Справа № 528/1248/14-к
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2018 року Лубенський міськрайонний суд

Полтавської області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарях ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю: прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

потерпілого ОСОБА_8 ,

представника потерпілого ОСОБА_9 ,

обвинуваченого ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Лубни Полтавської області кримінальне провадження про обвинувачення:

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , гр-на України, уродженця м. Київ, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою АДРЕСА_2 , не працюючого, не одруженого, в порядку ст. 89 КК України не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України,

В С Т А Н О В И В :

10 вересня 2014 року близько 13 год. 30 хв. ОСОБА_10 , перебуваючи на території подвір`я за адресою АДРЕСА_2 , на ґрунті неприязних відносин, діючи умисно, наніс численні удари дерев`яною палицею, кулаками та ногами в ділянку голови та тіла потерпілого ОСОБА_8 , чим спричинив йому тілесні ушкодження згідно висновку додаткової судово-медичної експертизи від 21.01.2016 року № 1840 у вигляді : перелому верхнього краю вилицевого відростку нижньої щелепи зліва зі зміщенням, косоуламковий перелом ліктьової кістки справа, які по ступеню тяжкості кваліфікуються, як кожне окремо так і в своїй сукупності, як ушкодження середнього ступеню тяжкості, за ознакою тривалого розладу здоров`я; закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, множинних забійних ран, гематоми та кровопідтьоку голови, які кваліфікуються лише в своїй сукупності, як легкі тілесні ушкодження; багаточисельних кровопідтьоків м`яких тканин та саден шкіри тулубу, верхніх та нижніх кінцівок, які кваліфікуються, як у своїй сукупності, так і кожне окремо, як легкі тілесні ушкодження. Дані тілесні ушкодження могли утворитися не менш ніж від 26-ти кратної дії тупих обмежених предметів, якими могли бути пальці рук людини, стиснуті в кулак, нога людини у взутті та предмети переважно продовгуватої форми, яким могла бути і палиця, або інші предмети з подібними характеристиками, послідовність дії яким вказати не представляється можливим. Тілесні ушкодження могли утворитися в строк та при вищевказаних обставинах, що могли відбуватися в період 10.09.2014 року. Факт спричинення ОСОБА_10 ОСОБА_8 вищезазначених тілесних ушкоджень також підтверджується висновком судово-медичної експертизи № 101 від 11.09.2014 року.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_10 свою вину у вчиненому злочині не визнав та пояснив, що з ОСОБА_8 перебував у неприязних стосунках через те, що останній неодноразово погрожував йому, у березні 2014 року потерпілий нападав на нього із брусом. 10.09.2014 року він вирішив сходити подивитися на огород за адресою АДРЕСА_3 , який йому довірили люди. Через деякий час почув гуркіт та побачив як їхав на велосипеді ОСОБА_8 із палицею. Після чого ОСОБА_8 , який був в стані алкогольного сп`яніння, напав на нього із палицею. ОСОБА_8 наносив йому удари палицею, один з яких потрапив у голову, після чого він перехопив палицю у ОСОБА_8 , тоді ОСОБА_8 намагався нанести йому удари ногами та руками. Таким чином ОСОБА_8 на нього напав, а він лише оборонявся. В ході даних подій ОСОБА_8 , підступаючи назад, перечепився через велосипед та упав в яму. Після чого він забрав палицю ОСОБА_8 та пішов з нею із місця події щоб викликати поліцію у зв`язку з нападом ОСОБА_8 . Він бачив як з місця події пішов також і ОСОБА_8 , який пересувався самотужки та зайшов до будинку, жінка ОСОБА_8 щось на нього при цьому кричала, як ОСОБА_8 зайшов до будинку, там щось гупнуло. Вважав, що дані тілесні ушкодження потерпілому могла завдати його дружина. Після події, коли приїхали працівники поліції, він видав їм палицю, з якою на нього напав ОСОБА_8 , бачив як на місці події дану палицю міряли рулеткою. Палицю, яку він видав, працівникам поліції та палиця, яку в судовому засіданні було оглянуто як речовий доказ, є різними, оскільки видана ним палиця була продовгувата, без сучків, конусоподібна.

