У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27 вересня 2017 року слідчий суддя Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участі слідчого ОСОБА_3 , розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання слідчого Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції в м. Києві ОСОБА_3 , погоджене прокурором Київської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_4 про арешт майна, в рамках кримінального провадження №0010539 від 26 липня 2017 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 363 КК України, -
В С Т А Н О В И В :
27 вересня 2017 року слідчий Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції в м. Києві ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням про накладення арешту на майно, а саме на земельну ділянку, площею 0,1 га, кадастровий номер :79:252:0058, яка фактично належала боржнику ОСОБА_5 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 .

З наданих в обґрунтування клопотання матеріалів вбачається, що до Дніпровського управління поліції ГУ Національної поліції в м. Києві надійшло повідомлення відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби ГТУЮ у Київській області про порушення правил експлуатації автоматизованих систем, що заподіяло значну шкоду.
В ході досудового розслідування встановлено, що на примусовому виконанні ВДВС Бердянського міськрайонного управління юстиції перебувало виконавче провадження №47991903.

21.01.2016 державним реєстратором у вказаному провадженні внесено відомості до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна про накладення арешту на майно на підставі постанови про арешт нерухомого майна боржника та заборони на його відчуження №47991903 від 18.01.2016 ОСОБА_5 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 . Реєстраційний номер обтяження №15145490.

26.03.2017 державним виконавцем Києво-Святошинського РВ ДВС ГТУЮ у Київській області до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна внесено відомості про припинення обтяження та зняття арешту нерухомого майна боржника.

Допитаний в ході досудового розслідування начальник Києво-Святошинського РВ ДВС ГТУЮ у Київській області показав, що ним було сформовано довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо боржника згідно якої була відсутня інформація щодо накладених арештів та заборон на майно боржника ОСОБА_5 , які повинні бути внесена до цих реєстрів, зокрема і записи №15145490 щодо реєстрації обтяження, а саме: арешту всього нерухомого майна боржника та накладення заборони на нерухоме майно.

Таким чином, у органу досудового розслідування наявні достатні підстави вважати, що невстановлена досудовим розслідуванням особа, порушуючи правила експлуатації автоматизованих систем, вчинила дії, спрямовані на вилучення запису про обтяження майна на об`єкти нерухомого майна: земельної ділянки, площею 0,1 га, кадастровий номер :79:252:0058, яка фактично належала боржнику ОСОБА_5 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 .

Зняття заборон на вищевказане майно призвело до подальшого вчинення правоченів спрямованих на відчуження шляхом переєрестрації майна на користь третіх осіб.

В ході досудового розслідування виникла необхідність накладення арешту на вищезазначену земельну ділянку.
Постановою органу досудового розслідування від 20.09.2017 об`єкти нерухомого майна, а саме: земельної ділянки, площею 0,1 га, кадастровий номер :79:252:0058, яка фактично належала боржнику ОСОБА_5 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , визнана речовим доказом.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження.
Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.
Метою арешту вищевказаного нерухомого майна є збереження речових доказів та належне проведення оціночно - будівельної експертизи, а також подальше можливе відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення отриманої неправомірної вигоди.
Вивчивши надані в обґрунтування клопотання матеріали, з метою забезпечення даного арешту, на підставі ч.2 ст.172 КПК України, розгляд клопотання проводиться без повідомлення та участі власників майна.
Згідно ч. 1 ст. 107 КПК України фіксація під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів не здійснювалась.
Вислухавши думку слідчого, який підтримав клопотання, дослідивши надані матеріали, слідчий суддя приходить до наступного.
Так, статтею 170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні.
Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
У випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.
Відповідно до ч.1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Згідно ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.
Згідно ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
В судовому засіданні слідчим суддею встановлено, що клопотання суперечить вищезазначеним вимогам КПК України, тобто не містить правових підстав для арешту майна, а саме згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єктів за № 98295434 від 25.09.2017 року земельна ділянка, площею 0,1 га, кадастровий номер :79:252:0058 належить ОСОБА_5 , в той же час слідчим Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції в м. Києві ОСОБА_3 подано клопотання про накладення арешту на вищезазначену ділянку, зареєстроване за №755/13343/17-к, 1-кс/755/5529/17, згідно долученої до нього інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єктів за № 98295201 від 25.09.2017 року володільцем земельної ділянки, площею 0,1 га, кадастровий номер :79:252:0058 виступає ОСОБА_6 , оскільки слідчим наведені суперечливі докази щодо належності цього майна, а суд позбавлений можливості самостійно це визначити, так на думку слідчого судді слідчим не доведено правову підставу для арешту майна.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.170-173, ст.175, ст.309, 372, ст.392, ст.532 КПК України,
У Х В А Л И В :
У задоволенні клопотання слідчого Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції в м. Києві ОСОБА_3 про арешт майна відмовити.
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.
Слідчий суддя ОСОБА_1