Провадження № 1-в/317/263/2017
Справа № 317/2082/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2017 року м. Запоріжжя

Запорізький районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участі:

прокурора ОСОБА_3

представника адміністрації ОСОБА_4

засудженого ОСОБА_5

захисника засудженого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції з Біленьківською виправною колонією № 99 в приміщенні Запорізького районного суду Запорізької області клопотання засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Мала Білозерка Василівського району Запорізької області, українця, громадянина України, освіта неповна середня, не одруженого, не працюючого, проживав за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого: 14.04.2009 року Василівським районним судом Запорізької області за ч. 1 ст. 309 КК України до 2 років обмеження волі, з звільненням від відбуття покарання з іспитовим строком 1 рік,

засуджений 09.12.2010 року Василівським районним судом Запорізької області за ч. 4 ст. 187, ст.ст. 71, 72 КК України до 13 років позбавлення волі з конфіскацією всього особистого майна,

про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким у вигляді обмеження волі,-

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького районного суду Запорізької області надійшло клопотання ОСОБА_5 про заміну покарання більш м`яким у вигляді обмеження волі.

У судовому засіданні засуджений ОСОБА_5 підтримав клопотання, зазначив, що він працює в колонії, більше нічим не займається, ні в яких заходах участі не бере. В минулому році закінчив 10 клас школи, в цьому році в 11 клас не пішов. Вину свою не визнавав і не визнає на теперішній час, оскільки не вчиняв злочину, за який його засуджено. Цивільний позов він не відшкодовував і наміру відшкодовувати не має взагалі.

Захисник засудженого ОСОБА_6 підтримав клопотання, оскільки засуджений відбув частину покарання, достатню для заміни покарання у вигляді позбавлення волі на покарання у вигляді обмеження волі.

У судовому засіданні представник адміністрації Біленьківської виправної колонії № 99 ОСОБА_4 заперечував проти задоволення клопотання, зазначив, що ОСОБА_5 дійсно порушень не допускає, працює, але безініціативно. Натомість він у повній мірі не став на шлях виправлення, оскільки не визнає своєї вини, не розкаюється. Формально приймає участь у програмі «Фізкультура і спорт», але фактично її не відвідує. Засуджений потребує подальшого виховного впливу в умовах повної ізоляції.

Прокурор ОСОБА_3 висловив думку, що у задоволенні клопотання слід відмовити.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши засудженого ОСОБА_5 , його захисника ОСОБА_6 , представника адміністрації колонії, прокурора, суд вважає, що у клопотанні слід відмовити з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 82 КК України, особам, що відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням.

Строк, визначений ч. 4 ст. 82 КК України, необхідний для заміни невідбутої частини покарання більш м`яким, засуджений ОСОБА_5 відбув.

Водночас, суд звертає увагу на те, що під становленням на шлях виправленням розуміється процес позитивних змін, які відбуваються в особистості засудженого та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Виправлення полягає в тому, щоб шляхом примусового впливу на засудженого внести корективи в його соціально-психологічні властивості, нейтралізувати негативні настанови, змусити додержуватися положень закону про кримінальну відповідальність, а ще краще, нехай навіть під страхом покарання, прищепити повагу до закону. Досягнення такого результату визнається юридичним виправленням, що само по собі важливий результат застосування покарання, суттєвий показник його ефективності.

Згідно ч. 3 ст. 82 КК України заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.

