МИКОЛАЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 480/20/17
Провадження № 1-кп/480/36/18
Вирок
Іменем України
29 березня 2018 року Миколаївський районний суд Миколаївській області в складі

головуючого-судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_2 ;

прокурора ОСОБА_3 ;

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві кримінальне провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 14 грудня 2016 року за № 0001093 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Ковалівка Миколаївського району Миколаївської області, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, -

встановив:

ОСОБА_4 , 12.12.2016 приблизно о 16 годині 30 хвилин, перебуваючи в приміщенні домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , на ґрунті виниклих неприязних стосунків, наніс близько десяти ударів ногою в область обличчя ОСОБА_5 , в хаотичному порядку. Продовжуючи свої протиправні дії, ОСОБА_4 , взявши ніж, наніс ОСОБА_5 близько п`яти ударів ручкою ножа в область голови.
Згідно з висновком експерта № 2104 від 28.12.2016 у ОСОБА_5 мають місце тілесні ушкодження у вигляді струсу головного мозку, синців обличчя, які за ступенем тяжкості відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, які спричинили короткочасний розлад здоров`я.
Обвинувачений ОСОБА_4 , будучи допитаним у судовому засіданні, свою вину у пред`явленому йому обвинуваченні визнав у повному обсязі, щиро каявся і дав показання, які за своїм змістом відповідають викладеним вище обставинам вчинення кримінального правопорушення. Так, обвинувачений ОСОБА_4 , показав суду, що у грудні 2016 року, він приїхав до будинку свого батька АДРЕСА_3 . Перебуваючи у будинку свого батька ОСОБА_4 виявив нестачу деяких речей і вирішив, що до цього причетна ОСОБА_5 і він вирішив з нею розібратися. ОСОБА_4 прийшов до домоволодіння у АДРЕСА_2 , де у нього та ОСОБА_5 виник конфлікт. Словесна сварка переросла в бійку, у ході якої, ОСОБА_4 вдарив рукою ОСОБА_5 , після чого вона залізла під ліжко, і ОСОБА_4 бив ОСОБА_5 ногою, приблизно десять разів, по обличчю і у живіт. Після чого, ОСОБА_4 взяв ніж та рукояткою ножа наніс приблизно 5 ударів в область голови.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, суд, враховуючи думку учасників судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, при цьому з`ясував, те, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, сумнівів у добровільності їх позиції немає, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

При викладених обставинах, суд вважає, що дії ОСОБА_4 слід кваліфікувати за ч. 2 ст. 125 КК України умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

При призначенні обвинуваченому покарання суд враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

ОСОБА_4 за місцем проживання характеризується посередньо, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, раніше не судимий, визнав свою вину.
Відповідно до досудової доповіді наданої суду ризик вчинення ОСОБА_4 нового злочину є середнім. Ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб, є середнім.

Обставиною, яка пом`якшує покарання є щире каяття.
Обставин, які обтяжують покарання не встановлено.
Відповідно до вимог ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин що пом`якшують та обтяжують покарання.

На підставі вищевикладеного, враховуючи обставини, які пом`якшують та відсутність обставин які обтяжують покарання обвинуваченого, особу обвинуваченого, суд вважає, що для попередження вчинення нових злочинів, а також для виправлення обвинуваченого йому слід обрати покарання у виді штрафу в межах, передбачених санкцією частини 2 статті 125 КК України.
У судовому засіданні ОСОБА_4 заявив клопотання про звільнення від відбування покарання у зв`язку з амністією, посилаючись на те, що він має двох малолітніх дітей, вдіносно яких він не позбавлений батьківських прав.
Згідно з положеннями п. 1 в) ст. 1 Закону України Про амністію у 2016 році Верховна Рада України постановила звільнити від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, осіб, визнаних винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, осіб, визнаних винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, а також осіб, кримінальні справи стосовно яких за зазначеними злочинами розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили: не позбавлених батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років, дітей-інвалідів та/або повнолітніх сина, дочку, визнаних інвалідами.
У судовому засіданні встановлено, що злочин, у вчиненні якого суд визнає ОСОБА_4 винним, відноситься до злочинів невеликої тяжкості, крім цього, ОСОБА_4 є батьком ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . При цьому доказів того, що ОСОБА_4 , станом на день набрання чинності Законом України Про амністію у 2016 році не позбавлений батьківських прав відносно дітей, обвинувачений суду не представив. Представлена до суду Службою у справах дітей довідка свідчить про те, що Службою у справах дітей адміністрації Інгульського району Миколаївської міської ради не готувався висновок про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_4 . Поряд з цим, вказаний документ не підтверджує того, що обвинувачений ОСОБА_4 не позбавлений батьківських прав. За таких обставин, суд позбавлений можливості застосувати до ОСОБА_4 амністію, а отже, клопотання ОСОБА_4 про застосування відносно нього Закону України Про амністію у 2016 році є не обґрунтованим, і таким, що не підлягає задоволенню.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.

Речові докази у даному кримінальному провадженні відсутні.

Процесуальних витрат у кримінальному провадженні не має.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.

Керуючись ст. ст. 368, 369, 370, 371, 373, 374 КПК України, суд, -

ухвалив:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу, у розмірі п`ятдесяти (50) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає вісімсот п`ятдесят (850) гривень.
Запобіжний захід до набрання вироком законної сили відносно ОСОБА_4 не обирати.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. На вирок може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Миколаївської області через Миколаївський районний суд Миколаївської області протягом 30 днів з дня його проголошення, з урахуванням особливостей апеляційного оскарження, передбачених ч. 2 ст. 394 КПК України.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому і прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1

29.03.2018