АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 11-1972/2011 Головуючий 1 інстанції: Бурбак В.М.
Категорія: ч. 2 ст. 186, ч.2 ст.187 КК України Доповідач: Крамаренко Г.П.
УХВАЛА

Іменем України

27 жовтня 2011 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого Крамаренко Г.П.

суддів Струка І.Ф., Люшні А.І.,

за участю прокурора Попка О.В.,

захисника ОСОБА_1,

засуджених ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Харкові кримінальну справу за апеляціями з доповненнями прокурора, що брав участь в розгляді справи судом першої інстанції, засуджених ОСОБА_2 і ОСОБА_3, захисника ОСОБА_4 на вирок Октябрського районного суду м. Полтави від 19 липня 2010 року, відповідно до якого

ОСОБА_2, 4 листопода ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянин України, в силу ст.89 КК України не судимий, - засуджений за ч. 2 ст. 187 КК України на 7 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, що є його власністю.

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженець ІНФОРМАЦІЯ_4, громадянин України, раніше судимий 12.05.2004 року за ст.186 ч.2 КК України до 7 років позбавлення волі, звільнився 2.01.2009 року умовно-достроково на 2 роки 3 місяці,-

засуджений за ч.2 ст.187 КК України на 7 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, що є його власністю; за ч.2 ст. 186 КК України на 4 роки позбавлення волі.

На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання призначених покарань визначено 8 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, що є його власністю. Відповідно до ст.71 КК України до призначеного покарання частково приєднана невідбута частина покарання за вироком від 12.05.2004 року у виді позбавлення волі строком на 6 місяців і остаточне покарання визначено у виді позбавлення волі строком на 8 років 6 місяців з конфіскацією всього майна, що є його власністю.

Постановлено стягнути солідарно із ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 5000 грн. на відшкодування моральної шкоди та 946,32 грн. матеріальної шкоди.

Згідно вироку суду ОСОБА_3 вчинив на території міста Полтави декілька нападів з метою заволодіння чужим майном:

-5.06.2009 року приблизно о 22 годині біля будинку №3 по провулку Госпітальному щодо ОСОБА_6, заволодівши майном на загальну суму 728,75 грн.;

-10.06.2009 року приблизно о 21.45 годині поблизу будинку №83 по вулиці Фрунзе щодо ОСОБА_7, заволодівши мобільним телефоном вартістю 1215 грн.;

10.06.2009 року приблизно о 21.30 годині поблизу памятника «Слави» в парку Котляревського за попередньою змовою з ОСОБА_2 щодо ОСОБА_8, заволодівши майном на загальну суму 3756,50 грн.;

-11.06.2009 року приблизно о 23 годині біля будинку №84 по вулиці Люксембург за попередньою змовою з ОСОБА_2 щодо ОСОБА_5 заволодівши майном на загальну суму 676 грн.;

-11.06.2009 року приблизно о 23.50 годині біля будинку №13 по вулиці 8 Березня за попередньою змовою з ОСОБА_2 щодо ОСОБА_9, заволодівши майном загальну суму 450 грн.;

Крім того ОСОБА_3 вчинив відкрите викрадення чужого майна в м. Полтаві:

-На початку червня 2009 року приблизно о 21 годині повторно на вулиці Шевченка щодо ОСОБА_10, заволодівши майном на загальну суму 970 грн.;

-5.06.2009 року приблизно о 21 годині повторно біля підземного переходу на розі

вулиць Фрунзе і Шевченка щодо ОСОБА_11, заволодівши майном на загальну 765 грн.;

В апеляції з доповненнями прокурор, що брав участь в розгляді справисудом першої інстанції, просить вирок суду скасувати у звязку з невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості злочинів та особам засуджених унаслідок мякості, істотним порушенням вимог кримінально-процесуального закону та порушенням вимог ст. 334 КПК України, а справу направити на новий судовий розгляд у той же суд в іншому складі суддів. Так, прокурором 24.06.2010 року винесена постанова про зміну обвинувачення відносно ОСОБА_2 в суді і епізод за фактом заволодіння майном потерпілого ОСОБА_12 було виключено, оскільки під час судового слідства не знайшла свого підтвердження доведеність вини ОСОБА_2 Однак будь-які дані про отримання потерпілим копії вказаної постанови у справі відсутні, що свідчить про обмеження його процесуальних прав.

Засуджений ОСОБА_2 в апеляції з доповненнями просить вирок скасувати оскільки разом з ОСОБА_3 він розбійні напади не вчиняв, про що він говорив у суді першої інстанції, але суд його показання не спростував і засудив його незаконно.

