Справа № 364/79/18
Провадження № 1-кп/364/22/18
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06.03.2018 року, Володарський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

представника органу з питань пробації ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Володарка обвинувальний акт у кримінальному провадженні щодо обвинувачення ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Руде Село, Володарського району, Київської області, українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, не працює, є учасником бойових дій, має двох малолітніх дітей: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований та проживає за адресою АДРЕСА_1 , раніше судимого 24.01.2018 року Тетіївським районним судом Київської області за ч. 1 ст. 286 КК України до двох років обмеження волі з позбавленням права керувати транспортним засобом строком на два роки, відповідно до ст. 75 КК України звільненого від відбування основного покарання з випробування та встановленням іспитового строку 1 рік та покладенням обов`язків періодично з`являтися на реєстрацію до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, навчання або роботи, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації,
у вчиненні злочину, що передбачає кримінальну відповідальність за ч. 1 ст. 164 КК України, -

в с т а н о в и в :
Судом визнано доведеним, що рішенням Володарського районного суду Київської області від 13.05.2013 року № 2/364/161/2013, з ОСОБА_5 стягнуто аліменти на утримання дітей ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 ,в розмірі 1/3 частки всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 11.04.2013 року, до повноліття дітей. З 11.04.2013 року ОСОБА_5 в повному обсязі виплату аліментів не здійснює.

Будучи попередженим Володарським РВ ДВС ГТУЮ в Київської області про кримінальну відповідальність за несплату аліментів ОСОБА_5 належних висновків не зробив та злісно ухиляється від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей. ОСОБА_5 отримує доходи, але матеріальну допомогу не надає, участі у вихованні дітей не приймає.

Заборгованість по сплаті аліментів станом на 09.01.2018 року становить 49725 гривень 00 копійок.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 вину у вчиненні злочину визнав повністю, ствердив суду обставини вчинення злочину, зазначені в обвинуваченні, вказуючи при цьому, що він щиро розкаюється у вчиненому, просив суворо не карати, та вказав, що рішенням Володарського районного суду Київської області від 13.05.2013 року № 2/364/161/2013, з нього стягнуто аліменти на утримання дітей ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , в розмірі 1/3 частки всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 11.04.2013 року, до повноліття дітей. З 11.04.2013 року в повному обсязі виплату аліментів ОСОБА_5 не здійснює.

Потерпіла ОСОБА_10 в судовому засіданні зазначила, що вказані обвинуваченим обставини несплати аліментів відповідають дійсності, наполягала на суворій мірі покарання. Проти скороченого порядку розгляду кримінального провадження не заперечувала.
Відповідно до ст. 349 ч. 3 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідженням доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Дії обвинуваченого ОСОБА_5 , суд кваліфікує за ст. 164 ч. 1 КК України, як злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів (аліментів) на утримання дітей.

Обвинувачений ОСОБА_5 раніше судимий, що стверджено вироком Тетіївського районного суду Київської області від 24.01.2018 року та засуджений за ч. 1 ст. 286 КК України до двох років обмеження волі з позбавленням права керувати транспортним засобом строком на два роки, відповідно до ст. 75 КК України звільнений від відбування основного покарання з випробування та встановлено іспитовий строк 1 рік та покладено обов`язки: періодично з`являтися на реєстрацію до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, навчання або роботи, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, є учасником бойових дій, не працює, має на утриманні двох малолітніх дітей ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , злочин вчинив невеликої тяжкості.

До обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_5 , суд відносить щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_5 , судом не встановлено.

Беручи до уваги те, що особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, суд прийшов до наступних висновків.

Призначаючи покарання ОСОБА_5 , суд бере до уваги, що обвинувачений вчинив даний злочин до постановлення попереднього вироку Тетіївського районного суду Київської області від 24.01.2018 року, яким його засуджено за ч. 1 ст. 286 КК України до двох років обмеження волі з позбавленням права керувати транспортним засобом строком на два роки, відповідно до ст. 75 КК України звільнено від відбування основного покарання з випробування та встановленням іспитового строку 1 рік та покладено обов`язки: періодично з`являтися на реєстрацію до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, навчання або роботи, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

ОСОБА_5 покарання за вироком від 24.01.2018 року не відбув. Відповідно покарання йому слід призначати із урахуванням положень ч. 4 ст. 70 КК України, яка вказує, що за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.
Одночасно суд бере до уваги положення ч. 1 ст. 70 КК України, яка вказує, що при сукупності злочинів суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожний злочин окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань.
Також призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд враховує, що згідно вироку Тетіївського районного суду Київської області від 24.01.2018 року на нього покладено додаткове покарання у виді позбавленням права керувати транспортним засобом строком на два роки.
Відповідно до ч. 4 ст. 72 КК України, додаткові покарання різних видів у всіх випадках виконуються самостійно.
Отже при таких обставинах, одночасно враховуючи тяжкість вчиненого злочину , наявність однієї пом`якшуючої та відсутність обтяжуючих покарання обставин, суд прийшов до висновку, що виправлення та перевиховання ОСОБА_5 можливе в умовах суспільства.
Таким чином, суд вважає доцільним призначити ОСОБА_5 покарання у виді обмеження волі, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим за сукупністю злочинів із застосуванням ст. 75 КК України та звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк.
Одночасно суд вважає за необхідне відповідно до п.п.1,2 ч.1, п. 2 ч.2 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_5 обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробацїї про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Таке покарання обвинуваченому ОСОБА_5 буде достатнім для виправлення, а також запобігання вчиненню ним нових злочинів.
Процесуальні витрати по справі відсутні.

Речові докази відсутні.

Керуючись ст.ст. 370-374 КПК України, суд, -

З А С У Д И В :
Визнати винним ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні злочину передбаченого ст. 164 ч. 1 КК України та призначити йому покарання у виді одного року обмеження волі.

Відповідно ч. 4 ст.70 КК України, шляхом поглиненням менш суворого покарання більш суворим покаранням за попереднім вироком Тетіївського районного суду Київської області від 24.01.2018 року, остаточно призначити ОСОБА_5 покарання за сукупністю злочинів у виді двох років обмеження волі .
Відповідно до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 2 роки.
Відповідно до п.п.1,2 ч.1, п. 2 ч.2 ст.76 КК України на ОСОБА_5 покласти обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробацїї про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Відповідно до ч. 4 ст. 72 КК України, додаткове покарання у виді позбавленням права керувати транспортним засобом строком на два роки, яке покладено на ОСОБА_5 вироком Тетіївського районного суду Київської області від 24.01.2018 року слід виконувати самостійно.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, через Володарський районний суд Київської області.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги на вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку, а копія вироку обвинуваченому та прокурору підлягає врученню негайно після проголошення.

Суддя ОСОБА_1