Разом із тим суд вважає, що не дивлячись на невизнання своєї вини у вчиненні злочину за вищевикладених обставин, вина ОСОБА_10 у вчиненні даного злочину підтверджується наступними доказами:

- показаннями потерпілого ОСОБА_8 , який пояснював, що 10.09.2014 року він їхав на велосипеді в с. Олександрівка, коли проїздив повз подвір`я за адресою АДРЕСА_3 , до нього вийшов ОСОБА_10 , який тримав в руках дерев`яну палицю близько півтора метри і перегородив йому дорогу та сказав, що «попався, зараз своє отримаєш». Після цього ОСОБА_10 почав на нього наступати, а він відходив вглиб даного покинутого дворища, прикриваючись велосипедом. Потім він залишив велосипед. При цьому ОСОБА_10 наносив йому удари плицею, а він прикривався від ударів руками. Після одного із ударів він схопив палку, а ОСОБА_10 ударив його у пах, після чого наніс ще декілька ударів палицею по голові. Всього він отримав удари палицею по лівій та по правій руці, а також близько трьох ударів по голові. Коли отримав удари по руках, то вже не міг захищати голову і блокувати удари. Під час побиття та ударів по голові події пам`ятає уривками, оскільки втрачав свідомість, точно не пам`ятає скільки саме та куди саме було нанесено йому ударів. Чому ОСОБА_10 припинив нанесення ударів сказати не може. Як саме дістався до свого будинку також не пам`ятає. Його дружина знайшла його біля воріт та допомогла зайти до будинку. Він зразу повідомив дружині, що його побив ОСОБА_10 . В цей день більше ні з ким конфліктів на мав та ніхто інший йому тілесні ушкодження не спричиняв;

- показаннями свідка ОСОБА_11 , яка повідомила, що є дружиною потерпілого ОСОБА_8 10.09.2014 року вона приїхала додому в с. Олександрівка та, вийшовши на вулицю, біля воріт побачила побитого чоловіка ОСОБА_8 , у якого голова, обличчя та руки були в крові. ОСОБА_8 повідомив їй, що його побив ОСОБА_10 . Вона допомогла чоловікові зайти до будинку, після чого зателефонувала до міліції та була викликана «швидка». ОСОБА_8 через тяжкий стан не зміг власноручно написати заяву, а тому заяву до міліції написала вона. Коли приїхали працівники міліції, то вони принесли додому з місця події відро та велосипед чоловіка;

- показаннями свідка ОСОБА_12 , яка пояснювала, що між ОСОБА_8 та ОСОБА_10 дійсно були неприязні відносини. В минулому бачила як ОСОБА_10 вже намагався вчинити бійку з ОСОБА_8 , однак ОСОБА_10 стримала його мати. ОСОБА_8 її дітей не бив;

- показаннями свідка ОСОБА_13 , який пояснив, що у вересні 2014 року працював оперуповноваженим Гребінківського райвідділу, коли до РВ надійшов виклик з с. Олександрівка. Прибувши за викликом, побачив ОСОБА_8 , який лежав на ліжку, його обличчя було в крові, потерпілий скаржився на головний біль , казав, що його побив сусід ОСОБА_10 . Також при цьому ними була вилучена палиця;

- показаннями свідка ОСОБА_14 , який пояснював, що працював у Гребінківському райвідділі. У вересні 2014 року в складі слідчої групи він прибув на виклик до будинку ОСОБА_8 , де бачив як потерпілий лежав на ліжку. ОСОБА_8 погано себе почував, на його обличчі була кров та він повідомив, що його побив ОСОБА_10 . Через поганий стан ОСОБА_8 не зміг самостійно написати заяву до міліції, а тому заява була відібрана від дружини ОСОБА_8 . Вони дочекалися «швидкої», куди і віднесли ОСОБА_8 на ношах, а «швидка» відвезли потерпілого до лікарні;

- показаннями свідка ОСОБА_15 , який пояснив, що у вересні 2014 року він працював слідчим Гребінківського РВ, коли надійшов виклик до потерпілого ОСОБА_8 . Він проводив огляд місця події, вилучав у дворищі зразки грунту, крові на траві, ОСОБА_10 на місці події видав палицю, яку він вилучив та направляв на проведення експертизи. Дана палиця була покрита корою, на її поверхні були сліди, схожі на кров, діаметром близько 2 см, довжиною близько 1,5 м., на місці події її довжину він виміряв сірниковим коробком, оскільки не було інших засобів вимірювання. В день події ОСОБА_8 перебував у тяжкому стані, казав, що його побив ОСОБА_10 . Потерпілий сам писати не міг, тому заяву було відібрано у його дружини. Коли була відібрана заява від самого ОСОБА_8 , то вона була приєднана до матеріалів справи та повторно до ЄРДР не вносилася, оскільки стосувалася однієї і тієї ж події. Окремого протоколу огляду палиці він не оформляв, на експертизу палицю відправляв в опечатаному вигляді;

- заявою ОСОБА_11 від 10.09.2014 року про те, що 10.09.2014 року в с. Олександрівка ОСОБА_10 наніс тілесні ушкодження її чоловіку ОСОБА_8 (т.1 а.с .66-67);

- заявою ОСОБА_8 від 11.09.2014 року про те, що 10.09.2014 року ОСОБА_10 в с. Олександрівка на території подвір`я АДРЕСА_3 наніс йому тілесні ушкодження (т.1 а.с. 68);

- протоколом огляду місця події від 10.09.2014 року, згідно якого на подвір`ї за адресою: АДРЕСА_2 , виявлено велосипед з відром, також було оглянуто яму, в якій знаходилась дошка, на якій виявлено пляму бурого кольору, також пляму бурого кольору виявлено біля ями, вилучено дерев`яну палицю зі слідами речовини бурого кольору (т.1 а.с. 114-117);

- протоколом проведення слідчого експерименту від 11.12.2014 року, в ході якого потерпілий ОСОБА_8 розповів та показав як саме йому були спричинені тілесні ушкодження ОСОБА_10 (т.1 а.с. 136-139);

- висновком судово-медичної експертизи № 140 від 12.12.2014 року, відповідно до якої показання потерпілого ОСОБА_8 загалом відповідають та не протирічать виявленим в нього тілесним ушкодженням (т.1 а.с. 141);

- висновком судово-медичної експертизи № 141 від 12.12.2014 року, відповідно до якого показання підозрюваного ОСОБА_10 , дані ним під час слідчого експерименту, не відповідають судово-медичним даним, отриманим в ході експертизи ОСОБА_8 , а саме підозрюваний не показав механізму утворення чисельних полосчатих кровопідтіків тіла підекспертного (т.1 а.с. 145);

- висновком судово-медичної експертизи № 101 від 11.09.2014 року, відповідно до якого у ОСОБА_8 виявлено тілесні ушкодження у вигляді черепно-мозкової травми зі струсом мозку з наявністю семи полосатих забитих ран голови, полосатого кровопідтіку лівої надбрівної ділянки, кровопідтіку центру чола та справа, кровопідтіку полосатого передньолівої поверхні грудної клітки та подібних кровопідтіків передньої поверхні грудної клітки і края реберної дуги дещо зліва та чотирьох подібних полосатих кровопідтіків передньоправої поверхні грудної клітки і подібного кровопідтіку спини зліва, загалом близько 15 травмоконтактів нанесених тупим твердим подовгуватим предметом з обмеженою контактуючою поверхнею, яким могла бути дерев`яна палка та гематоми лівої навколо очно-вилицевої ділянки обличчя з переходом на спинку носу, кровопідтіку грудної клітки зліва (двох), кровопідтіку середньої та нижньої третини правого передпліччя з двома саднами цієї ділянки та перелому правої ліктьової кістки на кордоні середньої та нижньої третини і двох саден лівої гомілки, що утворилися від дії тупого твердого предмету з обмеженою контактуючою поверхнею, можливо ноги людини у взутті чи об виступаючий предмет в результаті близько (не менше) десяти травмоконтактів, можливо в строк та при обставинах, вказаних у постанові та безпосередньо передуючих госпіталізації і за ступенем тяжкості відносяться до середнього ступеню тяжкості, як такі, що спричинили тривалий розлад здоров`я. (т.1 а.с. 99-100);

