Справа № 536/2270/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 січня 2018 року Кременчуцький районний суд Полтавської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в залі судових засідань в місті Кременчуці кримінальне провадження № 0001141 від 08 грудня 2017 року про обвинувачення

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця і жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, працюючого по найму, неодруженого, раніше не судимого

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.297 КК України

ВСТАНОВИВ:

07 грудня 2017 року біля 10 год. ОСОБА_4 з метою незаконного, з корисливих мотивів, заволодіння предметами, що знаходились на могилі померлого прийшов до цвинтаря розташованого в с.Піщане вул.Колгоспна Кременчуцького району Полтавської області, де шляхом виймання з ґрунту двох сталевих труб на могилі ОСОБА_6 заволодів двома сталевими трубами з- під пам`ятника довжиною 1,7 м кожна діаметром 100 мм товщина стінки 4 мм, зник з місця злочину та розпорядився викраденим на власний розсуд,

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні злочину за наведених вище обставин визнав в повному обсязі, надав показання, які є послідовними та повністю підтверджують обставини вчинення ним злочину, що викладені в обвинувальному акті та погодився на скорочений порядок судового слідства без дослідження будь-яких доказів, крім його особистого допиту та вивчення матеріалів кримінального провадження, які характеризують його особу, стверджуючи, що його рішення добровільне і наслідки, передбачені ч. 3 ст. 349 КПК України йому зрозумілі.

З`ясувавши думку учасників судового провадження про те, які докази необхідно дослідити та порядок їх дослідження, визнавши недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, враховуючи, що учасниками судового провадження не оспорюються доведеність вини обвинуваченого та кваліфікація його дій та впевнившись про правильне розуміння обвинуваченим та іншими учасниками кримінального провадження змісту цих обставин, за відсутності сумнівів у добровільності та істинності його позиції, роз`яснивши йому, що у такому випадку він буде позбавлений права оспорювати ці фактичні обставини справи в апеляційному порядку, суд вважає, що пред`явлене ОСОБА_4 обвинувачення знайшло своє підтвердження в судовому засіданні в повному обсязі і кваліфікує його дії за ч. 3 ст.297 КК України, оскільки він незаконно заволодів предметами, що знаходяться на могилі з корисливих мотивів.

При призначенні покарання суд враховує характер і ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу обвинуваченого ОСОБА_4 , який характеризується позитивно, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання.

Так, обвинувачений розкаявся у вчиненому, раніше не судимий і суд визнає ці обставини пом`якшуючими його покарання.

Обставин, що обтяжують його покарання в судовому засіданні не встановлено.

З урахуванням усіх обставин у справі, характеризуючих даних про особу обвинуваченого, який визнав вину повністю, скоїв середньої тяжкості злочин без обтяжуючих та з пом`якшуючими покарання обставинами, на обліку в лікаря нарколога та психіатра не перебуває, висновку досудової доповіді органу пробації, та те, що викрадене повернуто, що суттєво знижує суспільну небезпечність вчиненого злочину, а також загальних засад призначення покарання: законності, справедливості, обґрунтованості, індивідуалізації покарання, враховуючи, що призначене покарання повинно бути відповідним скоєному, тобто необхідним і достатнім для виправлення особи, суд дійшов висновку, що обвинувачений може бути виправлений без ізоляції від суспільства, тому призначає покарання в межах санкції статті у виді обмеження волі та на підставі ст.75 КК України звільняє від відбування покарання з випробуванням.

Призначення такого покарання відповідає принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого, випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст.6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод 1950 року.

Питання щодо речових доказів слід вирішити в відповідності до ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 374,376 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.297 КК України, призначивши покарання у виді обмеження волі на строк 4 (чотири) роки.

Відповідно до ст.75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_4 від відбування призначеного судом покарання з випробуванням та іспитовим строком терміном 1 (один) рік.

На підставі ст.76 КК України на засудженого ОСОБА_4 покласти обов`язки повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи, куди періодично з`являтися для реєстрації.

Запобіжний захід особисте зобов`язання залишити до набрання вироком законної сили.

Речові докази: дві сталеві труби довжиною по 1,7 м кожна, діаметром 100 мм, товщиною стінки метала 4 мм, передані на зберігання потерпілій ОСОБА_7 залишити у її володінні і користуванні.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Полтавської області на протязі 30 днів з дня його проголошення всіма учасниками судового провадження через Кременчуцький районний суд з моменту проголошення.

Обвинуваченому та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутній у судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1