АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 11-cc/796/865/2018 Слідчий суддя в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст. 199 КПК Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2018 рокуколегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого ОСОБА_3

суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5

секретаря судового засідання ОСОБА_6

за участю:

ОСОБА_7

ОСОБА_8

підозрюваного ОСОБА_9

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_8 , який діє в інтересах ОСОБА_10 , на ухвалу слідчого судді Шевченківськогорайонного суду м. Києва від 09 січня 2018 року, -

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою задоволено клопотанняслідчого СУ ГУ НП у м. Києві ОСОБА_11 , погоджене прокурором відділу прокуратури міста Києва ОСОБА_12 тапродовженостроктримання під вартоюдо 09 березня 2018 рокувключнощодо

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Республіки Молдова, молдованина, громадянина України, з середньою освітою, офіційно не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 28, пп. 6, 12, ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187 КК України.
Згідно ухвали, слідчий суддя врахував наявність у даному кримінальному провадженні обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_9 інкримінованих кримінальних правопорушень, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, дані про особу підозрюваного, та прийшов до висновку про необхідність задоволення клопотання слідчого та продовження щодо ОСОБА_9 строку тримання під вартою.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді, захисник ОСОБА_13 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 ,подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді скасувати, посилаючись на її незаконність та необгрунтованість, постановити нову ухвалу, якою застосувати відносно ОСОБА_9 запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою або застосувати заставу.

В обгрунтування вимог апеляційної скаргизахисник зазначає про те, що слідчим суддею не зазначено, яким чином підозрюваний може чинити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.Крім того, захисник вказує на відсутність доказів того, що саме ОСОБА_9 вчинив інкриміновані йому кримінальні правопорушення та звертає увагу суду на те, що у клопотанні слідчого не зазначена роль ОСОБА_9 у інкримінованих йому злочинах. Додає, що слідчим не зазначено на яких саме свідків та потерпілихпідозрюваний може чинити тиск, які докази знищити.
Також адвокатзазначає, що потерпілі ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 та ОСОБА_18 у своїх поясненнях вказують, що бачили під час викрадення їх речей жінок та не бачили особу чоловічої статі. Крім того, адвокат зазначає, що лише свідки ОСОБА_19 та ОСОБА_20 , які працюють продавцями у магазині, бачили, що ОСОБА_9 купував телефон.

Далі в апеляційній скарзі захисник вказує, що під час обшуку 11.07.2017 року за адресою місця проживання підозрюваного, особистих речей потерпілих знайдено не було та наголошує, що слідчим суддею в оскаржуваній ухвалінеобгрунтовано не визначено розмір застави.
У підсумку, адвокат, посилаючись на практику Європейського суду з прав людини, зазначає про те, що матеріали зібрані органом досудового розслідування не є достатніми та необхідними підставами для продовження щодо ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, що, на думку апелянта, свідчить про необ`єктивність, упередженість та односторонність розгляду даного клопотання. Додає, що судом не взято до уваги той факт, що 03 січня 2018 року слідчим повідомлено про відкриття матеріалів кримінального провадження.
Одночасно адвокат вказує, що ОСОБА_9 має постійне місце проживання, проживає разом з дружиною, має на утриманні трьох неповнолітніх дітей, позитивно характеризується за місцем проживання.
Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника та підозрюваного, які підтримали апеляційну скаргу і просили її задовольнити, пояснення прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив ухвалу слідчого судді залишити без змін, дослідивши матеріали провадження і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
За результатами апеляційного перегляду ухвали слідчого судді місцевого суду зазначені вимоги кримінального закону слідчим суддею належно дотримані.
Як вбачається з представлених в апеляційний суд матеріалів, в провадженніСУ ГУНП у м.Києві перебувають матеріали кримінального провадження№0005192, відомості про якевнесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за ОСОБА_21 , ОСОБА_9 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбаченихч. 3 ст. 28, п.п. 6, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187 КК України, ОСОБА_25 , ОСОБА_26 ,у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України.

11.07.2017 року ОСОБА_9 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 187 КК України.
11.07.2017 року слідчим суддею Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_9 застосовано запобіжний західу вигляді тримання під вартою, строком 60 діб.
18.08.2017 року прокурором відділу прокуратури м. Києва прийнято рішення про об`єднання матеріалів кримінальних проваджень № 0005192 від 11.04.2017 року та № 0005950 від 02.07.2017 року в одне провадження за № 0005192.
Прокуратурою міста Києва 30.10.2017 року продовжено строк досудового розслідування кримінального провадження № 0005192 до шести місяців, тобто до 11 січня 2018 року.
01.11.2017 року слідчим суддею Шевченківськогорайонного суду м. Києва продовжено строк тримання підозрюваного ОСОБА_9 під вартою до 29 грудня 2017 року включно.
28 грудня 2017 року слідчим суддею Шевченківськогорайонного суду м. Києвапродовжено строк тримання підозрюваного ОСОБА_9 під вартою до 11 січня 2018 року включно.
29 грудня 2017 рокуза погодженням з прокурором прокуратури м. Києва ОСОБА_9 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри та повідомлено про підозру у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 28, п.п. 6, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187 КК України.
03 січня 2018 року стороні захисту повідомлено про відкриття матеріалів досудового розслідування в порядку ст. 290 КПК України.
Слідчий СУ ГУ НП у м. Києві ОСОБА_11 , за погодженням із прокурором відділу прокуратури міста Києва ОСОБА_12 , звернувся до Шевченківського районного суду м. Києваз клопотанням пропродовженняпідозрюваному ОСОБА_9 строку тримання під вартою, яке ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 09 січня 2018 рокузадоволенота продовженощодопідозрюваного ОСОБА_9 строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 09 березня 2018 рокувключно.
Під час розгляду клопотання про продовження строку тримання підозрюваного ОСОБА_9 під вартою, слідчий суддя правильно встановив, що наведені у ньому дані, виклад яких зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, свідчать про наявністьобґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним інкримінованих йому кримінальних правопорушень.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.
Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі Нечипорук та Йонкало проти України від 21 квітня 2011 року термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (також рішення від 30 серпня 1990 р. у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» (Fох, CampbellandHartleyv. theUnitedKingdom), п. 32, SeriesA, № 182).

Як вбачається з ухвали слідчого судді та журналу судового засідання, на основі наданих стороною обвинувачення матеріалів, які обґрунтовують клопотання, слідчий суддя встановив, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце і підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, детальний перелік яких міститься у клопотанні слідчого.
Зважаючи на це, слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, у висновках, які зробив орган досудового розслідування відносно ОСОБА_9 чогось очевидно необґрунтованого чи недопустимого не встановив.

Посилання апелянта на відсутність доказів того, що саме ОСОБА_9 вчинив інкриміновані йому кримінальні правопорушення, не заслуговують на увагу, оскільки, на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду по суті, а саме питань, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винноючи невинною у вчиненні злочину, а тому слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів лише визначив, що причетність ОСОБА_9 до вчинення злочинів, підозра у яких йому повідомлена, є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього такого обмежувального заходу, як тримання під вартою, з чим погоджується і колегія суддів. З цих же підстав не заслуговують на увагу і посилання адвоката на роль ОСОБА_9 у інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях.

Крім того, відповідно до практики ЄСПЛ, недостатньо аби правоохоронні органи «добросовісно підозрювали особу». Повинні бути надані принаймні деякі факти чи інформація на підтвердження того, що особа підозрюється у вчиненні злочину обґрунтовано (рішення «Ільгар Маммадов проти Азербайджану» і рішення «Фокс, Кемпбел і Хартлі проти Сполученого Королівства»), що має місце в даному випадку.

Разом з цим, колегія суддів звертає увагу на ті обставини, що не погоджуючись з ухвалою слідчого судді, адвокат не просить відмовити у задоволенні клопотання слідчого, а ставить питання про застосування відносно ОСОБА_9 запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою або застави.

Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про їх наявність, з огляду на конкретні обставини кримінального провадження.
В контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Панченко проти Росії). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Бекчиєв проти Молдови).
На підставі вище викладеного, а також враховуючи дані про особу підозрюваного, в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку про доведеність стороною обвинувачення у клопотанні ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки достатні стримуючі фактори, які б свідчили про протилежне в матеріалах справи відсутні.
Таким чином відсутні підстави вважати, що менш суворі запобіжні заходи будуть адекватними заходами у даному кримінальному провадженні, тому колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції щодо необхідності задовольнити клопотання слідчого, оскільки сторона обвинувачення в повному обсязі довела суду обставини, які виправдовують обмеження права ОСОБА_9 на свободу.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні довести суду обставини, на які вони посилаються, проте, ані захисником, ані підозрюваним у судовому засіданні апеляційної інстанціїне надано будь-яких доказів, які б підтверджували обставини, на які вони посилаються та спростовували висновки слідчого судді щодо наявності ризиків, отриманих на підставі документів долучених до клопотання слідчого, оскільки фактично сторона захисту обмежилась лише запереченнями наведених слідчим фактів та обставин.
Крім того, до повноважень слідчого судді, відповідно до вимог КПК України, не віднесено обов`язку зазначення в ухвалі суду яким саме чином підозрюваний може чинити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.
В сукупності із вищенаведеними обставинами для вирішення справи у відповідності до вимог закону, слідчий суддя врахував дані, які характеризують особу підозрюваного ОСОБА_9 та інші обставини, передбачені ст. 178 КПК України.

Доводи апеляційної скарги в частині наявності у підозрюваного ОСОБА_9 постійного місця проживання, за яким він позитивно характеризується, родини, те, що на утриманні підозрюваного перебуває троє неповнолітніх дітей, не спростовують висновок суду про наявність у даному кримінальному провадженні ризиків, передбачених ст. 177 КПК України та не можуть бути самостійною підставою для застосування відносно останнього запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, з урахуванням доданих ініціатором клопотання матеріалів на його обгрунтування.

Посилання адвоката на те, що 03 січня 2018 року слідчим повідомлено про відкриття матеріалів кримінального провадженнядля ознайомлення, не визначені законом самостійною підставою для скасування оскаржуваного судового рішення, з урахуванням вимог статті 219 КПК України, відповідно до якої строк ознайомлення з матеріалами досудового розслідування сторонами кримінального провадження в порядку, передбаченому статтею 290 цього Кодексу не включається у строки, передбачені цією статтею.

Посилання захисника на показаннясвідків та те, що під час обшуку у підозрюваного не знайдено особистих речей потерпілих, не є визначеною законом самостійною підставою для застосування щодо підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, з урахуванням доданих слідчимдо клопотання матеріалів, які, на переконання колегії суддів, свідчать про наявність у даному кримінальному провадженні фактів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином, і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування. З цих же підстав не заслуговують на увагу і твердження автора апеляційної скарги стосовно того, що зібрані органом досудового розслідування матеріали не є достатніми для продовження щодо ОСОБА_9 запобіжного заходу.
Не є підставою для скасування оскаржуваного судового рішення і посилання адвоката на невизначення слідчим суддею розміру застави, виходячи з наступного.
Так, відповідно до вимог ч. 4 ст. 183 КПК України, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу,має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.
Враховуючи, що ОСОБА_27 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 28, п.п. 6, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187 КК України, тобто у нападах з метою заволодіння чужим майном, поєднаних із застосуванням насильства, небезпечного для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу, поєднаних із заподіянням тяжких тілесних ушкоджень, та у організації вчинення вбивства, тобто умисного протиправного заподіяння смерті іншій людині, з корисливих мотивів, вчиненого за попередньою змовою організованою групою осіб, порушень слідчим суддею вимог ст. 183 КПК України, колегія суддів не вбачає.

З урахуванням наведеного, слідчий суддя при розгляді клопотання повно та об`єктивно дослідив всі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та продовження строку тримання особи під вартою, при цьому вислухавши та врахувавши пояснення всіх учасників судового розгляду, у зв`язку із чим доводи апеляційної скарги апелянта щодо незаконності та необґрунтованості ухвали слідчого судді, не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи апеляційним судом.
Інші доводи апеляційної скарги, з урахуванням наведеного, не є підставою для скасування оскаржуваного судового рішення.
Враховуючи наведене, ухвала слідчого судді, відповідно до вимог ст. 370 КПК України, є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому підстав для її скасування, про що йде мова в апеляційній скарзізахисника, колегія суддів не вбачає.
Керуючись ст.ст. 176, 177, 178, 183, 194, 196, 197, 199, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Ухвалу слідчого суддіШевченківського районного суду м. Києва від 09 січня 2018 року, якою задоволеноклопотання слідчого СУ ГУ НП у м. Києві ОСОБА_11 тапродовжено щодо ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,строктримання під вартоюдо 09.03.2018 рокувключно, - залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_8 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 ,- залишити без задоволення.
Ухвала апеляційного суду оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

________________________ ___________________________ __________________________
ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_5