Справа №484/1615/17 26.02.2018
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2018 року м. Миколаїв
Апеляційний суд Миколаївської області у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю секретаря ОСОБА_4

розглянувши матеріали кримінального провадження №0001124 за апеляційною скаргою прокурора Первомайської місцевої прокуратури Миколаївської області ОСОБА_5 на вирок Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 18 липня 2017р., стосовно
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Гережанівка, Уманського району, Черкаської обасті, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:
-14.12.2007 р. Приморським районним судом м. Одеси за ч. 2 ст. 121 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком 7 років, 05.01.2012 р. постановою районного суду звільнений умовно-достроково на 2 роки 8 місяців 9 днів;
-01.03.2013 р. Уманським міськрайонним судом Черкаської області за ч. 2 ст. 187 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років, звільнений 17.05.2016 р. по відбуттю строку покарання;
- обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.

Учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_7
обвинувачений ОСОБА_6
захисник ОСОБА_8
встановив:
Короткий зміст вимог апеляційної скарги.
В апеляційній скарзі прокурор просить вирок в частині звільнення ОСОБА_6 на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання з випробуванням, скасувати через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.
Ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_6 засудженим за ч.2 ст. 185 КК України до 1 року позбавлення волі.
В іншій частині вирок залишити без змін.
В ході апеляційного розгляду повторно дослідити матеріали провадження, які характеризують обвинуваченого ОСОБА_6 .
Короткий зміст вироку.
Вироком суду ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, і призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на один рік.

Відповідно до ст. 75 КК України ОСОБА_6 звільнено від відбування покарання з випробуванням та встановлено іспитовий строк тривалістю один рік.

Відповідно до п. п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 76 КК України покладено на ОСОБА_6 , такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Узагальнені доводи апеляційної скарги.
В апеляційній скарзі прокурор не оспорюючи висновків суду щодо кваліфікації дій та доведеності вини обвинуваченого, вважає вирок суду в частині звільнення обвинуваченого від відбування покарання, незаконним та таким, що підлягає скасуванню з підстав неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, яка полягає у безпідставному застосування ст. 75 КК України.
Так зазначає, що судом першої інстанції при призначенні покарання не оцінено висновок органу пробації, згідно з яким результати оцінки ризику вчинення повторного кримінального правопорушення обвинуваченого ОСОБА_6 показали високий ризик.
Вказує, що поза увагою суду та без відповідної оцінки залишено дані щодо особи обвинуваченого, те, що він раніше скоював злочини в тому числі корисливі, знаходячись в молодому віці офіційно ніде не працює, а натомість шляхом вчинення корисливих злочинів задовольняє свої матеріальні потреби.
Вважає, що суд, врахувавши такі обставини, як ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень та особу обвинуваченого не надав їм належної оцінки, що потягло за особою безпідставне застосування інституту звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням із застосуванням ст. 75 КК України стосовно ОСОБА_6 .
На думку апелянта звільнення обвинуваченого від відбування покарання, не сприятиме його виправленню, та може створити у обвинуваченого хибне уявлення про безкарність за вчинення злочинів, і не буде запобігати вчиненню ним нових кримінальних правопорушень.

Обставини встановлені судом першої інстанції.
Судом визнано доведеним, що обвинувачений ОСОБА_6 в ніч з 08.05.2017 р. на 09.05.2017 р., приблизно в 01:00, заздалегідь плануючи таємне викрадення домашньої худоби, прийшов до подвір`я будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_3 , належного ОСОБА_9 . Підійшовши до металевого вольєру, де знаходилась домашня худоба, ОСОБА_6 відчинив хвіртку за допомогою цегли, яку він знайшов на території подвір`я, вбив свиню вагою 40 кг, вартістю 38,00 грн. за 1 кг, загальною вартістю 1 520,00 грн. В подальшому ОСОБА_6 поклав свиню до мішка, який знайшов на подвір`ї вищевказаного будинку, та виніс за межі подвір`я. Викраденим ОСОБА_6 розпорядився на власний розсуд.

Своїми діями ОСОБА_6 завдав потерпілому ОСОБА_10 матеріального збитку на загальну суму 1 520,00 грн.

Дії ОСОБА_6 судом кваліфіковані за ч. 2 ст. 185 КК України, а саме таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

При призначенні покарання суд врахував характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним кримінального правопорушення, яке, відповідно до ст. 12 КК України, є злочином середньої тяжкості, обставини справи, вказані дані про особу обвинуваченого, який повністю визнав себе винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, щиро розкаявся, позитивно характеризується за місцем проживання, раніше притягувався до кримінальної відповідальності, суд врахував, висновок органу пробації, згідно з яким результати оцінки ризику вчинення повторного кримінального правопорушення відносно обвинуваченого ОСОБА_6 показали високий ризик, крім того суд врахував, що потерпілий претензій морального та матеріального характеру до обвинуваченого не має.

Обставинами, які відповідно до ст. 66 КК України, пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , суд визнав щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, які відповідно до ст. 67 КК України, обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , судом не встановлено.

Суд вважав, що виправлення ОСОБА_6 можливе без відбування покарання, звільнив ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням, встановив йому іспитовий строк та поклав на нього відповідні обов`язки.

Обставини встановлені судом апеляційної інстанції.
Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора на підтримку апеляційної скарги, заперечення обвинуваченого та його захисника, які просили вирок суду залишити без змін, вивчивши матеріали кримінального провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_6 у таємному викрадені чужого майна, вчиненому повторно та кваліфікація цих дій за ч.2 ст.185 КК України відповідно, сумнівів не викликають, ніким не оспорюються і цей висновок апеляційним судом не перевіряється.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України суд призначає покарання у межах, встановлених у санкції статті, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

В Постанові Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 р. «Про практику призначення судами кримінального покарання» зверталась увага судів на те, що вони при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів. Висновки з усіх питань, пов`язаних із призначенням покарання, необхідно належним чином мотивувати у вироку.

Зазначених вимог закону при призначенні покарання ОСОБА_6 судом дотримано.
Як вбачається з оскаржуваного вироку, суд першої інстанції, призначаючи ОСОБА_6 вид та міру покарання обґрунтовано врахував обставини вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який повністю визнав свою вину, щиро розкаявся, позитивно характеризується за місцем проживання, раніше притягувався до кримінальної відповідальності, суд врахував висновок органу пробації, згідно з яким результати оцінки ризику вчинення повторного кримінального правопорушення відносно обвинуваченого ОСОБА_6 показали високий ризик, крім того суд врахував, що потерпілий претензій морального та матеріального характеру до обвинуваченого не має.

Таким чином, суд першої інстанції врахував сукупність обставин, що характеризують дане кримінальне правопорушення, наявність обставин, що пом`якшують покарання - щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, обставини, які обтяжують покарання судом не встановлено, та обґрунтовано призначив обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч.2 ст. 185 КК України.

Висновки суду першої інстанції, про можливість звільнення ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням відповідають вимогам закону.

Відповідно до вимог ст. 75 КК України, якщо суд при призначенні покарання у виді позбавлення волі на строк не бульше пяти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення його від відбування покарання.

Приймаючи рішення про звільнення ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком, суд обгрунтовано врахував фактичні обставини вчиненого злочину, а саме те, що ОСОБА_6 вчинено злочин середньої тяжкості, а також пом`якшуючі покарання обставини, а саме щире каяття обвинуваченого у вчиненому, його активне сприяння розкриттю злочину, повне відшкодування потерпілому матеріальної шкоди, дотримавшись при цьому вимог закону про наявність кількох обставин, що пом`якшують покарання та з урахуванням особи винного істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину. Судом також враховано тяжкість злочину, характеристику з місця проживання та відсутність обставин що обтяжують покарання. З урахуванням усіх зазначених даних та обставин суд обгрунтовано прийшов до висновку про можливість виправлення ОСОБА_6 без відбування покарання.

Крім того, відповідно до наданих апеляційному суду довідок та характеристики, виданих Гереженівською сільською радою Уманського району Черкаської області 01.02.2018 року, ОСОБА_6 з жовтня 2017 року проживає в АДРЕСА_4 , разом зі своєю матір`ю ОСОБА_11 , яка є інвалідом 1 групи та потребує постійного стороннього догляду. За місцем проживання обвинувачений характерихується позитивно, з сусідами та односельцями підтримує дружні стосунки та здійснює догляд за матір`ю.

Зазначене свідчить про те, що ОСОБА_6 на даний час змінив свою поведінку та став на шлях виправлення. Тому доводи прокурора про необгрунтоване звільнення обвинуваченого від покарання є неспроможними.

При розгляді даного кримінального провадження суд дотримався вимог матеріального та процесуального права, прийняв рішення відповідно до вимог закону тому підстав для скасування вироку апеляційний суд не вбачає.

Керуючись ст.ст. 376, 405, 407, 419, 424, 532 КПК України , апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу прокурора Первомайської місцевої прокуратури Миколаївської області ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Вирок Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 18 липня 2017 року стосовно ОСОБА_6 - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом 3-х місяців з дня проголошення.

Головуючий:

Судді: