Апеляційний суд Рівненської області
_____________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України
26 лютого 2018 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі:

судді-доповідача - ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ;

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали судового провадження за скаргою ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на постанову старшого слідчого СВ Рівненського РВП Рівненського ВП в Рівненській області ОСОБА_6 (далі слідчий) від 29 листопада 2017 року про закриття кримінального провадження №0001513, внесеного до ЄРДР від 02 жовтня 2017 року за ч.2 ст.190 КК України;

За участі:
секретаря с/з ОСОБА_7 ,

прокурора ОСОБА_8

апелянта ОСОБА_4

за апеляційною скаргою ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Рівненського районного суду Рівненської області від 07 лютого 2018 року;

ВСТАНОВИЛА:
В апеляційній скарзі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 просять ухвалу слідчого судді Рівненського районного суду Рівненської області від 07 лютого 2018 року скасувати та постановити нову ухвалу, якою скасувати постанову слідчого про закриття кримінального провадження №0001513 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України.

Згідно оскаржуваної ухвали слідчого судді, поновлено ОСОБА_4 та ОСОБА_5 строк на оскарження постанови слідчого про закриття кримінального провадження та відмовлено у задоволенні скарги.

Відмовляючи у задоволенні скарги ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , слідчий суддя зазначила в ухвалі, що слідчий повно, всебічно і неупереджено дослідив всі обставини за повідомленням скаржників про вчинене правопорушення, про що було внесено відомості у ЄРДР і обґрунтованого прийшов до висновку про відсутність у діяннях ОСОБА_9 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України. Висновки слідчого, викладені в оскаржуваній постанові, відповідають вимогам закону та грунтуються на матеріалах справи, оскільки слідчий надав оцінку показанням всіх допитаних у вказаному кримінальному провадженні осіб та документам, здійснив всі можливі слідчі та процесуальні дії, спрямовані на збирання та дослідження обставин у кримінальному провадженні, і прийшов до обгрунтованого висновку про закриття кримінального провадження.
В обгрунтування доводів апеляційної скарги ОСОБА_4 та ОСОБА_5 доводять, що у діях ОСОБА_9 та ОСОБА_10 наявна обов`язкова ознака кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України, а саме корисливий мотив, оскільки ОСОБА_10 , отримавши від них грошові кошти на автомобіль «Фольксваген Поло», д.н. НОМЕР_1 , у тому числі й від ОСОБА_9 , оформляти документи права власності на них не бажає, при цьому автомобілем постійно користується зять ОСОБА_4 - ОСОБА_9 . Крім того, вказують, що висновок слідчого, з якого він виходив закриваючи кримінальне провадження, а саме про наявність цивільно-правових відносин у даному випадку, не відповідають дійсності, а прийняте рішення порушує їхні права, зокрема щодо права власності на придбаний ними автомобіль.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_4 , який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, думку прокурора про відмову у задоволенні апеляційної скарги та залишення без змін ухвали слідчого судді, перевіривши матеріали судового провадження за скаргою ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на постанову слідчого про закриття кримінального провадження та обговоривши, наведені у апеляційній скарзі доводи, колегія суддів прийшла до таких висновків.
Із матеріалів за скаргою слідує, що під час перебування в шлюбі подружжя ОСОБА_11 та батько дружини оформили з власником автомобіля ОСОБА_10 генеральну довіреність на автомобіль «Фольксваген поло» зеленого кольору д.н.з. НОМЕР_1 . Після офіційного розірвання шлюбу 09 грудня 2015 року була затверджена мирова угода по справі про поділ спільного майна подружжя. 20 жовтня 2016 року з цивільної справи між цими ж сторонами про витребування майна та документів виділені позовні вимоги про витребування та передачу автомобіля та технічного паспорту, де предметом спору є вказаний автомобіль, рішення по справі не прийняте.
Ухвалою суду також підтверджується та було зазначено ОСОБА_4 під час розгляду скарги слідчим суддею, що автомобіль у ОСОБА_10 , був фактично куплений за його кошти та кошти доньки і зятя, але юридично транспортний засіб на нього не оформлений, бо зять у цьому перешкоджав. Після подружньої зради зятя зять забрав автомобіль і став проживати окремо. На даний час батьки продавця визнають, що їх син продав цей автомобіль, але не бажають давати координати сина, мотивуючи це тим, що вони з ним не спілкуються. Він хоче або забрати автомобіль, або, щоб зять сплатив йому та своїй колишній дружині 2/3 його вартості автомобіля, на яку вони погодяться.
02 жовтня 2017 року до ЄРДР, згідно ухвали слідчого судді від 30 серпня 2017 року були внесені відомості за №0001513 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України, та розпочато досудове розслідування вказаного кримінального провадження.
У ході досудового розслідування та проведення слідчих (розшукових дій) та на підставі аналізу та оцінки показань свідків, документів, слідчий прийшов до переконання про відсутності у діяннях ОСОБА_9 ознак злочину, передбаченого ч.2 ст.190 КК України.
Відповідно до п.3 ч.1 ст.303 КПК України, на досудовому провадженні, зокрема потерпілим може бути оскаржене, у тому числі, і рішення слідчого про закриття кримінального провадження.

Стаття 84 КПК України встановлює, що доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Згідно ч.2 ст.91 КПК України, доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Проведення слідчих (розшукових) дій регулюється главою 20 КПК України. Самі по собі слідчі дії є діями, спрямованими на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні.

Приймаючи рішення про закриття кримінального провадження, слідчий зробив висновок, що у діях ОСОБА_9 відсутня об`єктивна сторона складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України, а саме обману або зловживання довірою, оскільки на даний час ОСОБА_9 має право на користування автомобілем «Фольксваген поло» зеленого кольру д.н.з. НОМЕР_1 , так як ОСОБА_10 та ним, ОСОБА_4 і ОСОБА_5 була оформлена генеральна довіреність.

Крім того, слідчий зазначив, що дане доручення дійсне, в судовому порядку не скасоване, а власником транспортного засобу і по сьогоднішній день являється ОСОБА_10 , що свідчить про те, що правовідносини, які виникли між даними особами, а саме пов`язані з володінням та користуванням майном, яке перебувало в особи та за згодою сторін, носять цивільно-правовий характер, а тому у діях ОСОБА_9 відсутній корисливий мотив та він має офіційне право на користування автомобілем.
Дослідила в судовому засіданні, як убачається з оскаржуваної ухвали, і дані обставини слідчий суддя в ході розгляду скарги ОСОБА_4 і ОСОБА_5 та, в порядку ст. 303, 307 КПК України постановила законне та обгрунтоване рішення, як того вимагає ст.370 цього Кодексу.

З таким рішенням слідчого судді погоджується і колегія суддів суду апеляційної інстанції і в основу законності прийнятого слідчим суддею рішення про відмову у задоволенні скарги покладає те, що слідчим було вмотивовано проаналізовано всі документи права власності на авто, зокрема судові рішення в справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_9 про поділ майна подружжя та інші.

Доводи ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про неповноту та невідповідність висновків слідчого судді фактичним обставин справи, щодо існування у діях ОСОБА_9 об`єктивної сторони злочину (шахрайства) та про те, що слідчий належним чином не виконав всі необхідні слідчі дії, колегією суддів розцінюються як безпідставні та такі, що повністю спростовуються матеріалами, як закритого слідчим кримінального провадження, так і матеріалами судового провадження за скаргою. До того ж, як пояснив в суді апеляційної інстанції апелянт ОСОБА_4 , строк дії довіреності на автомобіль був встановлений до 07.08.2014 року.

Слідчий суддя, при розгляді матеріалів, вірно проаналізувала скаргу потерпілих ОСОБА_4 та ОСОБА_5 та інші, зібрані по провадженню докази, здобуті слідчим при проведенні розслідування та дійшла вірного висновку, що слідчим вмотивовано прийнято процесуальне рішення про закриття кримінального провадження на підставі ст.284 КПК України, одночасно зазначивши, що слідчим виконано всі необхідні слідчі дії для розслідування кримінального провадження за фактом шахрайських дій з боку ОСОБА_9 та ОСОБА_10 ..

Враховуючи те, що жодній особі у даному кримінальному провадженні не було повідомлено про підозру і, з огляду на те, що злочин - це передбачене КК України суспільно-небезпечне винне діяння або бездіяльність, вчинене суб`єктом злочину, а в даному випадку ознаки злочину відсутні, то, на думку колегії суддів, слідчий правомірно закрив дане кримінальне провадження.

Пунктом першим ч.3 ст.407 КПК України, суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду скарги на ухвалу слідчого судді надано право залишити ухвалу слідчого судді без змін.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 415, 422 колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:
Ухвалу слідчого судді Рівненського районного суду Рівненської області від 07 лютого 2018 року, якою відмовлено ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у задоволенні їх скарги на постанову слідчого від 29 листопада 2017 року про закриття кримінального провадження №0001513, внесеного до ЄРДР від 02 жовтня 2017 року за ч.2 ст.190 КК України залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_4 та ОСОБА_5 без задоволення

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з дня її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач - ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3