Справа № 576/75/17-к
Провадження № 1-кп/576/266/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17.11.17 м. Глухів
Глухівський міськрайонний суд Сумської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
з участю: прокурора ОСОБА_3
потерпілого ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Глухові кримінальне провадження № 0000021 від 05.02.2016 року по обвинуваченню ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Бороняво Хустського району Закарпатської області, громадянина України, вдівця, інваліда 2 групи по загальному захворюванню, має на утриманні двох неповнолітніх дітей і одну малолітню дитину, освіта середня-технічна, такого, що не працює, зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше несудимого,
- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України -

В С Т А Н О В И В :
05 лютого 2016 року, близько 7 години 30 хвилин, ОСОБА_5 , керував автомобілем «MERCEDES-BENZ 316 CDI» з д.р.н. НОМЕР_1 та рухався по проїзній частині автодороги «Кіпті-Глухів-Бачівськ» у напрямку м. Глухів з боку автопереходу „Бачівськ. Перебуваючи в районі 221 км + 600 м зазначеної автодороги ОСОБА_5 зневажив безпекою дорожнього руху, проявив неуважність, перевищив допустиму швидкість руху на даній ділянці автодороги, не впевнившись у безпечності здійснення обгону, що це не створить перешкоди чи небезпеки для руху іншим учасникам, виїхав на зустрічну смугу руху для обгону попутного автомобіля «MAZDA 323» з д.р.н. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_6 .. В цей час ОСОБА_5 виявив на зустрічній смузі автомобіль «RENAULT TRAFIC» з д.р.н. НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_7 , після чого здійснив різкий маневр повороту праворуч на свою смугу руху, в результаті чого не впорався з керуванням автомобіля, виїхав на праве узбіччя, допустив наїзд на металеву огорожу мосту та подальше перекидання автомобіля.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля «MERCEDES-BENZ 316 CDI» ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , отримала тілесні ушкодження, від яких померла на місці пригоди.

Крім того, внаслідок дорожньо-транспортної події тілесні ушкодження отримав пасажир зазначеного автомобіля ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , від яких в той же день помер в Глухівській ЦРЛ.

Внаслідок ДТП пасажир зазначеного автомобіля ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 43 від 24.03.2016 року отримав тілесні ушкодження у вигляді „закритої травми грудної клітини, перелому 6 ребра зліва, які кваліфікуються як середньої тяжкості тілесні ушкодження.

Допитаний в ході судового розгляду обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України, визнав повністю, щиро покаявся, пояснив, що моменту аварії точно не пам`ятає, але цілком погоджується з викладеними в обвинувальному акті обставинами. Завдану потерпілим шкоду він відшкодував, в подальшому також має намір їм допомагати.

Потерпілі ОСОБА_10 та ОСОБА_11 своїм правом на участь у розгляді справи не скористались, до початку розгляду справи через канцелярію суду надали заяви, у яких просили суд розглянути кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_5 за ч. 3 ст. 286 КК України без їх участі. При цьому, потерпілий ОСОБА_10 в своїй заяві від 26.10.2017 року зазначив, що йому відшкодовано завдану шкоду у розмірі 14000 грн..

Потерпілий ОСОБА_4 в судовому засіданні показав, що йому невідомі деталі обставин допущеної ОСОБА_5 05 лютого 2016 року у Глухівському районі Сумської області на автошляху «Кіпті-Глухів-Бачівськ» при керуванні автомобілем «MERCEDES-BENZ 316 CDI» з д.р.н. НОМЕР_4 дорожньої пригоди, бо він під`їхав пізніше, бачив, що донька та обвинувачений були у непритомному стані; з обвинуваченим знайомий близько 20 років, жодних претензій до нього не має, до цього часу підтримує стосунки з ОСОБА_5 ; всі діти зараз проживають разом з батьком; просив не карати обвинуваченого, бо той вже й так покараний.

За згодою учасників судового провадження в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин справи, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясував, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, що немає сумнівів у добровільності їх позицій, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Суд прийняв до уваги повне визнання обвинуваченим ОСОБА_5 своєї вини, докази, які ніким не оспорювались, та прийшов до висновку про доведеність вини ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України, оскільки фактичні обставини скоєного, доведеність вини обвинуваченого та кваліфікація його дій учасниками судового провадження не оспорюються.

Разом з цим судом досліджено певні докази провини ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України, і вона підтверджується дослідженими під час судового розгляду наступними доказами.

