Справа № 496/4543/17
Провадження № 1-кп/496/361/17
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 грудня 2017 року Біляївський районний суд Одеської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:
секретаря ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
захисника обвинуваченого ОСОБА_7 ,
розглянувши у судовому засіданні в залі суду м. Біляївка, клопотання прокурора Іллічівської місцевої прокуратури ОСОБА_5 від 14 грудня 2017 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Новогеоргіївка Ананьївського району Одеської області, громадянина України, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимий: 30 травня 2007 року Ананьївським районним судом Одеської області за ст. 185 ч. 3 КК України до 3 років та 6 місяців позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком на 2 роки; 27 червня 2008 року Комінтернівським районним судом Одеської області за ст. 190 ч. 2 КК України до 3 років та 6 місяців позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком на 2 роки; 05 вересня 2009 року Ананьївським районним судом Одеської області за ст. 185 ч. 3 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 71 КК України приєднано до відбування покарання 7 місяців та всього до відбуття покарання 3 роки 7 місяців, звільнився 10 лютого 2012 року; 29 березня 2012 року Ананьївським районним судом Одеської області за ст. 185 ч. 3, 185 ч. 2, 70 КК України до 3 років позбавлення волі; 13 вересня 2013 року Котовським міським судом Одеської області за ст. 185 ч. 2 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст. 70 ч. 1 та 4 КК України до відбуття покарання призначено 3 роки позбавлення волі, звільнився 26 лютого 2016 року; 18 березня 2014 року Ананьївським районним судом Одеської області за ст. 185 ч. 2 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст. 70 ч. 1 та 4 КК України до відбуття покарання призначено 3 роки позбавлення волі, який обвинувачується у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 152, п. 9 ч. 2 ст. 115 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
В провадженні Біляївського районного суду Одеської області знаходиться вказане кримінальне провадження.
Відповідно до змісту ч. 3 ст. 331 КПК України, 17 грудня 2017 року спливає двомісячний термін тримання ОСОБА_6 під вартою.
Прокурором до суду подано клопотання про продовження ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
В судовому засіданні прокурор подане клопотання підтримала, просила його задовольнити, посилаючись на те, що ОСОБА_6 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 152, п. 9 ч. 2 ст. 115 КК України, посилаючись на наявність достатньої кількості ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, в зв`язку із чим вважала що відсутні підстави для застосування більш м`якого запобіжного заходу обвинуваченому.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 , його захисник не заперечували проти задоволення клопотання і застосування відносно обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Від потерпілої надійшла заява про проведення судового засідання без неї, зазначила що підтримує продовження строку тримання під вартою.
Заслухавши думки прокурора, обвинуваченого та його захисника, вивчивши матеріали що додані до клопотання, суд дійшов до наступного:
Згідно зі ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності обставини, у тому числі вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим злочину, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання її винною у злочині, вік та стан здоров`я, міцність соціальних зв`язків обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родин й утриманців, наявність постійного місця роботи та репутацію обвинуваченого, його майновий стан та наявність судимостей, дотримання умов попередньо застосованих запобіжних заходів, розмір майнової шкоди та інше.
Як встановлено в судовому засіданні з наявних матеріалів справи, ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину.
Приймаючи рішення про можливість продовження строку тримання під вартою суд приймає до уваги, що у відповідності до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди при розгляді справ застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.
Прецедентне право Конвенції розробило чотири базових прийнятних підстави для відмови у звільненні особи з під варти:
- ризик, що особа, якій пред`явлено обвинувачення не з`явиться на суді /дело Stogmuller против Austria/;
- ризик, що особа, якій пред`явлено обвинувачення у випадку звільнення прийме дії, направлені на перешкоджання відправленню правосуддя /дело Stogmuller против Austria/;
- ризик, що особа, якій пред`явлено обвинувачення, здійснить подальші правопорушення /дело Matznetter против Austria/;
- ризик, що особа порушить громадський порядок /дело Letellier против France/.
Доцільність залишення під вартою особи, яка підозрюється в скоєнні особливо тяжкого злочину, має оцінюватись в кожному випадку окремо у відповідності з її особливими характеристиками.
Продовженя тримання під вартою може бути виправдано в тому випадку, якщо існують конкретні ознаки того, що це дійсно вимагається виходячи з інтересів суспільства, які, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважують правило поваги особистої свободи /дело W. против Switzerland, судебное решение от 26 января 1993 года § 30/.
Оцінюючи ризик того, що ОСОБА_6 може ухилятися від правосуддя, суд приймає до уваги те, що обвинувачений не має постійного місця роботи чи навчання, не одружений, що також свідчить про відсутність міцних соціальних зв`язків, 6 разів притягувався до крімінальної відповідальності.
Перевіряючи обґрунтованість обвинувачення, суд виходить з практики Європейського суду з прав людини, а саме: рішення «Нечипорук і Йонкало проти України», п. 175; «Cebotari v. Moldova», п. 48; «Fox, Campbell and Hartley v. the UK», n. 32, яка вказує на те, що слова «обґрунтована підозра» означають наявність фактів чи інформації, котрі могли би переконати стороннього об`єктивного спостерігача, що особа, можливо, вчинила злочин, та в даному випадку вважає, що дані, які вказують на обґрунтоване обвинувачення, та навіть в сторонньої людини не можуть викликати розумних сумнівів, містяться в долучених в обґрунтування клопотання матеріалах.
Приймаючи до уваги принцип презумпції невинуватості, правил поваги свободи особи, враховуючи те, що інші характеризуючі данні ніж зібрані досудовим слідством, що можуть мати значення, стороною захисту не надані, а також те, що особа обґрунтовано обвинувачується у скоєнні особливо тяжкого злочину проти життя особи, може впливати на свідків обвинувачення, враховуючи інші зібрані досудовим слідством матеріали кримінального провадження, суд приходить до висновку, про необхідність відступу від правил поваги свободи особи, та вважає необхідним продовжити ізоляцію ОСОБА_6 від суспільства, оскільки зазначені фактори виправдовують тримання данної особи під вартою.
Так, суд вважає, що заслуговують на увагу доводи прокурора, про існування ризиків того, що перебуваючи на свободі обвинувачений ОСОБА_6 може здійснювати вплив на свідків обвинувачення які судом не допитані та потерпілу.
Інших доводів, які мають бути враховані судом, і які об`єктивно вказують на зміну тих обставин, що були підставою для обрання та подальшого продовження ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, стороною захисту чи обвинуваченим не надано.
Приймаючи до уваги викладені обставини та встановлені в судовому засіданні ризики, враховуючи те, що 17 грудня 2017 року спливає термін раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд приходить до висновку про те, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів щодо обвинуваченого ОСОБА_6 не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, а тому раніше обраний під час досудового розслідування запобіжний захід зазначеній особі, у вигляді тримання під вартою в ОСІ УДПтСУ в Одеській області, підлягає продовженню.
Таким чином, вислухавши думку учасників процесу та приймаючи до уваги, особу обвинуваченого, суд приходить до висновку про необхідність продовжити щодо обвинуваченого ОСОБА_6 міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 15 лютого 2018 року за відсутності обставин застосування більш м`яких запобіжних заходів.
З огляду на вищезазначене керуючись ст. ст. 23, 177, 178, 184, 331, 395 КПК України суд, -
УХВАЛИВ:
Клопотання прокурора Іллічівської місцевої прокуратури ОСОБА_5 від 14 грудня 2017 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - задовольнити.
Продовжити обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, до 15 лютого 2018 року, включно.
Утримання обвинуваченого проводити в ОСІ.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_1
Судді ОСОБА_2
ОСОБА_3

14 грудня 2017 року