Справа №: 343/1325/16-к
Провадження №: 1-кп/0343/92/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
22 вересня 2017 року м.Долина

Долинський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю: секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Долина Івано-Франківської області матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР 14.04.2016 року за номером № 0000081, про обвинувачення

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, що має середню освіту, працюючого механіком автоколони в ТзОВ «Артранс», розлученого, на утриманні якого знаходиться одна малолітня дитина, несудимого,

у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст. 286 та ч.1 ст. 135 КК України,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_6 , керуючи транспортним засобом, порушив правила безпеки дорожнього руху, що спричинило смерть потерпілого та завідомо залишив без допомоги потерпілого, який перебував в небезпечному для життя стані і був позбавлений можливості вжити заходів до самозбереження внаслідок безпорадного стану, якого сам поставив в небезпечний для життя стан.

Злочини вчинено за таких обставин:

14 квітня 2016 року близько опівночі ОСОБА_6 , керуючи автомобілем марки «MERCEDES-BENZ 280», держномер НОМЕР_1 , в темну пору доби та в суху погоду рухався ділянкою автодороги Р-21 Долина-Хуст, що знаходиться між населеними пунктами м.Долина та смт. Вигода Долинського району Івано-Франківської області в напрямку м.Хуст Закарпатської області. Проїзна частина дороги в даному місці має по одній смузі для руху в кожному напрямку, а транспортні потоки протилежних напрямків розділені розміткою 1.1. (вузька спеціальна лінія), перетинати яку заборонено. В зустрічному напрямку по своїй смузі в цей час рухався велосипедист ОСОБА_7 Рухаючись прямою ділянкою дороги та маючи об`єктивну можливість своєчасно побачити велосипедиста на дорозі, водій ОСОБА_6 проявив неуважність до дорожньої обстановки, чим порушив п. 2.3.б Правил дорожнього руху України, під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху не врахував дорожню обстановку та стан керованого ним транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, чим порушив вимоги п. 12.1 даних Правил, перетнув дорожню розмітку 1.1. та виїхав на смугу зустрічного руху, не переконавшись, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, чим грубо порушив вимоги п.п. 1.2, 10.1, 11.10 та 34.1 ПДР, де, грубо порушуючи вимоги п. 12.3 вказаних Правил, не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди та допустив наїзд на велосипедиста ОСОБА_7 , який рухався в зустрічному напрямку по своїй правій смузі руху, в результаті чого останній, відповідно до висновку судово-медичного експерта № 30 від 31.05.2016 року, отримав тілесні ушкодження у вигляді закритої травми грудної клітки з двобічними переломами ребер, забою легень, повного перериву грудного відділу аорти, яка ускладнилась масивною внутрішньою кровотечею, від яких загинув на місці події. Вчинивши дорожньо-транспортну пригоду, водій ОСОБА_6 завідомо залишив потерпілого ОСОБА_7 , якого сам поставив у небезпечний для життя стан, без допомоги і на автомобілі втік з місця події, маючи реальну можливість надати допомогу потерпілому.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 повністю визнав свою вину у вчиненні інкримінованих йому злочинів при викладених в обвинувальному акті обставинах. При цьому пояснив, що дійсно близько опівночі з 13 на 14 квітня 2016 року він їхав з роботи з м.Долина додому в с.Старий Мізунь. Їхав зі швидкістю приблизно 70 км/год, оскільки було темно і дорога не освітлювалася. Був досить сонний. На ділянці дороги поблизу с.Новоселиця помітив велосипедиста, який їхав назустріч майже по середині дороги. Потім відчув удар, схожий на хлопок. Проїхавши ще біля 100 метрів, він зупинився, вийшов з автомобіля, але на проїзній частині нічого не побачив і поїхав далі. Він подумав, що напевно збив собаку. Про те, що збив велосипедиста, дізнався, коли до будинку за місцем його проживання приїхали працівники міліції. Це було близько 03.00 год. ночі. Вважає, що міг заснути за кермом. Коли виходив з машини після зіткнення, криків чи стогону або якихось інших звуків не чув. Він розуміє, що вчинив неправильно, залишивши місце події та потерпілого ОСОБА_7 без допомоги, щиро кається та просить пробачення в матері потерпілого, просить суворо його не карати та врахувати, що він повністю відшкодував завдану злочином шкоду, а також те, що в нього на утриманні знаходиться малолітня дитина. 22 вересня 2017 року подав письмове клопотання про застосування відносно нього Закону України «Про амністію у 2016 році» та просив звільнити від відбування покарання за ст.ст. 286 ч.2 та 135 ч.1 КК України.

