АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
______________________________________________________________
Апеляційне провадження № 11сс/790/130/18 Головуючий 1ї інстанції - ОСОБА_1
Справа № 623/1297/17 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія : у порядку КПК України
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 січня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Харківської області у складі:
головуючого - ОСОБА_2 ,
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря - ОСОБА_5 ,
прокурора - ОСОБА_6 ,
підозрюваного - ОСОБА_7 ,
захисника - ОСОБА_8 ,

потерпілого - ОСОБА_9 ,

слідчого - ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові матеріали за апеляційною скаргою прокурора Ізюмської місцевої прокуратури Харківської області ОСОБА_11 на ухвалу слідчого судді Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 29 грудня 2017 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання слідчого СВ Ізюмського ВП ГУНП в Харківської області ОСОБА_10 у кримінальному провадженні №0000504 від 05.04.2017 року, про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.146, ч.2 ст.187, ч.2 ст.189 , ч.1 ст. 289 КК України , -

В С Т А Н О В И Л А
Ухвалою слідчого судді Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 29 грудня 2017 року залишено без задоволення клопотання слідчого СВ Ізюмського ВП ГУНП в Харківської області ОСОБА_10 у кримінальному провадженні №0000504 від 05.04.2017 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.146, ч.2 ст.187, ч.2 ст.189 , ч.1 ст. 289 КК України.
ОСОБА_7 обрано запобіжний захід у виді особистого зобов`язання на строк 30 днів та звільнено з-під варти із зали суду.
Покладено на підозрюваного ОСОБА_7 наступні обов`язки: прибувати за першою вимогою до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду; не відлучатись з населеного пункту, в якому він фактично проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду; утримуватись від спілкування з потерпілими, свідками у даному кримінальному провадженні.
Встановлено строк дії ухвали по 26.01.2018 року, включно.
На ухвалу слідчого судді прокурор Ізюмської місцевої прокуратури Харківської області ОСОБА_11 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 29 грудня 2017 року та постановити нову ухвалу, якою підозрюваному ОСОБА_7 обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком на 30 днів.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги прокурор зазначає, що ухвала слідчого судді Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 29 грудня 2017 року є необґрунтованою у зв`язку з невідповідністю висновків слідчого судді фактичним обставинам провадження.
Так, при ухваленні даного рішення слідчим суддею не взято до уваги твердження слідчого про те, що ОСОБА_7 підозрюється у вчинення злочинів, передбачених ч.2 ст.146, ч.2 ст.187, ч.2 ст.189 , ч.1 ст. 289 КК України, два з яких, передбачені ч.2 ст.189 і ч.2 ст. 187 КК України є умисними тяжкими корисливими злочинами, за які законом передбачено покарання з позбавленням волі на строк від 3 до 7 років з конфіскацією майна та від 7 до 10 років з конфіскацією майна. Підозрюваний не одружений, міцних соціальних зв`язків не має, 26.08.2012 року притягнутий до кримінальної відповідальності за вчинення кримінальних правопорушень злочинів, передбачених ч.3 ст.185, ч.3 ст.15, п.9 ч.2 ст. 115 КК України та на цей час кримінальна справа знаходиться на розгляді Ізюмського міськрайонного суду Харківської області. ОСОБА_7 не став на шлях виправлення та повторно підозрюється у вчиненні умисних тяжких злочинів, що свідчить про ризик повторного вчинення злочину ним. Також факт наявності вказаних ризиків встановлено ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 16.11.2017 року. Подальше тримання під вартою ОСОБА_7 виправдовує той факт, що на момент розгляду клопотання слідчого про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, ОСОБА_7 додатково підозрювався у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 187, ч. 1 ст. 289 КК України. Вважає, що суд незаконно змінив стосовно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід, оскільки на момент розгляду клопотання слідчого , стосовно діяв запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Крім того, слідчим суддею не дано належної оцінки ризику щодо можливості ОСОБА_7 знищити, сховати або спотворити будь-яких із речей чи документів. Також однією з підстав продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є необхідність відшукання знарядь вчинення злочинів у вигляді автомобіля ВАЗ 21124 та предмету, зовні схожого на пістолет. Підозрюваний, в межах ст. 63 Конституції України відмовляється від дачі показань, а тому встановити місцезнаходження вказаних предметів до цього часу не вдалося.
Заслухавши доповідь судді, виступ прокурора на підтримання доводів апеляційної скарги, думку слідчого, пояснення підозрюваного та його захисника адвоката ОСОБА_8 на заперечення доводів апеляційної скарги, обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи й перевіривши матеріали судової справи та матеріали досудового розслідування, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
05.04.2017 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000504 внесені відомості про вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.146, ч.2 ст.187, ч.2 ст.189 , ч.1 ст. 289 КК України.
30.10.2017 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.146, ч.2 ст.187, ч.2 ст.189 , ч.1 ст. 289 КК України, а саме: незаконне позбавлення волі, вчиненому за попередньою змовою групою осіб та вимаганні, вчиненому за попередньою змовою групою осіб із погрозою вбивства.
02.11.2017 року ОСОБА_7 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри та додатково кваліфіковані його дії за ч. 2 ст. 187 та ч. 1 ст.289 КК України.
Судове рішення про обрання ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання постановлене з дотриманням вимог ст. ст. 177, 178, 179, 194 КПК України.
В силу ст. ст. 131, 132 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.
Згідно з ч.1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, як того вимагає ч. 1 ст. 194 КПК України, слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
При прийнятті оскаржуваного рішення слідчим суддею в повній мірі з`ясовані обставини, що враховуються при обранні запобіжного заходу (ст. 178 КПК України), а також перевірено, чи наявні зазначені у клопотанні ризики, передбачені ст. 177 КПК України.

Приймаючи рішення про відмову в задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, слідчий суддя виходив з того, що при розгляді клопотання прокурор не довів обставин недостатності застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.
Доводи апеляційної скарги прокурора про те, що підозрюваний ОСОБА_7 , перебуваючи на волі, може знищити, сховати або спотворити будь-які із речей чи документів, які підтверджують його незаконну діяльність, тим самим перешкоджаючи кримінальному провадженню, є необґрунтованими та матеріалами кримінального провадження не підтверджуються.

Тяжкість злочинів, на яку як на підставу застосування запобіжного заходу тримання під вартою посилається слідчий та прокурор, сама по собі, не може бути безумовною обставиною для застосування найбільш суворого запобіжного заходу.
Разом з тим надані стороною обвинувачення докази свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.146, ч.2 ст.187, ч.2 ст.189 , ч.1 ст. 289 КК України.
Відповідно до положень ч.1 ст. 179 КПК України, особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені статтею 194 цього Кодексу.

Згідно ч.1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною пятою статті 176 цього Кодексу.
Щодо обставин, які б свідчили про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику, то такі прокурором не доведені й доказами не ені.
Відповідно до ч.4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені п. 1, п. 2 ч. 1 ст. 194 КПК України, але не доведе обставини, передбачені п. 3 ч. 1 ст. 194 КПК України, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні.
Оскільки прокурором доведена обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.146, ч.2 ст.187, ч.2 ст.189 , ч.1 ст. 289 КК України, однак не доведена недостатність застосування більш м`якого запобіжного заходу, колегія суддів вважає рішення слідчого судді законним та обґрунтованим.
При цьому колегія суддів враховує також обставини, передбачені п.8 ч.1 ст. 178 КПК України, а саме відсутність судимостей у підозрюваного ОСОБА_7 .
Також судова колегія враховує, що слідство продовжується тривалий час, на протязі значних проміжків часу ніякі слідчі (розшукові) дії не здійснюються і за час досудового слідства підозрюваний не намагався сховатись чи будь-яким іншим чином перешкоджати слідству.
Колегія суддів приходить до переконання, що запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання буде достатнім для забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігатиме спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду.
Керуючись ст. ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів
УХВАЛИЛА :
Апеляційну скаргу прокурора Ізюмської місцевої прокуратури Харківської області ОСОБА_11 відхилити.
Ухвалу слідчого судді Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 29 грудня 2017 року залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий -
Судді