Провадження № 1-кп/317/228/2017
Справа № 317/1900/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 листопада 2017 року м. Запоріжжя
Запорізький районний суд Запорізької області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участі:

прокурора ОСОБА_3

потерпілої ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

захисника обвинуваченого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000884 від 10.06.2017 року за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, українця, громадянина України, освіта неповна середня, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, проживав без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,
1) 15.06.2005 р. Хортицьким районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 296, ст.ст. 70, 75 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки;

2) 31.10.2005 р. Хортицьким районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 186, ст. 71 КК України до 5 років позбавлення волі;

3) 27.02.2006 р. Хортицьким районним судом м. Запоріжжя за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 70, ч. 4 ст. 70 КК України до 5 років 1 місяця позбавлення волі;

4) 28.01.2010 р. Микитівським районним судом м. Горлівки Донецької області за ст. 391, ст. 71 КК України до 1 року 1 місяця позбавлення волі;

5) 30.11.2011 р. Ленінським районним судом м. Запоріжжя за ч. 1 ст. 309 КК України до 3 місяців арешту;

6) 07.06.2012 р. Шевченківським районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 3 ст. 186, ст.ст. 69, 70 КК України до 4 років позбавлення волі;

7) 22.06.2015 р. Оріхівським районним судом Запорізької області за ст. 391, ст.71 КК України до 1 року 10 днів позбавлення волі,

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
Десятого червня 2017 року, приблизно о 17 год. 20 хв., ОСОБА_5 , маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливих мотивів, знаходячись у парку «Поколінь» м. Запоріжжя, що на землях Долинської сільської ради Запорізького району Запорізької області, наблизився до потерпілої ОСОБА_4 , зупинивши останню дотиком руки за плече, схопив золотий ланцюжок, згідно висновку товарознавчої експертизи № ОИ-535/1 вартістю 1175,00 грн., який відразу ж зірвав з шиї ОСОБА_4 та незважаючи на прохання потерпілої повернути її майно, подався у невідомому напрямку, тим самим відкрито заволодів чужим майном, спричинивши матеріальну шкоду потерпілій ОСОБА_4 на суму 1175,00 грн.

Допитаний у судовому засіданні ОСОБА_5 свою провину у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, визнав повністю і пояснив, що 10.06.2017 р., приблизно о 17 годині, він сидів на лавочці у парку «Поколінь». Побачив, що йде жінка з золотим ланцюжком на шиї. Він підійшов, зірвав ланцюжок та побіг з місця пригоди. В подальшому ланцюжок заклав в Осипенківському районі м. Запоріжжя в ломбард, отримав 2000,00 грн. Гроші витратив на оренду квартири. До затримання проживав зі співмешканкою, її дитиною та батьком. У вчиненому розкаюється.

Допитана у судовому засіданні потерпіла ОСОБА_4 пояснила, що з обвинуваченим вона знайома раніше не була. Влітку 2017 року вона йшла по парку приблизно о 17 годині, направляючись до спортивного комплексу, почула, що її хтось наздоганяє. Відчула легкий дотик до плеча, повернулась і в цей час обвинувачений ОСОБА_5 зірвав ланцюжок з її шиї та побіг. Вона навздогін крикнула йому, щоб він повернув ланцюжок, ОСОБА_5 повернувся до неї обличчям, подивився на неї та побіг далі. Хвилин через 20 вона викликала поліцію. Обвинуваченого вибачила, просить покарати не суворо.

Оскільки обвинувачений ОСОБА_5 повністю визнав свою вину і не оспорює фактичні обставини, враховуючи думку прокурора, який вважав, що можливо розглянути кримінальне провадження відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, вислухавши думку обвинуваченого, його захисника, потерпілу, які також не заперечували проти вказаного порядку розгляду провадження, а також з`ясувавши, що обвинувачений та інші учасники судового розгляду правильно розуміють зміст фактичних обставин, немає сумнівів у добровільності їх позиції, роз`яснивши, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, суд вважає за можливе розглянути кримінальне провадження на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, та визнати недоцільним дослідження доказів щодо фактичних обставин, які ніким не оспорюються.
Суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_5 повністю доведена і його дії слід кваліфікувати за ч. 2 ст. 186 КК України, оскільки він вчинив відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно.
Призначаючи вид та розмір покарання обвинуваченому, суд, у відповідності до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який належить до тяжких злочинів, розмір заподіяної шкоди, особу ОСОБА_5 , який раніше неодноразово судимий, на обліку у нарколога та психіатра не перебуває, не має місця реєстрації, до затримання офіційно працевлаштований не був.

Як обставину, що пом`якшує покарання обвинуваченому суд враховує щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, що обтяжують покарання судом не виявлено.

За таких обставин, враховуючи особу ОСОБА_5 , думку прокурора, потерпілої, яка просила покарати обвинуваченого не суворо, обвинуваченого та його захисника, зважаючи на ставлення обвинуваченого до вчиненого та його наслідків, для досягнення цілей покарання, встановлених статтею 50 КК України, суд вважає необхідним призначити ОСОБА_5 покарання у вигляді позбавлення волі на певний строк в мінімальних межах санкції статті.

З урахуванням усіх обставин, відомостей про особу обвинуваченого, суд приходить до висновку, що доцільним та необхідним для виправлення обвинуваченого та для попередження скоєння нових злочинів є покарання, пов`язане з ізоляцією від суспільства.

Підстав для застосування ст.ст. 75-76 КК України суд не вбачає, оскільки ОСОБА_5 неодноразово судимий за вчинення умисних тяжких злочинів, після звільнення 19.03.2016 р. належних висновків для себе не зробив, знову через нетривалий проміжок часу вчинив тяжкий злочин, що вказує на небажання ОСОБА_5 ставати на шлях виправлення.

Суд вважає, що призначення ОСОБА_5 покарання у вигляді позбавлення волі на певний строк у визначеному судом розмірі буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого, та попередження вчинення ним нових злочинів, випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод.

З урахуванням вимог ст. 5, ч. 5 ст. 72 КК України, змін, внесених законом України № 2046-VIII від 18.05.2017 р., які набрали чинності 21.06.2017 р., попереднє ув`язнення ОСОБА_5 має бути зараховано в строк призначеного покарання з 16.06.2017 р. по 20.06.2017 р, із розрахунку одному дню попереднього ув`язнення відповідають два дні позбавлення волі.

Цивільний позов не заявлений.

Документально підтверджені процесуальні витрати у провадженні відсутні.

Суд вважає за необхідне залишити ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили обраний щодо нього запобіжний захід у виді тримання під вартою без зміни, оскільки відсутні підстави вважати, що менш суворі запобіжні заходи можуть забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків та нівелюють існуючі ризики.

Питання щодо речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 370, 374 КПК України, суд,-

ЗАСУДИВ:
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.

До набрання вироком законної сили залишити ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Початок строку відбуття покарання ОСОБА_5 відраховувати з моменту його фактичного затримання 16 червня 2017 року.

Зарахувати ОСОБА_5 у строк відбування покарання час попереднього ув`язнення з 16 червня 2017 року по 20 червня 2017 року включно, із розрахунку одному дню попереднього ув`язнення відповідають два дні позбавлення волі.

Речові докази:

DVD-R диск з відеозаписом слідчої дії пред`явлення особи до впізнання залишити в матеріалах кримінального провадження;

DVD-R диск з відеозаписами з камер зовнішнього спостереження залишити в матеріалах кримінального провадження;

специфікацію до Договорів 1, 2 № від 10.06.2017 р. залишити в матеріалах кримінального провадження;

золотий ланцюг довжиною 70 см, 583 проби, вагою 3,25 г, з алмазною гранню, переданий на відповідальне зберігання потерпілій ОСОБА_4 залишити ОСОБА_4 як законному власнику.

Вирок може бути оскаржений шляхом подання апеляційної скарги до апеляційного суду Запорізької області протягом 30 днів з дня його проголошення через Запорізький районний суд Запорізької області, при цьому відповідно ч. 2 ст. 394 КПК України вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1