Згідно з роз`ясненнями, які містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», умовно-дострокове звільнення від відбування покарання та заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можлива лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Згідно наданої суду характеристики, підписаної начальником відділення СПС Біленьківської ВК № 99, узгодженої з в.о. заступника начальника колонії із соціально-виховної роботи і затвердженої начальником установи, засуджений ОСОБА_5 в місцях позбавлення волі знаходиться з 20.07.2009 року. Під час тримання в Вільнянському слідчому ізоляторі за допущені порушення встановленого порядку утримання чотири рази притягувався до дисциплінарної відповідальності правами начальника слідчого ізолятора. Порушення виражалися у зберіганні заборонених предметів. Стягнення були накладені до набуття вироком чинності, заохочень не мав. З 15.04.2011 року відбуває покарання в державній установі «Біленьківська виправна колонія (№ 99)». За час відбування покарання дотримується норм, які визначають порядок, умови відбування покарання та розпорядок установи, за що був заохочений дев`ять разів правами начальника установи та три рази правами начальника відділення СПС. За допущене порушення встановленого порядку відбування покарання один раз притягувався до дисциплінарної відповідальності правами начальника відділення СПС. Порушення виражалося у палінні в невстановленому місці. Стягнення погашене у встановленому законом порядку. Працевлаштований на виробництві установи дільниця «РІД» різноробочим, до роботи ставиться посередньо. Підтримує зв`язок із засудженими як позитивної, так і негативної спрямованості, дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом. Передбачені законом вимоги персоналу установи виконує, але під наглядом. Дбайливо ставиться до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснює за ними належний догляд. Спальне місце та приліжкову тумбочку утримує у чистоті і порядку, має охайний зовнішній вигляд. До виконання робіт із благоустрою установи ставиться посередньо. В життєдіяльності відділення участі не приймає, ініціативи своєї не проявляє. Бере участь у реалізації програм диференційованого виховного впливу «Освіта», «Фізкультура та спорт». На заходи індивідуально-виховного характеру реагує посередньо. Прагне підвищення свого загальноосвітнього рівня, відвідує бібліотеку установи, навчається в загальноосвітній школі. Закінчив курс ПТН установи за професією слюсар (2-го розряду), здобув професії швачка (2-го розряду), стропальник (2-го розряду). Бере участь у роботі самодіяльних організацій, проявляє соціально корисну активність в організації їх роботи. Входить до складу «Виробничої» секції. Не допускає порушень вимоги пожежної безпеки і безпеки праці. Підтримує зв`язок з родичами шляхом листування. У скоєному злочині вину свою не визнає та не розкаюється.

За вироком суду має позов 109803,77 грн., який не відшкодований. Виконавчі листи на стягнення боргу в установі відсутні.

В даній характеристиці адміністрація колонії вказує, що засуджений ОСОБА_5 не став на шлях виправлення, тому застосовувати до нього заохочувальну норму, передбачену ст. 82 КК України, неможливо.

Відповідно до довідки про заохочення та стягнення засуджений ОСОБА_5 має дванадцять заохочень, та п`ять стягнень, чотири з яких до набрання вироком законної сили, інше є погашеним.

Водночас суд не може не врахувати, що у матеріалах особової справи міститься постанова про накладення дисциплінарного стягнення від 19.01.2017 р., за змістом якої засуджений пересувався по території виробничої зони без жетону та без нагрудного знаку, чим порушив режим локалізації. Хоча згідно даної постанови з засудженим лише проведено профілактичну бесіду, тобто не застосовано дисциплінарне стягнення, проте зафіксовані даною постановою обставини суд враховує як поведінку засудженого протягом усього часу відбування покарання.

Суд не може не врахувати, що ОСОБА_5 вважає себе незаконно засудженим, не визнає своєї провини, не розкаюється, не має наміру відшкодовувати шкоду за цивільним позовом.

Суд погоджується із доводами адміністрації виправної колонії, що необхідні корективи як у поведінку засудженого, так і у його соціально-психологічні властивості у достатній мірі ще не внесені, готовності до самокерованої правослухняної поведінки на теперішній час суд не вбачає, натомість вбачає необхідність у подальшому виховному впливі на ОСОБА_5 в умовах ізоляції від суспільства.

На фоні вищевикладених обставин, сумнівними та передчасними виглядають твердження засудженого та його захисника про те, що засуджений став на шлях виправлення і заслуговує на заміну невідбутої частини покарання більш м`яким у вигляді обмеження волі.

Керуючись ст. 82 КК України, ст. 336, п. 2 ч. 1 ст. 537, п. 1 ч. 2 ст. 539 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким у вигляді обмеження волі відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Запорізької області через Запорізький районний суд Запорізької області протягом 7 днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1