Крім визнання самим обвинуваченим ОСОБА_6 , його вина у вчиненні інкримінованих йому злочинів доведена дослідженими в судовому засіданні доказами: показаннями потерпілої, речовими доказами та документами.

Так, допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_4 пояснила, що її син ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , 13 квітня 2016 року ще вдень поїхав з дому на велосипеді, який був у справному стані. Про те, що син загинув, дізналася від працівників поліції, обставини ДТП їй не відомі. Просила заявлений нею цивільний позов не розглядати, оскільки від позову відмовляється, тому що їй повністю відшкодовано завдану злочином шкоду та претензій матеріального характеру до обвинуваченого не має. Однак, в зв`язку з тим, що обвинувачений ОСОБА_6 вчинив дорожньо-транспортну пригоду, в якій загинув її син, просила обрати обвинуваченому сувору міру покарання.

Як вбачається з протоколу огляду місця події від 14.04.2016 року, схеми до даного протоколу та доданих фототаблиць (т.1, а.с. 157-202), місцем події є ділянка автодороги Р-21 Долина-Хуст км 4+600 м, що між м.Долина та смт.Вигода Долинського району Івано-Франківської області. Проїзна частина дороги поділена розміткою 1.1 (вузька суцільна лінія). Ділянка в місці огляду не освітлюється. На зустрічній смузі руху в напрямку м.Долина на відстані 22,3 м від умовної лінії та 2,75 м від осьової лінії розмітки виявлено окуляри, від яких на відстані 3,6 м по ходу огляду є ділянка з осипом лакофарбового покриття сірого кольору, яка має довжину 3,0 м, а ширину 1,9 м. Ділянка осипу повністю розташована на смузі руху в напрямку м.Долина. На відстані 1,75 м від лівого краю проїзної частини виявлено алюмінієву полоску, подібну до частини декоративної решітки бампера автомобіля. На смузі в напрямку огляду виявлено деталь велосипеда подібну до гайки, що кріпить кермо велосипеда. На цій же смузі виявлено ще одну алюмінієву полоску, подібну до вищеописаної. Далі виявлено два уламки пластмаси, подібні до частини декоративної решітки автомобіля, а також деталі велосипеда. На зустрічній смузі руху на відстані 5,4 м від даних уламків знаходиться труп чоловічої статі перпендикулярно осі дороги. На цій же смузі виявлено повністю деформоване переднє колесо велосипеда, частину болотника велосипеда, уламки декоративної решітки радіатора та прозорого світловідбивача велосипеда. Далі в ході огляду виявлено деформовану раму велосипеда із заднім колесом та кермом переламаним на дві частини. Виявлено також пластмасовий уламок декоративної решітки радіатора та подібку до неї алюмінієву полоску, розірваний ремінь генератора.

Згідно протоколу огляду місця події від 14.04.2016 року та доданої до нього фототаблиці (т.1, а.с. 203-305), предметом огляду є автомобіль марки «MERCEDES-BENZ 280», сірого кольору, легковий седан В, номер кузова НОМЕР_2 , держномер НОМЕР_1 , 1979 року випуску, що належить ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителю АДРЕСА_1 . Вказаний автомобіль знаходиться в гаражному приміщенні на території господарства ОСОБА_6 . При огляді даного автомобіля виявлені наступні пошкодження: деформований капот, розбита декоративна решітка радіатора, пошкоджений радіатор, розбите переднє вітрове скло.

У відповідності до протоколу огляду від 14.04.2016 року та доданих до нього фототаблиць (т.1, а.с. 206-213), предметом огляду є автомобіль марки «MERCEDES-BENZ 280», сірого кольору, держномер НОМЕР_1 . При огляді даного автомобіля виявлено відсутність правого переднього крила і переднього бампера, передньої декоративної решітки радіатора, деформацію передньої частини капота, пошкодження радіатора, деформацію передньої нижньої панелі між ланжеронами. В місці деформації капота наявне відлущення лакофарбового покриття. На передньому вітровому склі наявне пошкодження у вигляді павутинноподібного розтріскування, на якому мається нашарування речовини бурого кольору схожого на кров. Люк автомобіля зі сторони водійського сидіння зміщений зі свого місця конструктивного кріплення до середини автомобіля. На даху та над лівою задньою дверкою автомобіля виявлено нашарування бруду та сліди тертя.

