АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21 вересня 2017 року м. Чернівці
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернівецької області у складі:

головуючого ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
при секретарі ОСОБА_4
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_5
обвинуваченого ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0000218 від 29 січня 2017 року, щодо

ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Івано Франківськ, мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньо спеціальною освітою, одруженого, пенсіонера, працюючого монтером ПАТ «Чернівцігаз», раніше не судимого,-

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України, за апеляційною скаргою заступника прокурора Чернівецької області ОСОБА_8 , на вирок Шевченківського районного суду м. Чернівці від 23 червня 2017 року,-

В С Т А Н О В И Л А:
Вироком Шевченківського районного суду м. Чернівці від 23 червня 2017 року ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України, та призначено йому покарання у вигляді у виді двох років обмеження волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_9

КП№11-кп/794/292/17 Головуючий в І інстанції: ОСОБА_10
Категорія: ч. 1 ст. 296 КК України Суддя - доповідач:

ОСОБА_11 від відбуття призначеного судом покарання, якщо він протягом однорічного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки, передбачені п.2-4 ст. 76 КК України, зокрема: - не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу Шевченківського районного сектору Чернівецького міського відділу з питань пробації Центрального західного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України, періодично з`являтися на реєстрацію до вказаного органу та повідомляти дану установу про зміну свого місця свого проживання і місця роботи.

Цивільний позов потерпілої, цивільного позивача ОСОБА_12 до ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої злочином, задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_12 , мешканки АДРЕСА_2 3000 грн. моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

В іншій частині заявлених вимог відмовлено у зв`язку з недоведеністю.

Згідно вироку суду, ОСОБА_6 визнаний винний у тому, що 28 січня 2017 року біля 11:50 годин, переслідуючи злочинний умисел, направлений на грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, знаходячись в стані алкогольного сп`яніння, діючи умисно, перебуваючи під час руху у громадському транспорті тролейбусу № 294, що являється власністю КП «Чернівецьке тролейбусне управління», який рухався по маршруту № 3а, грубо порушуючи громадський порядок, ігноруючи елементарні правила поведінки, добропристойність, вийшовши на зупинці громадського транспорту Південно - Кільцева, виражаючись нецензурною лайкою в сторону водія ОСОБА_12 безпричинно наніс останній декілька ударів кулаком правої руки в область обличчя, внаслідок чого своїми протиправними діями спричинив потерпілій тілесні ушкодження у вигляді: синців - у лівій орбітальній ділянці ближче до внутрішнього кута ока; над лівою бровою у внутрішнього краю, які, згідно висновку судово-медичної експертизи №141 д від 13 лютого 2017року відносяться до легких тілесних ушкоджень та своїми діями створив тимчасове порушення нормальної діяльності руху тролейбуса № 294, що призвело до зриву режиму роботи зазначеного громадського транспортного засобу, завдавши своїми протиправними діями матеріальну шкоду КП «Чернівецьке тролейбусне управління» на загальну суму 1918,61 грн.

На вказаний вирок прокурор прокуратури Чернівецької області подав апеляційну скаргу, в якій, не заперечуючи правової кваліфікації дій ОСОБА_6 , доведеності його вини у скоєнні кримінального правопорушення, просить вирок Шевченківського районного суду м. Чернівці від 23 червня 2017 року в частині призначення покарання скасувати, у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність. Ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_6 винним

за ч. 1 ст. 296 КК України та призначити покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді штрафу розміром 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн. В іншій частині вирок суду першої інстанції без змін.

Апеляційні вимоги обґрунтовують тим, що відповідно до п. 1, 2 ч. 1 ст. 65 КК України суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу.

Статтею 61 КК України визначено, що покарання у виді обмеження волі не застосовується до осіб, що досягли пенсійного віку.

Згідно із ЗУ «Про загальнообов`язкове державне страхування» зі змінами та доповненнями, - пенсійний вік для чоловіків настає після досягнення пенсійного віку 60 років.

На момент розгляду даного кримінального провадження в районному суді обвинувачений ОСОБА_6 досягнув 66 років, тобто пенсійного віку, що не було враховано судом першої інстанції при призначенні покарання у виді обмеження волі строком на 2 роки.

Заслухавши доповідача, який доповів суть оскаржуваного вироку та вимоги апеляційної скарги, пояснення прокурора, який підтримав подану апеляційну скаргу та просив її задовольнити, думку обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника, які не заперечували щодо задоволення апеляційної скарги прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження та з`ясувавши доводи апеляційної скарги, надавши учасникам процесу слово у судових дебатах та останнє слово обвинуваченому, колегія суддів приходить до наступних висновків:

Оскільки подія злочину, доведеність винуватості та правильність кваліфікації дій обвинуваченого прокурором в апеляційній скарзі не оскаржується, колегія суддів, керуючись вимогами ст. 404 КПК України, не наводить доводів на підтвердження тих висновків суду першої інстанції, які не оскаржено в апеляційній скарзі та вважає встановленим вчинення ОСОБА_6 злочину, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК, за обставин, встановлених судом першої інстанції і зазначених в оскарженому вироку.

Відповідно до п. 1, 2 ч. 1 ст. 65 КК України, суд призначає покарання у межах, встановлених у санкції статті (частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу.

Відповідно до ст. 409 КПК України, підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є: неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Згідно ст. 413 КПК України неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення, є: застосування закону, який не підлягає застосуванню.

Аналізуючи вирок районного суду в частині призначеного ОСОБА_6 покарання, колегія суддів вважає обґрунтованими доводи апеляційної скарги прокурора щодо скасування вироку районного суду в частині призначення покарання ОСОБА_6 у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.

Згідно з вимогами ч. 3 ст. 61 КК України, покарання у вигляді обмеження волі не застосовується до неповнолітніх, вагітних жінок і жінок, що мають дітей, віком до 14 років, до осіб, що досягли пенсійного віку, військовослужбовців строкової служби та до інвалідів першої і другої групи.

Законом України «Про загальнообов`язкове держане пенсійне страхування» із змінами та доповненнями, встановлено, що пенсійний вік для чоловіків настає після досягнення пенсійного віку 60 років. Матеріалами провадження встановлено, що ОСОБА_6 на момент ухвалення вироку досяг 66 років та є особою пенсійного віку (а.с. 104), що унеможливлює застосування до останнього покарання у вигляді обмеження волі.

Таким чином, суд першої інстанції, призначаючи покарання обвинуваченому, призначив вид покарання, який не може бути застосований до нього, в силу його віку.

Оскільки, суд першої інстанції, ухвалив вирок з порушенням вимог ст. 61 КК України, то відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 413 КПК України, рішення суду, в частині призначеного покарання підлягає скасуванню та ухваленню свого вироку у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , згідно вимог ч. 3 ст. 65 КК України, у відповідності до якої особі, що вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, колегія суддів враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного і обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання.

Відповідно до ст. 12 КК України, вчинене ОСОБА_6 кримінальне правопорушення, передбачене ст. 296 КК України, відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_6 , згідно ст. 67 КК України, є вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.

Суд враховує особу обвинуваченого ОСОБА_6 , зокрема те, що він раніше не судимий, позитивно характеризується за місцем проживання та роботи.

На підставі ст. 66 КК України обставини, які пом`якшують відповідальність обвинуваченого ОСОБА_6 та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, колегія суддів визнає те, що він є особою престарілого віку, пенсіонером, який працює та за місцем роботи характеризується позитивно, в силу свого віку страждає на різноманітні захворювання, є ветераном праці, надає допомогу дружині ОСОБА_13 - інваліду III групи з обмеженою працездатністю, в суді апеляційної інстанції фактично визнав свою вину у вчиненому злочині та відшкодував потерпілій визначений районним судом розмір спричиненої шкоди.

Враховуючи особу винного та зазначені вище обставини, які пом`якшують відповідальність обвинуваченого ОСОБА_6 та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ним злочин, колегія суддів вважає за можливе при призначені йому покарання за ч. 1 ст. 296 КК України застосувати ст. 69 КК України та перейти до іншого більш м`якого основного покарання не зазначеного в санкції статті ч. 1 ст. 296 КК України, призначаючи йому покарання у вигляді штрафу у найбільш наближеному до мінімального його розміру.

Саме такий вид та розмір покарання є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_6 та попередження вчинення ним нових злочинів.

Враховуючи викладене, апеляційна скарга прокурора є обґрунтованою і підлягає до задоволення.

Поряд з цим, згідно п «ґ» ч.1 ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році», особи, які на день набрання чинності цим Законом досягли пенсійного віку, підлягають звільненню від відбування покарання за вчинення умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до ст. 12 КК України. Згідно п. 4 ч. 2 ст. 10 того ж Закону, застосування цього Закону здійснюється щодо осіб, стосовно яких судом ухвалені вироки, що не набрали законної сили, - за клопотанням самої особи, її захисника чи законного представника.

Оскільки в судовому засіданні ОСОБА_6 заявив клопотання про застосування до нього Закону України «Про амністію у 2016 році» і він є суб`єктом амністії, колегія суддів приходить до висновку про необхідність його звільнення від призначеного покарання за ч. 1 ст. 296 КК України.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 413 КПК України, Законом України «Про амністію у 2016 році», колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернівецької області,-

З А С У Д И Л А:
Апеляційну скаргу заступника прокурора Чернівецької області ОСОБА_8 - задовольнити.

Вирок Шевченківського районного суду м. Чернівці від 23 червня 2017 року, яким ОСОБА_6 визнано винним і засуджено за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України, в частині призначеного покарання - скасувати.

Вважати ОСОБА_6 засудженим за ч. 1 ст. 296 КК України та призначити йому покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.

В іншій частині вирок залишити без змін.

Звільнити від вище призначеного цим вироком покарання ОСОБА_6 на підставі п «ґ» ч. 1 ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» як особу, яка досягла пенсійного віку.

Вирок може бути оскаржений в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги протягом трьох місяців з моменту його проголошення.
Головуючий /підпис/ ОСОБА_11
Судді /підпис/ ОСОБА_3
/підпис/ ОСОБА_2
"Копія. Згідно з оригіналом." Суддя -доповідач _______________ ОСОБА_11 (посада) (підпис) (ПІБ)

21.09.2017 року

(дата засвідчення) копії