- висновком додаткової судово-медичної експертизи № 1840 від 21.01.2016 року, відповідно до якої виявлені тілесні ушкодження ОСОБА_8 можна розділити на декілька груп: до першої групи відносяться: перелом верхнього краю вилицевого відростку нижньої щелепи зліва зі зміщенням, косоуламковий перелом ліктьової кістки справа, які по ступеню тяжкості кваліфікуються, як кожне окремо так і в своїй сукупності, як ушкодження середнього ступеню тяжкості, за ознакою тривалого розладу здоров`я; до другої групи відносяться: закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку, множинні забійні рани, гематома та кровопідтьоки голови, які кваліфікуються лише в своїй сукупності, як легкі тілесні ушкодження; до третьої групи відносяться: багаточисельні кровопідтьоки м`яких тканин та садна шкіри тулубу, верхніх та нижніх кінцівок, які кваліфікуються, як у своїй сукупності, так і кожне окремо, як легкі тілесні ушкодження. Тілесні ушкодження всіх трьох груп могли утворитися не менш ніж від 26-ти кратної дії тупих обмежених предметів, якими могли бути пальці рук людини, стиснуті в кулак, нога людини у взутті та предмети переважно продовгуватої форми, яким могла бути і палиця, або інші предмети з подібними характеристиками, послідовність дії яким вказати не представляється можливим. Тілесні ушкодження всіх груп могли утворитися в строк та при вищевказаних обставинах, що могли відбуватися в період 10.09.2014 року. Не виключається можливість утворення тілесних ушкоджень у вигляді саден шкіри лівої гомілки і при падінні тіла на площину з висоти власного зросту, які відносяться до ушкоджень третьої групи. (т.2 а.с. 94 - 98 );

- допитаний в судовому засіданні експерт ОСОБА_16 пояснював, що у даній кримінальній справі складав висновок експерта, проводив первинну експертизу ОСОБА_8 . У висновку дійсно вказав на наявність перелому ребра, оскільки про це вказано в історії хвороби потерпілого та він не міг не враховувати діагнозу рентгенолога. Разом з тим при проведенні експертизи в м. Полтава було встановлено, що даний перелом має більшу давність, ніж давність події;

- допитаний в судовому засіданні в якості експерта ОСОБА_17 пояснив, що ним проводилася експертиза по палиці, палиця перемірювалася особисто і всі заміри, що зазначені у висновку відповідають дійсності, при проведенні експертизи палиці були виявлені сліди крові;

- допитаний в якості експерта ОСОБА_18 пояснював, що ним проводилася судово медична експертиза ОСОБА_8 . При проведенні експертизи експертом ОСОБА_19 останній керувався даними медичної документації, яка була в наявності. Він же також керувався даними рентгенолога Стовби, у зв`язку з чим і був наданий такий висновок експертизи, за якого було виключено перелом ребра у потерпілого як такий, що по давності не відноситься до події;

- допитаний в якості спеціаліста ОСОБА_20 пояснив, що він працює лікарем рентгенологом. Співпрацює із Бюро СМЕ близько 17 років. Йому було надано ряд рентгенограм, по яких він робив дослідження. Зазначені у висновку переломи він підтверджує, оскільки були всі наявні ознаки, що їх характеризують. Зазначений у висновку перелом ліктьової кістки як правило утворюється тоді, коли рукою закривають голову від удару. Щоб лікувати дані тілесні ушкодження не обов`язково лежати в лікарні;

- дослідженим в судовому засіданні речовим доказом палицею, якою обвинувачений ОСОБА_10 наносив тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_8 ;

- висновком експерта від 25.11.2014 року № 952, згідно якого кров ОСОБА_10 належить до В (ІІІ) групи, якій властивий антиген В та ізогемаглютиніни анти-А, кров ОСОБА_8 належить до О (І) групи, якій властивий антиген Н та ізогемаглютиніни анти-А і анти-В (т.1 а.с. 120-121);

- висновком експерта від 08.12.2014 року № 312, згідно якого при судово медичній експертизі дерев`яної палиці, вилученої 10.09.2014 року під час огляду місця події, в об.6 знайдена кров особи чоловічої генетичної статі та виявлений антиген Н ізосерологічної системи АВО, що не виключає походження цієї крові від ОСОБА_8 , походження цієї крові від ОСОБА_10 виключається; сліди крові в об. 1-5, 7-11 можуть походити від особи (осіб), крові якої (яких) властивий антиген Н, а тому числі і від ОСОБА_8 . Походження цієї крові від ОСОБА_10 виключається. (т.1 а.с. 108-113);

- висновком судово-психіатричної експертизи № 591 від 03.12.2014 року, згідно якої ОСОБА_10 в період часу, до якого відноситься інкриміноване йому протиправне діяння будь-яким хронічним психічним захворюванням не страждав та не знаходився в стані тимчасового розладу психічної діяльності, під дію ч.ч.2,3 ст. 19 та під дію ст. 20 КК України не підпадає, може постати перед слідством і судом (т.1 а.с. 122-127).

