АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД м. КИЄВА
У Х В А Л А
Іменем України

20 грудня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_4 ,

переглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні матеріали судового провадження за апеляційною скаргою власника майна ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 21 квітня 2017 року,

у с т а н о в и л а:

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 21 квітня 2017 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань під №0004194 від 10.04.2016 року, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 2, 4 ст. 190 ч. 1 ст. 358 КК України, було задоволено клопотання старшого слідчого 4 ВП Шевченківського управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві ОСОБА_6 , погоджене із прокурором Київської місцевої прокуратури №10 ОСОБА_7 , про накладення арешту на майно та накладено арешт на зазначене в клопотанні майно, що належить ОСОБА_5 , а саме на садовий будинок загальною площею (кв.м): 32.9 житлова площа (кв.м): 23.8 розташований за адресою: АДРЕСА_1 , адреса СТ: АДРЕСА_2 , заборонивши ОСОБА_5 та будь-яким іншим фізичним чи юридичним особам, яким право користування цим майном передано за правочином чи в інший передбачений законом спосіб, розпоряджатися садовим будинком загальною площею (кв.м): 32,9 житлова площа (кв.м): 23.8 розташований за адресою: АДРЕСА_1 , адреса СТ: вулиця Синьоозерна 6, м. Києва, в тому числі, проводити будь-які реконструктивні роботи, здійснювати будь-які дії, спрямовані на зміну його призначення, тощо.

В ухвалі слідчий суддя вказав, що клопотання слідчого підлягає задоволенню, оскільки містить достатньо правових підстав, передбачених ст. 170 КПК України для арешту майна.

В апеляційній скарзі власник майна ОСОБА_5 просить скасувати ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 21 квітня 2017 року та постановити нову ухвалу, якою в задоволенні клопотання старшого слідчого 4 ВП Шевченківського управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві ОСОБА_6 , погодженого із прокурором Київської місцевої прокуратури №10 ОСОБА_7 , про накладення арешту на нерухоме майно, а саме на садовий будинок АДРЕСА_3 , що належить на праві приватної власності ОСОБА_5 відмовити.

Мотивуючи свої доводи, викладені в апеляційній скарзі, апелянт вказує на те, що у клопотанні слідчого відсутні відомості про підозрюваного у кримінальному провадженні і про визнання майна, що підлягає арешту речовим доказом, при цьому матеріали справи не містять визначення обґрунтованого розміру шкоди чи неправомірної вигоди, також відсутні відомості про визнання особи потерпілої. Вважає, що слідчим не наведено жодної правової підстави для накладення арешту на майно.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши та обговоривши доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, при цьому строк на апеляційне оскарження підлягає поновленню, виходячи з наступних підстав.

В судове засідання учасники судового провадження не з`явились, хоча про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги були повідомлені завчасно та належним чином, причини неявки не повідомили, що дає суду апеляційної інстанції підстави розглядати справу у їх відсутність.

Крім того, апеляційний суд приймає до уваги практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно виконувати процесуальні обов`язки.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 395 КПК України ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення. Згідно частини 3 зазначеної статті, якщо ухвалу суду було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Враховуючи, що ухвалу суду від 21.04.2017 року було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, колегія суддів вважає, що строк на апеляційне оскарження має бути поновлений, оскільки він був пропущений з поважних причин.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно ст. 94, ст. 132, ст. 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд постановляючи ухвалу має зазначити перелік майна, яке підлягає арешту.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки згідно ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Однак, зазначених вимог закону слідчий суддя та слідчий не дотрималися.

Як вбачається з наданих апеляційному суду матеріалів, слідчим відділом поліції №4 Шевченківського управління поліції Головного управління Національної поліції в м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР під №0004194 від 10.04.2016 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ч. 4, ст. 190, ч. 1 ст. 358 КК України.

20.04.2017 року старший слідчий 4 ВП Шевченківського управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві ОСОБА_6 , за погодженням із прокурором Київської місцевої прокуратури №10 ОСОБА_7 , звернувся до слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва з клопотанням про накладення арешту на нерухоме майно, що належить ОСОБА_5 , а саме на садовий будинок загальною площею (кв.м): 32.9 житлова площа (кв.м): 23.8 розташований за адресою: АДРЕСА_1 , адреса СТ: вулиця Синьоозерна 6, у Подільському районі м. Києва.

20.12.2017 року ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва клопотання слідчого про арешт майна було задоволено.

Разом з тим, дослідивши обставини кримінального провадження, слідчий суддя, як вважає колегія суддів, дійшов до помилкового висновку про необхідність в накладенні арешту на вказане нерухоме майно.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

При цьому слідчий суддя вказаної норми закону не дотримався, оскільки власнику майна ОСОБА_5 в кримінальному провадженні №0004194 від 10.04.2016 року станом на даний час не повідомлено про підозру, при цьому підстав, передбачених ч. 4 ст. 170 КПК України за матеріалами судового провадження не вбачається.

Окрім цього, посилання слідчого судді на ту обставину, що вказане майно підпадає під критерії, визначені ст. 170 КПК України, також не містить під собою правового підґрунтя, тому як дане твердження належним чином необґрунтовано та невмотивоване, а є тільки звичайним посиланням на відповідну норму кримінального процесуального закону. Слідчим суддею не дано належну оцінку тому, що клопотання слідчого про арешт майна не відповідає вимогам ст. 171 КПК України.

На підставі викладеного колегія суддів ставиться критично до тверджень слідчого про те, що нерухоме майно, яке на праві власності належить ОСОБА_5 є речовим доказом у кримінальному провадженні.

Відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, арешт майна є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження. Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Враховуючи викладене мотивування клопотання, слідчий в розумінні вимог ст. 132 КПК України не надав достатніх і належних доказів тих обставин, на які послався у клопотанні, а слідчий суддя у відповідності до ст. 94 КПК України, належним чином не оцінив ці докази, з точки зору їх достатності та взаємозв`язку для прийняття рішення. Апеляційний суд наявності таких доказів не вбачає.

Так, хоча в клопотанні слідчий вказує на необхідність накласти арешт на майно, як на речовий доказ у кримінальному провадженні, але при цьому не приводить жодного належного доказу вчинення кримінального правопорушення, а також існування необхідності арешту майна і мети накладення арешту на це майно.

Постанова про визнання вказаного майна речовим доказом в матеріалах провадження відсутня.

Разом з тим, як вважає колегія суддів, стороною обвинувачення не надано достовірних даних того, що нерухоме майно, яке на праві власності належить ОСОБА_5 є предметом та доказом кримінального правопорушення та відповідає критеріям ст. 170 КПК України, тому посилання слідчого судді на дану обставину є безпідставним.

З урахуванням викладеного, а саме того, що за матеріалами клопотання неможливо чітко встановити, що існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що майно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна, апеляційний суд вважає, що у даному кримінальному провадженні прокурор не довів необхідності у накладенні арешту на вказане майно, що відповідно до ч. 1 ст. 173 КПК України мало стати підставою для відмови у задоволенні клопотання, однак безпідставно не було зроблено слідчим суддею.

На підставі викладених обставин, які свідчать про однобічність і необ`єктивність судового розгляду, істотне порушення вимог КПК України, ухвала слідчого судді як незаконна підлягає скасуванню, а апеляційна скарга - задоволенню з постановленням апеляційним судом нової ухвали про відмову у задоволенні клопотання слідчого, як такого, що внесено до суду з порушенням вимог КПК України та за недоведеності необхідності арешту майна, який, при викладених у клопотанні обставинах, явно порушуватиме справедливий баланс між інтересами власника, гарантованими законом, і завданням цього кримінального провадження.

Керуючись ст. ст. 117, 170-173, 309, 404, 405, 407 ч. 3 п. 2, 418 ч. 1, 422 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва
п о с т а н о в и л а:

Поновити власнику майна ОСОБА_5 строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 21 квітня 2017 року.

Апеляційну скаргу власника майна ОСОБА_5 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 21 квітня 2017 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань під №0004194 від 10.04.2016 року, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 2, 4 ст. 190 ч. 1 ст. 358 КК України, якою було задоволено клопотання старшого слідчого 4 ВП Шевченківського управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві ОСОБА_6 , погоджене із прокурором Київської місцевої прокуратури №10 ОСОБА_7 , про накладення арешту на майно та накладено арешт на зазначене в клопотанні майно, що належить ОСОБА_5 , а саме на садовий будинок загальною площею (кв.м): 32.9 житлова площа (кв.м): 23.8 розташований за адресою: АДРЕСА_1 . адреса СТ: АДРЕСА_2 , заборонивши ОСОБА_5 та будь-яким іншим фізичним чи юридичним особам, яким право користування цим майном передано за правочином чи в інший передбачений законом спосіб, розпоряджатися садовим будинком загальною площею (кв.м): 32,9 житлова площа (кв.м): 23.8 розташований за адресою: АДРЕСА_1 , адреса СТ: вулиця Синьоозерна 6, м. Києва, в тому числі, проводити будь-які реконструктивні роботи, здійснювати будь-які дії, спрямовані на зміну його призначення, тощо скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою у задоволенні клопотання старшого слідчого 4 ВП Шевченківського управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві ОСОБА_6 , погоджене із прокурором Київської місцевої прокуратури №10 ОСОБА_7 , про накладення арешту на майно, що належить ОСОБА_5 , а саме на садовий будинок загальною площею (кв.м): 32.9 житлова площа (кв.м): 23.8 розташований за адресою: АДРЕСА_1 . адреса СТ: АДРЕСА_2 , із забороною ОСОБА_5 та будь-яким іншим фізичним чи юридичним особам, яким право користування цим майном передано за правочином чи в інший передбачений законом спосіб, розпоряджатися садовим будинком загальною площею (кв.м): 32,9 житлова площа (кв.м): 23.8 розташований за адресою: АДРЕСА_1 , адреса СТ: вулиця Синьоозерна 6, м. Києва, в тому числі, проводити будь-які реконструктивні роботи, здійснювати будь-які дії, спрямовані на зміну його призначення, тощо відмовити.

Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

С У Д Д І:

ОСОБА_8 ОСОБА_9 и б а к