№ 336/5065/17
пр.№1-кп/336/104/2018
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 січня 2018 року м. Запоріжжя
Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
потерпілого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
ВСТАНОВИВ
06 серпня 2017 року, приблизно о 19.00 годині, ОСОБА_6 , знаходячись на літньому майданчику кафе «Благодать», що розташований за адресою: м. Запоріжжя, вул. Авраменка, 3, маючи умисел на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_4 під час раптово виниклої сварки з останнім, наніс йому один удар чолом голови в область носа, чим спричинив потерпілому синець в лівій щічній ділянці з набряком м`яких тканин, який згідно висновку експерта № 1969 від 23.08.2017 року кваліфікується як легке тілесне ушкодження та закритий перелом кістки носа, який кваліфікується як легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 повністю визнав вину у вчиненні інкримінованого йому злочину, суду пояснив, що раніше потерпілого ОСОБА_4 не знав. 06.08.2017 року з дружиною перебував у літньому кафе «Благодать», помітив свого знайомого, який сидів за столом з ОСОБА_7 , вживали спиртні напої. Знайомий запросив його та дружину до столу, прийняли пропозицію, продовжили вживати спиртні напої. Під час спілкування ОСОБА_7 безпідставно почав ображати його та дружину нецензурною лайкою, тоді він не витримавши цього головою наніс ОСОБА_7 один удар в область носа. У вчиненому кається.
Потерпілий ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснив, що 06.08.2017 року під час сумісного вживання спиртних напоїв у кафе «Благодать» між ОСОБА_6 та його дружиною виникла сварка, а коли він втрутився у розмову між ними, ОСОБА_6 наніс йому кулаком один удар в обличчя, після якого він впав на підлогу та втратив свідомість. Приїхала швидка допомого та працівники поліції, був доставлений до 5 лікарні.
Оскільки обвинувачений та інші учасники судового провадження не заперечували вищевказані обставини, обвинувачений визнав вину у вчиненні злочину повністю, суд, керуючись вимогами ч. 3 ст. 349 КПК України, враховуючи згоду учасників процесу, визнав недоцільним досліджувати докази щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд впевнився в тому, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Таким чином, суд дійшов висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні вищезазначеного злочину, а його дії кваліфікує за ч. 2 ст. 125 КК України як умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.
Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченої, згідно ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.
При призначенні покарання обвинуваченому суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який є злочином невеликої тяжкості, особу обвинуваченого, а саме те, що він раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, має сім`ю, працює, під наглядом лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проживання та роботи характеризується позитивно, і тому суд вважає за можливе призначити йому покарання у виді штрафу і саме таке покарання буде достатнім та необхідним для його виправлення та попередження нових злочинів.
Обвинувачений визнав позов частково, з цього приводу пояснив, що згоден з відшкодуванням матеріальної шкоди, заперечує проти відшкодування моральної шкоди, на обґрунтування заперечень будь-яких пояснень не надав.
Вирішуючи питання щодо цивільного позову суд виходив з наступного.
Відповідно до вимог ч. 4 ст. 128, ч. 1 ст. 129 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими КПК. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, в КПК не врегульовані, до них застосовуються норми ЦПК України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства. Ухвалюючи обвинувальний вирок? суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.
Згідно ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.
У роз`ясненні, які містяться у п. п. 5, 9 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року з наступними змінами та доповненями «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» зазначено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягає: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою та протиправним діянням заподіювача та вини останнього у її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого при цьому виходить, а також інші обставини, які мають значення для вирішення спору.
Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових витрат (їх тривалість, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життевих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусілля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
Суд приймає до уваги, що потерпілому ОСОБА_4 діями обвинуваченого ОСОБА_6 заподіяно моральну шкоду, яка полягає у фізичному болю і стражданнях, які він зазнав у зв`язку з ушкодженням здоров`я. При цьому суд враховує глибину фізичних та душевних страждань, ступеня доведеності завданої шкоди, матеріальне становище обвинуваченого ОСОБА_6 , а також співмірність заподіяної матеріальної шкоди та заявленої потерпілим вимоги про відшкодування моральної шкоди.
Позовні вимоги про відшкодування матеріальної шкоди підлягають задоволенню, оскільки визнані обвинуваченим, підтверджені наданими доказами
(а.с. 18-20).
Заявлене захисником обвинуваченого клопотання про звільнення підзахисного ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 45 КК України задоволенню не підлягає.
Відповідно до ст. 45 КК України особа, яка вперше вчинила злочин невеликої тяжкості, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона після вчинення злочину щиро покаялася, активно сприяла розкриттю злочину і повністю відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.
Враховуючи те, що до теперішнього часу обвинувачений не відшкодував потерпілому завдані ним збитки, правові підстави для його звільнення від кримінальної відповідальності відсутні.
Запобіжний захід обвинуваченому не застосовувався, процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.
Керуючись ст. ст. 373, 374 КПК України,
ЗАСУДИВ:
ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, і призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.
Цивільний позов ОСОБА_4 задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 на користь ОСОБА_4 у відшкодування матеріальної шкоди 665 гривень, у відшкодування моральної шкоди - 1000 гривень.
У задоволенні іншої частини позову відмовити.
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Запорізької області шляхом подання через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники кримінального провадження мають право отримати копію вироку негайно після його проголошення.
Суддя ОСОБА_1