Номер провадження: 11-кп/785/546/18
Номер справи місцевого суду: 515/65/18
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.04.2018 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченої ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу першого заступника прокурора Одеської області ОСОБА_8 на ухвалу Татарбунарського районного суду Одеської області від 05.02.2018 року у кримінальному провадженні № 0000251 від 04.07.2017 рокувідносно:
ОСОБА_7 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Баштанівка Татарбунарського району Одеської області, громадянки України, з середньою спеціальною освітою, одруженої, пенсіонерки, проживаючої по АДРЕСА_1 , раніше не судимої,
- про звільнення її від кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ст. 366-1 КК України,
встановив:
15 січня 2018 року до суду першої інстанції надійшло клопотання прокурора Білгород-Дністровської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_9 про звільнення від кримінальної відповідальності ОСОБА_7 , яка, відповідно до постанови Баштанівської сільської виборчої комісії Татарбунарського району Одеської області «Про визнання обраними та реєстрацію депутатів Баштанівської сільської ради на чергових виборах депутатів місцевих рад, сільських, селищних, міських голів 25.10.2015 року» від 05.11.2015 р. №12 визнано обраною та зареєстрованою депутатом в одномандатному виборчому окрузі №5 Баштанівської сільської ради Татарбунарського району Одеської області сьомого скликання.
Згідно з п.п. «б» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України від 14.10.2014 р. №1700-7 «Про запобігання корупції», ОСОБА_7 відноситься до категорії осіб, уповноважених на виконання функцій місцевого самоврядування, оскільки є депутатом сільської ради.
Відповідно до ч. 1 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» особи, зазначені у п. 1 ч. 1 ст. 3 цього Закону, зобов`язані щорічно до 01 квітня подавати, шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (далі декларація), за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством.
Відповідно до п. 2 Розділу «Прикінцеві положення» Закону України «Про запобігання корупції», до початку роботи системи подання та оприлюднення відповідно до цього Закону декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, суб`єкти декларування подають декларації про майно, доходи, витрати і зобов`язання фінансового характеру в порядку, встановленому Законом України «Про засади запобігання і протидії корупції».
Зазначені декларації підлягають оприлюдненню в порядку, встановленому Законом України «Про засади запобігання і протидії корупції». Про початок роботи системи подання та оприлюднення, відповідно до Закону України «Про запобігання корупції» декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, приймається рішення Національним агентством з питань запобігання корупції.
Таким чином, відповідно до вимог ч. 1 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» та згідно з рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції від 10.06.2016 року №3, щорічна декларація суб`єкта декларування подається у період з 00 годин 00 хвилин 01 січня до 00 годин 00 хвилин 01 квітня року, наступного за звітним роком. Така декларація охоплює звітний рік (період з 01 січня до 31 грудня включно), що передує року, в якому подається декларація та містить інформацію станом на 31 грудня звітного року. Згідно з п. 6 розділу II «Прикінцеві положення» Закону України №1975-VIII «Про внесення змін до деяких законів України щодо особливостей фінансового контролю окремих категорій посадових осіб» від 23.03.2017, розділ XIII «Прикінцеві положення» Закону України «Про запобігання корупції» доповнений пунктом 5-1 такого змісту: «Продовжити до 1 травня 2017 року строк подання щорічної декларації для осіб, які відповідно до цього Закону, подають таку декларацію вперше».
Отже, ОСОБА_7 у період з 01.01.2017 року та по теперішній час, будучи особою, уповноваженою на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, а саме депутатом Баштанівської сільської ради, була зобов`язана у порядку і у строк, передбачений Законом України «Про запобігання корупції», тобто до 00 год. 00 хв. 01.05.2017 року подати до Єдиного державного реєстру щорічну декларацію за 2016 рік.
Проте, ОСОБА_7 , діючи умисно, маючи всі необхідні умови і реальну технічну можливість, та достовірно знаючи про обов`язковість подання вказаної декларації, будучи попередженою про необхідність декларування шляхом реєстрації та внесення відповідних відомостей на офіційному веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції, а також достовірно знаючи про те, що в строк до 00 год. 00 хв. 01.05.2017 року вона зобов`язана подати до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, щорічну декларацію за 2016 рік., перебуваючи на території України, зокрема, за місцем проживання, умисно не подала до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, декларацію за 2016 рік.
Згідно з відповіддю Національного агентства з питань запобігання корупції, ОСОБА_7 не проходила етап реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі «Єдиний державний реєстр декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування».
Отже, ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 366-1 КК України, яке кваліфікується як умисне неподання суб`єктом декларування, передбачених Законом України «Про запобігання корупції» декларацій особи, уповноваженої на виконання функцій місцевого самоврядування.
Ухвалою суду першої інстанції, клопотання прокурора про звільнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності, передбаченої ст. 366-1 КК України, у зв`язку з дійовим каяттям, - задоволено.

Мотивуючи своє рішення, суд першої інстанції, пославшись на приписи ст.ст. 44, 45 КК України, положення п.1 ч. 2 ст. 284, ч. 1 ст. 285 КПК України, зазначив, що ОСОБА_7 вперше вчинила злочин невеликої тяжкості, щиро кається, активно сприяла розкриттю злочину, позитивно характеризується за місцем проживання, будь-яку шкоду своїми діями нікому не завдала.
В апеляційній скарзі прокурор зазначив, що ухвала суду є незаконною та необґрунтованою з таких підстав:

- суд першої інстанції не дотримався вимог ст.ст. 288, 370 КПК України, оскільки не врахував, що, навіть станом на 05.02.2018 року ОСОБА_7 не подала декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій місцевого самоврядування;
- суд першої інстанції не навів в ухвалі докладних мотивів на обґрунтування висновку про активне сприяння підозрюваною у розкритті злочину, адже ОСОБА_10 не надавала жодної допомоги органу досудового розслідування у встановленні невідомих йому обставин справи;
- висновок суду про те, що підозрювана щиро розкаялась та активно сприяла розкриттю злочину суперечить фактичним обставинам кримінального провадження.
Посилаючись на такі доводи, прокурор просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та призначити новий розгляд кримінального провадження у суді першої інстанції.
У письмових запереченнях на апеляційну скаргу ОСОБА_7 зазначила, що з доводами апеляційної скарги не погоджується з таких підстав:
- під час судового розгляду було достовірно встановлено, що вона повністю визнала свою вину, щиро кається у вчиненому злочині, є пенсіонеркою з мінімальною пенсією, а активне сприяння у його розкритті полягає у тому, що вона давала правдиві показання, подавала копії документів, підтвердила факт свого підпису під повідомленням про необхідність подачі відповідної декларації;
- 20.02.2018 року вона подала до Єдиного державного реєстру декларацій осіб уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування відповідну декларацію за 2016 рік;
- під час розгляду клопотання прокурора, не було допущено порушень Кримінального процесуального та Кримінального законодавства, тому судове рішення є законним і обгрунтованим.
Посилаючись на такі доводи, ОСОБА_7 просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги прокурора, а судове рішення залишити без змін.
Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, який підтримав доводи апеляційної скарги і просив її задовольнити, підозрювану ОСОБА_7 , яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги і просила залишити ухвалу суду без змін, перевіривши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновків про таке.

Відповідно до приписів ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з вимогами ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Системний аналіз ухвали суду першої інстанції показав, що оскаржуване судове рішення повністю відповідає приписам наведеної норми кримінального процесуального закону, оскільки, суд першої інстанції ретельно перевірив обставини кримінального провадження та підстави для задоволення клопотання прокурора і правильно визнав їх обгрунтованими.

Так, відповідно до положень ст. 44 КК України, особа, яка вчинила злочин, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом.

Звільнення від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом, здійснюються виключно судом. Порядок звільнення від кримінальної відповідальності встановлюється законом.

Статтею 45 КК України передбачено, що особа, яка вперше вчинила злочин невеликої тяжкості або необережний злочин середньої тяжкості, крім корупційних злочинів (корупційними злочинами відповідно до цього Кодексу вважаються злочини, передбачені статтями 191, 262, 308, 312, 313, 320, 357, 410, у випадку їх вчинення шляхом зловживання службовим становищем, а також злочини, передбачені статтями 210, 354, 364, 364-1, 365-2, 368-369-2 цього Кодексу), звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона після вчинення злочину щиро покаялася, активно сприяла розкриттю злочину і повністю відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.

Відповідно до санкції ст. 366-1 КК України, за вчинення зазначеного злочину передбачене покарання у виді штрафу від двох тисяч п`ятисот до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від ста п`ятдесяти до двохсот сорока годин, або позбавлення волі на строк до двох років, з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років.

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 12 КК України, злочином невеликої тяжкості є злочин, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років, або інше, більш м`яке покарання за винятком основного покарання у виді штрафу в розмірі понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, судом першої інстанції об`єктивно встановлено, що ОСОБА_7 обгрунтовано підозрюється у вчиненні вперше злочину невеликої тяжкості, після вчинення якого вона щиро покаялася, активно сприяла розкриттю злочину, а завдання нею збитків не встановлено.

Під час апеляційного розгляду, зазначені фактичні обставини справи знайшли своє підтвердження.
Доводи апеляційної скарги прокурора, щодо: не дотримання судом першої інстанції вимог ст.ст. 288, 370 КПК України; не врахування того, що станом на 05.02.2018 року ОСОБА_7 не подала декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій місцевого самоврядування; не наведення в ухвалі мотивів на обґрунтування висновку про активне сприяння підозрюваною у розкритті злочину, а також про наявність щирого каяття, суд апеляційної інстанції вважає безпідставними, оскільки вони спростовуються висновками суду першої інстанції, які колегія суддів вважає правильними.

До того ж, декларацію за 2016 рік вона подала до Єдиного державного реєстру декларацій осіб уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування 20.02.2018 року.
Відповідно до приписів п. 1 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити вирок або ухвалу без змін.

Отже, апеляційний суд вважає оскаржувану ухвалу законною та обґрунтованою, а апеляційну скаргу прокурора безпідставною та такою, що не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 370, 404, 405, 407, 419, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,
ухвалив:
Апеляційну скаргу першого заступника прокурора Одеської області ОСОБА_8 , залишити без задоволення.

Ухвалу Татарбунарського районного суду Одеської області від 05.02.2018 року у кримінальному провадженні № 0000251 від 04.07.2017 року, якою ОСОБА_7 звільнена від кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ст. 366-1 КК України, залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її оголошення.

Судді апеляційного суду Одеської області

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3