Таким чином, не визнання ОСОБА_10 своєї вини у вчиненому злочині, суд розцінює як спосіб захисту з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Суд вважає безпідставними посилання сторони захисту на необхідність виправдання обвинуваченого, враховуючи наступне.

Так, допитана в якості свідка мати обвинуваченого ОСОБА_21 пояснювала, що в день події саме потерпілий напав на її сина, а останній лише захищався. Разом із тим даний свідок не була присутня на місці події та не бачила сама особисто як все відбувалося між ОСОБА_10 та ОСОБА_8 .

Дійсно встановлено, що палиця, щодо якої проводилося експертне дослідження та яка була оглянута в судовому засіданні має довжину 136,5 см. У протоколі огляду місця події від 10.09.2014 року було вилучено палицю, яка, як зазначено у даному протоколі, є довжиною 152 см.

Разом із тим, допитаний в судовому засіданні в якості свідка слідчий ОСОБА_15 пояснював, що він виміряв довжину палиці приблизно сірниковою коробкою за відсутності інших засобів вимірювання.

Як вбачається із протоколу огляду місця події вилучена дерев`яна палиця була опечатана. Даний протокол було підписано всіма учасниками огляду, а тому числі і ОСОБА_10 , без зауважень.

Згідно висновку експерта від 8.12.2014 р. № 312 на експертизу було доставлено речовий доказ палицю довжиною 136,5 см., яка була опечатана та цілісність упаковки порушеною не була.

Враховуючи викладене, суд вважає дану палицю належним та допустимим доказом по справі, а тому клопотання захисника від 5.12.2017 року про визнання недопустимим доказом по справі висновку експертизи № 312 від 8.12.2014 року задоволенню не підлягає (т.3 а.с. 126-127).

Як вбачається із матеріалів справи відомості до ЄРДР по факту спричинення ОСОБА_8 . 10.09.2014 року ОСОБА_10 тілесних ушкоджень внесено 11.09.2014 року за заявою дружини потерпілого ОСОБА_11 від 10.09.2014 року(т.1 а.с. 65-67).

11.09.2014 р. заяву про вчинення злочину було відібрано і у потерпілого ОСОБА_8 .

Відповідно до ч.4 ст. 26 КПК України кримінальне провадження у формі приватного обвинувачення розпочинається лише на підставі заяви потерпілого.

Згідно ч.1 ст. 477 КПК України кримінальним провадженням у формі приватного обвинувачення є провадження, яке може бути розпочате слідчим, прокурором лише на підставі заяви потерпілого щодо кримінальних правопорушень, передбачених, зокрема частиною першою статті 122 КК України.

Згідно ст. 478 КПК України потерпілий має право подати до слідчого, прокурора, іншої службової особи органу, уповноваженого на початок досудового розслідування, заяву про вчинення кримінального правопорушення протягом строку давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення певного кримінального правопорушення.

Згідно ч. 6 ст. 55 КПК України якщо внаслідок кримінального правопорушення особа перебуває у стані, який унеможливлює подання нею відповідної заяви, положення частин першої - третьої цієї статті поширюються на близьких родичів чи членів сім`ї такої особи. Потерпілим визнається одна особа з числа близьких родичів чи членів сім`ї, яка подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого. Після того, як особа, яка перебувала у стані, що унеможливлював подання нею відповідної заяви, набуде здатності користуватися процесуальними правами, вона може подати заяву про залучення її до провадження як потерпілого.

Як було встановлено в ході розгляду справи та підтверджено як потерпілим, так і допитаними свідками 10.09.2014 року за фізичним станом здоров`я внаслідок отриманих тілесних ушкоджень у потерпілого ОСОБА_8 були об`єктивні причини, які перешкоджали йому власноручно подати заяву про вчинення злочину.

Враховуючи викладене, суд вважає, що відсутні підстави для задоволення клопотання захисника від 06.06.2017 року про визнання недопустимим доказом заяви ОСОБА_8 про вчинення кримінального правопорушення від 11.09.2014 року (т.3 а.с. 67-68).

Враховуючи встановлені судом обставини справи, суд вважає, що висновки судово медичної експертизи від 11.09.2014 р. № 101 та від 21.01.2016 року № 1840 здобуто у встановлений КПК України спосіб, а тому відсутні підстави для визнання їх недопустимими доказами згідно клопотання захисника від 13.03.2018 року.

