ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 січня 2018 року Хмельницький міськрайонний суд
Хмельницької області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
з участю: секретаря ОСОБА_2 ,
представника потерпілого ОСОБА_4 ,
потерпілого ОСОБА_5 ,
захисника адвоката ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Хмельницького, громадянина України, українця, одруженого, на утриманні двоє малолітніх дітей ОСОБА_8 2014 р.н. та ОСОБА_9 2016 р.н., із середньою-спеціальною освітою, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого,-
за ч. 1 ст. 191 КК України,
встановив:
Крім того, 15.02.2017 року близько 15:50 години, ОСОБА_7 , перебуваючи в приміщенні магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що знаходиться по АДРЕСА_5 , розвантаживши замовлений товар відповідно до видаткової накладної № 130396 від 15.02.2017 року, отримав від продавця вище зазначеного магазину ОСОБА_12 грошові кошти у розмірі 2535,00 гривень.
В подальшому, 15.02.2017 року близько 16:35 годин ОСОБА_7 , перебуваючи в приміщенні магазину « ІНФОРМАЦІЯ_3 », що по АДРЕСА_5 , розвантаживши замовлений товар відповідно до видаткових накладних № 130215 від 15.02.2017 року, № 130213 від 15.02.2017 року, № 130214 від 15.02.2017 року, №130401 від 15.02.2017 року, отримав грошові кошти у розмірі 1354,00 гривень.
Також, близько 17:00 години 15.02.2017 року, ОСОБА_7 , перебуваючи в приміщенні магазину « ІНФОРМАЦІЯ_4 », що по АДРЕСА_7 , розвантаживши замовлений товар відповідно до видаткової накладної № 130377 від 15.02.2017 року, отримав від продавця вищезазначеного магазину ОСОБА_14 грошові кошти у розмірі 3681,00 гривень.
16.02.2017 року близько 08:45 години, ОСОБА_7 , перебуваючи в приміщенні ФОП ОСОБА_5 , що по АДРЕСА_2 та виконуючи свої обов`язки експедитора вказаного підприємства, достовірно знаючи, що в його обв`язки входить при відкритті каси здати отримані грошові кошти в касу вищезазначеного підприємства, які були отримані відповідно до видаткових накладних підійшовши до сейф-комірки та прийняв рішення про привласнення грошових коштів з метою розтрати.
Дії ОСОБА_7 вірно кваліфіковано за ч. 1 ст. 191 КК України, як привласнення та розтрата майна, яке йому було ввірене.
27 грудня 2018 року між потерпілим ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_7 , в присутності захиснника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_6 , укладена угода про примирення на таких умовах:
обвинувачений ОСОБА_7 повністю визнав свою винуватість у зазначеному діянні, беззастережно визнав обвинувачення в обсязі підозри у судовому провадженні, щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю злочину, примирився з потерпілим та частково відшкодував йому завдану шкоду;
ОСОБА_7 зобов`язався повернути решту завданої шкоди в розмірі 40 000,00 грн. рівними частками по 5000,00 грн. щомісячно до 30.08.2018 року;
сторони погодили призначити ОСОБА_7 покарання за ч. 1 ст. 191 КК України у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн. без позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю.
В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_7 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 191 КК України, який відповідно до ст. 12 цього ж Кодексу є злочином середньої тяжкості. Обвинувачений свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю, цілком розуміє права, визначені ст. 474 ч. 5 п. 1 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 ч. 1 п. 1 цього Кодексу, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом, та наполягає на затвердженні угоди про примирення.
Потерпілий пояснив, що йому зрозумілі наслідки затвердження угоди, передбачені ст. 473 ч. 1 п. 2 КПК України, та просить затвердити угоду.
Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Зміст угоди про примирення, умови та порядок її укладення відповідають вимогам ст. ст. 469, 471 КПК України, підстав, передбачених ч. 7 ст. 474 цього Кодексу, для відмови в затверджені угоди не встановлено.
Узгоджена потерпілим і обвинуваченим міра покарання відповідає загальним засадам призначення покарання, інтересам суспільства не суперечить, є справедливою, необхідною і достатньою для виправлення ОСОБА_7 та запобігання вчинення ним нових кримінальних правопорушень. При цьому враховано ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують йому покарання. Зокрема, враховано, що ОСОБА_7 повністю визнав свою вину, щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення та відшкодував завдану шкоду, що пом`якшує йому покарання.
Приймаючи до уваги характер діяння і спосіб його вчинення, суспільну небезпеку вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного, який посередньо характеризується, на обліку у лікарів нарколога та психіатра, не перебуває, не судимий, а також наявність декількох обставин, які пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого, суд дійшов висновку укладену між потерпілим ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_7 угоду про примирення, затвердити та призначити ОСОБА_7 узгоджене сторонами покарання у виді штрафу без позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю.
Заявлений цивільний позов залишити без розгляду.
Судові витрати стягнути з ОСОБА_7 на користь держави в порядку ст. 124 КПК України.
Питання речових доказів вирішити відповідно ст. 100 КПК України.
Керуючись ст. ст. 368, 370, 374-376, 475 КПК України, суд
засудив:
Укладену 27 грудня 2017 року між потерпілим ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_7 угоду про примирення, - затвердити.
ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 191 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн. без позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю.
Судові витрати за проведення почеркознавчої експертизи № 99 п від 20.06.2017 року в розмірі 1 484,40 грн. стягнути з ОСОБА_7 на користь держави в порядку ст. 124 КПК України.
Цивільний позов залишити без розгляду.
Речові докази: відео файли, які записані на DVD-R диск із камер спостереження у офісному приміщенні «ФОП ОСОБА_15 »; копії журналу «журнал учета прибытия экспедиторов», титульної сторінки та дев`ятої сторінки де наявний запис про прибуття та здачу грошових коштів ОСОБА_16 ; відео файли які записані на DVD-R диск із камер спостереження у офісному приміщенні магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що за адресою АДРЕСА_4 ; експерементальні зразки підпису та почерку ОСОБА_7 , документи на оформлення ОСОБА_7 на роботу експедитором до ФОП « ОСОБА_15 » на яких давня підписи та почерк ОСОБА_7 , як вільні зразки підпису та почерку ОСОБА_7 та крім того направлені предмети дослідження, а саме п`ять квитанцій до прибуткового касового ордеру та видаткова накладна № 130401 від 13.02.2017 року, які було досліджено під час проведення почеркознавчої експертизи, та в подальшому упаковано до паперового конверту, який додатком до висновку експерта №99п від 20.06.2017 року, приєднані до матеріалів кримінального провадження, залишити при матеріалах кримінального провадження.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Хмельницької області протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку, з підстав, передбачених статтею 394 КПК України. Апеляційна скарга подається через Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Суддя