Справа № 183/5229/17
№ 1-кс/183/789/17

У Х В А Л А
23 жовтня 2017 року
Слідчий суддя Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , розглянувши клопотання слідчого Новомосковського відділу поліції ГУНП України в Дніпропетровській області ОСОБА_5 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою :
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Новомосковська Дніпропетровської області, громадянину України, без освіти, не працюючого, не одруженого, проживаючого АДРЕСА_1 , судимого:
- 18.04.2004 р. Новомосковським міським судом Дніпропетровської області за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ч.3 ст.15, ч.3 ст.185, ст.70 КК України до 4 років позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком на 2 роки,
- 28.09.2005 р. Новомосковським міським судом Дніпропетровської області за ч.3 ст.185, ч.2 ст.185, ст.70 КК України до 3 років позбавлення волі. На підставі ст.71 КК України частково приєднано невідбутий термін 1 рік 6 місяців за вироком Новомосковського міського суду від 18.03.2004, до відбуття остаточно призначено 4 роки 6 місяців позбавлення волі,
- 22.12.2005 р. Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч.3 ст.185, ч.4 ст.185, ст.69, ч.4 ст.70 КК України до 4 років 7 місяців позбавлення волі. На підставі ч.4 ст.70 КК України даним вироком поглинено вирок Новомосковським міським судом Дніпропетровської області від 28.09.2005, до відбуття остаточно призначено 4 роки 7 місяців позбавлення волі, з зарахуванням терміну тримання під вартою в період з 29.11.2003 до 18.03.2004. 27.04.2007 звільнений з Снігурівської виправної колонії Миколаївської області №5 на підставі постанови Снігурівського районного суду Миколаївської області від 20.04.2007, вид умовно-достроково, невідбутий термін 2 роки 11 днів, з приміткою ст. 107 КК України,
- 20.06.2008 р. Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч.3 ст.186, ч.3 ст.185, ст.70 КК України до 4 років позбавлення волі. На підставі ст.71 КК України частково приєднано невідбутий термін покарання у вигляді 6 місяців за вироком Новомосковського міськрайонного суду від 22.12.2005, до відбуття остаточно призначено покарання 4 роки 6 місяців позбавлення волі. 16.09.2011 звільнений з Солонянської виправної колонії Дніпропетровської області №21 на підставі постанови Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 08.09.2011, ст. 81 КК України, вид: умовно-достроково, невідбутий термін 6 місяців 13 днів,
- 11.04.2013 р. Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч.2 ст.185, ч.2 ст.186, ч.1 ст.187, ч.1 ст.70 КК України до 4 років позбавлення волі. 09.03.2016 звільнений з Синельниківської виправної колонії Дніпропетровської області №94 у зв`язку з відбуттям терміну покарання.
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 15, ч. 2 ст. 186 КК України,
слідчий ОСОБА_5 звернулася до суду з клопотанням, яке в судовому засіданні підтримав начальник слідчого відділення ОСОБА_7 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні ОСОБА_6 підтримавши його в судовому засідання і мотивуючи тим, що ОСОБА_6 підозрюється в тому, що він 16 вересня 2017 р. приблизно о 03 год. 15 хв. знаходячись біля магазину «Лотос», розташованого по вул. Гетьманська, 44а, в м. Новомосковську, Дніпропетровської області, разом з ОСОБА_8 , побачили раніше не знайомих ОСОБА_9 , та ОСОБА_10 , які стояли біля магазину «Сьогодні Аврора», розташованого по АДРЕСА_2 . В цей момент у них виник злочинний умисел направлений на заволодіння майном приналежного ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , та для полегшення своїх злочинних дій ОСОБА_11 та ОСОБА_8 вступили між собою у злочинну змову. Після чого ОСОБА_11 та ОСОБА_8 розподілили між собою ролі у скоєнні злочину, згідно яких, вони повинні були підійти до кожної потерпілої, окремо, та застосовуючи насилля, заволодіти їх майном. Реалізуючи свій спільний злочинний умисел, спрямований на заволодіння чужим майном, ОСОБА_11 та ОСОБА_8 одночасно підійшли до потерпілих, які знаходилися між будинками АДРЕСА_2 та АДРЕСА_2 , де ОСОБА_6 діючи згідно відведеної йому злочинної ролі, штовхнув в спину ОСОБА_9 , від якого остання впала на асфальт, вдарившись правою стороною своєї руки та ноги, а ОСОБА_8 в цей момент схопив ОСОБА_10 своєю лівою рукою за її праву руку, в якій знаходився мобільний телефон марки «Lenovo S890», темно-синього кольору, а іншою рукою за шию, після чого став затягувати ривками ОСОБА_10 за магазин «Сьогодні Аврора», від чого остання падала на асфальт, вдаряючись лівою стороною своєї руки та ноги.
Продовжуючи свої злочинні дії ОСОБА_6 діючи умисно, повторно, передбачаючи та бажаючи настання суспільно - небезпечних наслідків, шляхом ривка, вирвав у потерпілої ОСОБА_9 з її лівої руки мобільний телефон марки «Samsung GALAXY J1», модель «SM J120HZWDSEK» вартістю 2 016 грн. 48 коп., та з метою придушити волю потерпілої ОСОБА_9 до супротиву, наніс їй ногами по тілу не менше десяти ударів, спричинивши потерпілій ОСОБА_9 таким чином тілесні ушкодження у виді синців на лівому плечі, передпліччях, животі, гомілках, саден в області правого ліктьового, правого колінного та правого гомілково - ступневого суглобів, що у своїй сукупності та кожне окремо, відносяться до легкого ступеню тяжкості.