При цьому судом не взято до уваги та не покладено в основу обвинувачення положення висновку судово медичної експертизи від 11.09.2014 р. № 101 в частині перелому шостого ребра справа по передній підпаховій лінії, оскільки воно спростоване висновком експертизи від 21.01.2016 року № 1840. Разом із тим, вказана обставина не є підставою для визнання висновку судово медичної експертизи від 11.09.2014 р. № 101 недопустимим доказом.

Також суд знаходить безпідставними посилання обвинуваченого ОСОБА_10 на те, що він лише захищався від нападу ОСОБА_8 .

Так, згідно до висновку судово-медичної експертизи № 100 від 11.09.2014 року у ОСОБА_10 виявлено легкі тілесні ушкодження, які не є характерними для самооборони.

Також тілесні ушкодження у ОСОБА_10 явно не відповідають кількості, характеру та ступеню тяжкості тілесних ушкоджень, які були виявлені у ОСОБА_8 .

Посилання сторони захисту на те, що тілесні ушкодження, виявлені у ОСОБА_8 , могли утворитися від падіння потерпілого в яму, спростовуються висновком додаткової судово-медичної експертизи № 1840 від 21.01.2016 року, згідно якого тілесні ушкодження могли утворитися не менш ніж від 26-ти кратної дії тупих обмежених предметів, якими могли бути пальці рук людини, стиснуті в кулак, нога людини у взутті та предмети переважно продовгуватої форми, яким могла бути і палиця, або інші предмети з подібними характеристиками.

Суд вважає, що матеріалами справи та дослідженими доказами не підтверджено того факту, що на час події обвинувачений ОСОБА_10 перебував в стані необхідної оборони, а тому відсутні і підстави для його виправдання, як про це зазначала сторона захисту.

Обставин справи, які відповідно до ст. ст. 66, 67 КК України пом`якшують або обтяжують покарання, судом не встановлено.

Таким чином, суд вважає, що вина ОСОБА_10 в заподіянні ОСОБА_8 умисного середньої тяжкості тілесного ушкодження, тобто умисного ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 цього Кодексу, але такого, що спричинило тривалий розлад здоров`я, встановлена і доведена, а його дії необхідно кваліфікувати за ч.1 ст. 122 КК України.

Суд, керуючись вимогами ст. 65 КК України, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного ОСОБА_10 , який в порядку ст. 89 КК України не судимий, за місцем проживання характеризується посередньо, думку учасників кримінального провадження та потерпілого, який прохав суд призначити обвинуваченому покарання, пов`язане із його реальним відбуттям, те, що завдана потерпілому внаслідок вчинення злочину шкода протягом тривалого часу залишається невідшкодованою, вважає за необхідне призначити покарання ОСОБА_10 за ч.1 ст. 122 КК України у виді обмеження волі.

Враховуючи конкретні обставини вчинення злочину, особу винного, підстав для застосування відносно обвинуваченого ст. ст. 69, 75 КК України суд не вбачає.

По справі потерпілим ОСОБА_8 до ОСОБА_10 заявлено цивільний позов про відшкодування майнової та моральної шкоди (т.1 а.с. 61). В ході розгляду справи потерпілим ОСОБА_8 збільшено позовні вимоги згідно заяви від 26.12.2016 року (т.3 а.с. 5).

Цивільний позов потерпілим мотивовано тим, що внаслідок вчинення злочину діями обвинуваченого йому спричинено майнову шкоду внаслідок понесення витрат на лікування на суму 567, 50 грн. Також діями ОСОБА_10 йому спричинено моральну шкоду, яка полягає в душевних стражданнях яких він зазнав у зв`язку з заподіянням шкоди його здоров`ю, перенесеного болю внаслідок завданих тілесних ушкоджень, було порушено нормальний спосіб його життя, оскільки він був змушений докладати додаткових зусиль для захисту прав та відновлення здоров`я. Спричинену моральну шкоду оцінює в 5 000 грн. Також ним понесено процесуальні витрати на правову допомогу в розмірі 250 грн. за складання цивільного позову. Також потерпілий вважав, що майнова та моральна шкода та витрати на правову допомогу йому мають бути відшкодовані з урахуванням індексу інфляції.

На підставі викладеного, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог від 26.12.2016 року ОСОБА_8 прохав суд стягнути з ОСОБА_10 майнову шкоду з урахуванням індексу інфляції в розмірі 818,34 грн., моральну шкоду з урахуванням індексу інфляції в розмірі 7200 грн., витрати на правову допомогу з урахуванням індексу інфляції в розмірі 360,50 грн.

Крім того, прокурором в інтересах держави в особі Гребінківського районного фінансового управління Гребінківської районної державної адміністрації заявлено цивільний позов до ОСОБА_10 про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого в сумі 1960,92 грн. Позов мотивовано тим, що в результаті вчинення обвинуваченим злочину, потерпілий ОСОБА_8 знаходився на стаціонарному лікуванні у Гребінківській ЦРЛ з 10.09.2014 року по 23.09.2014 року у хірургічному відділенні 13 ліжко-днів. За цей час витрати лікарні на лікування ОСОБА_8 склали 1960,92 грн., що підтверджується довідкою розрахунком Гребінківської ЦРЛ від 18.12.2014 року. Гребінківська ЦРЛ фінансується за рахунок коштів районного бюджету, розпорядником яких є Гребінківське районне фінансове управління. (т.1 а.с. 57-59).

В судовому засідання обвинувачений цивільний позов потерпілого та прокурора не визнав.

З`ясувавши обставини справи суд вважає, що цивільний позов потерпілого підлягає задоволенню частково, а цивільний позов прокурора підлягає задоволенню в повному обсязі, враховуючи наступне.

При вирішенні цивільного позову потерпілого ОСОБА_8 суд враховує наступне.

Так, відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Позов потерпілого ОСОБА_8 в частині позовних вимог про відшкодування майнової шкоди підлягає задоволенню на суму 548,50 грн., тобто в розмірі фактично понесених потерпілим витрат на лікування по наданим суду чекам на придбання медичних засобів та понесених під час лікування у зв`язку з спричиненими обвинуваченим тілесними ушкодженнями, а саме по чеках: від 12.09.2014 р. 327,55 грн., від 12.09.2014 р. 36,50 грн., від 14.09.2014р. 20 грн., 15.09.2014 р. 5,50 грн., 15.09.2014 р. 6,40 грн., 14.09.2014 р. 13,50 грн., 18.09.2014 р. 43,35 грн. 23.09.2014 р. 12,70 грн., 15.09.2014 р. 83 грн.

Витрати по чеку від 10.10.2014 р. на суму 19 грн. не підлягають відшкодуванню, оскільки вони понесені не під час лікування та потерпілим не надано суду доказів про відповідні лікарські призначення на придбання вказаних у чеку медикаментів.

При вирішенні позову потерпілого ОСОБА_8 в частині позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, суд враховує вимоги ст. 1167 ЦК України, відповідно до якої моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Згідно п. п. 1, 2 ч.2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає у фізичному болю та страждан-нях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї.

Відповідно до ч.3 ст. 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Суд вважає, що позов потерпілого в частині позовних вимог про відшкодування моральної шкоди підлягає задоволенню в повному обсязі. При цьому суд вважає, що моральна шкода, заподіяна ОСОБА_8 , полягає в фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий зазнав у зв`язку з ушкодженням здоров`я, а також у душевних стражданнях, яких потерпілий зазнав у зв`язку з протиправною поведінкою щодо нього. При визначенні розміру моральної шкоди, що підлягає відшкодуванню, суд враховує те, що моральна шкода заподіяна злочином, глибину фізичних та душевних страждань потерпілого, ступінь вини ОСОБА_10 та ступінь тяжкості, характер та кількість заподіяних потерпілому тілесних ушкоджень, вимушеність змін в організації потерпілим свого життя, вимоги розумності і справедливості.

Разом із тим, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_8 щодо стягнення майнової та моральної шкоди із урахуванням індексу інфляції задоволенню не підлягають, враховуючи наступне.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможли-вість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення.

Суд вважає, що між сторонами виникли недоговірні зобов`язання, а саме зобов`язання які виникають у зв`язку з заподіянням шкоди, які регулюються главою 81 відшкодування шкоди підрозділу 2 недоговірні зобов`язання ЦК України, на які не поширюються вимоги щодо відшкодування шкоди із врахуванням індексу інфляції. У даних зобов`язанням відповідач не є таким , що прострочив, оскільки його обов`язок відшкодувати шкоду грунтується на рішенні суду щодо цивільного позову, ухваленому під час винесення вироку.

