пр. № 1-кп/336/163/2018
ЄУН № 336/6525/17
ВИРОК
Іменем України
06 лютого 2018 року м. Запоріжжя
Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участі прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
захисника адвоката ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за звинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Тулун Іркутської області, громадянина України, мешкає у АДРЕСА_1 , старшого солдату ВЧ НОМЕР_1 , одруженого, раніше не судимого,

у скоєнні злочину, передбаченого ст. 407 ч. 4 КК України,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем за контрактом, займаючи посаду старшого водія взводу підвозу боєприпасів роти матеріального забезпечення Військової частини польова пошта НОМЕР_2 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 , діючи умисно всупереч інтересам військової служби в порушення вимог ст.ст. 3-6, 11, 16, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, в умовах особливого періоду, 14 серпня 2016 року без поважних причин не з`явився на службу та був відсутній на службі понад один місяць до 06 листопаду 2017 року.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений вину у скоєнні злочину визнав повністю, вказавши, що дійсно після укладення контракту прибув до Військової частини НОМЕР_2 , де виконував обов`язки військової служби. Через сімейні проблеми та ненадання відпустки 14.08.2017 року не з`явився на службу та був відсутній на службі до 06.11.2017 року, коли повернувся до військової частини самостійно.

Як вбачається з копії контракту ОСОБА_4 18.05.2016 року уклав контракт про проходження військової служби, та з 18.05.2016 року наказом командира Військової частини пп НОМЕР_2 був зарахований до особового складу частини та призначений на посаду Військової частини польова пошта НОМЕР_2 .
Факт самовільної відсутності ОСОБА_4 на військовій службі у період часу з 14.08.2017 року по 05.11.2017 року включно підтверджується поясненнями обвинуваченого.

Обвинуваченим та його захисником кваліфікація дій ОСОБА_4 за ст. 407 ч. 4 КК України не оспорювалась.

Враховуючи позицію сторони захисту, дії ОСОБА_4 суд кваліфікує як умисне самовільне нез`явлення вчасно на службу без поважних причин, вчинене військовослужбовцем строкової служби в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, за ст. 407 ч. 4 КК України.

Обставин, що обтяжують покарання, судом не виявлено.

Обставинами, що пом`якшують покарання, є визнання вини у скоєнні злочину, щире каяття.

Також судом враховується, що обвинувачений є раніше не судимим, не перебуває на обліку в наркологічному чи психіатричному диспансері, має постійне місце проживання, має статус учасника бойових дій.

В ході судового слідства 06.02.2018 року між прокурором та обвинуваченим в присутності захисника укладено угоду про визнання винуватості, умови якої відповідають вимогам КПК України, не суперечать інтересам суспільства та не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, підстав для відмови у затверджені угоди не встановлено. Сторонами в судовому засіданні заявлено про затвердження зазначеної угоди та призначення визначеного нею покарання, підтверджено, що укладення угоди було добровільним, а судом роз`яснені наслідки укладення угоди та наслідки її невиконання.

Зважаючи на викладене, враховуючи, що обвинувачений та захисник підтвердили добровільне укладення угоди, не заперечували обставини злочину, вказані в обвинувальному акті та кваліфікацію дій обвинуваченого, обвинуваченому судом були роз`яснені його права, а також і те, що наслідком укладення та затвердження угоди про визнання винуватості для обвинуваченого є обмеження його права оскарження вироку згідно з положеннями статей 394 та 424 цього Кодексу, а також його відмова від здійснення прав, передбачених абзацами першим та четвертим пункту 1 частини четвертої статті 474 цього Кодексу, суд вбачає підстави для затвердження укладеної угоди та призначення покарання, передбаченого нею.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 368, 369, 373, 374, 475 КПК України, ст. 75, 76, ст. 407 ч. 4 КК України,
УХВАЛИВ:
Затвердити угоду про визнання винуватості у скоєнні злочину, передбаченого ст. 407 ч. 4 КК України, укладену 06.02.2018 року між ОСОБА_4 та прокурором Військової прокуратури Запорізького гарнізону ОСОБА_3 у присутності захисника адвоката ОСОБА_5 .

Визнати ОСОБА_4 винуватим у скоєнні злочину, передбаченого ст. 407 ч. 4 КК України, та призначити покарання у виді трьох років позбавлення волі.

В порядку ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням строком на один рік.

Згідно зі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 протягом строку випробування обов`язки повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Копію вироку учасники судового провадження мають право отримати в суді негайно після його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, та може бути оскаржений до Апеляційного суду Запорізької області з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, шляхом подання апеляційної скарги через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1