№ 317/3510/17
№/п 1-кп/317/91/2018
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 січня 2018 року

Запорізький районний суд Запорізької області у складі:
головуючого судді: ОСОБА_1 ,
при секретарі: ОСОБА_2 ,
за участю прокурора: ОСОБА_3 ,
обвинуваченого: ОСОБА_4 ,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вільнянськ Запорізької області, громадянина України, українця, освіта середня спеціальна, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні злочину, передбаченого ст. 408 ч. 3 КК України,
В С Т А Н О В И В:
Відповідно ст.39 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» ОСОБА_4 16 травня 2016 року було призвано на військову службу ІНФОРМАЦІЯ_2 .
У період з 16.05.2016 року по 20.07.2016 року ОСОБА_4 проходив навчання у військовій частині НОМЕР_1 АДРЕСА_2 .
Відповідно до наказу командира військової частини А1978від 22.07.2016 року № 196 старший солдат ОСОБА_4 був зарахований до списків особового складу військової частини НОМЕР_2 та призначений на посаду навідник 5-ї гарматної артилерійської батареї 2-го гарматного артилерійського дивізіону та поставлений на всі види забезпечення.
Також, відповідно до ст. 1 Закону України «Про оборону України» від 6 грудня 1991 року № 1932-XII зі змінами, визначено, що особливий період період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Будучи військовослужбовцем, старший солдат ОСОБА_4 , відповідно до вимог ст. ст. 9, 11, 14, 16, 37, 40, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 2, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, ст. ст. 1, 3, 23, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» був зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, беззастережно виконувати накази командирів (начальників), виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою.
Разом з тим, ОСОБА_4 , діючи в порушення вимог зазначених вище нормативних актів, вчинив умисний військовий злочин проти встановленого порядку несення військової служби, за наступних обставин.
17 липня 2017 року о 08 год. 00 хв. під час проведення ранкового шикування особового складу військової частини НОМЕР_2 (військова частина польова пошта НОМЕР_3 ) на полігоні « ІНФОРМАЦІЯ_3 » поблизу АДРЕСА_3 , було виявлено відсутність старшого солдата ОСОБА_4 .
Після цього, у військовій частині НОМЕР_2 (військова частина польова пошта НОМЕР_3 ) були організовані пошуки старшого солдата ОСОБА_4 , але встановити місцезнаходження останнього в межах та поза межами частини не представилось можливим.
Так, діючи в порушення вищезазначених статутних вимог, старший солдат ОСОБА_4 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх діянь, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи в умовах особливого періоду, з метою ухилитися від проходження військової служби, 17 липня 2017 року о 08 год. 00 хв. не з`явився на службу до навчального полігону « ІНФОРМАЦІЯ_3 » військової частини НОМЕР_2 , який дислокується поблизу АДРЕСА_3 , свої службові обов`язки не виконував, час проводив на власний розсуд, не приймаючи мір для повернення на службу та про своє місцезнаходження до органів військового чи цивільного управління не заявляв, ухиляючись від проходження військової служби до 06 листопада 2017 року.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав себе винним у злочині, що йому інкримінується, підтвердив, що дійсно вчинив злочин при вищевикладених обставинах, пояснив суду, що з 16.05.2016 року проходить військову службу за контрактом у Збройних силах України, у липні 2017 року служив на полігоні «Близнюки» у Запорізькому районі, куди не з`явився 17.07.2017 року, оскільки не бажав продовжувати службу, не повідомивши про це командира і ухилявся від проходження військової служби до 06.11.2017 року, хоча розумів, що згідно військових статутів, з якими був ознайомлений це є порушенням і тягне за собою кримінальну відповідальність.
Беручи до уваги позицію учасників судового провадження, роз`яснивши їм положення ст. 349 КПК України та наслідки її застосування, суд вирішив визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежити дослідження доказів допитом обвинуваченого, дослідити дані, що характеризують особу обвинуваченого.
На підставі ч.3 ст. 349 КПК України подальше дослідження доказів за згодою обвинуваченого та інших учасників судового провадження не проводилося.
Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_4 за ст. 408 ч.3 КК України, як дезертирство, нез`явлення на службу з метою ухилитися від військової служби, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.
При призначенні покарання, суд відповідно до вимог ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
ОСОБА_4 вчинив тяжкий злочин.
Беручи до уваги дані про особу обвинуваченого, суд враховує те, що він раніше не судимий, за місцем несення військової служби характеризується посередньо, у нарколога та психіатра на обліку не перебуває, брав безпосередню участь в антитерористичній операції у районах проведення АТО на території Донецької та Луганської областей.
Обставинами, які пом`якшують покарання, суд визнає те, що ОСОБА_4 щиро розкаявся у скоєному та активно сприяв розкриттю злочину.
Обставин, які обтяжують покарання, судом не встановлені.
Враховуючи викладене, суд вважає, що виправлення ОСОБА_4 можливе без ізоляції від суспільства, треба звільнити його від відбування покарання з випробуванням, поклавши передбачені ч. 1 ст. 76 КК України обов`язки.
Цивільний позов не було заявлено. Речові докази відсутні.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 368, 370, 374 КПК України, суд
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ст. 408 ч.3 КК України і призначити йому покарання у вигляді п`яти років позбавлення волі.
Відповідно до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного судом покарання з випробуванням, строком на один рік шість місяців.
Згідно ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
До набрання вироком суду законної сили запобіжний захід відносно обвинуваченого не обирати.
На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Запорізької області протягом 30 днів з дня його проголошення, через Запорізький районний суд Запорізької області.
Суддя: ОСОБА_1