МАГДАЛИНІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________________
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 грудня 2017 р. Магдалинівський районний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 при секретарі ОСОБА_2 за участю прокурора ОСОБА_3 , потерпілого ОСОБА_4 та обвинуваченого ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Магдалинівка Дніпропетровської області кримінальне провадження № 0000292 від 11.06.2017 року за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Семенівка Семенівського району Полтавської області, громадянина України, освіта повна середня, не працюючого, не навчається, не одруженого, має на утриманні одну малолітню дитину - доньку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

?23.12.2016 року Семенівським районним судом Полтавської області за ч. 1 ст. 185 КК України до 80 годин громадських робіт;

?08.08.2017 року Семенівським районним судом Полтавської області за ч. 2 ст. 389 КК України до одного місяця семи днів арешту;

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України,-

В С Т А Н О В И В:
Обвинувачений ОСОБА_5 , 10 червня 2017 року близько 19 години 00 хвилин в с. Дмухайлівка Магдалинівського району Дніпропетровської області, перебуваючи на території подвір`я домоволодіння належного ОСОБА_7 , розташованого по АДРЕСА_2 , на ґрунті раптово виниклої сварки з ОСОБА_4 , маючи умисел на спричинення тілесних ушкоджень, скориставшись тим, що останній знаходиться на землі у положенні лежачи на спині, умисно наніс ОСОБА_4 близько п`яти ударів правою ногою в область лівої сторони ребер та грудної клітки, в результаті чого спричинив потерпілому тілесні ушкодження у вигляді закритої травми грудної клітки, перелому 4, 5, 6, 7, 8, 9, 10 ребер зліва, післятравматичний лівосторонній гемоторакс, які згідно з висновком експерта Царичанського міжрайонного відділення КЗ "Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи" ДОР" № 132 від 27.07.2017 року відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

Допитаний в судовому засіданні в якості обвинуваченого ОСОБА_5 , свою вину інкримінованому йому злочині визнав повністю, щиро розкаявся, фактичні обставини скоєного ним кримінального правопорушення не оспорював, заявив про осуд своїх дій, просив не позбавляти його волі, оскільки після ножового поранення отриманого у 2016 році має непрацездатну ліву руку, займається оформленням інвалідності з цього приводу, тому і не відбув покарання у виді громадських робіт та надав суду наступні показання.

Обвинувачений вказав, що він 10 червня 2017 року близько 19.00 в АДРЕСА_2 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходився на території подвір`я домоволодіння, що належить ОСОБА_8 , де під час спілкування між ним та ОСОБА_4 виникла сварка з приводу того, що останній штовхнув його дружину, в ході якої потерпілий перечепився та впав на землю, а він вдарив потерпілого близько п`яти раз правою ногою в область лівої сторони ребер та грудної клітки.

Потерпілий ОСОБА_4 , суду пояснив, що 10 червня 2017 року в с. Дмухайлівка по вул. Сонячна, № 13, разом з ОСОБА_5 , розпивали горілку, а близько 19.00 між ним та обвинуваченим, виник конфлікт з приводу того, що він штовхнув дружину останнього, в ході з`ясування стосунків він упав, а обвинувачений вдарив близько п`яти разів ногою в область грудної клітини. Претензій матеріального та морального характеру до ОСОБА_5 не має, просив суд не позбавляти його волі, призначити найменш суворе покарання.

На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, за згодою учасників процесу, судом визнано недоцільним дослідження доказів по справі, стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким з учасників процесу не оспорюються. При цьому з`ясовано, що зазначені особи правильно розуміють зміст цих обставин, сумнівів у добровільності їх позицій немає. Також роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
В ході судового розгляду кримінальної справи, з урахуванням ст. 349 ч. 3 КПК України суд обмежив дослідження фактичних обставин провадження допитом обвинуваченого, потерпілого та оголошенням даних, які характеризують особу ОСОБА_5 та дійшов до переконання, що його вина у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України знайшла своє підтвердження повністю та в повному обсязі підтверджується сукупністю доказів, які були об`єктом судового розгляду, а також доказів які не досліджувались в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, та яким надано належну оцінку.

