Дата документу Справа № 1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-сс/778/1108/17 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний № 330/1392/17 Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 жовтня 2017 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

розглянула в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні, матеріали кримінального провадження №0000086 відомості про яке внесені до ЄРДР 04.06.2017 за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні на ухвалу слідчого судді Якимівського районного суду Запорізької області від 14 вересня 2017, якою

відмовлено у задоволенні клопотання слідчого Якимівського СВ Якимівського ВП Мелітопольського ВП ГУНП у Запорізькій області про арешт майна по матеріалам досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000086 від 04.06.2017 за ознаками ч.2 ст. 15, ч.1 ст.115 КК України.

Згідно з ухвалою, до 12.09.2017 до Якимівського районного суду Запорізької області надійшло вказане клопотання. Згідно матеріалів клопотання, у слідчому відділенні Якимівського відділення поліції Мелітопольського відділу поліції Головного управляння Національної поліції в Запорізькій області знаходиться кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 04.06.2017 під №0000086, за фактом закінченого замаху на умисне вбивство ОСОБА_7 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України. Досудовим розслідуванням встановлено, що 04 червня 2017 року, приблизно о 04 годині 20 хвилин, ОСОБА_8 , перебуваючи біля бази відпочинку «Фрегат», яка розташована за адресою: Запорізька область, Якимівський район, селище міського типу Кирилівка, вулиця Федотова коса, будинок № 146, діючи умисно, на ґрунті раптово виниклих неприязних стосунків до ОСОБА_7 , з метою його вбивства, з наявної у нього зброї невстановленого зразка, здійснив постріли у потерпілого, спричинивши ОСОБА_7 проникаюче наскрізне вогнепальне поранення очного яблука з пошкодженням рогівки, випаданням оболонок, травматичну катаракту, гемофтальм правого ока, вогнепальне поранення обличчя, скроневої області з чужорідним тілом правої скроневої долі, після чого, з метою уникнення від кримінальної відповідальності за вчинений злочин, зник з місця події, тим самим виконав усі дії, які вважав необхідними для вбивства ОСОБА_7 , однак смерть потерпілого не настала з причин, які не залежали від його волі через те, що ОСОБА_7 своєчасно була надана медична допомога. Таким чином ОСОБА_8 скоїв закінчений замах на умисне вбивство ОСОБА_7 . Вказане кримінальне правопорушення 04.06.2017 зареєстроване у Єдиному реєстрі досудових розслідувань під №0000086 за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України. Постановою т.в.о. начальника слідчого управління ГУНП в Запорізькій області від 04.09.2017, розслідування кримінального провадження доручено групі слідчих, до складу якої, зокрема, залучено старшого слідчого в особливо важливих справах СУ ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_9 , старшого слідчого СУ ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_10 , старшого слідчого Якимівського ВП Мелітопольського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_11 . Під час досудового розслідування встановлено, що потерпілий ОСОБА_7 , разом зі своїм знайомим ОСОБА_12 , 04.06.2017, приблизно о 04 годині, на автомобілі марки «KIA SORENTO», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням останнього, приїхав до бази відпочинку «Фрегат» по вул. Коса Федотова, 146 в смт. Кирилівка Якимівського району Запорізької області, де між ними з одного боку та ОСОБА_13 і ОСОБА_8 з іншого відбувся конфлікт із застосуванням вогнепальної зброї.

