Справа № 456/3387/17
Провадження № 1-кп/456/463/2017
ВИРОК
іменем України
24 листопада 2017 року Стрийський міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2

за участі прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Стрию кримінальне провадження про обвинувачення:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Нижня Стинава, Стрийського району, Львівської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, непрацюючого, розлученого, раніше судимого, востаннє вироком Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 01.03.2016 за ч.1 ст.164 КК України до покарання у вигляді 120 годин громадських робіт, яке відбув 30.06.2016, однак відповідно до ч.5 ст.90 КК України перебіг строку погашення судимості перервався, має на утриманні трьох неповнолітніх дітей, депутатом не являється, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 164 КК України,-

ВСТАНОВИВ:
Рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 28.09.2009 та виконавчим листом, виданим 29.10.2009 Стрийським міськрайонним судом, ОСОБА_4 зобов`язаний сплачувати аліменти на користь ОСОБА_5 на утримання дітей: сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , сина ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_3 , сина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в розмірі ? частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, щомісячно, починаючи з 06 серпня 2009 року і до їх повноліття.

ОСОБА_4 , достовірно знаючи про вищевказане рішення суду, будучи раніше судимим, а саме 01.03.2016 Стрийським міськрайонним судом Львівської області за злісне ухилення від сплати аліментів за ч.1 ст.164 КК України до покарання у вигляді 120 годин громадських робіт, яке відбув 30.06.2016, судимість якого у відповідності до вимог п.5 ч.1 ст. 89 КК України погашалась 29.06.2017 року, однак, ще до погашення судимості за ч.1 ст.164 КК України, продовжив свою злочинну діяльність, а саме продовжував злісно ухилятись від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів).
Так, будучи неодноразово попередженим державним виконавцем Стрийського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області про обов`язок сплати аліментів та про кримінальну відповідальність у разі несплати боргу з аліментів, будучи працездатним, злісно ухилився від сплати аліментів за період з 01.01.2016 року по 28.09.2017 року, що проявилося у тому, що він добровільно рішення суду не виконував, не працевлаштовувався самостійно на роботу, не ставав на облік в Стрийський міськрайонний центр зайнятості.

Окрім цього, ОСОБА_4 , маючи впродовж зазначеного періоду доходи від тимчасових робіт, а саме: отримував кошти від тимчасових та сезонних робіт, які він виконував по господарству мешканцям села Нижня Стинава Стрийського району Львівської області, за що йому платили кошти в сумі від 50 до 150 грн. кожного дня на таких роботах, відтак він отримував приблизно від 1000 до 2000 грн. на місяць,проте витрачав їх на власні потреби, матеріально дітям не допомагав, їх матеріальним становищем не цікавився, тим самим злісно ухилявся від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей, що призвело до утворення заборгованості з аліментів за період з 01.01.2016 року по 28.09.2017 року в сумі 50 289 гривень 48 копійок, що сукупно перевищує суму виплат за три місяці платежів, призначених рішенням Стрийського міськрайонного суду.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненому кримінальному правопорушенні, передбаченому ч.2 ст. 164 КК України визнав повністю. Пояснив, що знає, що зобов`язаний сплачувати аліменти на утримання дітей, однак ухилявся від сплати. На даний час він щиро розкаюється у вчиненому, просить суд суворо його не карати.

Враховуючи те, що обвинувачений свою вину у вчиненому кримінальному правопорушенні визнав повністю, інші учасники процесу не оспорюють фактичні обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, заслухавши думку учасників судового розгляду, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, та роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України про наслідки застосування обмеженого дослідження доказів, а саме про позбавлення їх у такому випадку права подальшого оспорювання цих обставин провадження в апеляційному порядку, суд визнає недоцільним дослідження інших доказів відносно тих обставин провадження, які ніким не оспорюються.

На підставі вище наведеного, суд допитавши обвинуваченого, потерпілу та дослідивши характеризуючі дані, прийшов до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні ним кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті доведена у судовому засіданні повністю.

Таким чином, суд вважає, що дії обвинуваченого ОСОБА_4 вірно кваліфіковані за ч.2 ст. 164 КК України, як злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів), вчиненого особою, раніше судимою за злочин, передбачений ст.164 КК України.

Обтяжуючих вину обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення обставин, передбачених ст. 67 КК України, суд не вбачає.

Суд вважає, що обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , передбачених ст. 66 КК України є щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженими, так і іншими особами.
Визначаючи міру покарання обвинуваченому по даному кримінальному провадженню, суду слід суворо дотримуватися принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, маючи на увазі, що метою покарання засудженого є його виправлення, виховання та соціальна реабілітація, запобігання вчиненню нових правопорушень як ним, так і іншими особами.
При визначенні міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує суспільну небезпеку та ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, котрий раніше є судимий, позитивно характеризується по місцю проживання, а також той факт, що він повністю визнав свою вину, щиро розкаюється у вчиненому кримінальному правопорушенні.

За таких обставин суд вважає за можливе обрати обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, передбачене санкцією ч.2 ст. 164 КК України, у виді громадських робіт.
Цивільний позов, судові витрати та речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Керуючись ст. ст. 368, 370, 374 КПК України, суд
ЗАСУДИВ:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 164 КК України і призначити покарання у виді 200 (двісті) годин громадських робіт.

Цивільний позов, судові витрати та речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Запобіжний захід ОСОБА_4 у кримінальному провадженні не обирався.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Уразі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Львівської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення через Стрийський міськрайонний суд Львівської області.

Головуючий-суддя ОСОБА_1