Єдиний унікальний номер 243/1944/17
Номер провадження 11-кп/775/802/2017

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення апеляційного суду Донецької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченої ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бахмут Донецької області кримінальне провадження № 0002743 за апеляційною скаргою захисника обвинуваченої ОСОБА_6 на вирок Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 12 липня 2017 року стосовно ОСОБА_6 за ст.286 ч.1 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:

Вироком Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 12 липня 2017 року ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку м. Бердянськ, Запорізької області, громадянку України, має вищу освіту, одружена, працює у ФОП магазин « ІНФОРМАЦІЯ_2 », раніше не судиму, зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1

визнано винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України, та призначено покарання у виді штрафу у розмірі 400 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 6 800 (шість тисяч вісімсот) гривень без позбавлення права керувати транспортними засобами.

Цивільний позов потерпілої задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_8 у відшкодування моральної шкоди 25 000 (двадцять п`ять тисяч) грн., в відшкодування матеріальної шкоди 17 211 (сімнадцять тисяч двісті одинадцять) грн. 12 коп., а всього 42 211 (сорок дві тисячі двісті одинадцять) грн. 12 коп.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь держави витрати за проведення автотехнічної експертизи № 2/19-32 від 27.02.2017 року в сумі 879 грн. 60 коп.

Відповідно до вироку суду ОСОБА_6 визнана винним у тому, що, 19.09.2016 року приблизно о 16 годині 50 хвилин водій ОСОБА_6 , керуючи на праві власності, технічно справним, належним їй автомобілем марки «ВАЗ 21101» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухалась по проїзній частині вул. Свободи, зі сторони вул. Торгової у напрямку вул. Торськ, м. Слов`янська. В районі буд. № 37, що розташований по вул. Свободи, м. Слов`янська, всупереч вимог, п. 10.1, 10.4 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001, згідно з якими:

10.1. Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

10.4 Перед поворотом праворуч та ліворуч, у тому числі в напрямку головної дороги, або розворотом водій повинен завчасно зайняти відповідне крайнє положення на проїзній частині, призначеній для руху в цьому напрямку, крім випадків, коли здійснюється поворот у разі в`їзду на перехрестя, де організовано круговий рух, напрямок руху визначено дорожніми знаками чи дорожньою розміткою або рух можливий лише в одному напрямку, установленому конфігурацією проїзної частини, дорожніми знаками чи розміткою.

Водій, що виконує поворот ліворуч або розворот поза перехрестям з відповідного крайнього положення на проїзній частині даного напрямку, повинен дати дорогу зустрічним транспортним засобам, а при виконанні цих маневрів не з крайнього лівого положення на проїзній частині - і попутним транспортним засобам. Водій, що виконує поворот ліворуч, повинен дати дорогу попутним транспортним засобам, які рухаються попереду нього і виконують розворот.

За наявності трамвайної колії посередині проїзної частини водій нерейкового транспортного засобу, що виконує поворот ліворуч або розворот поза перехрестям, повинен дати дорогу трамваю.

Діючи необережно - проявляючи злочинну самовпевненість, легковажно розраховуючи на запобігання дорожньо-транспортної події, передбачаючи можливість настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння, але легковажно розраховуючи на їх відвернення не забезпечила безпечний рух, перед зміною напрямку руху, не переконалась, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, перед поворотом праворуч з проїзної частини вул. Свободи на прилеглу територію буд. № 37 по вул. Свободи завчасно не зайняла відповідне крайнє положення на проїзній частині, виконуючі маневр правого повороту скоїла наїзд заднім правим колесом керованого нею автомобіля на велосипед марки «Аіст» під керуванням ОСОБА_8 , яка рухалась в попутному напрямку, ближче до правого краю проїзної частини вул. Свободи, м. Слов`янська.

Внаслідок дорожньо-транспортної події водію велосипеда «Аіст», ОСОБА_8 заподіяно закритий перелом лівої великогомілкової кістки утворився від ударної дії тупого предмету, при цьому потерпіла була розташована лівою бічною поверхнею до травмуючого предмету і заноситься до тілесних ушкоджень середньої тяжкості.

Допущені водієм ОСОБА_6 порушення вимог п. 10.1, 10.4 Правил дорожнього руху України знаходились в прямому причинно-наслідковому зв`язку з виникненням дорожньо - транспортної події та настанням суспільно-небезпечних наслідків.

Таким чином, ОСОБА_6 вчинила кримінальне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 286 КК України, а саме порушення правил безпеки дорожнього руху, особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченої просить скасувати вирок в частині вирішення цивільного позову, ухвалити новий вирок, яким звільнити ОСОБА_6 від стягнення на користь ОСОБА_8 17211,12 грн. матеріальної шкоди та 860,55 моральної шкоди. Стягнути вищевказану матеріальну та моральну шкоду з ПАТ «Європейський страховий союз».

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення захисника обвинуваченої та ОСОБА_6 , які підтримали апеляційну скаргу захисника, прокурора, вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Суд першої інстанції, встановивши фактичні обставини по справі, пришов до обґрунтованого висновку про об`єм та доведеність провини обвинуваченого у скоєнні інкримінованому йому кримінального правопорушення.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Оскільки фактичні обставини справи та доведеність вини обвинуваченої ОСОБА_6 ніким не оспорюється, колегія суддів перевіряє законність вироку тільки в межах апеляційної скарги.

Відповідно до положень ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оцінені судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Що стосується вирішення цивільного позову потерпілої ОСОБА_8 , то суд першої інстанції при постановлені судового рішення правильно керувався відповідними нормами цивільного законодавства, яке регулює майнову відповідальність за шкоду, завдану внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки.

Відповідно до ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме:

1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою;

2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується;

3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Якщо внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки було завдано шкоди іншим особам, особи, які спільно завдали шкоди, зобов`язані її відшкодувати незалежно від їхньої вини.

Вирішуючи питання про стягнення матеріальної шкоди, суд першої інстанції керувався ст. 1195 ЦК України, відповідно до якої фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження обвинувачена ОСОБА_6 жодних доказів свого звернення до страховика з заявою про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, протягом судового розгляду не надавала. Потерпіла ОСОБА_8 заявила цивільний позов про стягнення моральної та матеріальної шкоди саме з обвинуваченої, тому суд прийшов до правильного висновку, що належним відповідачем за цим позовом є обвинувачена, який повністю узгоджується з правовою позицією Верховного суду України з цього питання.

Правова позиція Верховного Суду України викладена в постанові від 26 жовтня 2016 року у справі 6-954цс16 орієнтує суди на те, що право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним і суд не вправі відмовити в такому позові з тих підстав, що цивільно-правова відповідальність заподіювача шкоди застрахована. Особа здійснює свої права вільно, на власний розсуд (частина перша статті 12 ЦК України). Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї (частина друга статті 14 цього Кодексу). Відповідно до статті 511 ЦК України зобов`язання не створює обов`язку для третьої особи. У випадках, встановлених договором, зобов`язання може породжувати для третьої особи права щодо боржника та (або) кредитора. Закон надає потерпілому право одержати страхове відшкодування, але не зобов`язує одержати його. Таким чином, потерпілому надано право вільно, на власний розсуд обирати спосіб здійснення свого права: а) шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди; б) шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування; в) шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених статтею 1192 ЦК України підстав.

Ці вимог закону при розв`язанні цивільного позову, судом першої інстанції дотримані в повній мірі.

Враховуючи викладені обставини та наведені норми законодавства, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку про відсутність підстав для зміни або скасування оскаржуваного вироку.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 419 КПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченої ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 12 липня 2017 року стосовно ОСОБА_6 за ст.286 ч.1 КК України, - без зміни.

Ухвалу може бути оскаржено у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді: