Справа № 750/9445/15-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/795/17/2017
Категорія - ст. 191 ч. 2 КК Доповідач ОСОБА_2
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27 вересня 2017 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Чернігові в порядку апеляційного розгляду кримінальне провадження, внесеного в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000208, за апеляційною скаргою прокурора на вирок Деснянського районного суду міста Чернігова від 07 квітня 2016 року по кримінальному провадженню, щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Хрипівка Городнянського району Чернігівської області, громадянки України, має сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,-

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 191 КК України,

за участю учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_8

захисника адвоката ОСОБА_9

обвинуваченої ОСОБА_6

У С Т А Н О В И Л А:

Вироком Деснянського районного суду міста Чернігова ОСОБА_6 визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 191 КК України і призначено покарання у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі, з позбавленням права обіймати посади в органах державної влади та місцевого самоврядування, на підприємствах, установах, організаціях державної і комунальної власності строком на три роки.

На підставі ст.75 КК України звільнено ОСОБА_6 від відбування призначеного судом покарання у вигляді трьох років позбавлення волі з випробуванням, якщо вона протягом іспитового строку у два роки не вчинить нового злочину і виконає покладені на неї обов`язки.

Згідно ст. 76 КК України покладено на засуджену обов`язки повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, періодично з`являтись для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.

Додаткове покарання у вигляді позбавлення права обіймати посади в органах державної влади та місцевого самоврядування, на підприємствах, установах та організаціях державної і комунальної власності строком на три роки - виконувати самостійно.

Запобіжний захід у вигляді застави - скасовано. Повернуто ОСОБА_6 суму застави 30000 грн., внесену квитанцією № 36684413 від 24.07.2015.

Скасовано арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Новозаводського районного суду М.Чернігова від 06 серпня 2015 року та майно повернуто ОСОБА_6 .

Доля речових доказів вирішена в порядку ст. 100 КПК України.

Як встановив суд ОСОБА_6 , працюючи на посаді заступника директора Департаменту сім`ї, молоді та спорту Чернігівської обласної державної адміністрації - начальника управління у справах сім`ї та молоді (далі - Департамент), будучи державним службовцем 4 категорії 8 рангу, маючи згідно п.1 розділу 2 посадової інструкції заступника директора Департаменту, затвердженої директором Департаменту 01.03.2013, своїми завданнями і обов`язками здійснення керівництва діяльністю відділів з питань: молоді та організації оздоровлення дітей; сім`ї та тендерної політики, тобто займаючи посаду, пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчих функцій і будучи службовою особою, шляхом зловживання своїм службовим становищем заволоділа бюджетними коштами в розмірі 30 000 гривень та розтратила бюджетні кошти в розмірі 6 091 гривень за наступних обставин.

Відповідно до підпунктів 6, 53 пункту 6 Положення про Департамент та його структури, затвердженого розпорядженням голови Чернігівської ОДА від 11.01.2013 №14, Департамент проводить роботу, спрямовану на виявлення, підтримку і розвиток обдарованих дітей, організовує проведення таких заходів як змагання, конкурси, спартакіади, турніри, виставки, фестивалі творчості, конференції, форуми, інших заходів, спрямованих на підвищення культурно - освітнього та загального фізичного рівня дітей і молоді; забезпечує ефективне та цільове використання відповідних бюджетних коштів. Структурним підрозділом Департаменту є Управління у справах сім`ї та молоді.

Згідно пункту 4 розділу 2 посадової інструкції заступника директора Департаменту, затвердженої директором Департаменту 01.03.2013, ОСОБА_6 зобов`язана організовувати та забезпечувати контроль, аналіз та оцінку стану справ, що входять до компетенції управління.

На початку червня 2015 року ОСОБА_6 звернулася до фізичної особи - підприємця ОСОБА_10 та усно узгодила з ним, що він надасть Департаменту в оренду туристичне обладнання для проведення з 18 по 21 червня 2015 року Міжнародного молодіжного фестивалю «Молодість. Мир. Майбутнє».

У подальшому, діючи умисно, всупереч інтересам служби, з корисливих мотивів, з метою розтрати та заволодіння бюджетними коштами, ОСОБА_6 , зловживаючи своїм службовим становищем, видала наказ від 05.06.2015 №144 «Про проведення Міжнародного молодіжного фестивалю «Молодість. Мир. Майбутнє», а також склала та підписала кошторис витрат на проведення управлінням у справах сім`ї та молоді Департаменту з 18 по 21 червня 2015 року Міжнародного молодіжного фестивалю «Молодість. Мир. Майбутнє», згідно яких в перелік витрат включила витрати в сумі 45 600 грн. на оренду обладнання, а саме: 20 наметів, 40 спальних мішків та 200 килимків.

При цьому, ОСОБА_6 достовірно знала, що обладнання в тій кількості, яке визначено нею в кошторисі для оренди, у ФОП ОСОБА_10 фактично відсутнє і вартість цих послуг є завищеною.

На підставі зазначеного кошторису між ФОП ОСОБА_10 та Департаментом укладено договір від 16.06.2015 № 227 про оренду обладнання у тій кількості та з тією вартістю послуг, що були визначені кошторисом, а саме: 20 наметів, 40 спальних мішків та 200 килимків.

У подальшому, Департаментом у ФОП ОСОБА_10 фактично отримано та використано при проведенні з 18 по 21 червня 2015 року Міжнародного молодіжного фестивалю «Молодість. Мир. Майбутнє» туристичне обладнання у кількості 4 наметів, 5 спальних мішків та 6 килимків. Загальна вартість фактично наданих ФОП ОСОБА_10 послуг склала 9509 грн.

Після цього, ОСОБА_6 , достовірно знаючи про дійсну кількість обладнання, яке фактично орендувалося Департаментом у ФОП ОСОБА_10 для проведення з 18 по 21 червня 2015 року Міжнародного молодіжного фестивалю «Молодість. Мир. Майбутнє» та факт завищення нею у кошторисі вартості наданих ФОП ОСОБА_10 послуг, продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, направлений на розтрату та заволодіння бюджетними коштами, зловживаючи своїм службовим становищем, підписала платіжне доручення від 23.06.2015 № 249, на підставі якого 24.06.2015 на розрахунковий рахунок ФОП ОСОБА_10 було перераховано бюджетні кошти в сумі 45 600 грн., з яких 36 091 грн. безпідставно за послуги, які фактично не надавалися.

13.07.2015 ОСОБА_6 , перебуваючи в своєму службовому кабінеті в приміщенні Департаменту, розташованого по АДРЕСА_2 , повідомила ФОП ОСОБА_10 про необхідність надання їй особисто готівкою частини грошових коштів перерахованих йому згідно договору № 227 від 16.06.2015 за оренду обладнання в сумі 30 000 грн.

15.07.2015 близько 15 год. 30 хв., ОСОБА_6 , перебуваючи в кафе « ІНФОРМАЦІЯ_3 », розташованому по АДРЕСА_3 , отримала від ОСОБА_10 попередньо обумовлену суму коштів в розмірі 30 000 грн.

До апеляційного суду надійшла апеляційна скарга прокурора, в якій не оскаржуючи доведеність вини та кваліфікацію дій ОСОБА_6 , просив вирок районного суду скасувати у зв`язку неправильним застосуванням судом закону України про кримінальну відповідальність та ухвалити новий, яким ОСОБА_6 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 191 КК України, та призначити їй покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки, з позбавленням права обіймати посади в органах державної влади та місцевого самоврядування, на підприємствах, установах та організаціях державної і комунальної власності, пов`язані із здійсненням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій, строком на 3 роки. В обґрунтування своїх вимог, вказує, що суд при вирішенні питання про призначення покарання ОСОБА_6 суд застосував закон, який не підлягає застосуванню, а саме застосував положення ст. 75 КК України.

Інші учасники кримінального провадження апеляційні скарги на вирок суду не подавали.

Заслухавши доповідача по справі, прокурора, який підтримав подану ним апеляційну скаргу та просив її задовольнити з викладених в ній підстав, обвинувачену ОСОБА_6 та її захисника, які, просили залишити скаргу прокурора без задоволення, а вирок без змін, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні зазначеного у вироку діяння за обставин, встановлених судом, відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, які учасниками судового провадження не оскаржуються, тому в цій частині вирок не перевіряється.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. А згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

Крім того, відповідно до роз`яснень, що містяться у п. 3 постанови Пленуму Верховного суду України від 24.10.2003 року № 7 „Про практику призначення судами кримінального покарання досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан, тощо.

Вирішуючи питання про вид та міру покарання обвинуваченій ОСОБА_6 суд першої інстанції, враховував характер та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, його наслідки, особу винної - її вік, освіту, стан здоров`я, сімейний стан - що вона розлучена, має дитину 2009 року народження, майновий стан, позитивні характеристики за місцем роботи та проживання, що вину вона визнала частково, не притягувалась до адміністративної відповідальності, дані про притягнення до кримінальної відповідальності (постановою Деснянського районного суду м. Чернігова від 02.04.2003 кримінальну справу по обвинуваченню ОСОБА_6 за ч.2 ст.367 КК України закрито внаслідок зміни обстановки), відсутність обставин, що пом`якшують чи обтяжують покарання.

Разом з тим, суд першої інстанції припустився помилки при призначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_6 .

Відповідно до ч. 1 ст. 75 КК України якщо суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Відповідно примітки до ст. 45 КК України корупційними злочинами відповідно до цього Кодексу вважаються злочини, передбачені статтями 191, 262, 308, 312, 313, 320, 357, 410, у випадку їх вчинення шляхом зловживання службовим становищем, а також злочини, передбачені статтями 210, 354, 364, 364-1, 365-2, 368-369-2 цього Кодексу.

З матеріалів провадження вбачається, що вчинене ОСОБА_6 правопорушення, яке кваліфіковано за ч. 2 ст. 191 КК України, як розтрата та заволодіння чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, є корупційним злочином.

Отже, при вирішенні питання про призначення покарання ОСОБА_6 суд застосував закон, який не підлягає застосуванню, а саме застосував положення ст. 75 КК України, хоча діючим законодавством підстав для цього не мав.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 413 КПК України застосування закону, який не підлягає застосуванню є неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 409 КПК України неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність є підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 420 КПК України суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду першої інстанції і ухвалює свій вирок у разі неправильного звільнення обвинуваченого від відбування покарання.

Призначаючи покарання колегія суддів враховує суспільну небезпеку вчиненого та особу винної, яка раніше не судима, позитивно характеризується як по місцю роботи так і за місцем проживання, має на утриманні неповнолітню дитину, є інвалідом третьої групи загального захворювання. Тому колегія вважає за можливе призначити ОСОБА_6 покарання ближче до мінімального, передбаченого загальною частиною Кримінального Кодексу України

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до переконання, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню частково, а вирок районного суду в частині призначеного покарання скасуванню з ухваленням нового вироку.

Керуючись ст. ст. 374, 404, 407, 409, 413, 420 Кримінального процесуального кодексу України, -

З А С У Д И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора, який приймав участь у розгляду справи судом першої інстанції, задовольнити частково.

Вирок Деснянського районного суду міста Чернігова від 07 квітня 2016 року по кримінальному провадженню, щодо ОСОБА_6 в частині призначеного покарання скасувати.

ОСОБА_6 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 191 КК України і призначити покарання у вигляді одного року позбавлення волі, з позбавленням права обіймати посади в органах державної влади та місцевого самоврядування, на підприємствах, установах, організаціях державної і комунальної власності строком на один рік.

Додаткове покарання у вигляді позбавлення права обіймати посади в органах державної влади та місцевого самоврядування, на підприємствах, установах та організаціях державної і комунальної власності строком на три роки - виконувати самостійно.

В іншій частині зазначений вирок місцевого суду залишити без змін.

Вирок апеляційного суду набирає законної сили негайно та може бути оскаржений до касаційного суду протягом трьох місяців з моменту його проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4