Справа № 368/104/18 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/322/18 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 34 19.03.2018

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
19 березня 2018 року м. Київ.
Колегія суддів судової палати з розгляду
кримінальних справ апеляційного суду Київської області в складі:
головуючого: ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі: ОСОБА_5
з участю прокурора: ОСОБА_6
засудженого в режимі відеоконференції: ОСОБА_7
представника колонії в режимі відео конференції: ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Кагарлицького районного суду Київської області від 08 лютого 2018 року, -

в с т а н о в и л а:
До Кагарлицького районного суду Київської області зі спільним поданням звернувся начальник ДУ «Кагарлицька виправна колонія № 115, погодженим з спостережною комісією при Кагарлицькій райдержадміністрації про умовно дострокове звільнення засудженого ОСОБА_7 від подальшого відбування покарання, призначеного вироком Фастівського міськрайонного суду Київської області від 11.07.2016 року за ч.2 ст. 286 КК України у виді 4 років позбавлення волі.

Ухвалою Кагарлицького районного суду Київської області від 08.02.2018 року у задоволенні вище зазначеного подання відмовлено.

Своє рішення суд мотивував тим, що ОСОБА_7 не заслуговує на умовно-дострокове звільнення, оскільки на думку суду висновок, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення є передчасним, так як ОСОБА_7 не вчиняв достатніх дій по відшкодуванню значних розмірів шкоди потерпілому від злочину і оплатив тільки 747,27 грн. при необхідності сплати 20400 грн. матеріальної шкоди і 150000 грн. моральної шкоди.

В апеляційній скарзі засуджений просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та застосувати щодо нього умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що оскаржувана ухвала постановлена судом із порушенням норм законодавства та з формальним і поверхневим підходом до розгляду.

Так, апелянт зазначає, що висновки суду щодо відшкодування ним потерпілому лише 747,27 грн. не відповідають дійсності, оскільки ним на даний час відшкодовано потерпілому 1584,31 грн., вказані кошти були відраховані із його зарплати. До цього часу він не відшкодовував потерпілому збитки, оскільки не знав на який рахунок перераховувати кошти.

Крім цього, на думку апелянта, судом безпідставно не було враховано, що він відбув ? частину призначеного покарання, характеризується позитивно, добре працює, приймає участь у житті відділення та установи, має 3 заохочення від адміністрації установи та не має дисциплінарних стягнень. При цьому, його характеристика була видана начальником відділення, де він перебуває, який на його думку може видати найобєктивнішу характеристику, оскільки є безпосереднім спостерігачем за його життям.

Також, судом першої інстанції не було враховано, що під час перебування в СІЗО, він захворів на ВІЛ інфекцію, а перебуваючи в колонії він не має змови отримувати відповідне лікування.

Враховуючи зазначені обставини, засуджений вважає, що до нього можна застосувати умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Вислухавши доповідь судді апеляційного суду, думку засудженого і представника колонії, які апеляційну скаргу засудженого підтримали та просили задовольнити, прокурора, який проти апеляційної скарги засудженого заперечував, колегія суддів приходить до наступного.

Відповідно до статті 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Згідно статті 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше 1/2 строку покарання, призначеного судом за необережний тяжкий злочин, при цьому якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Як вбачається з матеріалів подання, 11.07.2016 року ОСОБА_7 засуджений вироком Фастівського міськрайонного суду Київської області за ч.2 ст. 286 КК України до 4 років позбавлення волі без позбавлення права керувати транспортними засобами. Цим же вироком заліковано у строк покарання ОСОБА_7 термін досудового його тримання під вартою, починаючи з 02.05.2016 року до набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення дорівнює двом дням позбавлення волі. Початок строку відбування покарання 26.05.2016 року, кінець строку 09.01.2020 року, ? строку покарання 09.01.2018 року.

Згідно характеристики з місць відбування покарання, ОСОБА_7 за час перебування в Київському СІЗО характеризувався посередньо, вимог режиму утримання не порушував, дисциплінарних стягнень та заохочень не мав, до праці не залучався.

У ДУ «Кагарлицька виправна колонія №115» ОСОБА_7 відбуває покарання з 02.11.2016 року та за період свого там перебування зарекомендував себе з позитивної сторони, дотримується норм, які визначають порядок, умови відбування покарання та розпорядок дня в установі, за що три рази був заохочений. У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктує. Дотримується правомірних взаємовідносин та ввічливого ставлення з персоналом. Працевлаштований різноробочим в котельні установи. До виконання робіт по благоустрою установи відноситься з розумною ініціативою, не допускає порушень, вимог пожежної безпеки і безпеки праці, дисциплінарних стягнень не має.

09.06.2017 року розглядалося питання щодо застосування до засудженого ОСОБА_7 заміни не відбутої частини покарання більш м`яким згідно ст. 82 КК України. Комісією установи було відмовлено в застосуванні даної пільги в зв`язку з тим, що засуджений не став на шлях виправлення (а.с. 7-8, 9).

У відповідності до п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» від 26.04.2002р. умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання того, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що ОСОБА_7 своєю поведінкою та ставленням до праці не довів свого виправлення.

Так, суд приймаючи рішення про відмову в умовно-достроковому звільненні ОСОБА_7 , обґрунтовано зазначив, що умовно-дострокове звільнення засудженого від відбування покарання буде передчасним, оскільки засуджений за час відбування покарання не вчиняв достатніх дій по відшкодуванню значних розмірів шкоди потерпілому від злочину, що на думку суду першої інстанції не свідчить про те, що засуджений став на шлях виправлення.

З даним висновком колегія суддів погоджується.

Як вбачається з вироку Фастівського міськрайонного суду Київської області від 11.07.2016 року, ОСОБА_7 засуджено за те, що він 24.04.2006 року о 21.30 год. по вул. Соборності в м. Фастові Київської області, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння і керуючи транспортним засобом, не маючи законного права на його керування та грубо порушуючи ПДР України, скоїв наїзд на пішохода, який переходив по пішохідному переходу, що спричинило смерть останнього.

При цьому, на протязі 10 років засуджений ОСОБА_7 переховувався від органів досудового розслідування і перебував у розшуку та не вчиняв дій щодо відшкодування шкоди, завданої злочином.

Суд першої інстанції під час розгляду клопотання засудженого ОСОБА_7 в цілому дотримався вимог кримінального закону і розділу 8 КПК України та обґрунтовано дійшов висновку про те, що застосування до засудженого ОСОБА_7 умовно-дострокового звільнення від відбування покарання є передчасним, з чим погоджується і колегія суддів.

За таких обставин колегія суддів вважає, що постановлена судом ухвала відносно ОСОБА_7 є законною та обгрунтованою, а тому підстав для її скасування та задоволення поданої апеляційної скарги не вбачає.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419, 537 КПК України, колегія суддів, -
у х в а л и л а:
Апеляційну скаргу засудженого залишити без задоволення.
Ухвалу Кагарлицького районного суду Київської області від 08 лютого 2018 року, якою відмовлено у задоволенні спільного подання начальник ДУ «Кагарлицька виправна колонія № 115, погодженим з спостережною комісією при Кагарлицькій райдержадміністрації про умовно дострокове звільнення засудженого ОСОБА_7 від подальшого відбування покарання залишити без змін.

Судді /підпис/ ОСОБА_2
/підпис/ ОСОБА_3
/підпис/ ОСОБА_9