Номер провадження: 11-сс/785/1745/17
Номер справи місцевого суду: 509/4599/16-к
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15.11.2017 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_5
за участю прокурора ОСОБА_6
захисника власника майна ОСОБА_7

розглянувши апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , в інтересах представника власника майна голови Сухолиманської сільської ради ОСОБА_8 , на ухвалу слідчого судді Овідіопольського районного суду Одеської області від 12.12.2016 року, якою задоволено клопотання прокурора відділу Іллічівської місцевої прокуратури ОСОБА_9 про арешт майна за матеріалами кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 00001828 від 09.08.2016, -
ВСТАНОВИВ:
Зазначеною ухвалою слідчого судді було задоволено клопотання прокурора про арешт майна та накладено арешт у вигляді позбавлення права на відчуження майна, а саме земельних ділянок, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , ділянки №№; 1, АДРЕСА_2 , АДРЕСА_3 , АДРЕСА_4 , АДРЕСА_5 , АДРЕСА_6 , АДРЕСА_7 , АДРЕСА_8 , АДРЕСА_9 , АДРЕСА_10 , АДРЕСА_11 , АДРЕСА_12 , АДРЕСА_13 , АДРЕСА_14 , АДРЕСА_15 , АДРЕСА_16 ;незавершених будівництвом будівель (житлових будинків) під №№: АДРЕСА_17 , З, 4, АДРЕСА_5 , АДРЕСА_6 , 7 готовністю 78%, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 ;незавершені будівництвом будівель (житлових будинків) під №№: АДРЕСА_8 , АДРЕСА_18 , АДРЕСА_19 , АДРЕСА_17 , АДРЕСА_20 , АДРЕСА_21 , АДРЕСА_22 , АДРЕСА_12 , АДРЕСА_13 , АДРЕСА_14 , 19 готовності 75%, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 ;незавершені будівництвом будівлі (житлового будинку) під № 20 готовності 78 %, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 .
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 , в інтересах представника власника майна - голови Сухолиманської сільської ради ОСОБА_8 , просить ухвалу слідчого судді від 12.12.2016 року скасувати, посилаючись на те, що зазначені земельні ділянки є власністю територіальної громади Сухолиманської сільської ради, накладення на них арешту позбавляє законних власників права розпоряджатися земельними ділянками, за своїми наслідками служить на користь ТОВ «Преспектива», відносно дій якого 09.08.2017 року були внесені відомості в ЄРДР за заявою голови Сухолиманської сільської ради ОСОБА_8 . Слідчим суддею не враховано рішення апеляційного суду Одеської області від 15.03.2013 року, яким відмовлено у задоволенні позову ТОВ «Перспектива» до Державної податкової інспекції у Овідіопольському районі, Сухолиманської сільської ради, ОСОБА_10 , третя особа ТОВ «Газпром добича Уренгой», про визнання права власності на зазначені земельні ділянки, розташовані за адресою Одеська область, Овідіопольський район, село Сухий Лиман, вулиця Морська (Морская).В ухвалі слідчого судді не зазначені передбачені законом підстави та обґрунтування для накладення арешту на майно.

Заслухавши доповідача, захисника, який підтримав апеляційну скаргу, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ч.1 ст.131 КПК України захід забезпечення кримінального провадження застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Згідно ст. 170 арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Арешт майна допускається з метою забезпечення:1) збереження речових доказів;2) спеціальної конфіскації;3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Арешт може бути накладений і на майно, на яке раніше накладено арешт відповідно до інших актів законодавства. У такому разі виконанню підлягає ухвала слідчого судді, суду про накладення арешту на майно відповідно до правил цього Кодексу.

У випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України.
Арешт накладається на майно третьої особи, якщо вона набула його безоплатно або за вищу або нижчу ринкової вартості і знала чи повинна була знати, що таке майно відповідає будь-якій із ознак, зазначених у пунктах 1-4 частини першої статті 96-2 Кримінального кодексу України.

У випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

У випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

У разі задоволення цивільного позову або стягнення з юридичної особи розміру отриманої неправомірної вигоди суд за клопотанням прокурора, цивільного позивача може вирішити питання про арешт майна для забезпечення цивільного позову або стягнення з юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, доведеного розміру отриманої неправомірної вигоди до набрання судовим рішенням законної сили, якщо таких заходів не було вжито раніше.

Арешт може бути накладений на майно, на яке раніше накладено арешт відповідно до інших актів законодавства. У такому разі виконанню підлягає ухвала слідчого судді, суду про накладення арешту на майно відповідно до правил цього Кодексу.

Вартість майна, яке належить арештувати з метою забезпечення цивільного позову або стягнення отриманої неправомірної вигоди, повинна бути співмірною розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або зазначеної у цивільному позові, розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою.

У невідкладних випадках і виключно з метою збереження речових доказів або забезпечення можливої конфіскації чи спеціальної конфіскації майна у кримінальному провадженні щодо тяжкого чи особливо тяжкого злочину за рішенням Директора Національного антикорупційного бюро України (або його заступника), погодженим прокурором, може бути накладено попередній арешт на майно або кошти на рахунках фізичних або юридичних осіб у фінансових установах. Такі заходи застосовуються строком до 48 годин. Невідкладно після прийняття такого рішення, але не пізніше ніж протягом 24 годин, прокурор звертається до слідчого судді із клопотанням про арешт майна.

Якщо у визначений цією частиною строк прокурор не звернувся до слідчого судді із клопотанням про арешт майна або якщо в задоволенні такого клопотання було відмовлено, попередній арешт на майно або кошти вважається скасованим, а вилучене майно або кошти негайно повертаються особі.

Арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Заборона використання житлового приміщення особам, які на законних підставах проживають у такому житловому приміщенні, не допускається.

Згідно ч. 2 ст. 171 КПК України, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено:

1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна;

2) перелік і види майна, що належить арештувати;

3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном;

4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.

До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Згідно ст. 173 ч.ч. 1,2 п.5 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен врахувати розумність та співрозумність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Апеляційний суд, дослідивши клопотання слідчого та надані до нього матеріали провадження, вважає, що слідчий суддя не звернув уваги на відсутність обґрунтування у клопотанні передбачених законом підстав для арешту майна, на недоведеність зазначених обставин при судовому розгляді клопотання та безпідставно виніс ухвалу, якою задовольнив клопотання.

Так, в клопотанні слідчого, в обґрунтування вимог арешту майна, зазначено, що 12 грудня 2016 року до слідчого судді Овідіопольського районного суду в Одеській області звернувся прокурор з вищевказаним клопотанням, з якого вбачається, що 09.08.2016 до Овідіопольського ВП ГУНП в Одеській області надійшла заява від голови Сухолиманської сільської ради ОСОБА_8 про те, що ОСОБА_11 (директор ТОВ «Перспектива») разом із невстановленими особами самовільно захопив земельні ділянки (Одеська область, Овідіопольський район, село Сухий Лиман, вулиця.Морська (Морская), ділянки №№: 1, АДРЕСА_2 , АДРЕСА_3 , АДРЕСА_4 , АДРЕСА_5 , АДРЕСА_6 , АДРЕСА_7 , АДРЕСА_8 , АДРЕСА_18 , АДРЕСА_23 , АДРЕСА_19 , АДРЕСА_17 , АДРЕСА_20 , АДРЕСА_21 , АДРЕСА_22 , АДРЕСА_12 , АДРЕСА_13 , АДРЕСА_14 , АДРЕСА_15 , АДРЕСА_16 ) в межах території Сухолиманської сільської ради, створив інженерні перешкоди та незаконно виставив не ідентифіковану охорону, яка на протязі з травня 2012 року по теперішній час протидіє законній діяльності Сухолиманської сільської ради.
Під час проведення слідчих (розшукових) дій, слідству стало відомо що обидві сторони конфлікту намагаються вчинити ряд протиправних дій шляхом (привласнення, відчужити, переоформлення, продажу) зазначених земельних ділянок.
За даним фактом розпочате кримінальне провадження № 0001828 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України.
Вклопотанні слідчого, з посиланням на ч. 2 ст. 170 КПК України, підставою для арешту майна зазначено, що це майно є знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегло на собі його сліди та можуть бути використані, як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Разом з тим, з клопотання слідчого вбачається, що в ньому не зазначені підстави і мета для накладення арешту, наявність яких прямо передбачена ст. 171 ч. 2 КПК України при вирішенні питання щодо арешту майна, а лише є посилання на норми закону, які передбачають питання щодо забезпечення кримінального провадження та розгляду питань про накладення арешту.

З зазначених у клопотанні норм закону, на які слідчий звертає увагу, та які передбачають розгляд питань щодо накладення арешту, вбачається, що накладення арешту необхідно для збереження речових доказів, так як зазначене майно є знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегло на собі його сліди та може бути використане, як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження

Однак, в клопотанні слідчого, в порушення вимог ч. 3 ст. 170, ст. 98, п.3 ч. 2 ст. 171 КПК України, не зазначено власника земельних ділянок, а також будь-яких документів на підтвердження права власності на земельні ділянки на час внесення відомостей в ЄРДР.

Відповідно, без встановлення власника земельних ділянок, в клопотанні не зазначено, які саме сліди або інші відомості кримінального правопорушення може зберегти на собі земельні ділянки, яким чином вони можуть бути використані, як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, з урахуванням того, щодо в ЄРДР внесені відомості за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України, за заявою голови Сухолиманської сільської ради ОСОБА_8 ще 09.08.2017 року.

Однак, слідчий суддя не звернув уваги на те, що в клопотанні слідчого не зазначені підстави для арешту майна, наявність яких передбачена наведеними нормами закону, та які підлягають обов`язковому доведенню слідчим, прокурором при судовому розгляді клопотання, а також мають бути перевірені та досліджені слідчим суддею при вирішенні питання щодо арешту майна.

При розгляді апеляційної скарги прокурор пояснив, що після внесення в ЄРДР відомостей про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України, 09.08.2016 року підозра жодній особі повідомлена не була до теперішнього часу.

При розгляді апеляційної скарги захисник надав судові рішення, які не були предметом дослідження в суді першої інстанції, оскільки клопотання було розглянуто за відсутності представника власника майна, зокрема, ухвалу апеляційного суду Одеської області від 22.09.2017 року, якою був скасований арешт, накладений на інші земельні ділянки, розташовані по вул. Північна, Садова, Теніста, Вишнева, Південна, Будівельників в селі Сухий Лиман Овідіопольського району.
Також, на підтвердження того, що земельні ділянки належать територіальної громаді Сухолиманської сільської ради Овідіопольського району Одеської області, були надані рішення господарського суду Одеської області від 30.05.2012 року, залишене без змін ухвалою Вищого господарського суду України від 26.12.2012 року, а також рішення апеляційного суду Одеської області від 15.03.2013 року, яке залишено без змін ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 24.12.2014 року.
Апеляційний суд вважає, що в ухвалі слідчого судді містяться лише загальні посилання на законодавство для накладення арешту на майно, однак без конкретного обґрунтування підстав, мети та інших обставин, наявність яких прямо передбачена законом для арешту майна.

Відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, арешт майна є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження. У відповідності до п. 1 ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Крім того, апеляційний суд вважає, що при вирішенні клопотання про арешт майна слідчий суддя не з`ясував та не врахував питань, передбачених ч. 2 ст. 173 КПК України, зокрема, правову підставу для арешту майна, можливість використання майна, як належного та допустимого доказу у кримінальному провадженні, а також не врахував розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для власника майна, а саме, що накладення на майно обмежить права власності власника майна.

На підставі наведеного, апеляційний суд приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, так як її доводи знайшли підтвердження. Відповідно до вимог ст. 407 ч. 3 КПК України, ухвала слідчого судді має бути скасована в зв`язку з недотриманням вимог кримінального процесуального закону, та постановлена нова ухвала, якою в задоволенні клопотання слідчого має бути відмовлено за відсутністю підстав, передбачених 173 КПК України.

Керуючись ст.ст. 376 ч. 2,404,405,419,422 КПК України, апеляційний суд Одеської області, -

УХВАЛИВ:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , в інтересах власника майна голови Сухолиманської сільської ради ОСОБА_8 , задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Овідіопольського районного суду Одеської області від 12.12.2016 року, якою задоволено клопотання прокурора відділу Іллічівської місцевої прокуратури ОСОБА_9 про арешт майна за матеріалами кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 00001828 від 09.08.2016 року скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою у задоволенні клопотання прокурора відділу Іллічівської місцевої прокуратури ОСОБА_9 про арешт а саме земельних ділянок, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , ділянки №№; 1, АДРЕСА_2 , АДРЕСА_3 , АДРЕСА_4 , АДРЕСА_5 , АДРЕСА_6 , АДРЕСА_7 , АДРЕСА_8 , 9,11, АДРЕСА_10 , АДРЕСА_11 , АДРЕСА_12 , АДРЕСА_13 , АДРЕСА_14 , АДРЕСА_15 , АДРЕСА_16 ;незавершених будівництвом будівель (житлових будинків) під №№: 1,2, З, 4, 5, АДРЕСА_6 , 7 готовністю 78%, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 ;незавершені будівництвом будівель (житлових будинків) під №№: 8, АДРЕСА_18 , АДРЕСА_19 , АДРЕСА_17 , АДРЕСА_20 , АДРЕСА_21 , АДРЕСА_22 , АДРЕСА_12 , АДРЕСА_13 , АДРЕСА_14 , 19 готовності 75%, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 ;незавершені будівництвом будівлі (житлового будинку) під № 20 готовності 78 %, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , відмовити

Ухвала апеляційного суду Одеської області є остаточною і оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали буде оголошений 20.11.2017 року, о 16:00 год.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3
(підпис) (підпис) (підпис)

Згідно з оригіналом: суддя апеляційного суду

Одеської області ОСОБА_2