Справа № 596/242/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Гусятинський районний суд Тернопільської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю: секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
представника установи виконання
покарань ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Гусятин в дистанційному провадженні з державною установою «Копичинська ВК №112» клопотання про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з вищою освітою, неодруженого, до засудження не працюючого, раніше не судимого.
Засудженого: 19.05.2017 року Хустським районним судом Закарпатської області за ст. ст.ст. 185 ч.3, 187 ч.4, 263 ч.2, 70 КК України на 8 років позбавлення волі із конфіскацією майна. Зараховано в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 20.09.2014 року по вступ вироку в законну силу згідно ст.72 ч.5 КК України в розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, -
Засуджений ОСОБА_5 звернувся до суду із клопотанням про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання на підставі ст. 81 КК України, з тих підстав, що довів своє виправлення.
В судовому засіданні засуджений ОСОБА_5 підтримав клопотання з підстав наведених у ньому, і просив його задовольнити. Засуджений вказав, що своєю поведінкою та сумлінним ставленням до праці довів своє виправлення. Вину в скоєному злочині визнає повністю, розкаюється у вчиненому. Вказав, що відбув необхідну частину призначеного покарання у відповідності до ст. 81 КК України. З часу прибуття 15.09.2017 року в Копичинську виправну колонію (№112) працює на виробництві установи.
Представник Копичинецької ВК №112 в судовому засіданні вказав, що комісією установи засудженому ОСОБА_5 було відмовлено у застосуванні до нього ст.81 КК України, оскільки в той період засуджений заохочень не мав, не довів своє виправлення. Підтвердив, що засуджений працевлаштований на виробництві установи в бригаді № 94, став на шлях виправлення, тому клопотання підлягає до задоволення.
Прокурор в судовому засіданні висловив думку, що клопотання підлягає до задоволення.
Суд, заслухавши засудженого, представника Копичинецької ВК №112, думку прокурора, дослідивши матеріали клопотання, матеріали особової справи засудженого, приходить до висновку, що клопотання слід задовольнити, виходячи з наступних підстав.
Судом встановлено, що ОСОБА_5 був засуджений Хустським районним судом Закарпатської області за ст. ст.ст. 185 ч.3, 187 ч.4, 263 ч.2, 70 КК України на 8 років позбавлення волі із конфіскацією майна. Зараховано в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 20.09.2014 року по вступ вироку в законну силу згідно ст.72 ч.5 КК України в розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Початок строку відбування покарання - 20.09.2014 року.
Кінець строку відбування покарання - 21.11.2019 року.
Засуджений ОСОБА_5 відбув 3/4 строку покарання - 21.11.2017 року.
Відповідно до ч. 2, п.2 ч. 3 ст. 81 КК України, постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26.04.2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким» умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за корупційний злочин середньої тяжкості, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисний злочин і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисний злочин, за який вона засуджена до позбавлення волі.
Висновок суду про виправлення засудженого повинен ґрунтуватися на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставлення до праці за весь час відбування, а не за час, який безпосередньо передує настанню строку після відбування якого можливе умовно-дострокове звільнення.
Згідно ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, але й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.
Як вбачається з матеріалів особової справи засудженого, характеристики на засудженого ОСОБА_5 затвердженої 19.02.2018 року начальником Копичинської ВК №112 ОСОБА_6 , засуджений ОСОБА_5 в місцях позбавлення волі знаходиться з 09.10.2014 року. За час утримання в слідчому ізоляторі м. Ужгород характеризувався негативно, допустив одне порушення режиму утримання, за яке накладалося дисциплінарне стягнення. Стягнення погашене у встановленому законом порядку. Заохочень не мав.
У Копичинській виправній колонії (№112) засуджений ОСОБА_5 відбуває покарання з 15.09.2017 року.
За час відбування покарання характеризується позитивно. Дотримується норм, які визначають порядок, умови відбування покарання та розпорядок дня установи, за був заохочений один раз. У взаємовідносинах із іншими засудженими не конфліктний. Намагається дотримуватися правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом. Спальне місце та приліжкову тумбочку утримує в чистоті і порядку, має охайний зовнішній вигляд. Дбайливо ставиться до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснює за ними належний догляд, використовує тільки за призначенням. Виконує роботи по самообслуговуванні, має достатній рівень необхідних навичок. Порушень вимог пожежної безпеки і безпеки праці не допускає.
Приймав участь у програмі диференційованого виховного впливу на засуджених «Професія».
Прагне до вдосконалення наявних професійно-технічних навичок, навчається у Копичинському навчальному центрі № 112 за професією «Муляр».
Соціально-корисні зв`язки з рідними підтримує шляхом листування, особистих побачень, отримує від них посилки. За період відбування покарання вину у скоєних злочинах визнав повністю, розкаюється у вчиненому. Позову на виконанні за виконавчими листами не має.
За статейними ознаками заохочувальній нормі закону щодо заміни умов тримання, у відповідності до ст. ст. 100, 101 КВК України, підлягав після фактичного відбуття 1/2 частин призначеного судом строку покарання 21.11.2015 року. Постійно-діючою комісією Копичинської виправної колонії (№112) засудженому було відмовлено у застосуванні даної заохочувальної норми закону, як такому, що не стає на шлях виправлення (протокол №24 від 06.10.2017 року).
За статейними ознаками заохочувальній нормі закону щодо заміни невідбутої частини покарання більш м`яким, згідно ст.82 КК України підлягав після фактичного відбуття 2/3 частини призначеного судом строку покарання- 22.03.2017 року. Постійно - діючою комісією державної установи Копичинської виправної колонії (№ 112) засудженому було відмовлено у застосуванні даної заохочувальної норми закону, як такому, що не став на шлях виправлення (протокол №24 від 06.10.2017 року).
За статейними ознаками заохочувальній нормі закону щодо умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, у відповідності до ст. 81 КК України, підлягав після фактичного відбуття 3/4 частини призначеного судом строку покарання 21.11.2017 року. Постійно-діючою комісією державної установи Копичинської виправної колонії (№ 112) засудженому було відмовлено в застосуванні даної заохочувальної норми у вигляді умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, як такому, що не довів свого виправлення (протокол № 29 від 15.12.2017 року).
Як вбачається з матеріалів клопотання, особової справи, засуджений ОСОБА_5 відбув передбачений ст. 81 КК України строк, у зв`язку з чим виникла можливість вирішення питання про умовно-дострокове звільнення від відбування призначеного судом покарання.
Засуджений ОСОБА_5 за час відбування покарання у Копичинській ВК №112 з 15.11.2017 року по даний час працевлаштований на виробництві установи в бригаді № 94 ( виготовлення товарів народного вжитку), що підтверджується довідкою виданою підприємством державної установи Копичинська виправна колонія №112 19.02.2018 року, №42.
Отже, на думку суду за період відбування покарання в Копичинській ВК №112, наявність заохочення у засудженого за хорошу поведінку, сумлінне ставлення до навчання та активну участь у роботах по благоустрою, факт відбуття останнім 3/4 строку покарання та його поведінка є підставою та достатніми при вирішенні питання про умовно-дострокове звільнення від відбування призначеного покарання засудженого ОСОБА_5 ..
Враховуючи вимоги закону, встановлені обставини, позицію засудженого про те, що він своєю поведінкою та сумлінним ставленням до праці довів своє виправлення, суд вважає, що матеріали клопотання, особової справи засудженого в своїй сукупності свідчать про досягнення мети, передбаченої ст. 50 КК України виправлення засудженого та запобігання вчиненню злочинів. Засудженим ОСОБА_5 виконано обов`язкову підставу умовно-дострокового звільнення, останній довів своє виправлення, а тому клопотання засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання слід задовольнити.
На підставі наведеного та керуючись ст.81 КК України, постановою Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26.04.2002 року Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким , ст.ст. 537, 539, 392 КПК України, суд, -
У Х В А Л И В:
ОСОБА_5 звільнити умовно-достроково від відбування покарання на невідбутий строк покарання, який становить 1 (один) рік 8 (вісім) місяців 25 (двадцять п`ять ) днів.
Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Тернопільської області, шляхом подачі апеляційної скарги через Гусятинський районний суд Тернопільської області протягом 7 днів з дня її оголошення, а засудженим у той же строк, з моменту вручення копії ухвали.

Суддя-підпис
З оригіналом вірно
Суддя Гусятинського районного суду ОСОБА_1