Справа № 748/1757/16-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/795/605/2017
Категорія - ч.2 ст.121, ч.1 ст.263 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
08 вересня 2017 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі - ОСОБА_5

з участю: прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження

№ 0000083 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Чернігівського районного суду Чернігівської області від 22 березня 2017 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Цим вироком:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, уродженець с. Торецьке Добропільського району Донецької області, житель АДРЕСА_1 , розлучений, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, освіта неповна середня, не працює, учасник бойових дій, раніше не судимий,

засуджений за :

- ч.1 ст.263 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки;

- ч.2 ст.121 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років.

Відповідно до ч.1 ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно ОСОБА_8 призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 8 (вісім) років.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_8 постановлено обчислювати з часу його фактичного затримання з 30 травня 2016 року.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_8 до набрання вироком законної сили залишено без змін - у вигляді тримання під вартою.

На підставі ч.5 ст.72 КК України, ОСОБА_8 зараховано у строк відбування покарання строк його попереднього ув`язнення з 30 травня 2016 року до набрання вироком законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави процесуальні витрати за проведення експертиз в сумі 2884 грн.36 коп.

Питання про речові докази вирішено відповідно до ст.100 КПК України.

Вироком місцевого суду встановлено, що 17 січня 2016 року, близько 05.00 год., ОСОБА_8 , спільно з двома невстановленими органом досудового розслідування особами, матеріали відносно яких виділені в окреме провадження, знаходячись у приміщенні будинку АДРЕСА_2 , на ґрунті особистих неприязних відносин, умисно наніс чисельні удари ногами, руками, дерев`яними стільцями та металевою кочергою по голові, кінцівкам та тулубу ОСОБА_10 , чим спричинив останньому тілесні ушкодження, які згідно висновку судово-медичної експертизи № 226 від 28.03.2016 року, відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень; та легкі тілесні ушкодження, що не спричинили короткочасного розладу здоров`я.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, на початку травня 2016 року, ОСОБА_8 , знаходячись у м. Ромни Сумської області, у невстановленому слідством місці, не маючи передбаченого законом дозволу, при невстановлених слідством обставинах, придбав корпус ручної гранати типу РГД-5 з конструктивно оформленим у нього зарядом вибухової речовини - тротилу та один запал ручних гранат типу УЗРГМ-2, який містить у собі заряд вибухової речовини для ініціювання вибуху, які переніс до автомобіля марки «Fіаt 280», д.н.з. НОМЕР_1 , 1985 р.в., власником якого є ОСОБА_11 , де поклав під водійським сидінням та постійно зберігав до 30.05.2016 року.

30 травня 2016 року, в період часу з 08.30 год. до 10.30 год., у ході проведення обшуку, на підставі ухвали слідчого судді Чернігівського районного суду Чернігівської області від 27.05.2016 року, автомобіля марки «Fіаt 280», д.н.з. НОМЕР_1 , який знаходився біля господарства №38 по вул. Парникова, у м. Ромни Сумської області, під водійським сидінням вищезазначеного автомобіля виявлено корпус ручної гранати типу РГД-5 з конструктивно оформленим у нього зарядом вибухової речовини - тротилу та запалом типу УЗРГМ-2, що містить у собі заряд вибухової речовини для ініціювання вибуху, які у конструктивному поєднанні є ручною наступальною гранатою типу РГД-5 з запалом типу УЗРГМ-2, що згідно висновку вибухотехнічної експертизи №139 (Вт) від 17.06.2016 року відноситься до категорії боєприпасів, які ОСОБА_8 зберігав в автомобілі марки «Fіаt 280», д.н.з. НОМЕР_1 , без передбаченого законом дозволу.

Згідно висновку вибухотехнічної експертизи № 56 (Вт) від 27.07.2016 року, корпус ручної гранати РГД-5, у конструктивному поєднанні з наданим на дослідження підривником типу УЗРГМ-2, придатні до вибуху.

Не погодившись із рішенням суду, обвинувачений ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати вирок місцевого суду, а кримінальне провадження закрити за відсутністю в його діях складу кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.263, ч.2 ст.121 КК України, посилаючись на незаконність та невмотивованість вироку, невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність. Вказав на відсутність доказів, які б стверджували обставину придбання ним гранати, носіння та зберігання її, а також того, що він знав про зберігання гранати в автомобілі його матері. Зазначив, що не є доказом його обізнаності про місцезнаходження гранати протокол про проведення негласної слідчої дії - зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж від 23.05.2016 року. Також послався і на відсутність доказів завдання ним тяжких тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_10 , оскільки він особисто з потерпілим не знайомий, ніколи з ним не бачився та не спілкувався. Вказав на неналежність як доказу його вини довідок-аналізів, складених працівниками УКП (ОТЗ) ГУНП в Чернігівській області за дорученням слідчого, оскільки ці довідки не є протоколами процесуальної дії, а судом носії інформації не досліджувались. Також апелянт послався на те, що судом не було взято до уваги показання свідків сторони захисту, які не є зацікавленими особами, та які надавали докази його непричетності до вчинення злочину.

Заслухавши доповідь судді; обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити з наведених вище підстав; прокурора, котрий просив вирок місцевого суду залишити без змін, вважаючи його законним і обґрунтованим; дослідивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів підстав для її задоволення не вбачає, виходячи з наступного.

Висновок суду про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.263, ч.2 ст.121 КК України, за обставин, встановлених судом, відповідає фактичним обставинам і підтверджений зібраними у встановленому порядку доказами, які досліджені, належно оцінені судом і детально викладені у вироку суду.

У судовому засіданні апеляційного суду обвинувачений ОСОБА_8 свою вину у скоєнні інкримінованих йому кримінальних правопорушень не визнав.

Незважаючи на невизнання вини обвинуваченим у вчиненні кримінальних правопорушень, його вина знайшла своє підтвердження в судовому засіданні, вона відображена низкою доказів, яким суд дав належну оцінку.

Так, потерпілий ОСОБА_10 у судовому засіданні місцевого суду показав, що з вересня 2015 року він спільно проживав з колишньою дружиною обвинуваченого - ОСОБА_12 та її дітьми, оскільки вона йому сказала, що розлучена. 17 січня 2016 року, близько 05.00 год., коли ОСОБА_13 пішла на роботу, а він продовжував спати, то прокинувся від того, що його хтось душив та тримав за ноги. Він намагався вирватися. Потім його скинули з ліжка на підлогу і почали бити ногами, руками по голові, тулубу, ногах, а потім - стільцями по голові, тулубу, ногах, руках. Після цього, його били металевою кочергою по голові та тулубу, а потім знову стільцями по голові і тулубу. Він увесь час руками закривав голову. Хто конкретно наносив удари не бачив, бо у кімнаті було темно. Один із злочинців постійно світив ліхтариком йому в обличчя. Коли злочинці включили світло в іншій кімнаті, щоб взяти стільці, якими його били, він побачив трьох чоловіків, з яких двоє були у масках, а один без. Той, який без маски, схожий на ОСОБА_8 , якого раніше бачив на фото. Під час завдання йому ударів чоловіки між собою не розмовляли. Тільки хтось сказав, що можливо достатньо його бити, однак чоловік, голос якого був схожий на голос ОСОБА_8 , сказав, що потрібно ще бити. Після побиття, один із чоловіків, в якому він впізнав голос обвинуваченого, йому сказав, щоб на ранок його в будинку не було. Голос обвинуваченого був йому знайомим, оскільки він з ним спілкувався перед Новим роком по телефону. Тоді обвинувачений йому по телефону погрожував, щоб він не приїздив до ОСОБА_12 . Крім того, обвинуваченого впізнали його діти. Вони сказали потерпілому, що чоловік, який його побив - їх тато. В одній кімнаті з ними спала донька обвинуваченого. Коли почали його бити, вона перебігла в іншу кімнату, до брата. Це їй сказав зробити її батько - ОСОБА_8 , а потім сказав, що вона його не бачила. Після того, як злочинці пішли, діти принесли йому води і він попросив піти їх до сусіда, щоб той зателефонував ОСОБА_12 .

Свідок ОСОБА_14 у місцевому суді показала, що 17 січня 2016 року, о 04.30 год., вона пішла на роботу. Потерпілий, донька та син залишилися вдома. О 05 год. 30 хв. на роботу зателефонувала сусідка ОСОБА_15 та повідомила, що побили потерпілого. Повернувшись додому побачила, що в кімнаті потерпілий лежав на ліжку, килим був зім`ятий. На ліжку та підлозі була кров, лежала кочерга. Стільці зламані, дерев`яні дощечки від них розкидані.

Свідок ОСОБА_16 у судовому засіданні місцевого суду показала, що з ОСОБА_12 вона працювала та проживала по сусідству, коли та ще проживала у с. Кувечичі. Зі слів ОСОБА_12 знає, що в січні 2016 року на автомобілі приїхав обвинувачений разом з двома чоловіками та сильно побили її співмешканця - ОСОБА_10 .

Допитана у місцевому суді у якості свідка ОСОБА_17 показала, що у січні 2016 року, приблизно о 5 годині ранку, вона разом з ОСОБА_12 йшли на роботу. Неподалік від будинку, де проживала ОСОБА_12 , вона помітила машину, в якій увімкнули фари, а потім виключили. Світло від фар було настільки яскраве, що їм засліпило очі. Машина стояла на вул. Першотравнева с. Кувечичі і вони повз автомобіль не проходили, хто знаходився в автомобілі не бачила. Коли вони прийшли на роботу, ОСОБА_12 зателефонувала сусідка та повідомила, що побили потерпілого. Зі слів ОСОБА_12 їй відомо, що обвинувачений телефонував та погрожував. Діти говорили, що бояться тата. Їй також відомо, що після того як побили потерпілого, діти та ОСОБА_12 боялися ночувати вдома.

Допитаний в судовому засіданні місцевого суду свідок ОСОБА_18 показав, що він приймав участь у проведенні обшуку автомобіля, де в кабіні під сидінням водія була знайдена граната, яка була упакована в присутності понятих.

Окрім показів потерпілого та свідків, вина обвинуваченого підтверджується наступними дослідженими в судовому засіданні доказами:

- протоколом слідчого експерименту від 02.02.2016 року, за участю потерпілого ОСОБА_10 , згідно якого під час проведення слідчої дії останній на місці показав та розповів про обставини заподіяння йому тілесних ушкоджень, а саме яким чином його особа душила за шию, яким саме чином інша особа в цей час тримала його за щиколотки, як його тягнули з дивану, в якому положенні знаходився на підлозі під час нанесення йому ударів ногами, руками, в якому положенні знаходився він та одна із осіб, яка наносила йому удари ногами, руками в область спини, його положення та положення однієї з осіб на час нанесення йому ударів ногами, руками в область голови та передньої поверхні тулубу, як йому наносилися удари в область всієї поверхні спини та правого боку від пояса вище до голови, показав його положення та положення одного з нападників, та яким чином йому наносилися удари дерев`яним стільцем в область тулубу, також показав його положення і положення іншого нападника на час нанесення йому ударів дерев`яним стільцем в область голови, та яким чином наносилися ці удари, показав у якому положенні знаходився він під час нанесення йому ударів металевою кочергою в область грудної клітини, шиї та голови (т.1 а.к.п.172-177);

- протоколом огляду місця події від 17.01.2016 року з фотоілюстративною таблицею до нього, згідно якого із будинку АДРЕСА_2 та області було виявлено та вилучено 13 дерев`яних частин від стільчика з РБК, одна дерев`яна частина від стільчика зі слідами рукавички з РБК, кочергу, два дерев`яні уламки з РБК, фрагмент сліду низу підошви взуття з ковдри та шляхом фотографування вилучено фрагмент сліду низу підошви взуття на підлозі. Також зафіксовано у кімнаті порушення загального порядку, зім`ятий килим на підлозі, зібгана ковдра, перекидані речі на ліжку (т.1,а.к.п.124-129);

- висновком судово-медичної експертизи № 226 від 03 березня 2016 року, згідно якого у ОСОБА_10 маються тілесні ушкодження у вигляді: закритої травми грудної клітки з синцями, саднами, забиттям м`яких тканин грудної клітки, ускладненої правобічним пневмотораксом; закритої черепно-мозкової травми зі струсом головного мозку, забійними ранами волосистої частини голови, надбрівної ділянки, синцями, саднами, забиттям м`яких тканин обличчя. Також у нього маються забійні рани шиї, синці, садна, забиття м`яких тканин черевної стінки, кінцівок. Вищевказані тілесні ушкодження, виникли від дії тупих предметів.

Закрита травма грудної клітки з синцями, саднами, забиттям м`яких тканин грудної клітки, ускладнена правобічним пневмотораксом за ступенем тяжкості в сукупності, за ознакою небезпеки для життя (як така, що проникає в плевральну порожнину - тобто мається сполучення останньої з зовнішнім середовищем, та крім того у своєму перебігу викликає загрозливе для життя явище - дихальну недостатність і без проведеного лікування, може призвести до смерті), відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень. Ступінь тяжкості тілесних ушкоджень з локалізацією в ділянці голови оцінюється в комплексі, оскільки кожне наступне ушкодження, може збільшувати прояви черепно-мозкової травми в цілому, тому, закрита черепно-мозкова травма зі струсом головного мозку, забійними ранами волосистої частини голови, надбрівної ділянки, синцями, саднами, забиттям м`яких тканин обличчя, в сукупності, а також, забійні рани шиї відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я. Синці, садна, забиття м`яких тканин черевної стінки, кінцівок як усі в сукупності, так і кожне окремо відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що не спричинили короткочасного розладу здоров`я.

Комплекс тілесних ушкоджень, виявлений у ОСОБА_10 , по давності утворення, може відповідати даті 17.01.2016 року.

Виходячи з кількості ушкоджень, описаних в наданій на експертизу медичній документації на ім`я ОСОБА_10 , їх характеру та розташування, можна припустити, що він міг піддаватися впливу, не менше 4 (чотирьох) травмуючих дій в ділянку голови та обличчя. Висловитись більш конкретно щодо кількості травмуючих дій, яким міг піддаватися потерпілий в ділянку голови, обличчя, шиї, тулубу, верхніх та нижніх кінцівок не надається можливим, через відсутність описання чіткої локалізації тілесних ушкоджень в наданій на експертизу медичній документації.

Тілесні ушкодження, виявлені у ОСОБА_10 , по механізму утворення, можуть відповідати умовам, вказаним в описовій частині постанови про призначення експертизи та копіях протоколів допитів потерпілого і проведення слідчого експерименту за його участю, наданих на судово-медичну експертизу, а саме : «...почали наносити удари ногами по різним частинам тіла, переважно від пояса до голови...наносили удари по спині стільчиками та кочергою... почали наносити удари дерев`яним стільцем в область тулубу по задньо-боковій поверхні тулубу...в область голови...почали наносити йому удари металевою кочергою ... в область грудної клітини, шиї та голови...».

Зважаючи на характер та локалізацію тілесних ушкоджень, виявлених у ОСОБА_10 , експерт вважає, що в момент їх спричинення потерпілий міг знаходитись в різноманітних положеннях, які могли змінюватися в процесі заподіяння йому тілесних ушкоджень.

Тілесні ушкодження у вигляді закритої травми грудної клітки з синцями, саднами та забиттям м`яких тканин грудної клітки, ускладненої правобічним пневмотораксом виникли від дії тупих предметів, в тому числі і в результаті нанесення ударів руками, ногами, стільцем, кочергою та іншими предметами. Висловитись щодо індивідуальних властивостей травмуючих чинників та кількості травматичних дій не надається можливим, оскільки в наданій на експертизу медичній документації на ім`я ОСОБА_10 морфологічні характеристики тілесних ушкоджень не відображені, а також відсутні описання чіткої локалізації тілесних ушкоджень.

Тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми зі струсом головного мозку, забійними ранами волосистої частини голови, надбрівної ділянки, синцями, саднами, забиттям м`яких тканин обличчя виникли від дії тупих предметів, в тому числі і в результаті нанесення ударів руками, ногами, стільцем, кочергою та іншими предметами. Висловитись щодо індивідуальних властивостей травмуючих чинників не надається можливим, оскільки в наданій на експертизу медичній документації на ім`я ОСОБА_10 морфологічні характеристики тілесних ушкоджень не відображені. Виходячи з кількості ушкоджень, описаних в наданій на експертизу медичній документації їх характеру та розташування, можна припустити, що потерпілий міг піддаватися впливу не менше 4 (чотирьох) травмуючих дій в ділянку голови та обличчя. Висловитись більш конкретно щодо кількості травмуючих дій, не надається можливим через відсутність описання чіткої локалізації тілесних ушкоджень, в наданій на експертизу медичній документації.

Приймаючи до уваги характер та локалізацію тілесних ушкоджень, виявлених у ОСОБА_10 , утворення їх комплексу при падінні з висоти власного зросту, в тому числі і неодноразово, виключається(т.1, а.к.п.168-171);

- до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань за №0000083 17.01.2016 року внесені відомості за заявою ОСОБА_14 про те, що за місцем мешкання в АДРЕСА_2 та області її співмешканцю ОСОБА_10 17.01.2016 року завдано тілесні ушкодження (т.1, а.к.п.110);

- довідкою-аналізом, згідно якої встановлено, що абонентський номер НОМЕР_2 , яким користувався ОСОБА_19 , 17.01.2016 о 06:56:50 знаходився в Чернігівському районі, Чернігівській області в с. Новий Білоус, в напрямку с. Рудка, о 9:14 - у Прилуцькому районі, а у 10:45 - у Роменському районі Сумської області, о 11:01 - у Сумській області м. Ромни на (т.2, а.к.п.91-92);

- довідками-аналізами, відповідно до яких, абонентський номер НОМЕР_3 , яким користувався ОСОБА_8 перебував 16.01.2016 о 18:23:45 у Сумській області м. Ромни, 17.01.2016 о 10:20:16, 10.20:22, 10:20:25 - у Чернігівській області, смт. Срібне в напрямку с. Березівка, 17.01.2016 о 11:57:49 - у Сумській області м. Ромни (т.1, а.к.п.189-191, 197-198);

- протоколом про результати проведення негласної слідчої (розшукової) дії - зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж від 23.05.2016 року, на підставі ухвали слідчого судді апеляційного суду Чернігівської області, відповідно до якого, за результатами проведення НСРД, 02.04.2016 року відбувалася розмова ОСОБА_8 та ОСОБА_19 в якій спочатку вони обговорювали обшук, який був проведений у матері ОСОБА_8 ; ОСОБА_19 повідомив про вилучення під час обшуку синьої куртки, про те, що на ній будуть шукати сліди крові, також зазначав, що шукали синю куртку, так як на неї вказувала потерпіла особа, після чого висловив подив, як він міг побачити синю куртку. Потім ОСОБА_19 зазначив, що якби у працівників поліції були відбитки пальців хоч кого-небудь чи інші докази, крім показів дітей, то уже пред`явили б обвинувачення. Потім обговорювали питання, які можуть бути поставлені дітям, та відповіді на них і чи могли діти впізнати ОСОБА_8 по голосу. З розмови 03.04.3016 року ОСОБА_8 з сестрою - ОСОБА_20 убачається, що остання, по проханню обвинуваченого, спалила всі сліди. В розмові 20.04.2016 року з матір"ю - ОСОБА_11 , ОСОБА_8 сказав: "Ти думаєш, що я їм би простив оце все?" Потім зазначив, що нехай подякує, що взагалі живий залишився. На запитання матері чи причетний він до побиття потерпілого, ОСОБА_8 відповів, що не важливо і він радий, якщо прийдеться відповідати. В розмові 22.04.2016 року ОСОБА_8 з родичем його дружини - чоловіком на ім`я ОСОБА_21 , останній запитав чи він не наслідив, ОСОБА_8 відповів, що на куртці (яка була вилучена працівниками міліції) ніяких слідів не має, так як вона не його і він у матері не був. Потім чоловік на ім`я ОСОБА_21 дає ОСОБА_8 поради, що у нього повинно бути алібі - свідок, бажано не з родичів, та щоб він наполягав на тому, що його там не було. В розмові 22.04.2016 року ОСОБА_8 з чоловіком на ім`я ОСОБА_22 , останній радить звернутися до адвоката, наполягає на тому, щоб у нього був свідок і бажано дівчина, яка б підтвердила, що він був з нею та вживав спиртні напої. А те, що його донька бачила - то їй могло здатися, так як давно не бачила тата. В цій розмові ОСОБА_8 зазначив, що із доказів проти нього у працівників поліції може бути запис відеокамери із якоїсь із заправок та відбитки пальців (т.1, а.к.п.213-215). Отримана інформація від проведення вказаної негласної слідчої (розшукової) дії зберігається на оптичному носії DVD-R інв.№34т (т.1 а.к.п.216);

- протоколом обшуку від 30.05.2016 року та фотоілюстративною таблицею до нього, згідно якого під час обшуку автомобіля марки "FIAT 280", р.н. НОМЕР_1 , який знаходився біля господарства №38 по вул. Парникова в м. Ромни Сумської області, в кабіні, під сидінням водія, виявлено та вилучено предмет зовні схожий на гранату в конструктивному поєднанні з запалом. Даний обшук проводився у присутності понятих, за участю підозрюваного ОСОБА_8 . Заяв та зауважень від останнього не надходило, про що свідчить відповідний запис у протоколі обшуку (т.1, а.к.п.224-227);

- висновком вибухотехнічної експертизи від 17.06.2016 року № 39(Вт), згідно якого: предмет, ззовні схожий на гранату РГД-5 являється корпусом ручної гранати типу РГД-5 з конструктивно оформленим в нього зарядом вибухової речовини - тротилу, згідно інформаційних джерел масою 100-115 г; - предмет, ззовні схожий на запал типу УЗРГМ-2 являється запалом ручних гранат типу УЗРГМ-2, який містить в собі заряд вибухової речовини для ініціювання вибуху, згідно довідкової літератури ТНРС, азид свинцю, тетрил.

Корпус ручної гранати типу РГД-5 з конструктино оформленим в нього зарядом вибухової речовини - тротилу та запалом типу УЗРГМ-2, що містить в собі заряд вибухової речовини для ініціювання вибуху, які у конструктивносу поєднанні є ручною наступальною гранатою типу РГД-5 з запалом типу УЗРГМ-2 та відноситься до категорії боєприпасів. Надані на експертизу предмети виготовлені промисловим способом (т.1, а.к.п.232-236);

- висновком вибухотехнічної експертизи від 27.06.2016 року № 56(Вт), згідно якого наданий на експертизу корпус ручної гранати РГД-5 у конструктивному поєднанні з наданим на дослідження підривником типу УЗРГМ-2 - придатні до вибуху (т.1 а.к.п.240-244);

- довідкою, виданою Регіональним сервісним центром в Чернігівській області за даними "НАІС" МВС України, згідно якої власником автомобіля "FIAT 280" р.н. НОМЕР_1 , є ОСОБА_11 (т.2, а.к.п.31).

- протоколом про результати проведення негласної слідчої (розшукової) дії - зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж від 23.05.2016 року, складений на підставі ухвали слідчого судді апеляційного суду Чернігівської області, згідно якого, в розмові 04.05.2016 року ОСОБА_8 з братом ОСОБА_23 йдеться про автомобіль, ремонтом якого займається ОСОБА_8 , та про "іграшку", яку ОСОБА_8 сховав під сидінням (т.1, а.к.п.210-211).

Отже, місцевий суд, дослідивши, перевіривши та проаналізувавши в судовому засіданні всі вищевказані докази в їх сукупності, як такі, що узгоджуються між собою та не викликають сумніву, правильно дійшов висновку про необхідність кваліфікації дій ОСОБА_8 за ч.2 ст.121 КК України, як умисне заподіяння тяжких тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_10 , вчинене групою осіб; та за ч. 1 ст. 263 КК України, як незаконне придбання, носіння та зберігання бойових припасів, з чим погоджується і колегія суддів.

Доводи обвинуваченого про відсутність доказів завдання ним тяжких тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_10 , оскільки він особисто з потерпілим не знайомий, ніколи з ним не бачився та не спілкувався, не заслуговують на увагу, з огляду на наступне.

Так, обвинувачений разом із невстановленими досудовим розслідуванням особами, до будинку, де проживав потерпілий, прийшли вночі. При цьому, двоє з них були в масках, з ліхтарем. Всі вони проїхали на автомобілі значну відстань з іншої області. Все це свідчить про наявність у них спільної домовленості, яка виникла заздалегідь, про вчинення кримінального правопорушення.

Посилання на неналежність як доказу його вини довідок-аналізів, складених працівниками УКП (ОТЗ) ГУНП в Чернігівській області за дорученням слідчого, є безпідставними, так як оперативно-слідчі дії були проведені з дотриманням норм кримінального процесуального закону.

Місцевим судом обґрунтовано не було взято до уваги показання свідків сторони захисту з приводу непричетності ОСОБА_8 до вчинення злочину, оскільки їх свідчення повністю спростовуються матеріалами кримінального провадження. Крім того, показання свідків сторони захисту свідчать про намагання допомогти обвинуваченому уникнути відповідальності за скоєне ним.

У той же час, показання потерпілого ОСОБА_24 є послідовними, аналогічні тим показам, які він давав на досудовому слідстві у ході слідчого експерименту, узгоджуються з іншими доказами, зібраними органом досудового розслідування та дослідженими судом, і підтверджують час, місце вчинення кримінального правопорушення, мотив у обвинуваченого на скоєння злочину. А характер та локалізація спричинених потерпілому тілесних ушкоджень, за його поясненнями, повністю відповідають висновку проведеної у кримінальному провадженні судово-медичної експертизи №226 від 03 березня 2016 року.

Посилання обвинуваченого на відсутність доказів, які б стверджували обставину придбання ним гранати, носіння та зберігання її, є безпідставним, адже як роз`яснив Пленум ВСУ у постанові №3 від 26 квітня 2002 року, під незаконним придбанням вогнепальної зброї, бойових припасів, вибухових речовин або вибухових пристроїв, слід вважати умисні дії, пов`язані з їх набуттям (за винятком викрадення, привласнення, вимагання або заволодіння шляхом шахрайства чи зловживання службовим становищем) всупереч передбаченому законом порядку - в результаті купівлі, обміну, привласнення знайденого, одержання як подарунок, на відшкодування боргу тощо. А незаконне носіння холодної, вогнепальної зброї, бойових припасів, вибухових речовин або вибухових пристроїв є умисними, вчиненими без передбаченого законом дозволу діями по їх переміщенню, транспортуванню особою безпосередньо при собі (в руках, одязі, сумці, спеціальному футлярі, транспортному засобі тощо).

Твердження апелянта про неналежність та недопустимість такого доказу, як протокол про проведення негласної слідчої дії - зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж від 23.05.2016 року, не заслуговує на увагу, оскільки дана слідча дія проводилась на підставі ухвали слідчого судді апеляційного суду Чернігівської області, з дотриманням вимог КПК України.

Відтак, позицію сторони захисту щодо непричетності ОСОБА_8 до вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.263, ч.2 ст.121 КК України, колегія суддів вважає як захисну, з метою уникнення останнім відповідальності за скоєне, так як вона повністю спростовується вищенаведеними доказами, у зв`язку з чим не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.

Відповідно до ст.65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_8 міру покарання, суд першої інстанції, відповідно до вимог ст.65 КК України, врахував ступінь небезпеки вчинених кримінальних правопорушень, ставлення обвинуваченого до скоєного; дані про його особу, який раніше до кримінальної та адміністративної відповідальності не притягувався, позитивно характеризується за місцем служби та за місцем проживання; відсутність обставин, які обтяжують покарання; та прийшов до правильного висновку про необхідність призначення покарання саме у виді позбавлення волі, з урахуванням вимог ч.1 ст.70 КК України, оскільки його перевиховання можливе лише в умовах ізоляції від суспільства.

Проте, враховуючи, що ОСОБА_8 є учасником бойових дій, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, колегія суддів вважає за можливе пом`якшити йому покарання за ч.2 ст.121 КК України, призначивши його у мінімальному розмірі, передбаченому санкцією частини даної статті, що буде необхідним і достатнім для його виправлення і попередження вчинення нових злочинів.

За таких підстав, апеляційна скарга обвинуваченого підлягає частковому задоволенню, а вирок місцевого суду зміні у частині призначеного покарання.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 408, 419 Кримінального процесуального кодексу України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 задовольнити частково.

Вирок Чернігівського районного суду Чернігівської області від 22 березня 2017 року щодо ОСОБА_8 змінити в частині призначеного йому покарання.

Вважати ОСОБА_8 засудженим за:

- ч.1 ст.263 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк три роки;

- ч.2 ст.121 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк сім років.

Відповідно до ч.1 ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно ОСОБА_8 призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 7 (сім) років.

У решті цей же вирок залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4