Згідно з постановою про визнання речовим доказом від 14.04.2016 року (т.1, а.с. 61), велосипед та автомобіль марки «MERCEDES-BENZ 280», реєстраційний номер НОМЕР_1 , визнано речовими доказами та передано вказаний автомобіль на зберігання ОСОБА_6 відповідно до постанови про передачу речового доказу на зберігання від 16.06.2016 року (т.1, а.с. 63).

З висновку експерта № 09/12-0300 від 10.06.2016 року (т.1, а.с. 241-244) встановлено, що частинки, вилучені під час огляду місця події, є восьмишаровим лакофарбовим покриттям сірого кольору зовнішнього декоративного шару та подібні до зразків лакофарбового покриття, відібраного з автомобіля «MERCEDES-BENZ 280», реєстраційний номер НОМЕР_1 , мають комплекс співпадаючих ознак і спільну родову належність.

Про те, що знайдена на уламках скла автомобіля марки «MERCEDES-BENZ 280», р.н. НОМЕР_1 , кров людини за ізосерологічною системою АВО може належати потерпілому ОСОБА_7 , свідчить висновок експерта № 319 від 12.05.2016 року (т.1. а.с. 239-240).

Відповідно до протоколу проведення слідчого експерименту від 05.07.2016 року та доданої до нього схеми (т.1, а.с. 218-224), проведеного з метою перевірки і уточнення відомостей про обставини ДТП, яка мала місце 14.04.2016 року, внаслідок якої загинув ОСОБА_7 , ОСОБА_6 відтворив обставини ДТП, при яких він вказаного дня близько опівночі, керуючи автомобілем марки «MERCEDES-BENZ 280», держномер НОМЕР_1 , рухався в напрямку від м.Долина до смт.Вигода Долинського району Івано-Франківської області зі швидкістю 70 км/год із включеним ближнім світлом фар. ОСОБА_6 їхав посередині дороги та побачив велосипедиста, який рухався назустріч. Гальмування не застосовував та відчув удар у середню частину автомобіля. Після цього зупинився, однак через деякий час поїхав далі. Проведеним слідчим експериментом встановлено, що зіткнення відбулося на смузі руху в напрямку м.Долина. Відстань, при якій водій ОСОБА_6 міг бачити світловідбивач велосипеда, становить близько 126,9 м, а велосипедиста на відстані біля 110,1 м.

З висновку експерта № 09/17-305 від 23.06.2016 року (т.1, а.с. 245-248) встановлено, що на момент експертного огляду та дослідження робоча гальмівна система автомобіля «MERCEDES-BENZ 280», держномер НОМЕР_1 , знаходилася у працездатному стані, а рульове керування в стані відмови, що пов`язано з відсутністю ременя приводу насоса гідропідсилювача керма і ймовірно виникло в результаті розвитку ДТП.

Відповідно до висновку експерта № 09/17-304 від 26.05.2016 року та доданих до нього ілюстративних таблиць (т.2, а.с. 1-8), наїзд автомобілем марки «MERCEDES-BENZ 280», держномер НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_6 на велосипед під керуванням ОСОБА_7 відбувся на проїзній частині смуги, яка призначена для руху в напрямку м.Долина, та відносно елементів дороги знаходиться в районі переднього краю ділянки осипу частин лакофарбового покриття максимальними розмірами 3,0х1,9 м, по напрямку руху до м.Хуст, який зафіксовано на відстані 22,9 м від умовного перпендикуляру від кута автобусної зупинки та 0,2 м від суцільної лінії дорожньої розмітки 1.1.

У відповідності до висновку експерта № 4.2-565/16 від 07.07.2016 року (т.2, а.с. 9-13), водій автомобіля «MERCEDES-BENZ 280», держномер НОМЕР_1 , ОСОБА_6 , рухаючись із вказаною ним швидкістю 70 км/год, так із максимально-допустимою за даних дорожніх умов 84…87 км/год, з заданого слідством моменту виникнення небезпеки для руху, мав технічну можливість уникнути наїзду на велосипедиста шляхом застосування екстреного гальмування. З технічної точки зору, причиною настання даної ДТП були обставини, пов`язані із невідповідністю дій водія ОСОБА_6 вимогам п.п. 11.10, 12.3 ПДР та вимог дорожньої розмітки 1.1 ПДР України.

