Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/8322/17
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2017 року Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:

Головуючого: ОСОБА_1

при секретарі: ОСОБА_2

за участю прокурора: ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси заяву засудженого ОСОБА_4 про застосування відносно нього ЗУ «Про амністію у 2016 році», -

в с т а н о в и в :

Засуджений ОСОБА_4 звернувся до суду з заявою про застосування до нього положень Закону України Про амністію у 2016 році.

В судове засідання засуджений ОСОБА_4 не зявився і не доставлявся, надавши заяву про розгляд справи за його відсутності, підтримав подану заяву і просив її задовольнити.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 просив відмовити у задоволенні заяви засудженого.

Заслухавши пояснення прокурора, дослідивши надані матеріали та матеріали особової справи відносно ОСОБА_4 , суд вважає, що заява про застосування до останнього амністії не підлягає до задоволення за таких підстав.

Закон України «Про амністію у 2016 році» набрав чинності 06 вересня 2017 року.

Встановлено, що ОСОБА_4 засуджений вироком Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 30 листопада 2015 року за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України та призначено йому покарання у виді 3 років позбавлення волі. Вказаний вирок набрав законної сили.

У статті 4 ЗУ «Про амністію у 2016 році» вказано - Звільнити від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, осіб, зазначених у статті 1 цього Закону, засуджених за умисні злочини, за які законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше десяти років, якщо на день набрання чинності цим Законом вони відбули не менше половини призначеного строку основного покарання.
У статті 1 ЗУ «Про амністію у 2016 році» вказано - Звільнити від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, осіб, визнаних винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, осіб, визнаних винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, а також осіб, кримінальні справи стосовно яких за зазначеними злочинами розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили:
а) які на момент вчинення злочину були неповнолітніми;
б) жінок, вагітних на день набрання чинності цим Законом;
в) не позбавлених батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років, дітей-інвалідів та/або повнолітніх сина, дочку, визнаних інвалідами;
г) яких на день набрання чинності цим Законом в установленому порядку визнано інвалідами першої, другої чи третьої групи, а також хворими на активну форму туберкульозу (диспансерні категорії 1-4), онкологічні захворювання (III, IV стадії за міжнародною класифікацією TNM), СНІД (III, IV клінічні стадії за класифікацією ВООЗ) та інші тяжкі хвороби, що перешкоджають відбуванню покарання та підпадають під визначення Переліку захворювань, які є підставою для подання до суду матеріалів про звільнення засуджених від подальшого відбування покарання, затвердженого у додатку 12 до Порядку організації надання медичної допомоги засудженим до позбавлення волі, затвердженого наказом Міністерства юстиції України, Міністерства охорони здоров`я України від 15 серпня 2014 року № 1348/5/572;
ґ) які на день набрання чинності цим Законом досягли пенсійного віку, встановленогостаттею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування";
д) ветеранів війни (учасники бойових дій, інваліди війни та учасники війни, які підпадають під дію Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту");
е) учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та потерпілих внаслідок Чорнобильської катастрофи - осіб, які підпадають під дію Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та аналогічних законів інших держав - колишніх республік СРСР;
є) які на день набрання чинності цим Законом мають одного чи обох батьків, які досягли 70-річного віку або визнані інвалідами першої групи, за умови, що в цих батьків немає інших працездатних дітей.
Дослідивши матеріали клопотання, особову справу ОСОБА_4 , суд приходить до висновку, що засуджений не підпадає під дію ЗУ «Про амністію у 2016 році», оскільки він не входить до переліку осіб, визначених ст. 1 цього Закону. А тому, до нього не можуть застосовуватись положення згаданого Закону.

Отже, зясувавши обставини справи, суд вважає, що у задоволенні заяви ОСОБА_4 про застосування до нього амністії необхідно відмовити.

На підставі викладеного, та керуючись ст.ст 12 КК України, ЗУ Про амністію у 2016 році від 08.04.2014р., ст.ст. 17, 22, 318-380, 537-539 КПК України, суд, -

у х в а л и в :

У задоволенні заяви ОСОБА_4 про застосування відносно нього ЗУ «Про амністію у 2016 році» - відмовити.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Черкаської області шляхом подання через Придніпровський районний суд міста Черкаси апеляційної скарги протягом семи днів з дня проголошення ухвали, а для осіб, які не викликались в судове засідання - з дня отримання ними копії ухвали.
Головуючий: ОСОБА_1