Справа № 755/9765/17
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"22" серпня 2017 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

за участю сторін кримі нального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0007403 від 28.05.2017 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, освіта середня-спеціальна, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення (злочину) передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України,

в с т а н о в и в :
Судом визнано доведеним, що ОСОБА_4 28.05.2017 приблизно о 17:40 год. перебував в парку «Перемога», шо розташований в Дніпровському районі м. Києва, поблизу метро «Дарниця», де побачив раніше невідому йому ОСОБА_5 та, у цей час, у нього виник злочинний умисел, направлений на незаконне заволодіння майном останньої.
Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на незаконне заволодіння майном потерпілої, а саме мобільним телефоном марки «Мейзу М38» вартістю 3848 гри., в чохлі прозорого кольору вартістю 124 гри., що знаходився в лівій кишені джинсів, в які була одягнена потерпіла ОСОБА_5 , та діючи з корисливих мотивів, маючи на меті незаконне збагачення, ОСОБА_4 , підійшовши ззаду до потерпілої ОСОБА_5 , намагався таємно викрасти, а саме витягнув з лівої кишені джинсів мобільний телефон марки «Мейзу М38», вартістю 3848 гривень., з карткою мобільного оператора «Київстар» абонентський номер № НОМЕР_1 , на рахунку якої знаходилося 34 гривні 20 копійок., однак коли витягнув з кишені джинсів вищевказаний мобільний телефон, в цей його злочинні дії були помічені потерпілою ОСОБА_5 , але не реагуючи на останню, продовжив свої злочинні дії та з викраденим телефон з місця злочину почав тікати, в той час коли побачив, що його переслідують перехожі особи, викраденим мобільним телефоном розпорядився на власний розсуд, а саме викинув його.
Вказаних висновків суд дійшов з урахуванням пояснень обвинуваченого, який будучи допитаним в судовому засіданні свою вину у вчиненні кримінального правопорушення (злочину) передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України, визнав повністю, дав покази, підтвердив обставини скоєння кримінального правопорушення, викладені в установочній частині вироку, зокрема в частині часу, місця та способу вчинення, щиро розкаявся у вчиненому.

Останній виразив готовність понести покарання за вчинене у межах своєї вини.

Зазначив, що за період, який пройшов з дня вчинення злочину, повністю переоцінив своє життя, життєві цінності, зрозумів, що нічого важливішого для себе у цьому житті не має, ніж своє самовиховання у дусі дотримання загальноприйнятних норм поведінки та моралі.

Також, зауважив, що крім повного визнання своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення просить суд визнати недоцільним дослідження доказів в частині обставин вчинення цього злочину, так як повністю погоджується з встановленими під час досудовим розслідуванням справи обставинами.

Покази обвинуваченого в судовому засіданні послідовні і логічні, а тому не викликають сумнівів суду у правильності розуміння ним змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності її позиції.

За таких обставин, суд переконавшись, що учасники процесу, вірно розуміють зміст обставин провадження, відсутності сумнівів в добровільності їх позицій, у відповідності до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням, зібраних досудовим слідством матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого, тих, що стосуються вирішення питання про долю речових доказів, а також інших доказів, в яких викладені та посвідчені відомості, що мають значення для встановлення фактів і обставин даного кримінального провадження та інших з метою правильної кваліфікації дій обвинуваченого у відповідності до положень Кримінального Кодексу України.

Тож, враховуючи наведене, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, у межах ч. 3 ст. 349 КПК України, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, приходить до висновку про повну доведеність вини обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення (злочину) передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України, за обставин, встановлених судом.

Суд кваліфікує дії ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 186 КК України оскільки він своїми умисними діями вчинив відкрите викрадення чужого майна (грабіж).
Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (злочину), особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання.

Те, що згідно ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Так, обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого є щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання, відповідно до ст. 67 КК України, не встановлено.

Суд враховує, що обвинувачений на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває; має постійне місце реєстрації та проживання, спосіб життя (раніше не судимий, не одружений, не працює), ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (злочину), а саме: його класифікацію за ст. 12 КК України, особливості й обставини вчинення: форму вини, мотив і мету, спосіб, стадію вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали; поведінку під час та після вчинення злочинних дій та вважає за необхідне призначити покарання у межах санкції ст. 186 КК України у виді штрафу.

При цьому, суд переконаний, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України, дана міра покарання є достатньою для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів (кримінальних правопорушень).

Запобіжний захід, як захід забезпечення кримінального провадження, обвинуваченому у справі не обирався та, враховуючи вимоги ст.ст. 131-132, 177, 178 КПК України в поєднанні із даними про його особу, підстави для його визначення на цьому етапі відсутні.

Питання речових доказів у кримінальному проваджені вирішено, згідно положень ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 368-371, 373-374, 376 КПК України, суд

у х в а л и в :
ОСОБА_4 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 1 ст. 186 КК України та призначити покарання у виді штрафу у розмірі 80 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, а саме 1360 (одна тисяча триста шістдесят) гривень на користь держави.

Речові докази: мобільний телефон у чохлі - залишити у володінні ОСОБА_5 .

Вирок може бути оскаржено протягом 30 днів з дня проголошення до Апеляційного суду м. Києва через Дніпровський районний суд м. Києва.
Копію судового рішення негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору, іншим учасникам судового провадження та не пізніше наступного дня після ухвалення надіслати учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

С у д д я : ОСОБА_1