Справа № 307/2685/16-к
А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д З А К А Р П А Т С Ь К О Ї О Б Л А С Т І
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

12.12.2017 м. Ужгород
Апеляційний суд Закарпатської області в складі :
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретаря судових засідань ОСОБА_4 ,
та учасників судового розгляду : прокурора ОСОБА_5 ,
захисника обвинуваченого ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 ,
ухвалою Хустського районного суду Закарпатської області від 18 жовтня 2017 року обвинувальний акт, складений і затверджений щодо
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, із середньою освітою, не одруженого, не працюючого, не судимого,
за ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 315 та ч. 2 ст. 317 КК України, повернуто прокурору Рахівського відділу Тячівської місцевої прокуратури ОСОБА_9 для усунення виявлених недоліків.
В ухвалі суду вказується на те, що обвинувальний акт не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, оскільки не в повній мірі містить виклад фактичних обставин кримінальних правопорушень, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію за кожне кримінальне правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення. Крім того, вказується на те, що в обвинувальному акті не чітко та не конкретизовано викладені посилання на обставини, які відповідно до ст. 91 КПК України підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, що виклад фактичних обставин щодо правопорушень за кожним епізодом злочинних дій є плутаним та не послідовним, має суттєві розбіжності в часі вчинення кримінальних правопорушень, і не в повній мірі узгоджується з формулюванням обвинувачення, про що свідчать посилання в обвинувальному акті на період пори року, а не на час та місце вчинення конкретних епізодів правопорушень. В ухвалі також вказується на те, що на вищенаведені недоліки вказувалось в ухвалі Апеляційного суду Закарпатської області від 11.03.2015, якою скасовано вирок Тячівського районного суду від 18.12.2014, однак, при повторному направленні обвинувального акта до суду, вказані недоліки не усунуті, і додані до обвинувального акту докази та реєстр матеріалів кримінального провадження не містять жодної інформації про прийняті процесуальні рішення щодо частини епізодів вчинених правопорушень, які інкримінувалися ОСОБА_6 , можливе їх виділення в окреме провадження, або закриття кримінального провадження в частині.
В апеляційній скарзі прокурор вказує на те, що ухвала суду є незаконною, оскільки в ній не наведено жодних конкретних підстав, які б не давали можливості для призначення обвинувального акта до розгляду. Посилається на те, що викладені в ухвалі висновки є невмотивованими, такими, що не ґрунтуються на матеріалах кримінального провадження, оскільки прокурором усунуто всі зазначені в ухвалі Апеляційного суду Закарпатської області від 11.03.2015 недоліки, обвинувачення ОСОБА_6 сформульовано чітко, послідовно, з урахуванням наведених в ухвалі апеляційного суду недоліків, а будь-які окремі епізоди, які б впливали на обсяг раніше висунутого обвинувачення чи на правову кваліфікацію кримінальних правопорушень до формулювання нового обвинувачення не включались, а посилання суду на докази, які нібито додані до обвинувального акту, є також безпідставним, оскільки на стадії підготовчого судового засідання стороною обвинувачення такі не подавались і не досліджувались. Просить ухвалу скасувати та призначити обвинувальний акт до розгляду в Хустському районному суді в іншому складі зі стадії підготовчого судового засідання.
Заслухавши доповідь судді про суть ухвали, повідомлення про те, ким і в якому обсязі вона оскаржена, про основні доводи апеляційної скарги, пояснення учасників судового розгляду: прокурора ОСОБА_5 , яка підтримала апеляційну скаргу й просила її задовольнити, захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 , який судове рішення вважав законним та обґрунтованим і заперечував щодо задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких підстав.
Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України суд у підготовчому судовому засіданні має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.
Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції безпідставно повернув обвинувальний акт щодо ОСОБА_10 прокурору, а висновки суду про невідповідність обвинувального акту вимогам ст. 291 КПК України, оскільки не в повній мірі містить виклад фактичних обставин кримінальних правопорушень, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію за кожне кримінальне правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення, колегія суддів визнає такими, що не відповідають фактичним обставинам справи та змісту обвинувального акту з огляду на наступне.
Відповідно до ст. 291 КПК України, обвинувальний акт складається слідчим, після чого затверджується прокурором. Обвинувальний акт має містити такі відомості: найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; анкетні відомості кожного обвинуваченого; анкетні відомості кожного потерпілого; прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора; виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; розмір витрат на залучення експерта; дату та місце його складання та затвердження. Обвинувальний акт підписується слідчим та прокурором, який його затвердив, або лише прокурором, якщо він склав його самостійно.
Як убачається зі змісту обвинувального акту, такийпідписаний слідчим і затверджений прокурором, містить виклад фактичних обставин кримінальних правопорушень, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінальних правопорушень із посиланням на положення закону і статті закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення, і до нього додано всі передбачені кримінальним процесуальним законом додатки (а. к. п. 3-19), у зв`язку із чим, доводи апеляційної скарги про те, що викладені в ухвалі висновки є невмотивованими та не ґрунтуються на матеріалах кримінального провадження, колегія суддів визнає такими, що знайшли своє підтвердження під час розгляду апеляційної скарги.