Оцінивши в сукупності досліджені у судовому засіданні докази, які є достовірними, допустимими й достатніми, суд дійшов висновку про те, що за вказаних у обвинувальному акті обставин було вчинено кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується ОСОБА_5 , і це кримінальне правопорушення вчинено саме ним, і його умисні дії правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 121 КК України, як умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

Конституцією України встановлено, що кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності (ст. 68).

Кримінальний кодекс України має своїм завданням правове забезпечення охорони прав і свобод людини і громадянина, власності, громадського порядку та громадської безпеки, довкілля, конституційного устрою України від злочинних посягань, забезпечення миру і безпеки людства, а також запобігання злочинам (ч. 1 ст. 1).

Завданням кримінального провадження зокрема є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, а також забезпечення повного та неупередженого судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини.

Таким чином, суд приходить до висновку про повну доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні зазначеного злочину та необхідність призначення йому покарання, передбаченого законом.

Вирішуючи питання про міру покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке в силу ст. 12 КК України є тяжким злочином, особу обвинуваченого, який повністю визнав себе винним, щиро розкаявся у вчиненому, за місцем проживання характеризується посередньо, офіційно не працює, має на утриманні одну малолітню дитину, за даними лікаря нарколога та психіатра на обліку не перебуває, інвалідом не являється, раніше судимий, а також конкретні обставини скоєного ним злочину, та його відношення до цього: у вчиненому діянні щиро розкаявся та засудив власні вчинки, у судовому засіданні запевнив суд, що у подальшому не буди вчиняти противоправних діянь. Обставинами, які пом`якшують покарання і часткового зменшують ступінь тяжкості вчиненого злочину, суд визнає активне сприяння розкриттю злочину та щире каяття. Обставини, що відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання суд визнає рецидив злочинів та вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

Крім того, при визначенні виду та міри покарання суд враховує передумови, які послужили причиною вчинення обвинуваченим злочину, а саме, особисті взаємовідносини, що склалися між обвинуваченим та потерпілим, які послужили причиною виникнення між ними конфлікту, умови та спосіб життя обвинуваченого та потерпілого, характер їх стосунків, ставлення один до одного тощо. Також суд враховує думку потерпілого ОСОБА_4 , який у судовому засіданні категорично заперечував проти позбавлення волі ОСОБА_5 і просив суд призначити йому покарання не пов`язане з реальним позбавленням волі, мотивуючи свою позицію тим, що конфлікт, що виник між ними являється особистим, на теперішній час він повністю його пробачив, не має до нього жодних претензій ні матеріального, ні морального характеру, обвинувачений має на утриманні малолітню дитину.

Відповідно до ст. 50 КК України має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Враховуючи міркування прокурора, потерпілого, та обвинуваченого, з урахуванням конкретних обставин справи, відношення обвинуваченого до скоєного, наявність обставин, що пом`якшують його покарання, та обставин, що його обтяжують, виходячи із загальних засад призначення покарання, передбачених ст. 65 КК України, його мети, суд дійшов висновку, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_5 можливе без ізоляції від суспільства, у зв`язку з чим вважає, що необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_5 , а також для попередження нових злочинів, буде призначення покарання у вигляді позбавлення волі, на мінімальний строк, передбачений санкцією статті обвинувачення. Разом з тим, суд знаходить можливим звільнити ОСОБА_5 від покарання з випробуванням, на підставі статті 75 КК України, встановивши йому максимально тривалий іспитовий строк, та поклавши на нього обов`язки, передбачені ст. 76 КК України, що, на думку суду буде повною мірою сприяти виправленню обвинуваченого.

Підстав для призначення покарання нижче від найнижчої межі встановленої санкцією статті, чи звільнення обвинуваченого від покарання, судом не встановлено.

Речові докази та процесуальні витрати по справі відсутні, цивільний позов по справі не заявлявся.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 368-371, 373, 374, 376 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на п`ять років.

У відповідності до ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з іспитовим строком три роки, поклавши на нього обов`язки, передбачені ст. 76 КК України: не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання; періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Запобіжний захід ОСОБА_5 не обирався.

Вирок Семенівського районного суду Полтавської області від 08 серпня 2017 року - виконувати самостійно.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Дніпропетровської області через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з моменту проголошення вироку, а особою, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії вироку.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок суду у відповідності з вимогами статті 394 частини 2 Кримінального процесуального кодексу України не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до статті 349 частини 3 Кримінального процесуального кодексу України.

Головуючий суддя ОСОБА_1