ст. 5 Європейської конвенції з прав людини визначає, що кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.
Відповідно до п. 79 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Харченко проти України» від 10.02.2011 р. продовження тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості.
Вислухавши позиції учасників судового провадження, суд оцінив в сукупності всі обставини, у тому числі: тяжкість інкримінованого обвинуваченому кримінального правопорушення, яке відповідно до ч. 4 ст.12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів; тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим в інкримінованому злочині у вигляді позбавлення волі на строк від 7 до 10 років з конфіскацією майна, вік та стан здоров`я обвинуваченого, характеристику особи обвинуваченого, який раніше судимий за скоєння умисного тяжкого корисливого злочину, відсутність тісних соціальних зв`язків обвинуваченого. Зазначені обставини в їх сукупності свідчать про наявність численних ризиків, передбачених ст.177 КПК України та дозволяє суду зробити висновок про те, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти зазначеним ризикам, та відносно ОСОБА_6 слід продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою .
Разом з тим, враховуючи вимоги п.1 ч.4 ст.183 КПК України, а також обставини справи та вагомість вищенаведених ризиків, суд вважає неможливим визначити розмір застави при вирішенні питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні злочину із погрозою застосування насильства щодо потерпілого.
З урахуванням обставин справи та особи обвинуваченого підстав для застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу судом не встановлено, у зв`язку з чим суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні клопотання ОСОБА_5 про зміну обвинуваченому запобіжного заходу на більш м`який.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 177- 178, 182, 183, 184, 194, 196, 197, 331 КПК України, суд -
УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_5 «Про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_6 з «тримання під вартою» на більш м`який відмовити.
Продовжити відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді «тримання під вартою» строком на 60 днів з дня винесення ухвали, а саме до 14-00 год. 10 травня 2018 р.
Копію ухвали для виконання направити начальнику Державної установи «Київський слідчий ізолятор».
Ухвала оскарженню не підлягає.
Головуючий суддя ОСОБА_1