Засуджений ОСОБА_3 та його захисник ОСОБА_4 в своїх апеляціях вказують на те, що злочини, які кваліфіковані за ч.2 ст. 187 КК України, сфабриковані працівниками, міліції. На їх думку вина Сусану доказами не підтверджується, суд не перевірив його алібі, застосування до нього незаконних методів слідства, не допитав понятих і тому вирок підлягає скасуванню.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який підтримав апеляцію; пояснення засуджених, які вважають вирок незаконним, оскільки їх вина в розбійних нападах не доведена, в ході досудового слідства до них застосовувалося фізичне насильство, тому вони визнавали свою провину; захисника ОСОБА_1, яка вважає, призначене покарання ОСОБА_2 занадто суворим, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляцій, колегія суддів дійшла висновку про їх задоволення частково з наступних підстав.

Згідно ч.2 ст.281 КПК України, якщо виникне питання про повернення справи на додаткове розслідування, суд, вислухавши думку прокурора та інших учасників судового розгляду, вирішує це питання мотивованою ухвалою, а суддя-постановою в нарадчій кімнаті.

В ході судового розгляду підсудний ОСОБА_2 заявив письмове клопотання про повернення справи на додаткове розслідування, яке судом не розглянуто взагалі, що є порушенням його права на захист (а.с.211-212 т.5).

Відповідно до ч.З ст.264 КПК України у разі відмови прокурора від обвинувачення суд розяснює потерпілому його право вимагати продовження розгляду справи і підтримувати обвинувачення. Прокурором 24.06.2010 року в порядку ст. 277 КПК Україні винесена постанова про зміну обвинувачення відносно ОСОБА_2, зокрема, епізод фактом заволодіння майном потерпілого ОСОБА_12 було виключено, оскільки під час судового слідства, на думку прокурора, не знайшла свого підтвердження доведеність вини ОСОБА_2 Справа розглядалася за відсутності потерпілого і суду було необхідно відкласти розгляд справи і надіслати потерпілому копію постанови прокурора та розяснити право вимагати продовження справи і самому підтримувати обвинувачення. Однак суд думку потерпілого не зясував, що свідчить про обмеження його процесуальних прав.

Згідно ст.ст.257, 323 КПК України суд першої інстанції при розгляді справи повинен безпосередньо дослідити докази в справі і обґрунтувати вирок лише тими доказами, які були розглянуті в судовому засіданні. Суд не може посилатися у вироку на докази, які ним не досліджувалися, але в мотивувальній частині вироку суд вказав такі докази (т.1 а.с.44, 66, 70, 94,103-105,124, 130, 190, 202,231,232,240; т.2 а.с.2, 32, 35-57,69-70, 100; т.3 а.с.75).

В скаргах підсудні ОСОБА_3 і ОСОБА_2 заявляли про застосування до них під час досудового слідства психічного і фізичного насильства, внаслідок чого вони себе обмовили, що судом не перевірено (т.5 а.с.206, 211).

Суд неналежно мотивував висновки з питань винуватості підсудних, оцінки доказів, кваліфікації злочинів, призначення міри покарання, чим порушив вимоги ст. 334 КПК України .

Згідно протоколу судового засідання від 19 липня 2010 року судове засідання розпочалося в 11 годин, були досліджені матеріали справи в чотирьох томах, проведені судові дебати і суд видалився до нарадчої кімнати, склав вирок, проголосив його і в 12.05 годин судове засідання було закінчено, що викликає сумнів складання обємного за містом вироку за короткий термін.

Таким чином, суд першої інстанції під час розгляду справи допустив істотні порушення вимог кримінально-процесуального закону, які перешкодили суду повно та всебічно розглянути справу, забезпечити права і законні інтереси учасників процесу і постановити законний і обґрунтований вирок, які тягнуть за собою скасування вироку з направленням справи на новий судовий розгляд на підставі ст.370 КПК України.

Оскільки вирок скасовується в звязку з істотними порушеннями кримінально- процесуального закону, апеляції засуджених і захисника ОСОБА_4 щодо відсутності доказів їх вини не розглядаються, а їх доводи належить врахувати при новому розгляді справи судом першої інстанції.

Якщо при новому розгляді справи буде доведена винуватість підсудних у вчиненні злочинів, які їм інкриміновані, то міра покарання у виді позбавлення волі ОСОБА_2 на строк 7 років, а ОСОБА_3 - 8 років не може розцінюватися як мяка.

Приймаючи до уваги викладене, керуючись ст.ст. 362, 365, 366, 370, 374 КПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляції прокурора, що брав участь в розгляді справи судом першої інстанції, засуджених ОСОБА_2, ОСОБА_3, захисника ОСОБА_4 задовольнити частково.

Вирок Октябрського районного суду м. Полтави від 19 липня 2010 року щодо ОСОБА_2, ОСОБА_3 скасувати, а справу заправити на новий судовий розгляд до суду, який постановив вирок, але в іншому складі суддів зі стадії судового розгляду.

Запобіжний захід відносно засуджених ОСОБА_2 і ОСОБА_3 залишити утримання під вартою.

Головуючий:

Судді: