Справа № 760/5617/18
Номер провадження 1-кп/760/1249/18

В И Р О К
Іменем України
26 березня 2018 року Солом» янський раонний суд м. Києва
у складі: головуючого судді - ОСОБА_1 ,
за участю: секретарів ОСОБА_2
прокурора- ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_4
потерпілої ОСОБА_5
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
ОСОБА_6 , уродженця м. Києва, громадянина України, освіта середня, працюючого двірником АКП « Чоколівське», ЖЕК №903, не одруженого, дітей не має, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий в силу ст.89 КК України,-
у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України
В С Т А Н О В И В :
Обвинувачений ОСОБА_6 , 23.01.2018 року приблизно о 01:00 годині перебував за місцем свого проживання в квартирі АДРЕСА_2 , а саме на кухні, де на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин зі співмешканкою потерпілою ОСОБА_5 , у нього виник умисел, направлений на нанесення тілесних ушкоджень останній.
Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на спричинення тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_5 , діючи умисно, передбачаючи та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, ОСОБА_6 взяв в праву руку ножиці, які лежали на поверхні тумби на кухні, та наніс ними один удар в область черевної порожнини ОСОБА_5 , чим спричинив їй відповідно до висновку судово-медичної експертизи №245/Е від 09.02.2018 року тілесне ушкодження у вигляді проникаючого колото-різаного поранення живота, яке відноситься до проникаючого колото-різаного поранення живота, та було спричинене внаслідок однократної дії гострим предметом та могли бути спричинено 23.01.2018 року.
Таким чином, ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення,передбачене ч.1 ст.121 КК України, а саме в спричиненні тяжкого тілесного ушкодження небезпечного для життя в момент заподіяння.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину за ч.1 ст. 121 КК України визнав повністю, зазначив, що дійсно 23.01.2018 року приблизно о 01:00 годині перебував за місцем свого проживання в квартирі АДРЕСА_2 , а саме на кухні де вживали спиртні напої, в цей же час у них виник конфлікт зі співмешканкою ОСОБА_5 , під час якого він взяв ножиці, які лежали на поверхні тумби на кухні, та наніс ними один удар в область черевної порожнини ОСОБА_5 , що було далі не пам`ятає. В скоєному розкаявся та попросив вибачення у потерпілої.
Показаннями потерпілої ОСОБА_5 , яка в судовому засіданні підтвердила всі обставини скоєння щодо неї кримінального правопорушення та зазначила, що ОСОБА_6 гарна людина і вони вже багато років проживають разом, а коли вживає алкогольні напої між ними періодично відбуваються сварки. Під час знаходження в лікарні, їй купляв ліки та допомагав дядя обвинуваченого. Крім того, потерпіла зазначила, що простила обвинуваченого та просила призначити йому покарання не пов`язане з позбавляти волі.
За згодою сторін згідно ч. 3 ст. 349 КПК України судом було визнано недоцільним дослідження таких доказів, як показання, свідків та інших доказів, що були зібрані в ході досудового розслідування стосовно фактичних обставин кримінального провадження, оскільки обвинувачений та інші учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, а також фактичні обставини ніким не оспорюються.
Тому суд обмежив дослідження фактичних обставин провадження допитом обвинуваченого та потерпілої та дослідженням таких матеріалів кримінального провадження, що характеризують його особу, та дійшов до висновку про те, що дії обвинуваченого ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 121 КК України кваліфіковано вірно, як умисне протиправне заподіяння тяжкого тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння.
Згідно із ст. ст. 50, 65 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами. Суд, при призначенні покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Визначаючи ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, суд повинен виходити із сукупності всіх обставин справи, зокрема, форми вини, мотиву і цілі, способу, обстановки і стадії вчинення злочину, тяжкості наслідків, що настали.
Відповідно п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року "Про практику призначення судами кримінального покарання" вказано, що визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з кваліфікації злочинів (ст.12 КК України), а також особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного із співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали тощо).
Таким чином, при призначенні виду і розміру покарання ОСОБА_6 , у відповідності до ст. 65 КК України, що встановлює загальні засади призначення покарання, суд враховує наступні обставини кримінального провадження:
- ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення: кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 121 КК України, віднесене кримінальним законом до категорії тяжких злочинів;
- особу обвинуваченого, який до затримання працював двірником, характеризується позитивно, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, задовільний стан здоров`я, в силу ст.89 КК України раніше не судимий.
- думку потерпілої щодо призначення покарання не пов`язаного з позбавленням волі.
Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують Європейську конвенцію з прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
У своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978 року, «Коробов проти України» від 21.10.2011 року Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.
Оцінюючи зібрані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що винність обвинуваченого ОСОБА_6 «поза розумним сумнівом» знайшла своє повне підтвердження в ході судового розгляду кримінального провадження.
Так аналізуючи наданий прокурором доказ щодо освідування ОСОБА_6 на « Драгер» 23.01.2017 року на стан алкогольного сп`яніння 2,71%, суд не приймає до уваги, так як кримінальне правопорушення вчинене 23.01.2018 року, а не 23.01.2017 року. В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_6 вчинив вказаний злочин, після вживання спиртних напоїв, оскільки він сам, не заперечив цей факт та зазначив, що погано пам`ятає події із-за свого стану. Потерпіла також зазначила, що вони вживали спиртні напої. Враховуючи викладене у суду немає жодної законної підстав для виключення обставини скоєння кримінального правопорушення у стані алкогольного сп`яніння з обвинувачення.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, у відповідності зі ст. 66 КК України є щире каяття у вчиненому.
Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого, згідно ст. 67 КК України, суд визнає вчинення ним кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння.
Суд зазначає, що з урахуванням всіх обставин справи, особи обвинуваченого, думки потерпілої, яка примирилась з обвинуваченим та просила суд призначення міри покарання не пов`язану з позбавленням волі, міра покарання запропонована стороною обвинувачення, а саме 5 років позбавлення волі, не підлягає призначенню, суд вважає,що буде розумним та справедливим призначити покарання у виді позбавлення волі без ізоляції від суспільства із застосуванням ст.75 КК України, що буде достатньо для виправлення обвинуваченого, відповідати обставинам справи, та особі обвинуваченого.
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_6 до набрання вироком законної сили необхідно змінити з тримання під вартою на особисте зобов`язання.
Цивільний позов не заявлявся.
Процесуальні витрати на загальну суму 5570 грн.30 коп. підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_6 ,
Питання речових доказі вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 100, 368, 373-376 КПК України, суд
ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України та призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України обвинуваченого ОСОБА_6 звільнити від відбуття покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк 3 (три) роки та на підставі ст.76 КК України зобов`язати періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання,роботи; не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;
Міру запобіжного заходу до вступу вироку в законну силу обвинуваченому ОСОБА_6 змінити з тримання під вартою в СІЗО № 13 УДПтС України в м. Києві та Київській області на особисте зобов`язання, негайно звільнивши його з-під варти в залі судового засідання.
Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави витрати пов`язані із залученням експертів відділу судовомедичних експертиз потерпілих, звинувачених та інших осіб КМБК СМЕ, за проведення експертизи №245-Е від 09.02.2018 року в сумі 1619 грн.10 коп., витрати пов`язані із залученням експертів відділу судовомедичних експертиз, відділення судово медичної цитології КМБК СМЕ, за проведення експертизи №79-ц від 09.02.2018 року в сумі 1975 грн.60 коп.,витрати пов`язані із залученням експертів відділу судовомедичних експертиз, відділення судово медичної цитології КМБК СМЕ, за проведення експертизи №78-ц від 09.02.2018 року в сумі 1975 грн.60 коп.
Речові докази: ножиці, змиви з правої руки ОСОБА_6 , які зберігається в камері схову Солом`янського УП ГУ НП в м. Києві - знищити.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Апеляційного суду м. Києва, шляхом подачі апеляції через Солом`янський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутній в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.
Суддя