печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26 грудня 2017 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю представника особи, яка подала клопотання адвоката ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві клопотання ОСОБА_6 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 0000924,-
В С Т А Н О В И В :
В провадження слідчого судді надійшло клопотання ОСОБА_6 про скасування арешту коштів накладеного ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 27.07.2015 у справі №757/26092/15-к на грошові кошти в сумі 33 300,00 доларів США, 7 300,00 Євро та 60 000,00 гривень, що належать на праві власності ОСОБА_6 , які були вилучені під час обшуку, проведеного 24.07.2015 в рамках кримінального провадження №0000924.
В обґрунтування клопотання зазначено, що 24.07.2015 на підставі ухвали Печерського районного суду м. Києва від 06.07.2015 було проведено обшук у квартирі, за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_6 , під час якого були вилучені вищезазначені кошти, на які ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 27.07.2017 було накладено арешт. ОСОБА_6 вважає, що арешт було накладено незаконно та необґрунтовано, з тих підстав, що у кримінальному провадженні №0000924, ОСОБА_6 не є підозрюваною, а має статус свідка. Всі слідчі дії, які були проведені за її участю це допит в якості свідка ще у 2016 році. Враховуючи зазначене просить скасувати арешт, у зв`язку з тим, що він є безпідставним та незаконним.
Представник особи, яка подала клопотання, адвокат ОСОБА_3 в судовому засіданні вимоги клопотання підтримала у повному обсязі та просила його задовольнити.
Прокурор та слідчий заперечували щодо задоволення клопотання.
Вислухавши доводи представника особи, яка подала клопотання адвоката ОСОБА_3 , прокурора та слідчого, вивчивши клопотання та долучені до нього документи, дослідивши матеріали провадження, матеріали кримінального провадження №757/26092/15-к за клопотанням старшого слідчого в особливо важливих справах Генеральної прокуратри України України ОСОБА_7 про накладення арешту у кримінальному провадженні №0000924, приходжу до наступного висновку.
Генеральною прокуратурою України здійснюється кримінальне провадження №00000924 від 20.05.2015, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України.
Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 27.07.2015 № 757/26092/15-к в рамках зазначеного провадження накладено арешт на грошові кошти, які були вилучені 24.07.2015 під час обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: грошові кошти, належні ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: 60 000,00 грн., 33 300, 00 доларів США та 7 300,00 Євро, згідно переліку та опису, зазначеному у протоколі обшуку від 24.07.2015, які перебувають на зберіганні у Головному слідчому управлінні Генеральної прокуратури України.
Як зазначено в ухвалі слідчого судді від 24.07.2015 № 757/26092/15-к, слідчим суддею зроблено висновок, що грошові кошти, на які слідчий просив накласти арешт здобутті злочиним шляхом і те, що грошові кошти є предметом кримінального правопрушення.
Виходячи з ч. 3 ст. 132 КПК України, доведення необхідності застосування заходів забезпечення кримінального провадження покладено на слідчого, прокурора.
Між тим, при застосуванні будь-якого заходу забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України, та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню (ст. 3 КПК України).
У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на даній стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість у тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків. При цьому, обов`язок доведення існування зазначених умов КПК України покладає на слідчого та/або прокурора, а обов`язок перевірки цих обставин на слідчого суддю при розгляді відповідного клопотання.
Відповідно до ч.1 ст.174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Так, слідчий суддя приходить до висновку, що прокурором та слідчим при даному судовому розгляді не спростовано та не надано даних, які б вказували на обґрунтованість арешту та обмеження прав ОСОБА_6 на даний час.
Виходячи з вищевикладеного, при даному судовому розгляді не доведено слідчому судді, наявність на даний час підстав для арешту зазначених грошових коштів згідно ст.170 КПК України, як предмету та набуті кримінально протиправним шляхом внаслідок вчинення кримінального правопорушення у даному кримінальному провадженні.
Згідно доводів заявника, які у встановленому законом порядку органом досудового розслідування не спростовані, органом досудового розслідування жодній особі не повідомлено про підозру у вчиненні будь-якого злочину.
У відповідності до положень ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основоположних свобод, який ратифікований Верховною Радою України 17.07.1997, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Окрім того, Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22.09.1994, Series А N 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10.05.2007. Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23.09.1982 у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21.02.1986 у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства", n. 50, Series A N 98).
Таким чином, слідчий суддя враховує вимоги ч. 3 ст. 132, ч. 3 ст. 174 КПК України, та виходить з принципу змагальності, відповідно до якого кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом, та принципу диспозитивності кримінального провадження, відповідно до якого сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом, та приходить до висновку, що володільцем грошових коштів на підставі наданих в обґрунтування клопотання документів доведено відсутність підстав для арешту грошових коштів, які належать ОСОБА_6 , а тому вважає наявними підстави згідно ст.174 КПК України для його скасування.
Відтак, клопотання підлягає задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 170-174, 309, 372, 392 КПК України, -

У Х В А Л И В :
Клопотання ОСОБА_6 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 0000924, задовольнити.
Скасувати арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м.Києва від 27.07.2015 у кримінальному провадженні № 757/26092/15-к, а саме: на грошові кошти, вилучені 24.07.2015 під час обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: 60 000 грн., 33 300 доларів США та 7 300 Євро, які належать ОСОБА_6 .
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1