Справа № 453/1415/13-к
№ провадження 1-в/453/2/18
УХВАЛА
01.03.2018 року м. Сколе
Сколівський районний суд Львівської області в складі: головуючого-судді: ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , за участю слідчого СВ Сколівського ВП Стрийського ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_3 , прокурора Сколівського відділу Стрийської місцевої прокуратури ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду м. Сколе клопотання ОСОБА_5 про повернення речових доказів, -
в с т а н о в и в:
В клопотанні вказує, що у провадженні Сколівського районного суду Львівської області перебувала кримінальна справа № 453/1415/13-к про обвинувачення ОСОБА_6 . Судом встановлено, що діяння ОСОБА_6 спричинили смерть неповнолітнього ОСОБА_7 . До матеріалів кримінального провадження були долучені, як речові докази, особисті речі загиблого потерпілого ОСОБА_7 . Зазначає, що 30.10.2013 року Сколівським районним судом Львівської області ухвалено вирок, яким лише частково було вирішено питання про те, що належить вчинити з майном, на яке накладений арешт, речовими доказами і документами. При цьому, питання щодо речових доказів особистих речей ОСОБА_7 не вирішувалось судом. Такі речі станом на момент подання клопотання зберігаються у Сколівському ВП Стрийського ВП ГУНП у Львівській області. У зв`язку з тим, що ухвалюючи вирок від 30.10.2013 року суд не визначив, що належить вчинити з майном речовими доказами, які були власністю ОСОБА_7 на підставі ст. ст. 98, 100 КПК України просить винести ухвалу, якою повернути їй, ОСОБА_5 , матері ОСОБА_7 , особисті речі її сина, які були вилучено як речові докази та які знаходяться в Сколівському ВП Стрийського ВП ГУНП у Львівській області.
В судовому засіданні Слідчий СВ Сколівського ВП Стрийського ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_3 проти задоволення клопотання заперечив, зазначив, що зазначені в клопотанні речі не визнані речовими доказами, відтак питання повернення таких речей не могло бути вирішене при ухваленні вироку.
Прокурор Сколівського відділу Стрийської місцевої прокуратури ОСОБА_4 заперечила проти задоволення клопотання з мотивів, аналогічних наведеним слідчим.
Інші учасники судового провадження в судове засідання не з`явилися, хоча належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи.
Представником ОСОБА_5 подано заяву про розгляд клопотання за відсутності заявниці та її представника.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.
Згідно з ч. 9 ст. 100 КПК України питання про долю речових доказів, які були надані суду, вирішується судом при ухваленні судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження.
Відповідно до ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 КПК України, має право вирішувати інші питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку. До питань про будь-які сумніви і суперечності, що виникають при виконанні вироку, які належить вирішувати суду, що ухвалив вирок, відносяться питання про долю речових доказів і документів, якщо їх не вирішено вироком суду.
Судом встановлено, що вироком Сколівського районного суду Львівської області від 30.10.2013 року (справа №453/1415/13-к, провадження 1-кп/453/106/13), ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 137 КК України і призначено покарання 3 роки позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських функцій строком на один рік. Згідно ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_6 від відбування призначеного основного покарання у виді трьох років позбавлення волі з випробуванням та встановлено іспитовий строк один рік, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки. На підставі ст. 76 КК України покладено на ОСОБА_6 обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції та попросити пробачення у потерпілої. Речові докази: документи, вилучені під час проведення огляду місця події 21.06.2013 року у ТзОВ Мрія, які знаходились в матеріалах кримінального провадження залишено при кримінальному провадженні. /том 4, а.с.41-42/
Вирок Сколівського районного суду Львівської області від 30.10.2013 року набрав законної сили 04.04.2014 року./том 4, а.с. 111/

Ухвалою апеляційного суду Львівської області від 04.04.2014 року вирок Сколівського районного суду Львівської області від 30.10.2013 року змінено виключено з резолютивної частини вироку, застосування додаткового покарання позбавлення права виконувати адміністративно-господарські функції. /том 4, а.с.107-109/

Згідно постанови про визнання речових доказів від 05.07.2013 року документи, вилучені під час проведення огляду місця події 21.06.2013 року у ТзОВ Мрія, що по вулиці Шевченка 3 в смт. Славське Сколівського району Львівської області, які належать вищевказаному ТзОВ, визнано речовим доказом в кримінальному провадженні №0000017 . /том 1, а.с. 250/

Як вбачається зі змісту ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

У відповідності до вимог п. 14 ч. 1 ст. 537 та п. 4 ч. 2 ст. 539 КПК України суд, що ухвалив вирок, вирішує інші питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку.

Як вбачається з коментованого п. 14 ч. 1 ст. 537 КПК України, до питань про будь-які сумніви і суперечності, що виникають при виконанні вироку, які належить вирішувати суду, що ухвалив вирок, відносяться, зокрема: про долю речових доказів і документів, якщо їх не вирішено вироком суду.

Відповідно до п. 9 ст. 100 КПК України питання про долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Такі докази і документи повинні зберігатися до набрання рішенням законної сили.

Як вбачається з матеріалів кримінальної справи № 453/1415/13-к (провадження 1-кп/453/106/13), речовими доказами у даній справі визнано лише документи, вилучені під час проведення огляду місця події 21.06.2013 року у ТзОВ Мрія (постанова про визнання речовим доказом від 05.07.2013 року /том 1, а.с. 250/).

Будь-яких відомостей про визнання вказаного у клопотанні ОСОБА_5 майна речовими доказами та долучення їх до матеріалів кримінального провадження №0000017 від 21.06.2013 року суду не надано.
Крім того, 09.09.2013 року слідчим СВ Сколівського РВ ГУМВС України в Львівській області ОСОБА_8 заявнику надано доступ до матеріалів досудового розслідування. Будь яких заяв та клопотань вона не мала, про що особисто зазначила в протоколі про надання потерпілому доступу до матеріалів досудового розслідування. /том 3, а.с. 178/

Таким чином, з огляду на викладене, в задоволенні клопотання ОСОБА_5 про повернення речових доказів в кримінальному провадженні №0000017 слід відмовити.
В той же час, суддя звертає увагу на те, що як зазначено слідчим в судовому засіданні, особисті речі ОСОБА_7 дійсно знаходяться у Сколівському ВП Стрийського ВП ГУНП у Львівській області, оскільки були вилучені під час огляду трупа та згодом повернені судово-медичним експертом після проведення відповідної експертизи. Для їх отримання заявнику слід звернутися до Сколівського ВП Стрийського ВП ГУНП у Львівській області.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 369, 370, 372, 395,539, КПК України, суд, -

у х в а л и в :
У задоволенні клопотання ОСОБА_5 про повернення речових доказів - відмовити.
Ухвала суду може бути оскаржена до апеляційного суду Львівської області протягом 7 днів з дня проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Сколівський районний суд Львівської області.
Суддя ОСОБА_1