АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-сс/774/275/18 Справа № 201/1277/18 Головуючий у 1 й інстанції - Доповідач - ОСОБА_1

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 березня 2018 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді-доповідача ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 , на ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 12 лютого 2018 року у кримінальному провадженні № 0003474 від 14 грудня 2017 року про продовження строку тримання під вартою щодо
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в с.Біленьке Запорізького району Запорізької області, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК,
за участю:
прокурора ОСОБА_7
захисника ОСОБА_5
підозрюваного ОСОБА_6
ВСТАНОВИЛА:
В апеляційній скарзі захисник просить скасувати ухвалу слідчого судді про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_6 та постановити нову ухвалу, якою змінити запобіжний захід на більш м`який запобіжний захід домашній арешт.
Оскаржуваною ухвалою задоволено клопотання слідчого в ОВС першого СВ СУ прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_8 , погодженого з прокурором ОСОБА_9 та продовжено ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування, тобто до 16 березня 2018 року.
Згідно ухвали слідчого судді ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК, а також, що ризики, які були підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а саме передбачені п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК не зменшилися. Також, обґрунтованими є й обставини, які перешкоджають закінченню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали слідчого судді, з огляду на значний обсяг слідчих та процесуальних дій, які необхідно провести у кримінальному провадженні. Виходячи з вищенаведених обставин, а також з особистості підозрюваного, який хоча раніше й не судимий, має малолітню дитину та дружину, однак підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, тому продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, на думку суду, забезпечить дотримання підозрюваним ОСОБА_6 процесуальних обов`язків під час досудового розслідування. Підстав для зміни даного запобіжного заходу на менш суворий слідчий суддя не вбачав.
Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, захисник вважає, що ухвала підлягає скасуванню через істотні порушення вимог кримінального процесуального закону. Так, поза увагою слідчого судді залишилась та обставина, що протягом двох місяців слідчі та прокурори не спромоглися допитати медичних працівників, мешканців будинку за місцем проживання ОСОБА_6 , які надавали допомогу ОСОБА_10 та були свідками конфлікту, а також не призначили експертизу холодної зброї, вилученої з місця події. Вважає, що ОСОБА_6 тримається під вартою, за вчинення дій спрямованих на самооборону від нападу озброєної людини. Зауважує, що висновки слідчого та слідчого судді щодо впливу на свідків, є безпідставними, оскільки свідки ОСОБА_11 , ОСОБА_12 дають показання про невинуватість підозрюваного. Стверджує про порушення слідчим положень ст. 208 КПК та незаконне затримання ОСОБА_6 . На думку захисника, ОСОБА_6 тримається під вартою на показаннях свідка ОСОБА_13 , які здобуті незаконним шляхом. Також вважає, що висновки слідчого та слідчого судді щодо нанесення ОСОБА_6 тілесних ушкоджень потерпілому із застосуванням палиці, є безпідставними і не підтверджуються доказами.
В судовому засіданні захисник та підозрюваний підтримали апеляційну скаргу захисника і з підстав, викладених у скарзі, просили її задовольнити, вважали ухвалу слідчого судді необґрунтованою та просили її скасувати з постановленням нової ухвали, якою застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.
Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника, її доводи вважав безпідставними, а ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою і просив залишити її без змін.
Заслухавши суддю-доповідача, думку сторін кримінального провадження, перевіривши надані матеріали та обговоривши доводи скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.
Згідно з ч. ч. 3, 5 ст. 199 КПК клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити:
1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою;
2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.
Розглядаючи клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою для прийняття законного та обґрунтованого рішення в порядку ст. 199 КПК України, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу, та умови, за яких таке продовження можливе.
Слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.
Колегія суддів вважає, що зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону слідчим суддею не дотримані належним чином, у зв`язку з чим відповідні доводи захисника є обґрунтованими, підтверджуються матеріалами провадження і підлягають задоволенню, а ухвала слідчого судді скасуванню з постановленням нової ухвали відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 407 КПК.
Апеляційним судом встановлено, що слідчий звернувся з клопотанням про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 , в обґрунтування якого посилається на те, що останній 13 грудня 2017 року приблизно о 19:00 знаходився за місцем свого проживання, де побачив, що до будинку підійшов раніше йому знайомий ОСОБА_10 , який почав виражатися нецензурними словами на адресу ОСОБА_6 .
Після чого у ОСОБА_6 на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин виник злочинний намір направлений на спричинення тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_10 , реалізуючи який ОСОБА_6 спричинив ОСОБА_10 тяжкі тілесні ушкодження, від яких останній ІНФОРМАЦІЯ_2 о 13:00 годині помер в реанімаційному відділенні КЗ «Павлоградська міська лікарня № 4» ДОР».
15 грудня 2017 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, що спричинило смерть потерпілого.
Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 16 грудня 2017 року підозрюваному було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 13 лютого 2018 року.
Згідно клопотання слідчого метою продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є запобігти ризиками, передбачених у п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме запобігання переховування від органів досудового розслідування та суду та незаконному впливу на інших учасників процесу свідків та потерпілу у кримінальному провадженні.
Розглядаючи питання обґрунтованості підозри як підставу для застосування запобіжного заходу, колегія суддів зважає на відсутність законодавчого визначення поняття «обґрунтованість підозри» та усталену практику Європейського суду з прав людини щодо поняття «обґрунтованості підозри» та критеріїв її визначення. Зокрема, як зазначено у рішенні ЄСПЛ «Нечипорук, Йонкало проти України» від 21.04.2011 р., наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.
Як вбачається з наданих матеріалів, повідомлення ОСОБА_6 є обґрунтованим і підтверджується доказами, долученими до клопотання слідчого, зокрема, частково показаннями самого підозрюваного ОСОБА_6 , протоколом огляду ділянки місцевості від 13.12.2017 року; протоколом огляду трупу ОСОБА_10 від 14.12.2017 року; показаннями свідків та іншими матеріалами.
Таким чином, з матеріалів провадження вбачається, що наведені в клопотанні слідчого обставини та долучені матеріали свідчать про наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, що є підставою для продовження застосування до нього запобіжного заходу.
Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків, заявлених в клопотанні, колегія суддів приходить до висновку про недоведеність прокурором ризику, передбаченого п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК у вигляді незаконного впливу на свідків та потерпілу.
При цьому колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги щодо необґрунтованості твердження клопотання слідчого про вплив на свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , оскільки вони вже допиті і їх показання зафіксовані, що зменшує ризик впливу на даних осіб. Крім того, з долучених до клопотання протоколів вбачається, що свідок ОСОБА_11 дає показання на користь підозрюваного, а згідно протоколу допиту потерпілої ОСОБА_15 , яка фактично не була очевидцем події та її показання мають ознаки показань з чужих слів.
Оцінюючи наявність ризику переховування від органу досудового розслідування та суду, колегія суддів, враховуючи фактичні обставини кримінального правопорушення та особу підозрюваного, приходить до висновку, що прокурором не доведено, що застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання цьому ризику, буде недостатнім.
При цьому колегія суддів, враховує поведінку підозрюваного ОСОБА_6 , який затримав ОСОБА_16 і перебував на місці події до прибуття працівників поліції, надає показання, має на утриманні малолітню дитину, працевлаштований та має нагороди за місцем проходження служби, що підтверджується документами, долученими стороною захисту до матеріалів провадження, має постійне місце проживання.
Також, апеляційний суд враховує завершальну стадію досудового розслідування, як пояснив прокурор всі необхідні слідчі дії проведені та виконуються вимоги ст. 290 КПК, що на думку апеляційного суду зменшує ризик переховування та перешкоджання досудовому розслідування на стільки, що йому можливо запобігти шляхом застосування запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою.
Слідчий в клопотанні та прокурор в судовому засіданні як на обставини, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою, посилаються на необхідність допитати ряд свідків, а саме медичних працівників та мешканців будинку, біля якого відбулася подія злочину, вирішити питання про призначення судово-криміналістичної експертизи холодної зброї, уточнити підозру та виконати вимоги ст. 290 КПК.
Перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що для досягнення вказаних вище завдань буде достатнім застосування запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою. При цьому, як пояснив в судовому засіданні прокурор, всі слідчі дії, які орган досудового розслідування вважав за необхідне провести, проведені і здійснюється відкриття матеріалів іншій стороні.
Доводи апеляційної скарги захисника щодо неправильної кваліфікації дій підозрюваного та перебування його в стані необхідної оборони, апеляційний суд зауважує, що на стадії досудового розслідування слідчий суддя та суд апеляційної інстанції не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього запобіжного заходу, у зв`язку з чим доводи захисника про незаконність попередньої кваліфікації дій ОСОБА_6 є передчасними.
Аналізуючи доводи апеляційної скарги захисника щодо істотного порушення вимог кримінального процесуального закону в частині порушення вимог ст. 208 КПК при затриманні підозрюваного, колегія суддів вважає такими, що не відносяться до предмету апеляційного оскарження, оскільки вирішується питання про продовження строку тримання ОСОБА_6 під вартою і він утримувався під вартою на підставі ухвали слідчого судді про застосування запобіжного заходу. Таким чином, доводи про незаконність затримання мали бути предметом розгляду в порядку ст. 206 КПК, при розгляді клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу і можуть бути предметом розгляду в подальшому при оцінці допустимості доказів, отриманих при затриманні особи.
Відповідно до установленої практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`якими запобіжними заходами, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків). Сама лише тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, хоча і є визначеним елементом при оцінці ризику ухилення від органу досудового розслідування та/або суду, однак не може бути достатньою підставою для законності тримання особи під вартою.
Згідно ч. 4 ст. 194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.
Вказані обставини залишились поза увагою слідчого судді та не отримали належної правової оцінки, що потягло необґрунтованість його висновку щодо необхідності продовження відносно ОСОБА_6 виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, у зв`язку з чим відповідні доводи захисника є обґрунтованими.
Наданими матеріалами клопотання, а також прокурором в судовому засіданні в суді першої та апеляційної інстанціях не доведено обставини, передбачені ч. 3 ст. 176, ч. 1 ст. 183 та п. 3 ч. 1 ст. 194 КПК України, а саме, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ч. 1 ст. 176 КПК України, не може запобігти доведеному під час розгляду ризику.
Відповідно до ч. 2 ст. 181 КПК України домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.
Європейський суд з прав людини, зокрема, у справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року п. 80 рішення, неодноразово наголошував, що при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.
Таким чином, колегія суддів враховує всі зазначені вище обставини, в тому числі і тяжкість кримінального правопорушення та суворість покарання у разі визнання підозрюваного винуватим, і вважає, що дані обставини є тими факторами, які можуть призвести до вчинення ОСОБА_6 дій, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, проте для запобігання такому ризику та для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного достатнім буде застосування до нього запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту з покладенням на нього обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, у зв`язку з чим, апеляційна скарга захисника підлягає задоволенню.
Керуючись ст. ст. 183, 199, 405, 407, 419, 422 КПК, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 задовольнити.
Ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 12 лютого 2018 року про продовження строку тримання під вартою щодо ОСОБА_6 скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою в задоволенні клопотання слідчого в ОВС першого СВ СУ прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_8 , погодженого з прокурором відділу прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_9 , про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 відмовити.
Застосувати до ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту до 16 березня 2018 року.
Відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК покласти на підозрюваного ОСОБА_6 обов`язки, а саме:
- прибувати за кожною вимогою на визначений час до слідчого, прокурора, чи суду;
- цілодобово не відлучатися з місця свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 ;
- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свої паспорти для виїзду за кордон та інші документи, що дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну;
- носити електронний засіб контролю.
Ухвалу суду направити для виконання органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного.
Підозрюваного ОСОБА_6 звільнити негайно з-під варти в залі суду.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді:

____________________ ____________________ ____________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3