1-кп/381/179/18
381/276/18
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26 березня 2018 року м. Фастів

Фастівський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

представника потерпілого юридичної особи Відокремленого підрозділу НУБіП України «Великоснітинське навчально-дослідне господарство ім.О.В.Музиченка» ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Фастові кримінальне провадження № 0000042 від 11.01.2018 року по обвинуваченню ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 , уродженця села Велика Снітинка Фастівського району Київської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою освітою, працюючого за трудовим договором, одруженого, маючого на утриманні одну малолітню дитину, раніше не судимого, у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.185 КК України,-

встановив:

06.01.2018 року, близько 14 год., ОСОБА_5 , перебуваючи на вул. Трудовій в с. В.Снітинка Фастівського району Київської області, побачив металевий паркан, яким огороджено теплиці відокремленого підрозділу Національного університету біоресурсів і природокористування України «Великоснітинське навчально-дослідне господарство ім. О.В. Музиченка», після чого в нього виник умисел на крадіжку чотирьох секцій паркану.

Реалізовуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_5 переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, переслідуючи корисливий мотив, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, таємно від оточуючих, демонтував чотири секції металевого паркану розміром 120 см х 100 см, вартістю 500 грн. за кожну секцію на загальну суму 2000 грн., що належить відокремленому підрозділу Національного університету біоресурсів і природокористування України «Великоснітинське навчально-дослідне господарство ім. О.В. Музиченка», який в подальшому продав, а кошти витратив на власні потреби, чим спричинив вказаній юридичній особі матеріального збитку на вказану суму.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні злочину визнав повністю, надав суду пояснення, що відповідають обставинам викладеним в обвинувальному акті, пояснивши, що 06.01.2018 року, близько 14 год., він перебуваючи на вул. Трудовій в с. В.Снітинка Фастівського району Київської області, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, демонтував чотири секції металевого паркану, яким огороджено теплиці відокремленого підрозділу Національного університету біоресурсів і природокористування України «Великоснітинське навчально-дослідне господарство ім. О.В. Музиченка», які в подальшому продав, а кошти витратив на власні потреби. Цивільний позов представника Відокремленого підрозділу НУБіП України «Великоснітинське навчально-дослідне господарство ім.О.В.Музиченка» ОСОБА_6 визнав в повному обсязі.

Враховуючи те, що учасники судового провадження не оспорюють фактичні обставини вчинення ОСОБА_5 злочину, передбаченого ч.1 ст.185 КК України судом з`ясовано, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності їх позиції, суд, роз`яснивши їм положення ст. 349 КПК України, провів судовий розгляд із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються та роз`яснив про позбавлення права на їх оскарження в апеляційному порядку.

Враховуючи викладене, суд вважає доведеною поза розумним сумнівом винуватість обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, за ознаками таємного викрадення чужого майна (крадіжки).

Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_5 суд визнає щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_5 судом не встановлено.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд бере до уваги, що вчинений злочин відповідно до вимог ст.12 КК України є злочином середньої тяжкості, дані про особу обвинуваченого, а саме те, що він раніше не судимий, за місцем проживання характеризується позитивно, не працевлаштований, одружений, має на утриманні одну малолітню дитину - ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 , на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, щиро розкаявся та дав своїм діям негативну оцінку.

Враховуючи викладене, а також, зважаючи на позицію представника потерпілої юридичної особи ОСОБА_6 , суд приходить до висновку що, виправлення ОСОБА_5 та попередження вчинення ним нових злочинів можливе без ізоляції від суспільства, а тому призначає найменш суворе покарання серед альтернативних покарань в межах санкції ч.1 ст.185 КК України у виді штрафу в мінімальному розмірі.

При вирішенні цивільного позову потерпілої юридичної особи - Відокремленого підрозділу НУБіП України «Великоснітинське навчально-дослідне господарство ім.О.В.Музиченка» про відшкодування шкоди завданої злочином, суд виходить з наступного.

Так, згідно з ч. 1 ст. 128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має прав пред`явити цивільний позов до обвинуваченого.

Відповідно до ст.1166 ЦК України, що кореспондується з нормами ст. 1177 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

У судовому засіданні представник позивача юридичної особи, заявлений цивільний позов у провадженні підтримав у повному обсязі, просив його задовольнити, а обвинувачений ОСОБА_5 позов визнав повністю.

Частиною 3 ст. 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Таким чином, з урахуванням позиції обвинуваченого, щодо визнання суми завданої матеріальної шкоди, наданих представником потерпілої юридичної особи доказів кошторису визначення збитків по відновленню чотирьох секцій паркану на території теплиць господарства від 03.03.2018 року, позовні вимоги цивільного позивача про відшкодування шкоди завданої злочином на користь Відокремленого підрозділу НУБіП України «Великоснітинське навчально-дослідне господарство ім.О.В.Музиченка» в сумі 2500 грн., підлягають задоволенню у повному обсязі.

Питання щодо речових доказів суд вирішує в порядку ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати у кримінальному проваджені відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 128, 349, 366-368, 370, 371, 374, 376, 395 КПК України, суд,-

засудив:
ОСОБА_5 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України і призначити покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн 00 коп.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили щодо ОСОБА_5 не застосовувати.

Цивільний позов потерпілої юридичної особи Відокремленого підрозділу НУБіП України «Великоснітинське навчально-дослідне господарство ім.О.В.Музиченка» до ОСОБА_5 про відшкодування майнової шкоди завданої злочином в задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_5 (ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) на користь Відокремленого підрозділу НУБіП України «Великоснітинське навчально-дослідне господарство ім.О.В.Музиченка» майнову шкоду завдану злочином в сумі 2500 (дві тисячі п`ятсот) грн 00 коп.

Речові докази після набрання вироком законної сили, а саме: чотири секції металевого паркану розміром 120 см. х 100 см., які залишено на зберігання Відокремленому підрозділу НУБіП України «Великоснітинське навчально-дослідне господарство ім.О.В.Музиченка» - залишити у власності законного володільця - Відокремленого підрозділу НУБіП України «Великоснітинське навчально-дослідне господарство ім.О.В.Музиченка».

На вирок може бути подано апеляційну скаргу до Апеляційного суду Київської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення через Фастівський міськрайонний суд Київської області.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, а у разі її подання, якщо його не скасовано, після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору, а іншим учасникам кримінального провадження роз`яснити їх право отримати копію даного вироку в суді.

Суддя ОСОБА_8