Справа № 161/2032/17 Провадження №11-кп/773/405/17 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ч.2 ст389 КК УкраїниДоповідач: ОСОБА_2
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
04 жовтня 2017 року місто Луцьк
Апеляційний суд Волинської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю

секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду кримінальне провадження №0000051 за апеляційною скаргою прокурора на вирок Луцького міськрайонного суду від 13 червня 2017 року, щодо ОСОБА_7 .

В С Т А Н О В И В:
Даним вироком ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Липини Луцького району Волинської області, житель АДРЕСА_1 , зареєстрований в АДРЕСА_2 , громадянина України, українець, з професійно-технічною освітою, одружений, не працює, раніше судимий вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 05 лютого 2016 року за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень, ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 17 червня 2016 року дане покарання замінено на покарання у виді 50 годин громадських робіт, невідбута частина становить 28 годин, засуджений:

- за ч. 2 ст. 389 КК України до покарання виді арешту на строк 3 (три) місяці.
На підставі ч. 1 ст. 71, ч. 1 ст. 72 КК України, за сукупністю вироків, до покарання, призначеного за новим вироком, частково приєднано невідбуту частину покарання за попереднім вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 05 лютого 2016 року та ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 17 червня 2016 року та остаточно ОСОБА_7 до відбуття визначено покарання у виді арешту на строк 3 (три) місяці 3 (три) дні.
Строк відбуття покарання ОСОБА_7 постановлено рахувати з дня приведення вироку до виконання.
Вироком суду ОСОБА_7 визнаний винним і засуджений за те, що він будучи засудженим вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 05 лютого 2016 року за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень, яке на підставі ухвали Луцького міськрайонного суду Волинської області від 17 червня 2016 року замінено на покарання у виді 50 годин громадських робіт та 17 серпня 2016 року поставлений на облік в Луцькому МРВ КВІ УДПтС у Волинській області і письмово ознайомлений з умовами відбування покарання у виді громадських робіт, а також про передбачену ч. 2 ст. 389 КК України кримінальну відповідальність за ухилення від їх відбування, про що у нього 17 серпня 2016 року відібрано підписку та направленим до КП "Луцький зоопарк", що по вул. Глушець, 16 в м. Луцьку із зобов`язанням приступити до відбування громадських робіт з 20 серпня 2016 року, однак, умисно, з метою ухилення від призначеного вищевказаним вироком покарання, без поважних причин, в період часу з 07 вересня 2016 року по 11 січня 2017 року, не з`являвся до КП "Луцький зоопарк" для відпрацювання громадських робіт, чим злісно ухилявся від виконання громадських робіт.
Таким чином, незважаючи на винесені письмові попередження, ОСОБА_7 злісно ухилився від виконання громадських робіт, чим порушив встановлені ст.ст. 37, 40 КВК України, обов`язки, порядок та умови відбування покарання та не вийшов більше двох разів протягом місяця на громадські роботи, без поважних причин та станом на 11 січня 2017 року не відпрацював 46 годин громадських робіт.
В поданій апеляційній скарзі прокурор не оспорюючи кваліфікації дій обвинуваченого та вид і міру покарання, вважає, що вирок суду слід змінити у зв`язку з допущеним порушенням закону України про кримінальну відповідальність. Поросить вирок змінити, виключити з фактичних обставин кримінального правопорушення даного вироку період ухилення засудженого ОСОБА_7 від відбування покарання з 07.09.2016 року по 08.10.2016 року, в решті вирок залишити без змін.

Заслухавши доповідача, який виклав суть вироку суду першої інстанції, повідомив ким та в якому обсязі він оскаржений, виклав основні доводи апеляційної скарги, прокурора, який апеляційну скаргу підтримав, обвинуваченого, який проти задоволення апеляційної скарги не заперечував, перевіривши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Висновок суду про винність ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.389 КК України, підтверджується зібраними в провадженні доказами та ніким не оскаржується.

Діям ОСОБА_7 дана правильна юридична оцінка, яка також в апеляційній скарзі не оспорюється.

Згідно ч. 2 ст. 4 КК України злочинність і караність діяння, а також інші кримінально правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.
Відповідно до ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотною дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності.
Закон про кримінальну відповідальність, що встановлює злочинність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі.
Як вбачається з матеріалів провадження суд першої інстанції при ухваленні вироку ОСОБА_7 застосовано чинну редакцію норми, передбаченої ч. 2 ст. 389 КК України, яка викладена Законом України N І492-VІІІ від 07.09.2016 "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо забезпечення виконання кримінальних покарань та реалізації прав засуджених"

Разом з тим, суд не взяв до уваги, що до набрання Законом України № 1492-VIII від 07.09.2016 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо забезпечення виконання кримінальних покарань та реалізації прав засуджених» чинності, а саме до 08.10.2016 року, була чинною редакція закону (в частині положень ст. 389 КК України) від 2001 року, за змістом якої суб`єктом цього злочину могла бути лише особа, засуджена до громадських робіт, тобто така, якій це покарання призначалося вироком суду, а не та, яка відбувала це покарання на підставі інших судових рішень.

Зокрема, ч. 2 ст. 389 КК України було передбачено ухилення від відбування громадських чи виправних робіт особою, засудженою до цього покарання.

Враховуючи той факт, що ОСОБА_7 ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 17 червня 2016 року замінено покарання у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян призначене вироком Луцького міськрайонного суду на покарання у виді 50 годин громадських робіт, тобто він відбував покарання не за вироком суду, а тому, дії обвинуваченого по ухиленню від відбування покарання у виді громадських робіт, які згідно встановлених вироком фактичних обставин кримінального правопорушення, вчинені ОСОБА_7 з 07.09.2016 по 08.10.2016 не є кримінально караними, а тому підлягають виключенню.

Враховуючи вищевикладене колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, а вирок зміні..
Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 408 КПК України, апеляційний суд
У Х В А Л И В:
Апеляційну скаргу прокурора задовольнити.

Вирок Луцького міськрайонного суду від 13 червня 2017 року щодо ОСОБА_7 змінити.

Виключити з обвинувачення ОСОБА_7 термін ухвалення останнього від відбування покарання з 07.09.2016 року по 08.10.2016 року.

В решті вирок залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення. На ухвалу може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий: /підпис/

Судді: /підписи/

З оригіналом згідно:

Дата набрання законної сили 04.10.2017р.

Суддя ОСОБА_2

секретар с/з ОСОБА_5