Висновком судової інженерно-транспортної експертизи від 30 березня 2016 року № 21, де зазначено, що виявлені технічні несправності системи рульового керування, робочої гальмівної системи та ходової частини мікроавтобуса «MERCEDES», окрім відсутності тиску в шинах задніх коліс, характерні для виникнення під час дорожньо транспортної пригоди. Виявлені технічні несправності у вигляді відсутності тиску в шинах задніх коліс утворені після дорожньо-транспортної пригоди. Технічних несправностей вказаних систем, які могли виникнути до дорожньо-транспортної пригоди та вплинути на їх працездатність, не виявлено.

Висновком судової інженерно-транспортної експертизи від 15 березня 2016 року № 24, де зазначено, що водій автомобіля Мерседес повинен був діяти відповідно до вимог п. п. 12.6г та 14.2в Правил дорожнього руху України. За наданих вихідних даних водій автомобіля Мерседес мав технічну можливість уникнути даної пригоди. Порушення Правил дорожнього руху водієм автомобіля Мерседес перебувають у причинному зв`язку з виникненням даної події.

Висновком судово - медичної експертизи від 04 березня 2016 року № 20, де зазначено, що смерть ОСОБА_9 настала в Глухівській ЦРЛ о 13 годині 30 хвилин 05 лютого 2016 року внаслідок закритої тупої травми грудної клітини, яка в своєму перебігу ускладнилась розвитком небезпечного для життя явища - травматичного шоку та гемотораксу. Зазначені тілесні ушкодження мають прямий причинний зв`язок з настанням смерті потерпілого; комплекс ушкоджень на тілі потерпілого міг утворитися за умов описаного ДТП.

Висновком судово - медичної експертизи від 04 березня 2016 року № 19, де зазначено, що смерть ОСОБА_8 наступила в результаті несумісної з життям травми відкритої черепно-мозкової травми. Також на тілі потерпілої виявлено й інші тілесні ушкодження різного ступеня тяжкості, які виникли незадовго до настання смерті потерпілої в швидкій послідовності один за одним та могли утворитись за умов описаного ДТП.

Висновком судово - медичної експертизи від 24 березня 2016 року № 43 (за медичною документацією), де зазначено, що у ОСОБА_10 при його зверненні за медичною допомогою о 8 годині 35 хвилин 05 лютого 2016 року лікарями були виявлені і зафіксовані такі тілесні ушкодження: забійне садно правої надбрівної ділянки, поєднана травма: закрита черепно-мозкова травма: струс головного мозку; закрита травма грудної клітини: перелом 6 і 9 ребер зліва, закритий перелом лівої лопатки. При цьому закрита травма грудної клітини: перелом 6 ребра зліва, спричинила розлад його здоров`я тривалістю більше 21 дня, і за цією ознакою була віднесена до тілесних ушкоджень середньої тяжкості. Не виключена можливість виникнення тілесних ушкоджень за умов описаного ДТП.

Висновком судово - медичної експертизи від 18 березня 2016 року № 20, де зазначено, що ОСОБА_5 отримав тілесні ушкодження у вигляді відкритої непроникаючої черепно мозкової травми. Лінійний перелом тім`яної зліва і потиличної кісток. Забій головного мозку середнього ступеня важкості. Церебросубарахноідальний крововилив. Забійні рани тімяної та потиличної ділянок. Забій лівого плечового та лівого гомілково ступеневого суглобів. Зазначені тілесні ушкодження могли утворитись за умов описаного ДТП. На момент проведення забору крові 05 лютого 2016 року був тверезий.

Висновком судової автотехнічної експертизи від 27 грудня 2016 року № 19/119/9-1/149е, де зазначено, водій автомобіля Мерседес повинен був діяти відповідно до вимог пунктів 12.6г та 14.2в Правил дорожнього руху України; за наданих вихідних даних водій автомобіля Мерседес мав технічну можливість уникнути даної пригоди; в даній дорожній ситуації, з технічної точки зору, в діях водія автомобіля Мерседес вбачається невідповідність вимогам пунктів 12.6г та 14.2в Правил дорожнього руху України, з яких невідповідність вимогам пункту 14.2в перебувають у причинному зв`язку з виникненням даної події.

Висновком судово - психіатричної експертизи від 08 грудня 2016 року № 250, згідно якого ОСОБА_5 на час допущеної ним дорожньо-транспортної пригоди 05 лютого 2016 року психічним захворюванням не страждав, міг розуміти значення своїх дій і керувати ними, і на час проведення цієї експертизи міг розуміти значення своїх дій та керувати ними.

Довіреністю від 19 вересня 2014 року, виданою ОСОБА_12 та посвідченою приватним нотаріусом, якою власник автомобіля «MERCEDES-BENZ 316 CDI» з д.р.н. НОМЕР_1 уповноважує ОСОБА_5 вчиняти визначений перелік дій із вказаним автомобілем, у тому числі користуватись ним.

Таким чином, аналізуючи та оцінюючи дослідженні докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що ОСОБА_5 своїми умисними діями, які виразились у порушенні при керуванні транспортним засобом правил безпеки дорожнього руху, що спричинили загибель двох осіб та заподіяння іншій особі тілесних ушкоджень середньої тяжкості, скоїв злочин, передбачений ч. 3 ст. 286 КК України.

Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_5 , є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування завданого збитку.
Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_5 суд не вбачає.
Відповідно до вимог ст. 65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. А згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

Крім того, відповідно до роз`яснень, що містяться у п. 3 постанови Пленуму Верховного суду України від 24.10.2003 року № 7 „Про практику призначення судами кримінального покарання досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан, тощо.

Вирішуючи питання про міру покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином; особу обвинуваченого, який раніше не судимий, має на своєму утриманні трьох неповнолітніх дітей, свою вину визнав, щиро покаявся, активно сприяв розкриттю злочину, відшкодував матеріальну шкоду потерпілим, позитивно характеризується за місцем мешкання, не має офіційного постійного місця роботи; позицію потерпілих ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , які претензій до обвинуваченого не мають, позицію потерпілого ОСОБА_4 , який претензій матеріального, морального характеру також не має, просив суд взагалі не застосовувати покарання до обвинуваченого; стан здоров`я обвинуваченого, який згідно довідок Хустської районної поліклініки на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, натомість після отриманих травм перебуває на обліку у лікаря невролога, є інвалідом ІІ групи, наявність обставин, що пом`якшують покарання та відсутність обставин, що обтяжують його покарання.

Підстав для застосування ст. 69 КК України судом не встановлено.
В рішенні «Бемер проти Німеччини», Європейський Суд з прав людини зазначив, що «виконання вироку, який передбачає позбавлення свободи, призупиняють, якщо можна розраховувати, що вирок служитиме засудженому як попередження і що він не здійснюватиме нові злочини в майбутньому, навіть без впливу, спричиненого відбуванням покарання. Роблячи такий прогноз…суд має враховувати особу засудженого, його стаж злочинної діяльності, обставини скоєного ним злочину, його поведінку після злочину, умови його життя та наслідки, яких можна очікувати в зв`язку з відстрочкою».
Виходячи із зазначеного, відношення обвинуваченого до скоєного, даних про його особу, враховуючи стан здоров`я, добровільне відшкодування збитків, відсутність обтяжуючих обставин, суд прийшов до висновку, що виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства, в умовах здійснення контролю за його належною поведінкою органом пробації під час звільнення від відбування покарання з встановленням іспитового строку відносно основного покарання на підставі статті 75 КК України та покладенням обов`язків передбачених статтею 76 КК України.

Прокурором було заявлено цивільний позов, який він просив залишити без розгляду, оскільки обвинувачений добровільно відшкодував зазначені у ньому витрати, про що надав відповідне платіжне доручення. За таких обставин, враховуючи, що не будуть порушені права та інтереси інших осіб, цивільний позов слід залишити без розгляду.

Запобіжний захід ОСОБА_5 не обирався.

Питання про витрати на залучення експертів має бути вирішено відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 368, 370, 371, 374, 376 КПК України, суд

ЗАСУДИВ:
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на два роки.

На підставі ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного основного покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку у 3 (три) роки не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

Відповідно до ст. 76 КК України на період іспитового строку покласти на ОСОБА_5 такі обов`язки:

-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

-не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Цивільний позов залишити без розгляду.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експертів у сумі 3851,75 грн..

Скасувати арешт, що накладений ухвалою слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми від 09 лютого 2016 року, на автомобіль «Мерседес Бенц» д.н. НОМЕР_4 .

Вирок суду першої інстанції, якщо інше не передбачено КПК України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги, вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Сумської області через Глухівський міськрайонний суд Сумської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційну скаргу мають право подати обвинувачений, стосовно якого ухвалено обвинувальний вирок, його законний представник чи захисник - в частині, що стосується інтересів обвинуваченого, прокурор, потерпілий або його законний представник чи представник - у частині, що стосується інтересів потерпілого, але в межах вимог, заявлених ними в суді першої інстанції, цивільний позивач, його представник або законний представник - у частині, що стосується вирішення цивільного позову; цивільний відповідач, або його представник - у частині, що стосується вирішення цивільного позову, інші особи, у випадках, передбачених КПК України.

Судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржено в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1