Разом із тим, проаналізувавши зміст обвинувального акту, апеляційний суд приходить до висновку про те, що твердження суду, що в обвинувальному акті не чітко та не конкретизовано викладені посилання на обставини, які відповідно до ст. 91 КПК України підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, а виклад фактичних обставин щодо правопорушень за кожним епізодом є плутаним та не послідовним, має суттєві розбіжності в часі вчинення кримінальних правопорушень, і не в повній мірі узгоджується з формулюванням обвинувачення, не знайшли свого підтвердження в ході розгляду апеляційної скарги, у зв`язку із чим, твердження суду про те, що в обвинувальному акті вказується на період пори року, а не на час та місце вчинення конкретних епізодів правопорушень, визнаються такими, що не тягнуть за собою повернення обвинувального акту прокурору. При цьому, твердження суду про те, що при повторному направленні обвинувального акту до суду не були усунуті недоліки, які наведені в ухвалі Апеляційного суду Закарпатської області від 11.03.2015, якою скасовано вирок Тячівського районного суду від 18.12.2014, - колегія суддів, з урахуванням вищенаведеного, визнає такими, що також не знайшли свого підтвердження в ході розгляду апеляційної скарги. Тому, доводи апеляційної скарги про те, що прокурором усунуті всі зазначені в ухвалі Апеляційного суду Закарпатської області від 11.03.2015 недоліки, обвинувачення ОСОБА_6 сформульовано чітко, послідовно, з урахуванням наведених в ухвалі апеляційного суду недоліків, а будь-які окремі епізоди, які б впливали на обсяг раніше висунутого обвинувачення чи на правову кваліфікацію кримінальних правопорушень до формулювання нового обвинувачення не включались, є обґрунтованими й такими, що ґрунтуються на матеріалах справи.
Крім того, враховуючи вищенаведені обставини, таким, що не свідчить про неможливість призначення обвинувального акту до судового розгляду, колегія суддів визнає й висновок суду про те, що додані до обвинувального акту докази та реєстр матеріалів кримінального провадження не містять жодної інформації про прийняті процесуальні рішення щодо частини епізодів вчинених правопорушень, які інкримінувалися ОСОБА_6 , можливе їх виділення в окреме провадження, або закриття кримінального провадження.
На будь-які інші порушення закону, які би давали підстави для повернення обвинувального акта в ухвалі суду не вказується й такі в матеріалах кримінального провадження відсутні.
Тому, колегія суддів вважає, що повернення обвинувального акту із зазначених в ухвалі підстав, призведе до затягування розгляду кримінального провадження, і як наслідок, до порушення передбачених ст. 28 КПК України розумних строків судового розгляду.
Водночас, колегія суддів звертає увагу суду першої інстанції на дотримання розумних строків розгляду кримінального провадження, що є одним з основоположних принципів кримінального провадження та гарантією швидкого, повного та неупередженого розслідування та судового розгляду кримінального провадження, який закріплений у ст. 2 КПК України, що відображає вимоги ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод щодо права кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.
Про обов`язковість дотримання розумного строку розгляду кримінальних справ неодноразово наголошував та встановлював порушення і Європейський суд з прав людини (справи «Смірнова проти Росії» від 24 липня 2003 року, «Вітрук проти України» від 16 вересня 2010 року, «Юртаєв проти України» від 31 січня 2006 року та інші).
Отже, з наведеного вбачається, що судом першої інстанції порушені вимоги кримінального процесуального закону при прийнятті рішення про повернення обвинувального акта прокурору, у зв`язку із чим, оскаржувана ухвала як незаконна та необґрунтована підлягає скасуванню із призначенням розгляду обвинувального акту в суді першої інстанції зі стадії підготовчого судового засідання.
При оцінці доводів апеляційної скарги щодо призначення розгляду обвинувального зі стадії підготовчого судового засідання в іншому складі, колегія суддів зазначає, що такі не ґрунтуються на вимогах ст. 416 КПК України, а також те, що у приєднаних до обвинувального акта матеріалах відсутні дані про наявність обставин, які виключали б участь суддів Хустського районного суду ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 у розгляді обвинувального акта.
Керуючись ст. ст. 291, 376, 404, 405, 407, 419 КПК України, апеляційний суд
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу, яку подав в. о. керівника Тячівської місцевої прокуратури ОСОБА_8 , задовольнити.
Ухвалу Хустського районного суду Закарпатської області від 18 жовтня 2017 року, якою обвинувальний акт, складений і затверджений щодо ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 315 та ч. 2 ст. 317 КК України, повернуто прокурору Рахівського відділу Тячівської місцевої прокуратури ОСОБА_9 для усунення виявлених недоліків,
скасувати, призначивши розгляд обвинувального акту в підготовчому судовому засіданні в суді першої інстанції.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді: