Справа № 296/2539/18
Ухвала

Іменем України
24 березня 2018 року м.Житомир

Слідчий суддя Корольовського районного суду м. Житомира ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

слідчого ОСОБА_3 ,

прокурора ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

законного представника ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ Житомирського ВП ГУНП в Житомирській області лейтенанта поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором Житомирської місцевої прокуратури ОСОБА_8 за матеріалами досу)дового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001211 від 23.03.2018 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Новогуйвинське, Житомирського р-ну, Житомирської області, українця, громадянина України, з незакінченою середньою освітою, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , маючого малолітню дитину 2017 року народження, раніше не судимого, однак, щодо якого 14.03.2018 обвинувальний акт скеровано до Богунського районного суду м. Житомира за ч. 1 ст. 186, ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України,

підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України,-

В С Т А Н ОВ И В:

24.03.2018 року до Корольовського районного суду м. Житомира звернулася спеціально уповноважений на розслідування злочинів, вчинених неповнолітніми або за їх участі слідчий СВ Житомирського ВП ГУНП в Житомирській області лейтенант поліції ОСОБА_9 з вказаним клопотанням.

В обґрунтування клопотання зазначила, що 22.03.2018 близько 18 години 30 хвилин ОСОБА_5 , перебуваючи на пішохідному переході на перетині вулиць Перемоги та Ольжича, переходячи вказаний пішохідний перехід на зелений колір світлофору та рухаючись в напрямку АТБ, помітив раніше невідомого йому ОСОБА_10 , що їхав в цей час по проїзній частині на своєму автомобілі чорного кольору «Opel Vivaro» д.н.з. НОМЕР_1 . Так, ОСОБА_5 викинув недопалок у скло вказаного автомобіля, чим почав конфлікт з ОСОБА_10 .

Після чого, ОСОБА_10 повернув в напрямку нічного клубу «Каньон», де зупинився на стоянці, та вийшов з автомобіля і побіг за ОСОБА_5 по вул. Перемоги в напрямку Соборної площі з метою вияснення особистих стосунків через конфлікт, що виник у зв`язку з викинутим у лобове скло недопалком. ОСОБА_5 в цей час повернувся на крик ОСОБА_10 , що біг до нього, та вони почали битися. Під час бійки ОСОБА_10 та ОСОБА_5 їх розборонили сторонні люди. Після чого, ОСОБА_5 підбіг до знайомих дівчат та взяв у них предмет схожий на складний ніж з чорною рукояткою і пішов в напрямку ОСОБА_10 . Останній, побачивши в руках у ОСОБА_5 ніж спробував залишити місце події, йдучи до припаркованого на стоянці автомобіля. Однак, коли між ОСОБА_10 та ОСОБА_5 була відстань близько двох метрів, ОСОБА_10 раптово послизнувся та впав на коліно.

В цей час ОСОБА_5 підбіг до потерпілого, тримаючи в правій руці предмет схожий на ніж, та наніс один удар в праве плече в район лопатки потерпілого, тим самим спричинивши останньому тілесні ушкодження у вигляді проникаючої колото-різаної рани правої лопаткової ділянки правобічного пневмотораксу, що відноситься до тяжких тілесних ушкоджень, за ознакою небезпеки для життя в момент заподіяння.

Таким чином, своїми умисними діями які виразились в умисному нанесенні тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя в момент заподіяння, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.121 КК України.

23.03.2018 року ОСОБА_5 в порядку ст. 208 КПК України затримано за підозрою у вчиненні злочину передбаченого ч.1 ст.121 КК України.

Клопотання слідчого обґрунтовано тим, що, відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України, під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме існує ризик, що підозрюваний буде переховуватися від органів досудового розслідування, перешкоджати кримінальному провадженню, впливати на потерпілих та свідків.

У судовому засіданні слідчий та прокурор клопотання підтримали, уточнили вимоги клопотання та просили застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 30 діб з можливістю визначення розміру застави, посилаючись на те, що 14.03.2018 до Богунського районного суду м. Житомира відносно ОСОБА_5 скеровано обвинувальний акт за ч.1 ст.186, ч.3 ст.15, ч.3 ст. 185 КК України, однак підозрюваний під час судового розгляду вчинив нове кримінальне правопорушення, тому перебуваючи на волі може переховуватися від органів досудового розслідування, суду, вчинити інші кримінальні правопорушення, впливати на потерпілих і свідків.

Підозрюваний у судовому засіданні просив не застосувати щодо нього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, вказав, що не має наміру переховуватися від органів досудового розслідування та суду.

Законний представник підозрюваного просила застосувати щодо сина, який є неповнолітнім, запобіжний захід у вигляд домашнього арешту, пояснила, що перебуває у цивільному шлюбі з чоловіком, який проживає з нею, її двома малолітніми дітьми та сином ОСОБА_11 , у якого склалися нормальні відносини з ОСОБА_11 , а тому зможе доглядати за останнім під час дії запобіжного заходу. Крім того, зазначила, що останнім часом нервовий стан сина є нестабільним, йому необхідно пройти лікування у психіатра.

Захисник підозрюваного в судовому засіданні подала клопотання, у якому просила відмовити у задоволенні клопотання слідчого та застосувати відносно ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту. Зазначила, що ОСОБА_5 є неповнолітньою особою, тому свої дій належним чином не розуміє. Також, вказала, що підзахисний постійно проживає за адресою: АДРЕСА_2 , працює неофіційно, на утриманні має малолітню дитину, якій допомагає в міру своїх можливостей.

Заслухавши думку слідчого та прокурора, підозрюваного, законного представника, захисника, слідчий суддя дійшов наступних висновків.

Відповідно до вимог ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ч. 2 ст. 484 КПК України, під час кримінального провадження щодо неповнолітнього, в тому числі під час провадження щодо застосування примусових заходів виховного характеру, слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд та всі інші особи, що беруть у ньому участь, зобов`язані здійснювати процесуальні дії в порядку, що найменше порушує звичайний уклад життя неповнолітнього та відповідає його віковим та психологічним особливостям, роз`яснювати суть процесуальних дій, рішень та їх значення, вислуховувати його аргументи при прийнятті процесуальних рішень та вживати всіх інших заходів, спрямованих на уникнення негативного впливу на неповнолітнього.

Так, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя вважає, що слідчим та прокурором доведено наявність обґрунтованої підозри неповнолітньому ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, що підтверджується, зокрема: протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 22.03.2018, протоколами: допиту потерпілого ОСОБА_10 від 22.03.2018, огляду місця події від 22.03.2018, допиту свідка ОСОБА_12 від 23.03.2018, допиту свідка ОСОБА_13 від 23.03.2018, допиту свідка ОСОБА_14 від 22.03.2018, затримання особи за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення від 23.03.2018, огляду предмету від 23.03.2018, пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 23.03.2018, допиту підозрюваного від 24.03.2018.

Наявність вказаних обставини відповідають критерію "розумна підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у ст. 5 параграфу 1(с) Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, передбачає "наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин" (рішення O'Hara v. United Kingdom of 16 October 2001, п. 34).

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст.183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчинені злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Слідчим суддею враховуються обставини, визначені ст.178 КПК України, а саме, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину за ч.1 ст.121 КК України, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років та щодо якого 14.03.2018 обвинувальний акт скеровано до Богунського районного суду м. Житомира за ч. 1 ст. 186, ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України, однак щодо якого на час розгляду клопотання не було застосовано жодного запобіжного заходу.

Разом з тим, слідчий суддя приймає до уваги, що ОСОБА_5 є особою, яка на день розгляду клопотання не досягла шістнадцятирічного віку, має постійне місце проживання, за яким мешкає з матір`ю, вітчимом, які разом виховують ще двох малолітніх дітей, матір підозрюваного працює, доказів, що родина є неблагонадійною органом досудового розслідування слідчому судді не надано. ОСОБА_5 є батьком дитини, 2017 року народження, яка проживає в одному будинку з підозрюваним та який, (зі слів останнього) надає дитині посильну матеріальну допомогу, оскільки неофіційно працює у вихідні дні в магазині з продажу вживаних речей (секонд хенд). Крім того, слідчий суддя враховує, що ОСОБА_5 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, а органом досудового розслідування не доведено можливості ОСОБА_5 переховуватися від слідства та суду, а також впливати на свідків та заявника.

При цьому, у п.52 рішенні Європейського суду з прав людини у справі Ливада проти України від 26 червня 2014 року за заявою № 21262/06 Суд вказує, що аргументи за і проти звільнення, включаючи ризик того, що обвинувачений може перешкоджати належному здійсненню провадження, не мають прийматися абстрактно (in abstracto), а повинні підтверджуватися фактичними доказами. Небезпека того, що обвинувачений буде переховуватися, не може оцінюватися виключно за ступенем тяжкості ймовірного покарання. Вона має оцінюватися з урахуванням низки інших відповідних факторів, які можуть або підтвердити існування небезпеки переховування, або зробити її на стільки незначною, що вона не зможе обґрунтовувати досудове тримання під вартою (див. також рішення у справі Харченко проти України, заява № 40107/02, пп. 79-81, 99 та 101, від 10 лютого 2011 року).

Згідно ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до ч.4 ст.194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Таким чином, оцінивши в сукупності тяжкість покарання, що загрожує неповнолітньому ОСОБА_5 за інкримінованим йому кримінальним правопорушенням, конкретні обставини вчинення злочину, не надання слідчим доказів про стан здоров`я та наявні ушкодження потерпілої особи на час розгляду клопотання, враховуючи дані про особу підозрюваного, слідчий суддя вважає за можливе застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, який, на думку слідчого судді, є достатнім для забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Крім того, слідчий суддя вважає за необхідне покласти на підозрюваного ОСОБА_5 додаткові обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.

Керуючись ст. ст. 176-178, 183, 193, 194, 196, 197, 309, ч.2 с.376, 395 КПК України, слідчий суддя,

У Х В А Л И В :

У задоволенні клопотання слідчого слідчого СВ Житомирського ВП ГУНП в Житомирській області лейтенанта поліції ОСОБА_3 відмовити.

Застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у виді домашнього арешту, строком на 30 діб, тобто до 22 квітня 2018 до 15 год.30 хв.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 наступні обов`язки:

1) цілодобово не залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 без дозволу слідчого, прокурора або суду, залежно від стадії кримінального провадження;

2) прибувати до слідчого та прокурора, що здійснюватимуть досудове розслідування у даному кримінальному провадженні за першим викликом та до суду за кожною вимогою;

3) здати на зберігання до слідчого свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну;

3) носити електронний засіб контролю.

Контроль за виконанням ухвали покласти на орган Національної поліції за місцем проживання підозрюваного.

Згідно ч. 5 ст. 181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

Ухвала підлягає негайному виконанню з моменту її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду Житомирської області протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1