В цей час ОСОБА_8 продовжуючи свої злочинні дії, схопив ОСОБА_10 , яка опиралася протиправним діям останнього, за обидві її руки в області зап`ястя, та діючи умисно, повторно, передбачаючи та бажаючи настання суспільно - небезпечних наслідків, намагався вибити об цегляну стіну магазину «Сьогодні Аврора» з правої руки потерпілої ОСОБА_10 її мобільний телефон марки ««Lenovo S890», темно-синього кольору вартістю 740 грн. 32 коп., завдавши їй таким чином всього не менше шести ударів. Своїми умисними діями ОСОБА_8 спричинив ОСОБА_10 тілесні ушкодження у виді синця на правій кисті, саден на правій кисті, шиї, в області лівого ліктьового, колінних та правого гомілково - ступневого суглобів, що у своїй сукупності та кожне окремо, відносяться до легкого ступеня тяжкості.
Після чого ОСОБА_6 , утримуючи викрадений мобільний телефон «Samsung GALAXY J1», модель «SM J120HZWDSEK» в руках, побіг у двір будинку АДРЕСА_2 , де був затриманий випадковими свідками, ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , у зв`язку з чим ОСОБА_6 виконав усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, що не залежали від його волі, а протиправні дії ОСОБА_8 в цей момент були виявлені свідком ОСОБА_16 у зв`язку з чим ОСОБА_8 не виконав усіх дій, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, з причин, що не залежали від його волі.
Умисні дії ОСОБА_6 кваліфіковано за ч.2 ст.15 ч.2 ст.186 КК України, як закінчений замах спрямований на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчиненого, за попередньою змовою групою осіб.
Обґрунтованість підозри у інкримінованому ОСОБА_6 кримінальному правопорушенні підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами.
Слідчий ОСОБА_5 звернулася до суду з клопотанням, про обрання запобіжного заходу тримання під вартою ОСОБА_6 , мотивуючи тим, що по справі є достатньо підстав вважати підозру у вчинені кримінального правопорушення обґрунтованою. Вважає наявними ризики, передбачені п. 3, п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, у зв`язку з чим відносно нього неможливо застосувати більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою, просить обрати запобіжний захід тримання під вартою строком на 60 днів.
Прокурор ОСОБА_3 підтримав заявлене слідчим клопотання та просить задовольнити його, оскільки на його думку наявні ризики передбачені п.3, п.5 ч. 1 ст. 177 КПК України, тому вважає не можливим застосувати інший запобіжний захід ніж тримання під вартою.
Підозрюваний ОСОБА_6 , винним себе у скоєнні вказаного кримінального правопорушення визнав, вказав, що запобіжний захід тримання під вартою обирати не слід, так як він буде з`являється до слідчого і не буде порушувати свої обов`язки підозрюваного.
Захисник ОСОБА_4 вказав, що в задоволені клопотання повинно бути відмовлено, так як ОСОБА_6 , має постійне місце проживання, буде своєчасно з`являтися до слідчого, тому можливо обрати йому запобіжний захід домашній арешт. Слідчим не доведено необхідність застосування самого суворого запобіжного заходу, та не обґрунтовано можливість обрання більш м`якого запобіжного заходу.
Суд, дослідивши заявлене клопотання, вислухавши доводи слідчого, прокурора, підозрюваного, захисника, у відповідності до вимог ч. 2 ст. 177, з урахуванням ч. 1 ст. 177, ст. 178, ст. 183 КПК України вважає його не обґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.
13 жовтня 2017 р. ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 15, ч.2 ст. 186 КК України.
При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу суд враховує наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України про який свідчить те, що підозрюваний ОСОБА_6 є особою судимою за ч. 2 ст. 186 КК України та підозрюється у вчинені аналогічного злочину, що свідчить про те, що він перебуваючи на свободі продовжує скоювати кримінальні правопорушення.
Відповідно до ст. 178 КПК України суд враховує вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення, тяжкість можливого покарання за вчинений злочин до шести років позбавлення волі.
Однак суд вважає, що ці підстави не можуть бути беззаперечною та достатньою основою для обрання ОСОБА_6 запобіжного заходу тримання під вартою, так як встановлено судом ОСОБА_6 постійно проживає за однією адресою, запевнив суд, що буде своєчасно з`являвся до слідчого для вчинення слідчих дій, що свідчить про відсутність у нього наміру ухилятися від слідчого.
Суд встановив відсутність ризику передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, на які слідчий посилається у клопотанні, оскільки вони нічим об`єктивно не доведені і є, на думку суду, припущенням слідчого без належного підтвердження доказами наявності таких ризиків, тому такі ризики для врахування при обранні запобіжного заходу суд врахувати не може.
Таким чином суд вважає, що ризик на який посилається слідчий не є беззаперечною підставою для обрання ОСОБА_6 запобіжного заходу тримання під вартою, а є підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді цілодобового арешту.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 177, 178, 182, 183, 194, 196 КПК України, суд,
в задоволенні клопотання слідчого про обрання ОСОБА_6 запобіжного заходу тримання під вартою відмовити.
Обрати ОСОБА_6 запобіжний захід домашній арешт заборонивши йому цілодобово залишати житло за адресою АДРЕСА_1 , строком два місяці до 23 грудня 2017 р.
Зобов`язати ОСОБА_6 прибувати до слідчого, прокурора та суду за першою вимогою.
На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу безпосередньо до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом п`яти днів з дня її проголошення.
Слідчий суддя ОСОБА_1