Проведеним оглядом від 04.06.2017 автомобіля марки «KIA SORENTO», реєстраційний номер НОМЕР_1 , встановлено наявність на ньому пошкоджень, які могли утворитися від пострілів зі зброї. Проте у зв`язку з тим, що слідчим суддею не було задоволено клопотання слідчого про арешт тимчасово вилученого майна, а саме вказаного автомобіля, і володілець ОСОБА_12 отримав автомобіль у Кирилівському ВП Мелітопольського ВП ГУНП в Запорізькій області, орган досудового розслідування був позбавлений можливості провести необхідний комплекс слідчих дій та судових експертиз із вказаним автомобілем. Наразі потреба органа досудового розслідування у проведенні слідчих дій із зазначеним автомобілем та призначенні відповідних судових експертизи вказаного автомобіля залишається актуальною, оскільки сторона обвинувачення не мала доступу до вказаного автомобіля з об`єктивних причин. На підставі ухвали слідчого судді Якимівського районного суду Запорізької області від 07.09.2017 (справа № 330/1392/17, провадження 1-кс/330/620/2017) у кримінальному провадженні надано дозвіл на проникнення до володіння особи - автомобіля «KIA SORENTO», реєстраційний номер НОМЕР_1 , право власності на який зареєстровано за ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою проведення огляду вказаного автомобіля. Згідно інформаційної довідки право власності на автомобіль марки «KIA SORENTO», реєстраційний номер НОМЕР_1 , зареєстровано за ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Фактично автомобілем володіє та користується ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . 11.09.2017 за адресою: 475-й км автомобільної магістралі «Н-08 Бориспіль-Дніпро» на підставі зазначеної ухвали слідчого судді Якимівського районного суду від 07.09.2017 проведено огляд автомобіля марки «KIA SORENTO», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під час якого у салоні автомобіля виявлено дві балаклави (маски з прорізами для очей), які вилучено. Також під час огляду вилучено автомобіль марки «KIA SORENTO», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який є речовим доказом у кримінальному провадженні №0000086. Відповідно до п.1 ч.2 ст.167 КПК України, тимчасово вилучений автомобіль є майном у вигляді речі, щодо якої є достатні підстави вважати, що він зберіг на собі сліди кримінального правопорушення. Відповідно до ч.2 ст.168 КПК України, тимчасове вилучення майна може здійснюватись під час обшуку, огляду. Згідно п.1 ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів, а згідно ч.3 ст.170 КПК України, у випадку, передбаченому п.1 ч.2 ст.170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України. Орган досудового розслідування вважає доведеним той факт, що тимчасово вилучений автомобіль марки «KIA SORENTO», реєстраційний номер НОМЕР_1 відповідає критеріям зазначеним у ст.98 КПК України, а саме є речовим доказом, тобто матеріальним об`єктом, який зберіг на собі сліди кримінального правопорушення та містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, зокрема, автомобіль має на собі ушкодження, які могли виникнути під час конфлікту із застосуванням вогнепальної зброї, біля бази відпочинку «Фрегат» по вул. Коса Федотова, 146 в смт. Кирилівка Якимівського району Запорізької, при зазначених вище обставинах. Із використанням вилученого автомобіля у кримінальному провадженні необхідно провести слідчі експерименти, у тому числі з візуванням виявлених на його кузові пошкоджень. Крім того, у кримінальному провадженні необхідно провести судову ситуаційну балістичну експертизу. Виконання зазначених процесуальних дій передбачає використання автомобіля у незмінному після вчиненого злочину вигляді, що є ще однією з підстав для накладення арешту на вказаний автомобіль на залишення його на зберігання у органа досудового розслідування. Вилучені під час огляду дві балаклави (маски з прорізами для очей) можуть містити відомості, що можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час даного кримінального провадження, або можуть мати ознаки речових доказів в інших кримінальних провадженнях, адже на території Запорізької області вчинено багато тяжких та особливо тяжких злочинів з використанням балаклав, що може свідчити про причетність до їх скоєння особи, яка володіє автомобілем марки «KIA SORENTO», реєстраційний номер НОМЕР_1 та осіб з кола її спілкування. Зважаючи на те, що, арешт майна відповідно до ст.16 КПК України не може бути здійснено без судового рішення, а також виходячи з того, що вилучені речі відповідають критеріям, передбаченим ч.2 ст.167 КПК України, є необхідність здійснити арешт на вилучений автомобіль марки «KIA SORENTO», реєстраційний номер НОМЕР_1 та дві балаклави (маски з прорізами для очей). Відповідно до ч.1 ст.100 КПК України, речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження, або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166, 170-174 КПК України. Забезпечення збереження тимчасово вилученого майна в тому ж вигляді, в якому воно перебуває після вилучення, з метою попередження його можливого зникнення, втрати, пошкодження або настання інших наслідків, являється одним із способів встановлення доказів в кримінальному провадженні. Питання щодо збереження майна, на яке накладено арешт, здійснюється згідно КПК України та Порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження, затвердженого Постановою КМУ №1104 від 19.11.2012. Таким чином просить накласти арешт до прийняття рішення у кримінальному провадженні на тимчасово вилучене майно, а саме на автомобіль марки «KIA SORENTO» реєстраційний номер НОМЕР_1 , право власності на який зареєстровано за ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дві балаклави (маски з прорізами для очей), вилучені під час огляду від 11.09.2017.

Відмовляючи в задоволенні клопотання про арешт майна, слідчий суддя вказала, що прокурором не доведено, що зазначене в клопотанні майно є доказом злочину по вказаному кримінальному провадженню.

Так, в клопотанні слідчого не було наведено достатніх і переконливих доказів, що майно може бути певним чином приховане, знищено або ж воно зникне, що воно може бути зіпсовано, передано, перетворено чи відчужено, адже жодним чином існування цих ризиків, які як самі по собі, так і в сукупності становлять завдання накладення арешту на майно, а тому, якщо накладення арешту не відповідає завданням кримінального судочинства, такий арешт на майно не міг бути накладений. Не було обґрунтовано, які перешкоди чинив власник зазначеного автомобіля, що призводить до неможливості досягнення завдань досудового розслідування, не обґрунтовано, яким чином сприятиме досягненням цілей кримінального провадження накладення арешту на майно.

В апеляційній скарзі процесуальний прокурор вказує, що ухвала слідчого судді є незаконною оскільки його висновки не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження та підлягає скасуванню у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону. При постановленні ухвали слідчий суддя не враховано що вказаний автомобіль відповідає критеріям зазначеним у ст.98 КПК України, оскільки на ньому є ушкодження, які могли утворитися від пострілів зі зброї. Крім того 11.09.2017під час огляду вказаного автомобіля були вилучені дві балаклави (маски з прорізами для очей), мета зберігання і ціль використання яких підлягають встановленню під час досудового розслідування.

У зв`язку з викладеним, прокурор просить скасувати ухвалу слідчого судді від 14.09.2017 року та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання слідчого та накласти арешт на майно, вилучене майно, а саме на автомобіль марки «KIA SORENTO» реєстраційний номер НОМЕР_1 , який є власністю ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дві балаклави (маски з прорізами для очей) на строк до прийняття рішення у кримінальному провадженні.

Вислухавши доповідь судді про сутність оскаржуваного судового рішення і основні доводи апеляційної скарги, прокурора, який підтримав доводи апеляційної скарги; перевіривши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ст.41. Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю; право приватної власності є непорушним.

Зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, віднесено і засади недоторканості права власності. У відповідності до вимог ст.16 КПК України, позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення ухваленого в порядку, передбаченому КПК.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню. Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно зі ст.ст.94. 132, 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження. Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки, згідно зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Органом досудового розслідування не було дотримано зазначених вимог закону, тому колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді на предмет відмови у задоволенні клопотання.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, ідо воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до ч.2 цієї ж статті, арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Клопотання слідчого необхідністю проведення слідчих дій із вищевказаним автомобілем та призначенням відповідних експертиз, оскільки сторона обвинувачення не мала до нього доступу, і тим, що вказаний автомобіль визнано речовим доказом. Необхідність накладення арешту на дві балаклави (маски з прорізами для очей) - обґрунтовувалось імовірністю отримання відомостей, які могли бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час вказаного кримінального провадження, або мати ознаки речових доказів в інших кримінальних провадженнях.

Разом з тим слідчим суддею було встановлено, апеляційний судом перевірено дійсність вказаних обставин, що кримінально правопорушення в рамках якого проводиться досудове відбулося 04 червня 2017 року. Того ж дня із дозволу ОСОБА_12 (заява від 04.06.2017 а.п.14) під час огляду місця події було фактично огляд було проведеного і огляд автомобіль марки «KIA SORENTO» реєстраційний номер НОМЕР_1 про що було складено відповідний протокол (а.п.15-18).

Матеріали провадження не містять відомостей, про те що до проведення повторного огляду 11.09.2017 слідчим чи прокурором вживалися будь-які заходи вилучення вказаного автомобіля або ж направлення його для проведення експертиз тощо.

З пояснень ОСОБА_12 випливає, що він не заперечував проти надання автомобіля для проведення експертизи. До того ж ОСОБА_12 є свідком у вказаному провадженні з боку потерпілої сторони, і він в більшій мірі зацікавлений у встановленні істини у провадженні.

Слідчим не було наведено, і відповідно, слідчим суддею не було встановлено, що ОСОБА_14 власник майна, чи ОСОБА_12 - користувач будуть вчиняти дії направлені на знищення слідів злочину, які могли б зберегтися на автомобілі, або продати, пошкодити чи знищити цей автомобіль. Доводи слідчого і прокурора про протилежне є лише припущенням.

Про це також свідчить той факт, що пошкодження на автомобілі, які встановлені підчас огляду 04.06.2017 збереглися на момент огляду 11.09.2017.

Доводи прокурора про необхідність накладення арешту на дві балаклави (маски з прорізами для очей) також є необґрунтованим, адже ці балаклави не визнані речовим доказами у цьому кримінальному провадженні і взагалі не причетні до нього. Натомість є очевидним фактом, що в автомобілі вони марки «KIA SORENTO» реєстраційний номер НОМЕР_1 вони з`явилися, вже після подій кримінального правопорушення, оскільки під час огляду 04.06.2017 їх не було виявлено і вилучено. Доводи прокурора на предмет можливої причетності вказаних речей до інших кримінальних проваджень є припущенням, до того ж ці доводи не є підставами для накладення арешту з огляду на диспозицію ч.2 ст.170 КПК України.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які тягнуть скасування ухвали слідчого судді, при апеляційному розгляді не встановлено.

Керуючись ст.ст.407, 422 КПК України, колегія суддів

ухвалила:
апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні, залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Якимівського районного суду Запорізької області від 14 вересня 2017, якою відмовлено у задоволенні відмовлено у задоволенні клопотання слідчого про арешт майна, залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4