490/9290/17 15.01.2018
н/п 1-кп/490/956/2017
Справа № 490/9290/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15 січня 2018 року м. Миколаїв
Центральний районний суд м. Миколаєва
у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
кримінальне провадження №0000390 за обвинуваченням:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Орілька, Лозівського району, Харківської області, громадянина України, українця, з середньою спеціальною освітою, військовослужбовця, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України,
З участю сторін кримінального провадження:
сторони обвинувачення: прокурора ОСОБА_4

сторони захисту: обвинуваченого ОСОБА_3

встановив:
03 квітня 2017 року ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 призваний для проходження військової строкової служби. З того ж часу ОСОБА_3 набув статусу військовослужбовця, та розпочав виконання військового обов`язку - проходження військової служби.
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 31.07.2017 №163 ОСОБА_3 було зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 , поставлено на всі види забезпечення у військовій частині НОМЕР_2 та призначено на посаду старшого механіка-акумуляторника відділення технічного обслуговування автомобілів взводу технічного обслуговування військової частини НОМЕР_1 .
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 20.09.2017 №205 ОСОБА_3 надана відпустка за сімейними обставинами строком на 10 діб з 21.09.2017 по 30.09.2017.
Проте, 01.10.2017 о 08 год. 00 хв. обвинувачений ОСОБА_3 , будучі військовослужбовцем, діючи умисно, з метою тимчасово ухилитися від виконання обов`язків з військової служби в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, не з`явився вчасно на службу з відпустки до військової частини НОМЕР_1 та перебував за місцем реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , проводячи час на власний розсуд не пов`язуючи його з виконанням обов`язків з військової служби.
10.10.2017 о 15 год. 00 хв. обвинувачений ОСОБА_3 , добровільно з`явився до військової частини НОМЕР_1 та того ж дня приступив до виконання службових обов`язків.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав повністю.
Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, суд дійшов висновку про недоцільність дослідження доказів, щодо тих обставин які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясував, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, не мають сумнівів у добровільності їх позиції, а також суд роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Обвинувачений ОСОБА_3 суду показав, що отримав 10 денну відпустку через необхідність стороннього догляду за бабусею ОСОБА_5 , яка на той час хворіла та знаходилася на стаціонарному лікування, через ці обставини й не з`явився вчасно у військову частину. До військової частини повернувся добровільно. У вчиненому правопорушенні щиро кається.
Дослідив обставини справи, суд вважає доказаною вину ОСОБА_3 у нез`явленні вчаснобез поважних причин на службу з відпустки військовослужбовцемстрокової строкової служби тривалістю понад три доби, але не більше місяця вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України.
При призначенні покарання суд в порядку ст. 65 КК України, враховує характер і ступінь суспільної небезпечності кримінального правопорушення, конкретні обставини його вчинення, особу обвинуваченого, який характеризується за місцем проходження військової служби позитивно, у лікаря - психіатра та нарколога на обліку не перебуває, раніше не судимий.

Як обставини справи, що пом`якшують покарання, суд враховує щире каяття обвинуваченого.
Обставин які обтяжують покарання судом не встановлено.
Враховуючи викладене, суд прийшов до висновку про призначення ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 4 ст. 407 КК України, оскільки саме таке покарання необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів.
Одночасно суд дійшов висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання і звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, застосувавши ст. 75 КК України, з покладенням на нього обов`язків передбачених ч. 1 ст. 76 КК України.
Речових доказів та процесуальних витрат у кримінальному провадженні не має.
Запобіжний захід до обвинуваченого не застосовувався.
Керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд, -
ухвалив:
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України і призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 років.
У відповідності до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 1 рік.
На підставі ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_3 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.
За період проходження військової служби нагляд за виконання обов`язків покласти на командира військової частини НОМЕР_1 , в разі звільнення зі служби на уповноважений орган з питань пробації за місцем проживання, роботи засудженого.
Вирок може бути оскаржений в апеляційний суд Миколаївської області через Центральний районний суд м. Миколаєва протягом 30 днів з дня його проголошення.
Копію вироку суду після його проголошення негайно вручити обвинуваченому і прокурору.
Суддя ОСОБА_1