УКРАЇНА
Апеляційний суд Житомирської області

Справа №274/3365/16-к Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ч.1ст.263 КК України Доповідач ОСОБА_2

В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 листопада 2017 року м. Житомир
Апеляційний суд Житомирської області в складі суддів:
ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 ,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого за ч.1 ст.263 КК України,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
в апеляційній скарзі заступник прокурора Житомирської області ОСОБА_6 просить скасувати вирок Любарського районного суду від 06.09.2017 року щодо ОСОБА_7 в частині призначеного покарання та в частині вирішення питання про речові докази. Ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_7 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, та призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням і встановити йому іспитовий строк тривалістю 3 (три) роки.
Відповідно до ст.76 КК України покласти на ОСОБА_7 обов`язки: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Речові докази: 352 патрони 5.45 мм, з яких 220 шт. з кулею «ПС», зразку 1974 року, та 132 шт. з трасуючою кулею, а також 3 магазини до зброї - конфіскувати в дохід держави.
В решті вирок залишити без змін.
Не оспорюючи фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, установлених судом, кваліфікації дій обвинуваченого, вважає, що даний вирок підлягає скасуванню в частині призначеного покарання та в частині вирішення питання про речові докази, у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.
Вказує, що суд першої інстанції при призначенні ОСОБА_7 покарання не дотримався вимог, передбачених ст.ст.50,65 КК України, та безпідставно і невмотивовано призначив покарання з мінімальним іспитовим строком, яке є невідповідним ступеню тяжкості вчинених кримінальних правопорушень та особі обвинуваченого внаслідок надмірної м`якості та не відповідає суспільній небезпечності вчиненого злочину.
Разом з тим зазначає, що покладений на обвинуваченого обов`язок без дозволу уповноваженого органу з питань пробації не виїжджати за межі України на постійне проживання не відповідає вимогам п.2 ч.2 ст.76 КК України.
При вирішенні долі речових доказів не дотримані вимоги п.5 ч.9 ст.100 КПК України, оскільки речові докази, а саме, 352 патрони 5.45 мм та 3 магазини до зброї, підлягають конфіскації, а не знищенню, як зазначено у вироку суду.
Вироком Любарського районного суду від 06.09.2017 року ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.263 КК України та призначено йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.
На підставі ст.75 КК України звільнено ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням та встановлено йому іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього судом обов`язки.
Відповідно до ст.76 КК України покладено на ОСОБА_7 обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи та періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.
Підстав для застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_7 , судом не встановлено.
Стягнуто з ОСОБА_7 в дохід держави витрати, пов`язані з проведенням судових балістичних експертиз в сумі 4136 (чотири тисячі сто тридцять шість) грн. 92 коп.
Речові докази по справі, після набрання вироком суду законної сили, а саме: шапку чорного кольору із надписом «Cool», поліетиленові пакети чорного та білого кольору, револьвер «Safari super magnum», пістолет для відстрілу сигнальних ракет, які знаходяться на зберіганні у ОСОБА_7 залишено останньому;
- 352 патрони 5,45 мм з яких, 220 шт. з кулею «ПС» зразку 1974 року та 132 шт. з трасуючою кулею, а також три магазини до зброї, що знаходяться на зберіганні у камері схову речових доказів при Бердичівському ВП ГУНП в Житомирській області знищено.
Арешт, накладений на автомобіль марки ВАЗ-2108, р/н НОМЕР_1 , який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , виданого Житомирським ОРЕВ УДАІ УМВС України в Житомирській області, зареєстрований на ОСОБА_9 , після набранням вироком суду законної сили скасовано.
За обставин, встановлених судом першої інстанції та детально наведених у вироку, у невстановлений слідством час, в невстановленому слідством місці та невстановленим слідством способом ОСОБА_7 придбав бойові припаси та вибухову речовину, які зберігав без передбаченого законом дозволу до 13.04.2016 року.
Цього ж дня в період часу з 12 год. 18 хв. по 14 год. 07 хв. працівниками Бердичівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Житомирській області під час обшуку автомобіля ВАЗ-2108 реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , що знаходився неподалік будинку №39 по вул. Короленка в м. Бердичеві, яким користується ОСОБА_7 , за переднім водійським сидінням було виявлено та вилучено три великі тротилові шашки, вагою 410г. кожна та одну малу тротилову шашку, вагою 201,3г., які містять у своєму складі бризантну вибухову речовину - тротил (тринітротолуол) та являються зарядами вибухової речовини. Також було виявлено та вилучено два корпуси ручної оборонної гранати Ф-1, які споряджені зарядом вибухової речовини тротилом масою 50-56г. та два засоби підриву ручних гранат - підривачі типу УЗРГМ, які виготовленні промисловим способом та при конструктивному їх поєднанні шляхом укручування становлять одне ціле - дві ручні гранати, які відносяться до боєприпасів, та які ОСОБА_7 зберігав без передбаченого законом дозволу.
Крім того, в цей же день в період часу з 14 год. 35 хв. по 15 год. 30 хв. працівниками Бердичівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Житомирській області під час огляду двоповерхового господарчого приміщення, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , яке ОСОБА_7 винаймав на підставі усного договору оренди у приватного підприємця ОСОБА_10 , в столі кабінету, який знаходиться на другому поверсі вказаного приміщення, було виявлено та вилучено корпус ручної оборонної гранати Ф-1, який споряджений зарядом вибухової речовини тротилом масою 50-56г. та засіб підриву ручних гранат - підривач типу УЗРГМ, які виготовленні промисловим способом та при конструктивному їх поєднанні шляхом укручування становлять одне ціле - ручну гранату, яка відноситься до боєприпасів, та яку ОСОБА_7 зберігав без передбаченого законом дозволу.
Також цього ж дня в період часу з 18 год. 15 хв. по 19 год. 05 хв. працівниками Бердичівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Житомирській області під час огляду домогосподарства, що розташоване за адресою: АДРЕСА_4 , що належить ОСОБА_11 , на горищі господарського приміщення, було виявлено та вилучено 352 патрони, які є боєприпасами до стрілецької вогнепальної зброї. Боєприпаси є 5,45 мм військовими патронами, з яких 220 з кулею «ПС» зразку 1974 року, а 132 з трасуючою кулею. Патрони виготовлені промисловим способом та придатні для стрільби, які ОСОБА_7 зберігав без передбаченого законом дозволу.
Заслухавши суддю - доповідача, прокурора який підтримав апеляційну скаргу, обвинуваченого ОСОБА_7 , який не заперечував проти задоволення апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та вирок суду в межах ст.404 КПК України, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга заступника прокурора Житомирської області підлягає задоволенню з наступних підстав.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, суд першої інстанції, відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, допитавши обвинуваченого, визнав недоцільним дослідження інших доказів щодо фактичних обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються, роз`яснивши наслідки такого розгляду, зокрема, неможливість надалі оспорювати фактичні обставини в апеляційному порядку, з чим всі учасники провадження погодились.
Дії ОСОБА_7 за ч.1ст.263 КК України кваліфіковані правильно, що не оспорюється в апеляційній скарзі.
Відповідно до статтей 50,65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують.
Враховуючи обставини кримінального провадження, ставлення обвинуваченого до скоєного злочину, його щире каяття, суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку щодо можливості застосування до ОСОБА_7 положень ст.75 КК України, встановивши іспитовий строк з покладенням обов`язків, передбачених ст.76 КК України.
Відповідно до ст.414 КПК України невідповідним ступеню тяжкості злочину та особі засудженого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею Кримінального кодексу, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим як через м`якість або через суворість.
Відповідно до вимог ч.2 ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нею нових злочинів.
Як вбачається з оскаржуваного вироку, судом першої інстанції при призначенні покарання не в повній мірі враховано ступінь тяжкості вчиненого злочину, суспільну небезпечність незаконного поводження з бойовими припасами або вибуховими речовинами, яка полягає у створенні сприятливих умов для вчинення злочинів із використанням зазначених предметів. Також судом першої інстанції не взято до уваги конкретні обставини вчинення кримінального правопорушення, а саме те, що ОСОБА_7 зберігав у різних місцях значну кількість вибухової речовини та боєприпасів без передбаченого законом дозволу, вчинив злочин, який відноситься до тяжких , дані про особу обвинуваченого, який посередньо характеризується за місцем проживання.
Враховуючи зазначені обставини, колегія суддів вважає, що призначений судом першої інстанції іспитовий строк не є достатнім та необхідним для виправлення обвинуваченого та запобігання новим злочинам.
Звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням та перебування під контролем уповноваженого органу на протязі більш значного часу унеможливлять вчинення ним нових злочинів.
Заслуговують також на увагу й доводи прокурора стосовно того, що зазначений у вироку суду обов`язок обвинуваченого без дозволу уповноваженого органу з питань пробації не виїжджати за межі України на постійне проживання не відповідає вимогам п.2 ч.2 ст.76 КК України.
Так, відповідно до п.2 ч.2 ст.76 КК України суд, на осіб, звільнених від відбування покарання з випробуванням, може додатково покласти обов`язок не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Слушними є й доводи апеляційної скарги прокурора щодо невірного вирішення судом першої інстанції під час ухвалення вироку долі речових доказів.
Згідно п.5 ч.9 ст.100 КПК України гроші, цінності та інше майно, що були предметом кримінального правопорушення або іншого суспільно небезпечного діяння, конфісковуються, крім тих, які повертаються власнику (законному володільцю), а якщо його не встановлено переходять у власність держави в установленому Кабінетом Міністрів України порядку.
Таким чином, колегія суддів вважає, що вирок суду в частині призначеного ОСОБА_7 покарання підлягає скасуванню згідно зі ст.ст.409, 414 КПК України - у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, а також невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості вчиненого правопорушення та особі обвинуваченого, з ухваленням нового вироку, яким призначити ОСОБА_7 покарання за ч.1ст.263 КК України у виді позбавлення волі строком на три роки, із застосуванням ст.75 КК України з іспитовим строком у три роки та покладенням обов`язків, передбачених ст.76 КК України.
Керуючись ст. 404, 407, 420 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:
апеляційну скаргу заступника прокурора Житомирської області ОСОБА_6 задовольнити.
Вирок Любарського районного суду Житомирської області від 06 вересня 2017 року щодо ОСОБА_7 в частині призначеного покарання скасувати.
Призначити ОСОБА_7 за ч.1 ст.263 КК України покарання у виді 3( трьох) років позбавлення волі.
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням і встановити йому іспитовий строк тривалістю 3 (три) роки, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього судом обов`язки.
Відповідно до ст.76 КК України покласти на ОСОБА_7 обов`язки: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Речові докази: 352 патрони 5.45 мм, з яких 220 шт. з кулею «ПС», зразку 1974 року, та 132 шт. з трасуючою кулею, а також 3 магазини до зброї - конфіскувати в дохід держави.
В решті вирок залишити без змін.
На вирок суду може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня його проголошення.

Судді :