УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 листопада 2017 року м. Київ

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участі секретаря ОСОБА_2 , представника власника майна ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання адвоката ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_3 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 120 171 100 000 004 20 ,

у с т а н о в и в :
До Шевченківського районного суду м. Києва звернувся адвоката ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_3 з клопотанням про скасування арешту майна - автомобіля «SAAB», реєстраційний номер республіки Білорусь НОМЕР_1 .

На обґрунтування клопотання його ініціатор зазначив, що ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 01.08.2017 (справа № 761/26399/17) у кримінальному провадженні № 120 171 100 000 004 20 задоволене клопотання слідчого СУ ГУНП в Київській області та накладений арешт на вищевказаний транспортний засіб, який на праві власності належить ОСОБА_3 . Зазначений автомобіль був засобом вчинення кримінального правопорушення, визнаний речовим доказом у кримінальному провадженні, оскільки зберіг на собі сліди вчинення злочину.

Водночас, приймаючи до уваги, що на теперішній час органом досудового розслідування проведені необхідні слідчі дії, зокрема, отримані висновки експертиз, де був залучений вказаний автомобіль, заявник наполягав на відсутності актуальності подальшого застосування вказаного заходу забезпечення кримінального провадження та просив його скасувати.

У судовому засіданні представник власника майна клопотання підтримав та просив його задовольнити з наведених у ньому підстав.

Слідчий СУ ГУНП в Київській області, будучи повідомленим про день, час та місце розгляду справи належним чином, до суду не прибув.

Слідчий суддя, заслухавши думку заявника, дослідивши надані документи, дійшов висновку про таке.

Статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано захист права власності.
Згідно з цією нормою кожна особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом.
Наведена засада закріплена у ст. 41 Конституції України, яка зазначає, що право власності є непорушним, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

Зазначене положення Конституції покладене в основу однієї з засад кримінального провадження, сутність якої відображена у ст. 16 КПК України та передбачає, що позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження можливе лише на підставі вмотивованого судового рішення, без наявності якого допускається лише тимчасове вилучення майна.

У контексті клопотання, що розглядається слідчим суддею, має бути надана оцінка правомірності примусового, тобто без добровільної згоди особи, вилучення з її володіння та користування речей, предметів, документів, а також їх подальше утримання органом досудового розслідування.

Так, процесуальним законом визначено, що обов`язок здійснення судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні покладається на слідчого суддю.

У силу ст. 9 КПК при виконанні вказаного вище обов`язку слідчий суддя зобов`язаний неухильно додержуватися вимог Конституції України, КПК, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Кримінальне процесуальне законодавство України повинно застосовуватися з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Так, статтею 8 КПК наголошено, що кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Таким чином, саме слідчий суддя шляхом безпосереднього застосування своїх повноважень має забезпечити дотримання вимог закону усіма учасниками кримінального провадження, та зобов`язаний вживати передбачені законом заходи для поновлення порушених під час досудового розслідування прав та інтересів осіб.

Ухвалою слідчого судді від 01.08.2017(справа № 761/26399/17, провадження № 1-кс/761/16688/2017) задоволене клопотання слідчого та накладений арешт на автомобіля «SAAB», реєстраційний номер республіки Білорусь НОМЕР_2 -7

Як вказано у рішенні слідчого судді, слідчий посилався на те, що вказаний автомобіль, який є власністю ОСОБА_5 , є засобом вчинення злочину, містить на собі сліди його вчинення, тобто у силу ст. 98 КПК є доказом у кримінальному провадженні.
Відповідно до ч. 3 ст. 132 КПК застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається у випадках, зокрема, якщо слідчий або прокурор не доведуть, що може бути виконане завдання, для виконання якого вказані особи звертаються з відповідним клопотанням.

Згідно ч. 1 ст. 170 КПК арештом майна є тимчасове позбавлення права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно, з-поміж іншого, є доказом злочину.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

У силу ст. 98 КПК до речових доказів кримінальний процесуальний закон відносить, серед іншого, об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди.

Таким чином, завданням арешту майна у цьому випадку є забезпечення збереження певних предметів не як об`єктів права власності, а саме як речових доказів, тобто таких, що зберегли на собі сліди злочину або є безпосередніми носіями інформації про обставини вчинення злочину.

Досліджуючи питання, чи може бути транспортний засіб доказом у кримінальному провадженні, слідчий суддя враховує, що віднесення певних матеріальних об`єктів до речових доказів безпосередньо пов`язане з складом кримінального правопорушення, за яким здійснюється досудове розслідування.

Отже, такі докази мають бути належними, тобто відповідно до ст. 85 КПК прямо чи непрямо підтверджувати існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні за конкретною статтею Кримінального кодексу України.

Кримінальне провадження № 120 171 100 000 004 20 здійснюється за фактом порушення правил безпеки дорожнього руху. Враховуючи, що автомобіль, на поверненні якого наполягає заявник, є предметом вчинення вказаного вище кримінального правопорушення, стороною обвинувачення для з`ясування наведених у ст. 85 КПК обставин призначені експертизи.

Водночас, з пояснень заявника, які слідчим не спростовані, вбачається, що експертний огляд автомобіля «SAAB» проведений, що свідчить про здійснення дій, необхідних для встановлення обсягу відомостей, які містить на собі вказаний об`єкт та, які мають доказове значення у провадженні.
Тобто, збереження вказаного речового доказу у вигляді автомобіля шляхом накладення на нього арешту та вилучення у власника має на меті забезпечення проведення відповідних експертних досліджень для встановлення обставин та причин виникнення аварійної ситуації.
З наведеного витікає, що доказом у кримінальному провадженні є висновки експерта, зроблені на підставі вивчення знаряддя вчинення злочину.
Враховуючи, що існують обґрунтовані підстави вважати, що експертний огляд транспортного засобу проведений, отже, відомості про обставини вчинення злочину досліджені, слідчий суддя дійшов висновку про досягнення мети застосування вказаного заходу забезпечення кримінального провадження, що свідчить про відсутність необхідності у подальшому утриманні транспортного засобу органом досудового розслідування.
Згідно з ч. 1 ст.174 КПК арешт майна може бути скасований у разі, коли буде доведено, що у подальшому застосуванні даного заходу відпала потреба чи такий застосований необґрунтовано.

Отже, вищенаведене доводить, що на теперішній час потреба у застосуванні вказаного заходу забезпечення кримінального провадження відсутня, оскільки подальше перебування майна під арештом не відповідає наведеній у ст. 170 КПК меті та завданню його застосування, чим продовжується порушення права власності ОСОБА_3 , що вимагає від слідчого судді прийняття рішення, яке б усунуло спричинені негативні наслідки та відновило у повному обсязі права вказаної особи.

Таким чином, клопотання представника власника майна підлягає задоволенню.

Враховуючи наведене, керуючись ст. 2, 8, 9, 16, 85, 98, 132, 170, 174 КПК України, слідчий суддя

у х в а л и в :
Клопотання адвоката ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_3 задовольнити.
Арешт, накладений 01.08.2017 ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва (справа № 761/26399/17, провадження № 1-кс/761/16688/2017) на автомобіль «SAAB», реєстраційний номер республіки Білорусь НОМЕР_1 , у кримінальному провадженні № 120 171 100 000 004 20 скасувати.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1