Провадження №: 1-кп/752/324/18
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 квітня 2018 року м. Київ

Голосіївський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2 ,

провівши у відкритому судовому засіданні в м. Києві судовий розгляд кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0008878, відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, з освітою середньою, одруженого, працюючого комірником ПІК «Віртген Україна», проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого,

обвинуваченого за ч.1 ст. 286 КК України,

з участю сторін та інших учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 ,

потерпілої ОСОБА_7 ,

представника потерпілої ОСОБА_8 ,

В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_5 02.09.2016 року приблизно о 09.30 год., керуючи технічно справним автомобілем «Фольксваген Транспортер», н.з. НОМЕР_1 , рухався по лівій смузі руху транспортних засобів проїзної частини вулиці Ак. Заболотного в м. Києві в напрямку Столичного шосе.

Поблизу перехрестя з вулицею Пирогівський шлях, наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу позначеного дорожніми знаками та дорожньою розміткою, ОСОБА_5 допустив порушення вимог п.п. 2.3 б); 18.4 ПДР України, проявив неуважність, не зреагував на зміну дорожньої обстановки, перед нерегульованим пішохідним переходом, перед яким зменшили швидкість та зупинялися попутні транспортні засоби, не зменшив швидкість та не зупинився, виїхав на вказаний пішохідний перехід, де вчинив наїзд на пішохода ОСОБА_7 , яка переходила проїзну частину вулиці Академіка Заболотного з права на ліво, відносно його напрямку руху, заподіявши її тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості.

Порушення водієм ОСОБА_5 вимог 2.3 б); 18.4 ПДР України, знаходяться у прямому причинному зв`язку з виникненням даної ДТП та її наслідками.

Тобто, ОСОБА_5 визнається винним за ч. 1 ст. 286 КК України, - порушення правил безпеки дорожнього руху, особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілим середньої тяжкості тілесні ушкодження.

Обвинувачений ОСОБА_5 по суті винним себе не визнав, відмічаючи, що не може пояснити чому сталася ДТП. Повідомив, що 02.09.2016 року на автомобілі «Фольксваген Транспортер» на невеликій швидкості, в лівій крайній смузі рухався в бік Столичного шосе в м. Києві. Уже перебуваючи на пішохідному переході відчув хруст, помітив обличчя жінки. Різко зупинився, бачить позаду лежить жінка. Де і як вона з`явилася на пішохідному переході, пояснити не може, її не бачив. Не бачив, щоб в сусідніх смугах зупинялися автомобілі. Дзеркало було зламане донизу, а не склалося, що характерно при ударі, і припускає, що його потягли донизу. Чи міг пішохода підштовхнути інший транспортний засіб, сказати не може. Не бачив, щоб потерпіла піднімала руку, коли переходила дорогу. Рух інших транспортних засобів обмежував видимість на пішохідному переході. Пізніше з`явився чоловік потерпілої і його вдарив. Відтворення слідчий з ним не проводив, це зробив захисник. Намагався надати матеріальну допомогу потерпілій, але її чоловік відмовився, вимагаючи суму, яка є непосильною для нього при цьому стверджував, що потрібні кошти на операцію, але лікар йому сказав, що в цьому немає потреби. Після ДТП до нього підходив водій, якого вони допитували як свідка.

Незважаючи на показання обвинуваченого, з приводу заперечень порушення правил дорожнього руху та обставин ДТП, встановлених судом, винність ОСОБА_5 підтверджується доказами наданими прокурором, які суд враховує та бере до уваги.

Зокрема, потерпіла ОСОБА_7 повідомила, що 02 вересня 2016 року ранком переходила дорогу по пішохідному переходу. Транспортні засоби в першій та другій смузі зупинилися, пропускаючи її, а на третій смузі на неї вчинив наїзд автомобіль, бус синього кольору, після чого він зупинився. Вона впала. Викликали швидку. До неї підійшов водій автомобіля який її збив, казав, що я накоїв. Пропонував 8 тисяч гривень, а пізніше повідомив, що доказів його вини немає. Певний час перебувала у лікарні.

Свідок ОСОБА_9 суду показала, що 02 вересня 2016 року приблизно о 09.15 годин стояла на протилежній частині дороги де пізніше сталася ДТП. Бачила, як жінка переходила дорогу по пішохідному переходу. Пройшла дві смуги, і зупинилися автомобілі, які її пропускали, а на третій смузі правою частиною її збив синій автомобіль, який не зупинився. Після зіткнення, водій автомобіля який вчинив ДТП, розмовляв по телефону, а чоловік з бородою надавав допомогу потерпілій. Вона надала номери свого телефону потерпілій, яку знала наглядно. У автомобіля який вчинив наїзд, було відбите праве дзеркало, і він, щоб не вдарити інші автомобілі, які зупинялися пропускаючи пішохода, здійснив на потерпілу наїзд. Бачила як він проїхав, писк гальм і потерпіла уже лежить. Не може стверджувати, що обвинувачений саме водій синього автомобіля.

Свідок ОСОБА_10 суду пояснив, що самої ДТП не бачив, уже пізніше викликав швидку допомогу. Потерпіла лежала на пішохідному переході в межах третьої смуги руху. Бачив ТЗ, який, як казали поліцейські, допустив наїзд на потерпілу і пропонував водію аварійний знак. Видимість була добра, є знак пішохідного переходу. Він певний час перебував біля жінки, яку збили.

Крім показань потерпілої та свідків, винність обвинуваченого підтверджується іншими доказами, дослідженими судом.
Зокрема, протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди, в якому відображено про пошкодження переднього правого дзеркала та існування потертостей на капоті автомобіля «Фольксваген Транспортер» д.н.з. НОМЕР_1 , та план-схемою і фото таблицями в додаток до нього.

Як видно з висновку експерта № 1722/Е, у ОСОБА_7 на момент звернення за медичною допомогою 02.09.2016 року о 09.26 год. мало місце тілесні ушкодження: закрита травма грудної клітки; перелом 9 ребра зліва, забій-гематома селезінки, - які відносяться до тілесного ушкодження середнього ступеню тяжкості, що спричинило тривалий розлад здоров`я на строк понад 21 добу. Характер та морфологія виявленого ушкодження свідчить про те, що воно утворилось внаслідок травматичної дії тупим предметом, що могло бути при транспортній травмі (травма при зіткненні автомобіля, який рухався, з пішоходом), за давністю може відповідати вказаному терміну.

Згідно висновку експерта № 12-1/937, в ситуації що склалася на дорозі безпосередньо перед дорожньо-транспортною пригодою, водій автомобіля «Фольксваген» д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_5 повинен був керуватися вимогами пункту 18.4 ПДР України і з технічної точки зору, причиною виникнення даної ДТП є невідповідність дій водія вимогам вищезазначеного пункту ПДР України.

Як видно з протоколу проведення слідчого експерименту, потерпіла ОСОБА_7 детально пояснила та показала, про обставини вчинення на неї наїзду при завершенні переходу дороги по пішохідному переходу.

Вищезазначені докази суд вважає належними, допустимими та в сукупності достатніми для визнання винуватості обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 286 КК України.

Аналізуючи докази надані стороною захисту, суд прийшов до наступних висновків.
Так, свідок ОСОБА_11 по суті очевидцем події не був, а лише підтвердив обставини того, що обвинувачений, з яким він спільно працює, підвозив його до місця роботи і на запитання, що з правим дзеркалом, сказав, що на дорогу вискочила жінка і сталася ДТП.

В свою чергу свідок ОСОБА_12 суду повідомив, що 02.09.2016 року з дружиною на автомобілі «Фольксваген» направлялися до м. Біла Церква. Бачив, як автомобіль- «бус», синього кольору, з лівого боку мав намір розвернутися, щоб виїхати на Столичне шосе, швидкість у нього була невелика. На пішохідному переході помітив, що з`явився пішохід, біля якого майже впритул проїхав синій автомобіль. Уже в дзеркало заднього виду помітив, що пішохід лежить. Чому пішохід впав, пояснити не може. Зупинилося авто-«бус» синього кольору і він теж зупинився. Обвинуваченому він надав номер свого телефону. Пішохід на переході з`явився раптово, за автомобілем «Хонда», який рухався попереду в його смузі руху, а «бус» лівіше. Чи зупинялися автомобілі перед пішохідним переходом, сказати не може. Переконаний, що жінка з порушенням переходила дорогу, тому так сталося.

Тобто, по суті показання вищезазначених свідків, узгоджуються з показаннями обвинуваченого, потерпілої та свідків обвинувачення, щодо обставин дорожньо-транспортної пригоди і не є доказами, які би свідчили про існування обставин того, що ОСОБА_5 не порушував правил дорожнього руху, які стали причиною та привели до наслідків ДТП.

Крім того, наданий захистом в розпорядження суду протокол відтворення події, від 02.09.2017 року, по суті є підтвердження того, що ОСОБА_13 , порушивши ПДР України, вчинив наїзд на потерпілу саме на пішохідному переході і в момент коли вона уже закінчувала перехід. Посилання захисника в протоколі на існування обставин того, що при обставинах ДТП, які зазначені в обвинуваченні, потерпіла не могла отримати пошкодження у виді перелому 9 ребра, суд не може враховувати, відкидає та до уваги не бере, оскільки встановлення та констатування зазначених обставин, потребує спеціальних знань і лежить в площині вирішення експертів, а не захисника.

А тому, докази надані стороною захисту, суд не розцінює як докази невинуватості обвинуваченого, а в сукупності з іншими доказами наданими стороною обвинувачення такими, що підтверджують винність ОСОБА_5 .

Підсумовуючи результати судового розгляду, суд прийшов до висновку про достатність належних та допустимих доказів, які в сукупності поза розумним сумнівом, підтверджують винність обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 286 КК України.

При призначенні покарання суд враховує, тяжкість вчиненого злочину, обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання, особу винного, який раніше не судимий, одружений, має постійне місце роботи.

Обставинами, що пом`якшують покарання, суд визнає наявність на утриманні трьох неповнолітніх дітей, що підтверджується копіями свідоцтв про народження, виключно позитивна характеристика за місцем роботи.

За результатами судового розгляду суд прийшов до висновку про необхідність призначення обвинуваченому покарання у виді обмеження волі з позбавленням права керувати транспортними засобами.

Однак, зважаючи на обставини вчинення злочину, особу винного, ряд пом`якшуючих покарання обставин та відсутність обтяжуючих, ОСОБА_5 , згідно ст. 75 КК України, слід звільнити від відбування основного покарання з випробуванням, та покласти обов`язки, визначені ст. 76 КК України.

Стягнути з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта, відповідно до вимог ст. 124 КПК України.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:
ОСОБА_3 визнати винуватим та призначити покарання за ч.1 ст. 286 КК України у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік з позбавлення права керувати транспортними засобами на строк 1(один) рік.

Відповідно до ст. 75 КК України, ОСОБА_5 звільнити від відбування основного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік, та згідно ст. 76 КК України, покласти обов`язки: повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; періодично зявлятися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації .

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави 1100 грн.50 коп. документально підтверджени витрат на залучення експерта.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Вирок суду може бути оскаржений до Апеляційного суду м. Києва через Голосіївський районний суд м. Києва протягом 30 діб з дня проголошення.

Суддя ОСОБА_1