Згідно висновку судово-медичного експерта № 30 від 31.05.2016 року (т.1, а.с. 226-235), смерть ОСОБА_7 настала в результаті закритої травми грудної клітки з двобічними переломами ребер, забоєм легень, повним переривом грудного відділу аорти, яка ускладнилась масивною внутрішньою кровотечею. При судово-медичній експертизі трупа виявлено такі тілесні ушкодженя: закрита травма грудної клітки з двобічними переломами ребер, забоєм легень, повним переривом грудного відділу аорти, яка ускладнилася масивною внутрішньою кровотечею, закрита травма органів черевної порожнини з поверхневим розривом печінки, відкритий відламковий перелом кісток правої гомілки в середній третині з незначним зміщенням, що мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, які є небезпечними для життя в момент спричинення; вивих кісток правого передпліччя в променево-зап`ястковому суглобі, закритий перелом лівого стегна у нижній третині з незначним зміщенням, що мають ознаки ушкоджень середнього ступеня тяжкості, що викликали тривалий розлад здоров`я і не є небезпечними для життя в момент заподіяння. Характер та розташування тілесних ушкоджень, пошкоджень на велосипеді та автомобілі, дозволяють думати, що мало місце зіткнення автомобіля з велосипедом з наступним закидуванням велосипедиста на капот автомобіля, далі падінням і ударом потерпілого до дорожнього покриття. Наявність повного перериву грудного відділу аорти з масивною кровотечею в ліву плевральну порожнину, наявність ознак швидкого настання смерті свідчить про те, що надання екстренної допомоги медичної допомоги в умовах Долинської ЦРЛ для запобігання настання смерті ОСОБА_7 не було можливим.

Оцінюючи зібрані в даному кримінальному провадженні докази за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, суд приходить до висновку про те, що винність обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст. 286 та ч.1 ст. 135 КК України, знайшла своє повне підтвердження в ході судового розгляду кримінального провадження та підтверджується, поза розумним сумнівом, комплексом достатньо переконливих, чітких, неспростовних і узгоджених між собою доказів.

Дії обвинуваченого ОСОБА_6 суд кваліфікує за ч.2 ст. 286 та ч.1 ст. 135 КК України, оскільки він, керуючи транспортним засобом, порушив правила безпеки дорожнього руху, що спричинило смерть потерпілого ОСОБА_7 та завідомо залишив без допомоги потерпілого, який перебував в небезпечному для життя стані і був позбавлений можливості вжити заходів до самозбереження внаслідок безпорадного стану, якого сам поставив в небезпечний для життя стан.

Обираючи покарання ОСОБА_6 , суд враховує тяжкість вчинених злочинів, особу винного та обставини, що пом`якшують покарання, оскільки обтяжуючих покарання обвинуваченого обставин не встановлено.

До пом`якшуючих покарання обвинуваченого обставин суд відносить його щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та добровільне відшкодування завданих збитків.

Вивченням особи обвинуваченого ОСОБА_6 встановлено, що він розлучений, має на утриманні одну малолітню дитину, працює механіком автоколони «Артранс», позитивно характеризується по місцю проживання та по місцю роботи, на обліку в наркологічному та психоневрологічному кабінетах не перебуває, несудимий.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому покарання, суд керується вимогами ст. 65 КК України та роз`ясненнями, які містяться в Постанові Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року "Про практику призначення судами кримінального покарання" і виходить з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
Згідно з ч.2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року), Європейський Суд вказав, що при призначенні покарання «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи». Також у справах «Бакланов проти Росії» (рішення від 9 червня 2005 року) та «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський Суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значним, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу законності і воно не було свавільним».
При призначенні виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , суд враховує наявність вищеназваних пом`якшуючих обставин та з урахуванням особи обвинуваченого, його суб`єктивного відношення до вчиненого, думки потерпілої, яка просила покарати його суворо, добровільного відшкодування завданих збитків, молодого віку, те, що на його утриманні знаходиться малолітня дитина, суд вважає, що йому слід призначити мінімальне покарання, передбачене санкціями статей, за якими його визнано винним.
В ході судового розгляду справи обвинувачений ОСОБА_6 звернувся до суду з клопотанням про звільнення його від кримінальної відповідальності за вчинені злочини, передбачені ст. 286 ч.2 та ст. 135 ч.1 КК України, на підставі Закону України «Про амністію в 2016 році», від 22 грудня 2016 року № 1810-VIIІ, оскільки він є батьком малолітнього ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , щодо якого він не позбавлений батьківських прав, про що свідчать матеріали кримінального провадження.

Прокурор та потерпіла щодо задоволення даного клопотання не заперечили.

Відповідно до п. «в» ч. 1 ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році», звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, підлягають особи, визнані винними у вчиненні умисних злочинів, які не є тяжкими або особливо тяжкими відповідно до ст. 12 КК України, та злочинів, вчинених з необережності, які не є особливо тяжкими відповідно до ст. 12 КК України, не позбавлені батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилось 18 років, дітей - інвалідів та/або повнолітніх сина, дочку, визнаних інвалідами.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що обвинувачений ОСОБА_6 має малолітнього сина ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується свідоцтвом про народження останнього серії НОМЕР_3 від 12.08.2014 року, виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Долинського районного управління юстиції в Івано-Франківській області (т. 1, а.с. 51), відносно якого він не позбавлений батьківських прав.

Оскільки обвинувачений ОСОБА_6 є батьком неповнолітньої дитини, щодо якої не позбавлений батьківських прав, вчинив злочини, передбачені ст. 286 ч.2 та ст. 135 ч.1 КК України, перший з яких, відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до тяжких злочинів, вчинених з необережності, а другий до злочинів невеликої тяжкості, до дня набрання чинності (07.09.2017 року) Законом України «Про амністію у 2016 році», обмежень щодо застосування відносно нього даного Закону, передбачених ст. 4 Закону України «Про застосування амністії в Україні» та ст. 9 Закону України «Про амністію у 2016 році», судом не встановлено, враховуючи його письмову заяву від 21 вересня 2017 року, якою підтвердив, що не заперечує проти застосування щодо нього Закону України «Про амністію у 2016 році», наслідки застосування цього Закону йому зрозумілі, суд вважає, що відносно обвинуваченого слід застосувати Закону України «Про амністію у 2016 році» та на підставі п.«в» ч.1 ст. 1 даного Закону звільнити його від відбування покарання.

Провадження в справі в частині цивільного позову, заявленого потерпілою ОСОБА_4 про відшкодування завданої злочином матеріальної шкоди в сумі 42444,00 грн., моральної шкоди в сумі 20000,00 грн. та витрат за надання їй правової допомоги адвокатом (а.с. 36-37) слід закрити на підставі п.3 ч.1 ст. 205 ЦПК України у відповідності до її письмової заяви від 14.06.2017 року (т.1, а.с. 156) про відмову від позову в зв`язку з добровільним відшкодуванням шкоди обвинуваченим ОСОБА_6 .

Як вбачається здовідок Івано-Франківського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру, витрати на проведення експертиз у даному кримінальному провадженні становлять 3343,68 гривень. Дану суму слід стягнути з обвинуваченого в дохід держави, оскільки відповідно до ст. 124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Питання речових доказів суд вирішує у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 368,370,373,374 КПК України, п. «в» ч. 1 ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році», п.3 ч.1 ст. 205 ЦПК України, суд,-
З А С У Д И В :
ОСОБА_6 визнати винним тапризначити йому покарання:
- за ч.2 ст. 286 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 (один) рік;
- за ч.1 ст. 135 КК України у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік.
Згідно з ч.1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначити ОСОБА_6 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 (один) рік;
На підставі п. «в» ч. 1 ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» звільнити ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання.

До набрання вироком законної сили залишити без зміни обраний обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_6 на користь держави 3343,68 грн. (три тисячі триста сорок три гривні і 68 копійок) відшкодування витрат, пов`язаних з проведенням експертиз.

Провадження в справі в частині цивільного позову про стягнення з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 відшкодування завданої злочином матеріальної та моральної шкоди закрити в зв"язку з відмовою позивачки від позову.

Речові докази у кримінальному провадженні: автомобіль марки «MERCEDES-BENZ 280», держномер НОМЕР_1 , який передано на відповідальне зберігання обвинуваченому ОСОБА_6 повернути власнику ОСОБА_6 ; велосипед повернути потерпілій ОСОБА_4 ; уламки декоративної решітки радіатора, лакофарбового покриття та частинки переднього вітрового скла із залишками крові потерпілого ОСОБА_7 знищити.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. В разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Івано-Франківської області через Долинський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим ОСОБА_6 в той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: