1-кп/381/158/18
362/99/18
УХВАЛА
12 січня 2018 року м. Фастів
Колегія суддів Фастівського міськрайонного суду Київської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участі секретаря ОСОБА_4
прокурора ОСОБА_5
обвинувачених: ОСОБА_6 , ОСОБА_7
захисників: ОСОБА_8 , ОСОБА_9
потерпілого ОСОБА_10
розглянувши у підготовчому судовому засіданні в приміщенні Фастівського міськрайонного суду Київської області обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0001232 від 30.07.2017 року по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 289, ч.2 ст.187 КК України, ОСОБА_7 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 289, ч.2 ст.187 КК України,-
В С Т А Н О В И Л А:
До Фастівського міськрайонного суду Київської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0001232 від 30.07.2017 року за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 289, ч.2 ст.187 КК України, ОСОБА_7 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 289, ч.2 ст.187 КК України.
Вирішуючи питання, пов`язані з підготовкою до судового розгляду, прокурор просив призначити судовий розгляд, на підставі обвинувального акту, вважаючи, що по справі дотримані всі вимоги, передбачені ст.ст. 32, 291 КПК України. Також, прокурор просив продовжити строки тримання під вартою щодо обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , зазначивши, що продовжують існувати ризики, які були під час обрання та продовження такого запобіжного заходу, а саме обвинувачені можуть впливати на потерпілого та свідків, переховуватись від суду.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_7 , адвокат ОСОБА_8 заявив клопотання про повернення обвинувального акту прокурору для усунення недоліків. Свої вимоги обґрунтовує тим, що в анкетних відомостях ОСОБА_7 зазначається, що ОСОБА_7 раніше судимий востаннє 30.11.2011 року Соснівський районним судом м. Черкаси застосовано арешт за ч.2 ст.307 КК України, об`єднано з кп 313 та 24.07.2015 року засуджений Маньківським районним судом Черкаської області за ч.2 ст.190, ч.2 ст.185 , ч.3 ст.185, ст.70 КК України, у вигляді покарання на термін 3 роки 10 місяців позбавлення волі. Водночас анкетні відомості не містять жодної інформації ні про умовно-дострокове звільнення, ні про звільнення у зв`язку із відбуттям покарання. Згідно викладу фактичних обставин кримінального правопорушення викладених в обвинувальному акті, злочин, який інкримінується обвинуваченим було вчинено 29 липня 2017 року, однак, відповідно до анкетних даних ОСОБА_7 , останній станом на 29 липня 2017 року повинен був ще відбувати призначене Маньківським районним судом Черкаської області покарання в місцях позбавлення волі. Зазначені в реєстрі досудового розслідування відомості про прийняті в ході досудового розслідування процесуальні рішення є неконкретними та незрозумілими, оскільки прийняті в ході досудового розслідування процесуальні рішення у формі постанов є неконкретизованими, з них неможливо встановити відносно кого з обвинувачених вони стосуються. Зазначені в реєстрі досудового розслідування відомості про заходи забезпечення кримінального провадження, застосовані в ході досудового розслідування також є неконкретними. Про вищевказані недоліки допущені в обвинувальному акті раніше зазналося в ухвалі Обухівського районного суду Київської області від 12 грудня 2017 року, якою вже було раніше повернуто обвинувальний акт прокурору, однак недоліки так і не були усунуті прокурором. Щодо клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зазначив, що дане клопотання не підлягає розгляду оскільки складено прокурором ОСОБА_11 яка вже відведена від участі у кримінальному провадженні.
Обвинувачений ОСОБА_7 в підготовчому судовому засіданні підтримав думку захисника, просив повернути обвинувальний акт прокурору, оскільки злочин він не скоював. Заперечував проти клопотання прокурора, просив застосувати більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Захисник ОСОБА_9 проти клопотання прокурора заперечував, просив повернути обвинувальний акт прокурору, оскільки обвинувачення базується на припущеннях, є не зрозумілим, ухвала Обухівського районного суду про повернення обвинувального акту від 12.12.2017 року не виконана. Щодо продовження запобіжного заходу заперечував, зазначив, що клопотання підписане прокурором, ОСОБА_11 , яка на даний час не має ніякого процесуального статусу.

Обвинувачений ОСОБА_6 підтримав думку свого захисника, повідомив, що злочину не скоював.

Потерпілий ОСОБА_10 підтримав думку прокурора.

Вислухавши думку учасників підготовчого провадження, колегія суддів вважає за необхідне повернути обвинувальний акт прокурору з наступних підстав.
Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт і реєстр матеріалів досудового розслідування прокурору, якщо вони не відповідають вимогам КПК України.
Відповідно до ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним документом, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим ст. 291 КПК України, яка, в свою чергу, містить вичерпний перелік відомостей, які повинен містити обвинувальний акт і вони є обов`язковими для їх виконання слідчим і прокурором.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити на ряду із іншим, такі відомості: анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення. Крім того, відповідно до п. 3 ч. 4. ст. 291 КПК України до обвинувального акта зокрема додається розписка підозрюваного про отримання копії обвинувального акта, копії цивільного позову, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування, і реєстру матеріалів досудового розслідування (крім випадку, передбаченого частиною другою статті 297-1 цього Кодексу).

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року проголошено право кожного на розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, визначеним законом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Зазначена норма імплементована у національне законодавство України й міститься у статті 21 КПК України (далі - КПК).
Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено те, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Європейський суд з прав людини у справі «Абрамян проти Росії» від 9 жовтня 2008 р., зазначив, що у тексті підпункту «а» п. 3 ст.6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення.
Таким чином, для призначення справи до судового розгляду суд повинен пересвідчитись у доведенні до відома підозрюваного деталей вчинення інкримінованого злочину в передбаченій законом формі. Тільки у такому випадку будуть дотримані засади кримінального провадження, в тому числі й забезпечення права на захист, а судовий розгляд буде справедливим.
З формулювання обвинувачення по епізоду обвинувачення за ч. 3 ст. 289 КК України вбачається, що дії ОСОБА_6 , ОСОБА_7 кваліфіковані, як незаконне заволодіння транспортним засобом, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, поєднаному з насильством, небезпечним для життя та здоров`я потерпілого. З анкетних даних вбачається, що обвинувачений ОСОБА_6 раніше судимий за ч.2 ст. 187 КК України, обвинувачений ОСОБА_7 раніше судимий за ч.2, ч.3 ст. 185 КК України, що згідно ч.2 примітки ст. 289 КК України дає підстави вважати, про наявність повторності, як кваліфікуючої ознаки.
Проте, повторність, як кваліфікуюча ознака визначена ст. 289 КК України у обвинувальному акті не зазначена.
Судова практика встановлена у рішенні Європейського Суду з прав людини від 07.03.2000 року у справі «Маточча проти Італії», згідно з яким обвинувачені мають у будь-якому разі отримувати достатню інформацію, необхідну для повного розуміння обсягу висунутих проти них обвинувачень, з огляду на підготовку відповідного захисту.
Тому колегія суддів вважає, що дії ОСОБА_6 та ОСОБА_7 по епізоду обвинувачення за ч. 3 ст. 289 КК України кваліфіковані з зазначенням не усіх кваліфікуючих ознак.

Також, Колегія суддів погоджується з думкую захисника, що обвинувальний акт містить недостовірні анкетні дані щодо обвинувачених. Як вбачається з обвинувального акту ОСОБА_7 24.07.2015 року засуджений Маньківським районним судом Черкаської області за ч.2 ст.190, ч.2 ст.185 , ч.3 ст.185, ст.70 КК України, у вигляді покарання на термін 3 роки 10 місяців позбавлення волі. Злочин, який інкримінується обвинуваченим було вчинено 29.07.2017 року. Натомість, анкетні відомості обвинуваченого ОСОБА_7 не містять жодної інформації ні про умовно-дострокове звільнення, ні про звільнення у зв`язку із відбуттям покарання.
Відповідно до ч.2 ст. 109 КПК України реєстр матеріалів досудового розслідування повинен містити:
1) номер та найменування процесуальної дії, проведеної під час досудового розслідування, а також час її проведення;
2) реквізити процесуальних рішень, прийнятих під час досудового розслідування;
3) вид заходу забезпечення кримінального провадження, дату і строк його застосування.
Доданий до обвинувального акту реєстр матеріалів досудового розслідування не відповідає вимогам КПК України, оскільки відомості, зазначені в ньому, а саме, «строк застосування запобіжного заходу», є неконкретними та незрозумілими для учасників судового розгляду.
Також, прийняті в ході досудового розслідування процесуальні рішення у формі постанов є неконкретизованими, з них неможливо встановити відносно кого з обвинувачених вони стосуються.
Вищевказані недоліки, виявлені в обвинувальному акті унеможливлюють судовий розгляд кримінального провадження, у зв`язку з чим обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору через його невідповідність вимогам ст. 291 КПК України.
В силу дії п.2 ч.3 ст.331 КПК України суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Колегією судді в судовому засіданні встановлено, що29.08.2017 року ухвалами слідчих суддів Васильківського міськрайонного суду Київської області обвинуваченим у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 289, ч.2 ст.187 КК України, ОСОБА_6 , ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Ухвалою колегії суддів Обухівського районного суду Київської області від 12.12.2017 року обвинуваченим у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 289, ч.2 ст.187 КК України, ОСОБА_6 , ОСОБА_7 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 12.01.2018 року.

Вислухавши думку учасників підготовчого провадження щодо продовження строку тримання під вартою, колегія суддівдійшла висновку, проте, що ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , обґрунтовано обвинувачуються у скоєнні тяжкого та особливо тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі від 7 до 12 років з конфіскацією майна, наявні ризики передбачені ст. 177 КПК України, що на досудовому розслідуванні виправдовувало утримання їх під вартою. Станом на час розгляду кримінального провадження в суді заявлені раніше ризики, передбачені ч.1 ст. 177 КПК України, а саме: переховування від суду; незаконний вплив на потерпілого та свідків, які існували на час обрання та продовження запобіжного заходу, встановлені і визнанні попередньою ухвалою колегії суддів не зменшилися.
Відповідно до ст. 178 КПК України, колегія суддів бере до уваги, те що ОСОБА_6 має місце проживання та місце реєстрації, не одружений, офіційно не працюючий, раніше неодноразово судимий. ОСОБА_7 має постійне місце проживання та місце реєстрації, не одружений, офіційно не працюючий, раніше неодноразово судимий. Стосовно стану здоров`я, то у колегії суддів відсутні будь-які медичні висновки про неможливість перебування обвинувачених у СІЗО.
Колегія суддів вважає, що стороною захисту не надано жодних доказів того, що ризики які існували на час обрання та продовження запобіжного заходу зникли чи зменшилися.

Від так, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою колегія суддів вважає відповідним до тяжкості інкримінованого обвинуваченим кримінального правопорушення та достатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки. За таких обставин клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою щодо ОСОБА_6 ,ОСОБА_7 підлягає задоволенню.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 485, 487, 496 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:
Обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001232 від 30.07.2017 року, за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 289, ч.2 ст.187 КК України, ОСОБА_7 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 289, ч.2 ст.187 КК України повернути прокурору для усунення виявлених недоліків.
Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу - задовольнити.
Продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродження м.Тальне, Черкаської області, українця, громадянина України, що має середню освіту, не одружений, офіційно не працюючий, зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого, строком на 60 днів, тобто до 12 березня 2018 року включно і утримувати його в Державній установі «Київському слідчому ізоляторі».
Продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродження м.Тальне, Черкаської області, українця, громадянина України, що має середню освіту, не одружений, офіційно не працюючий, зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого, строком на 60 днів, тобто до 12 березня 2018 року включно і утримувати його в Державній установі «Київському слідчому ізоляторі».
Термін дії ухвали закінчується 12 березня 2018 року, включно.
На ухвалу в частині повернення обвинувального акту може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Київської області через Фастівський міськрайонний суд протягом 7 днів з дня її оголошення.
Головуючий суддя ОСОБА_1
Судді ОСОБА_12

ОСОБА_3