Також, вирішуючи питання щодо цивільного позову суд перебуває в межах заявлених позовних вимог.

Таким чином, суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_10 на користь ОСОБА_8 548,50 грн. майнової шкоди та 5 000 грн. моральної шкоди.

Понесені потерпілим витрати на правову допомогу в сумі 250 грн. за складання позовної заяви не є вимогами цивільного позову та підлягаю вирішенню як процесуальні втрати.

При вирішенні цивільного позову прокурора суд враховує наступне.

Так, відповідно до п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат» N 11 від 07.07.1995 року, питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з "Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання".

Як передбачено цим Порядком, сума коштів, що підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, з урахуванням кількості ліжко-днів, проведених ним у стаціонарі, та щоденної вартості його лікування.

Термін і обґрунтованість перебування потерпілого від злочину на стаціонарному лікуванні визначається на підставі даних лікувального закладу, де він перебував на лікуванні. До справи має бути приєднана довідка - розрахунок бухгалтерії цього закладу із записом про вартість одного ліжко-дня та загальну суму фактичних витрат на лікування потерпілого.

Витрачені на стаціонарне лікування кошти підлягають відшкодуванню у повному обсязі і зараховуються до відповідного державного бюджету залежно від джерел фінансування закладу охорони здоров`я або на рахунок юридичної особи, якій належить останній.

Відповідно до довідки Гребінківської ЦРЛ від 18.12.2014 року, ОСОБА_8 перебував на лікуванні у хірургічному відділенні з 10.09.2014 року по 23.09.2014 року 13 ліжкоднів (вартість 1 ліжкодня 150,84 грн.) і на його лікування було витрачено коштів на загальну суму 1960,92 грн. Медикаменти для лікування придбавалися за рахунок коштів хворого. (т.1 а.с. 60).

Відповідно до ст. 1206 ЦК України особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину.

Враховуючи викладене, наявний причинний зв`язок між встановленими вироком суду злочинними діями ОСОБА_10 та перебуванням потерпілого ОСОБА_8 на лікуванні, суд вважає, що позовні вимоги прокурора підлягають задоволенню.

Також відповідно до квитанції від 09.02.2015 р. потерпілим ОСОБА_8 сплачено кошти своєму адвокату ОСОБА_22 за складання позовної заяви в розмірі 250 грн. (т.1 а.с. 63).

Відповідно до положень ст. ст. 120, 124 КПК України витрати на правову допомогу, тобто витрати, пов`язані з оплатою допомоги представника потерпілого та цивільного позивача, які надають правову допомогу за договором, несе потерпілий, цивільний позивач. І в разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати.

У зв`язку з вищевикладеним, суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_10 на користь потерпілого ОСОБА_8 250 грн. витрат на правову допомогу.

Разом із тим, стягнення витрат на правову допомогу із урахуванням інфляційних, не відповідає вимогам КПК України.

Речові докази підлягають вирішенню згідно ст. 100 КПК України. При цьому конверт із залишками ниток марлі з нанесеними на них витяжками і контролі до них, конверти із зразком крові ОСОБА_8 і ОСОБА_10 , дерев`яну палицю необхідно знищити.

Керуючись ст. 374 КПК України,

З А С У Д И В:

ОСОБА_10 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України і призначити йому покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі.

Цивільний позов ОСОБА_8 до ОСОБА_10 про відшкодування майнової та моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_10 на користь ОСОБА_8 548 грн. 50 коп. майнової шкоди та 5 000 грн. моральної шкоди, а всього 5 548 грн. 50 коп.

Цивільний позов прокурора в інтересах держави в особі Гребінківського районного фінансового управління Гребінківської районної державної адміністрації до ОСОБА_10 про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого задовольнити .

Стягнути з ОСОБА_10 на користь Гребінківського районного фінансового управління Гребінківської районної державної адміністрації 1960 грн. 92 коп. витрат на стаціонарне лікування потерпілого.

Стягнути з ОСОБА_10 на користь ОСОБА_8 250 грн. витрат на правову допомогу.

Речові докази: конверт із залишками ниток марлі з нанесеними на них витяжками і контролі до них, конверти із зразком крові ОСОБА_8 і ОСОБА_10 , дерев`яну палицю - знищити.

Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду Полтавської області через Лубенський міськрайонний суд Полтавської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1