н/п 1-кп/640/344/18
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.01.2018 Київський районний суд м. Харкова в складі:
головуючого судді - ОСОБА_1
при секретарі - ОСОБА_2
за участю прокурора - ОСОБА_3
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Крамарівка, Ізюмського району, Харківської області, громадянина Україні, українця, освіти середньої, на момент вчинення злочину працюючого на посаді поліцейського водія взводу реагування батальйону Управління поліції охорони в Харківській області, цей час не працюючого, раніш не судимого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України,-
В судовому засіданні встановлено, що 12 червня 2017 року приблизно о 04 год. 35 хв. ОСОБА_4 , будучи працівником поліції, перебуваючи на службі під час добового чергування, пересуваючись водієм за кермом службового автомобілю марки « Daewoo », д.н.з. НОМЕР_1 , перебуваючи у вказаному автомобілі разом з двома особами / працівниками поліції відносно яким матеріали кримінального провадження виділені в окреме провадження /, зупинив вказаний автомобіль на дорозі біля кафе «Містечко», розташованого за адресою: м. Харків, площа Театральна, 4.
Після чого, діючи з умислом, направленим на таємне викрадення чужого майна, переслідуючи корисливий мотив, розподіливши між собою ролі під час скоєння крадіжки - ОСОБА_4 залишився у вказаному автомобілі, а особа 1 / матеріали кримінального провадження відносно якого виділені в окреме провадження / разом з особою 2 / матеріали кримінального провадження відносно якого виділені в окреме провадження / вийшли з вказаного автомобілю та направились до площі Поезії, 5, де на лавочці напроти кафе «Містечко» у сплячому стані знаходився ОСОБА_5 , поруч з яким знаходилась його сумка.
Діючи з умислом, направленим на таємне викрадення чужого майна за попередньою змовою групою осіб, особа 2 / матеріали кримінального провадження відносно якого виділені в окреме провадження / домовившись з особо. 1 / матеріали кримінального провадження відносно якого виділені в окреме провадження / повернувся до службового автомобілю, у якому за кермом знаходився ОСОБА_4 , який разом з особою 1 та особою 2, перемістив вказаний автомобіль у більш зручне місце для подальшого їх швидкого зникнення після вчинення особою 1 крадіжки.
Після чого, особа 1 / матеріали кримінальної справи відносно якого виділені в окреме провадження / діючи з корисливих мотивів, з умислом направленим на таємне викрадення чужого майна, діючи за попередньою змовою та у групі з особою 2 / матеріали кримінальної справи відносно якого виділені в окреме провадження / та ОСОБА_4 переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, таємно викрав у потерпілого ОСОБА_5 зазначену сумку, яка не представляє грошової цінності, у якій серед особистого майна потерпілого / яке не представляє грошової цінності / знаходились грошові кошти у сумі 5000 грн.
Після скоєння злочину ОСОБА_4 , особа 1 / матеріали кримінальної справи відносно якого виділені в окреме провадження /, особа 2 / матеріали кримінальної справи відносно якого виділені в окреме провадження /, з місця події зникли на службовому автомобілі марки « Daewoo - Lanos», д.н.з, НОМЕР_1 , розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, спричинивши матеріальну шкоду потерпілому ОСОБА_5 на суму в розмірі 5000 грн.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 визнав вину у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, щиро розкаявся, та пояснив, що дійсно що 12 червня 2017 року приблизно о 04 год. 35 хв. він, будучи працівником поліції, перебуваючи на службі під час добового чергування, пересуваючись водієм за кермом службового автомобілю марки « Daewoo », д.н.з. НОМЕР_1 , перебуваючи у вказаному автомобілі разом з двома особами - працівниками поліції / відносно яких матеріали кримінального провадження виділені в окреме провадження /, вчинили крадіжку у потерпілого ОСОБА_5 біля кафе «Містечко», розташованого за адресою: м. Харків, площа Театральна, 4.
Крім цього, ОСОБА_4 зазначив, що він розуміє вимоги Закону, розуміє наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, характер пред`явленого обвинувачення та вид покарання, який до нього буде застосовано, в результаті затвердження угоди про примирення та наполягає на затвердженні вказаної угоди.
Потерпілий ОСОБА_5 в судовому засіданні вказав, що він не має до ОСОБА_4 , претензій матеріального та морального характеру, просив затвердити угоду про примирення та покласти її в основу вироку.
Прокурор в судовому засіданні проти затвердження угоди про примирення не заперечував.
У зв`язку з наведеним, суд має підстави розглянути дане провадження відповідно до положень ст. ст. 473, 474 КПК України.
Суд переконався у добровільності укладення сторонами угоди і, що угода не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, обіцянок, дії будь-яких інших обставин ніж ті, які передбачені в угоді.
Судом достовірно встановлено, що:
1) умови угоди не суперечать вимогам цього Кодексу та/або закону, була застосована вірна правова кваліфікація кримінального правопорушення, яке передбачає можливість укладення угоди;
2) умови угоди не суперечать інтересам суспільства;
3) умови угоди не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб;
4) відсутні обґрунтовані підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, або сторони не примирилися;
5) відсутня очевидна неможливість виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань;
6) наявні фактичні підстави для визнання винуватості.
Узгоджені сторонами вид і міра покарання не є такими, що не відповідають ступеню тяжкості кримінального правопорушення та даним про особи обвинуваченого.
За таких обставин, суд, вивчивши надані матеріали, вислухавши пояснення обвинуваченого, думку прокурора, дійшов висновку, що дії обвинуваченого ОСОБА_4 вірно кваліфіковані за ч.2 ст.185 КК України, тобто таємне викрадання чужого майна / крадіжка / вчинене за попередньою змовою групою осіб.
Згідно з положеннями ст. 12 КК України, скоєний злочин за ч.2 ст. 185 КК України є злочином середньої тяжкості.
Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_4 , суд визнає щире каяття.
Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_4 , судом не встановлено.
З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що угоду належить затвердити, а ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 просив суд не застосовувати до нього Закон України « Про амністію у 2016 року» при наявності у нього двох неповнолітніх дітей.
При призначенні покарання ОСОБА_4 , суд враховує, що обвинувачений на обліку у психоневрологічному та наркологічному диспансерах не перебуває, характеризується позитивно, офіційно на цей час не працює, відсутність судимостей, пом`якшуючу обставину - щире каяття, наявність на утриманні двох неповнолітніх дітей і вважає призначити покарання не пов`язане з позбавленням волі, з застосуванням ст. 75 КК України.
В порядку ст. 76 КК України у разі звільнення особи від відбування покарання з випробуванням суд покладає на ОСОБА_4 обов`язки:
1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Позовні вимоги по справі відсутні.
Судових витрат по справі не має.
Долю речових доказів по справі необхідно вирішити в поряду ст. 100 КПК України.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 не обирався.
Керуючись ст. ст. 368, 370, 471, 474, 475 КПК України, суд , -
ЗАСУДИВ:
ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України та призначити покарання 2 / два / роки позбавлення волі.
У відповідності зі ст. 75 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування призначеного покарання строком на 1 / один / рік, якщо протягом зазначеного строку не вчинить нового злочину.
В порядку ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки:
1. періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
2. повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Позовні вимоги по справі не заявлені.
Судових витрат по справі не має.
Речовий докази по справі відсутні.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 не обирався.
Вирок на підставі угоди може бути оскаржений у порядку, передбаченого КПК України, з підстав, передбачених ст. 394 цього Кодексу.
Суддя -