19 грудня 2017 року м. Вінниця
Вінницький міський суд Вінницької області в складі:
слідчого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
слідчого ОСОБА_3 ,
адвоката ОСОБА_4 ,
підозрюваного ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого в особливо важливих справах слідчого відділу УСБУ у Вінницькій області капітана ОСОБА_3 про арешт майна,-
Слідчий в особливо важливих справах слідчого відділу УСБУ у Вінницькій області капітан ОСОБА_3 звернувся до Вінницького міського суду Вінницької області з клопотанням про арешт майна.
Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , упродовж серпня-вересня 2017 року, перебуваючи на території смт. Курдюмівка Донецької області, яке знаходиться на підконтрольній українській владі території, здійснював цілеспрямований збір деталізованих даних військового характеру, зокрема щодо позицій, дислокації, чисельності, маршрутів пересування сил та засобів Збройних Сил України та інших військових формувань України, які приймають участь у проведенні антитерористичної операції.
Таким чином, своїми діями ОСОБА_5 , вчинив особливо тяжке кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 258-3 КК України, - сприяння діяльності терористичної організації.
Відповідно положень ч. 1, 2, 5 ст. 170 КПК арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно підлягає можливій конфіскації майна. Арешт майна допускається з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи. Арешт накладається на майно підозрюваного, щодо якого здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна.
ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину за ч. 1 ст. 258-3 КК України, санкцією якої передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від восьми до п`ятнадцяти років з конфіскацією майна або без такої.
В ході вжиття заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні встановлено, що у власності ОСОБА_5 перебуває будинок за адресою: АДРЕСА_1 (інформаційна довідка №106961293).
Підставою арешту вказаного майна є наявність достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна. Завданням арешту вказаного майна є запобігання можливості його пошкодження, знищення, перетворення, відчуження. Метою арешту вказаного майна є забезпечення конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру, томуслідчий просив клопотання задовольнити.
Слідчий в судовому засіданні клопотання підтримав та просив задовольнити.
Адвокат ОСОБА_4 заперечував щодо задоволення клопотання, оскільки слідчим не було доведено наявності жодного ризику, визначеного абзацом другим частини першої статті 170 КПК України.
Підозрюваний ОСОБА_5 підтримав думку адвоката.
Заслухавши пояснення учасників судового засідання, дослідивши матеріали клопотання та матеріали кримінального провадження, дійшов висновку, що клопотання підлягає не задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Згідно ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.
Враховуючи вищевказану норму, слідчий суддя вважає, що судовому засіданні слідчим не було доведено наявності ризиків, передбачених абзацом другим ч.1 ст. 170 КПК України, а висловлені лише припущення, які не прикріплені жодними доказами.
Таким чином, в силу ч.1 ст. 173 КПК України, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання задоволенню не підлягає.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 131, 132, 170, 171, 172, 173, 309 КПК України, слідчий суддя -
В задоволенні клопотання слідчого в особливо важливих справах слідчого відділу УСБУ у Вінницькій області капітана ОСОБА_3 про арешт будинку ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 - відмовити.
На ухвалу судді може бути подана апеляція протягом п`яти днів з дня її винесення до апеляційного суду Вінницької області.
Слідчий суддя: