Дата документу Справа № 320/7636/17
Апеляційний суд Запорізької області
Провадження № 11-сс/778/20/18 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний № 320/7636/17 Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 січня 2018 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю:
прокурора ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7 (дистанційно),

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в апеляційному порядку, дистанційно, в режимі відеоконференції з Мелітопольським міськрайонним судом Запорізької області, матеріали провадження за апеляційною скаргою прокурора Мелітопольської місцевої прокуратури ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 08 грудня 2017 року,
в с т а н о в и л а:
ухвалою слідчого судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 08 грудня 2017 року відмовлено в задоволенні клопотання слідчого Мелітопольського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області лейтенанта поліції ОСОБА_9 , в кримінальному провадженні № 0004149, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 17.09.2017 року, погоджене прокурором Мелітопольської місцевої прокуратури ОСОБА_8 , про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 .

Застосовано щодо підозрюваного ОСОБА_7 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, заборонивши підозрюваному залишати своє місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , з 17 години 00 хвилин до 07 години 30 хвилин щоденно на два місяці до 06 лютого 2018 року включно без застосування електронних засобів контролю.

Зобов`язано підозрюваного:

- прибувати до органів досудового слідства, до прокурора і до суду за першим викликом, і у призначений час;

- не залишати місця свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу органів досудового слідства, прокурора та суду, у встановлений цією ухвалою час, повідомляти їх про зміну місця проживання;

- заборонити відвідування розважальних закладів, а також місць, де продаються та вживаються спиртні напої.

Роз`яснено підозрюваному, що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України працівники органу внутрішніх справ, з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань. Крім того, у разі невиконання покладених на нього цією ухвалою обов`язків, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі 0,25 розміру мінімальної заробітної плати.

Згідно зі змістом судового рішення, 08 грудня 2017 року до Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області надійшло клопотання слідчого Мелітопольського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області лейтенанта поліції ОСОБА_9 , в кримінальному провадженні № 0004149, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 17.09.2017 року, погоджене прокурором Мелітопольської місцевої прокуратури ОСОБА_8 , про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , якому 07.12.2017 року повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України. Вина підозрюваного ОСОБА_7 , на думку слідчого, обґрунтована доказами, зібраними під час досудового розслідування. Враховуючи те, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, за вчинення якого передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк від чотирьох до шести років, і оскільки ОСОБА_7 офіційно не працевлаштований, а отже, не має постійного джерела доходу, раніше неодноразово судимий за вчинення корисливих злочинів, на шлях виправлення не став, та продовжує скоювати корисливі злочини, у зв`язку з чим, на думку слідчого, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, з метою ухилення від покарання за вчинений злочин, чим буде перешкоджати кримінальному провадженню, може вчинити інше кримінальне правопорушення.

Відмовляючи в задоволенні клопотання слідчого, слідчий суддя зазначив, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком до шести років. Однак, має міцні соціальні зв`язки на території міста Мелітополя, забезпечений особистим житлом, має на утриманні дружину та трьох малолітніх дітей, також в нього наявні тяжкі захворювання, що підтверджується відповідними довідками. З`являється на виклики до органів досудового розслідування. Провину у скоєному визнає в повному обсязі. Ні в матеріалах клопотання, ні в поясненнях слідчого та прокурора не зазначені конкретні обставини, які б обумовлювали лише тримання під вартою.

Разом з тим, керуючись ч. 4 ст. 194 КПК України слідчий, суддя вважав за необхідне застосувати до підозрюваного більш м`який запобіжний захід ніж той, який зазначений у клопотанні і вважав за необхідне застосувати запобіжний захід - домашній арешт без застосуванням електронних засобів контролю.

В апеляційній скарзі прокурор вважає, що ухвала слідчого судді підлягає скасуванню, оскільки висновки суду, викладені у судовому рішенні, не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, а саме суд не взяв до уваги докази, які могли істотно вплинути на його висновки та істотно порушив вимоги кримінального процесуального закону. Так, під час досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні умисного тяжкого злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, за вчинення якого передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 4 до 6 років, не працевлаштований, отже, не має постійного джерела доходу, раніше неодноразово судимий за вчинення корисливих злочинів проти власності, отже може переховуватися від органів досудового розслідування та суду з метою ухилення від покарання за вчинений злочин, чим буде перешкоджати кримінальному провадженню, а також може вчинити інше кримінальне правопорушення. Вважає, що саме ці обставини свідчать про наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, але судом не враховані всі наведені у клопотанні слідчого ризики, обставини та їх обґрунтування, у зв`язку з чим безпідставно відмовлено у задоволенні клопотання слідчого та зроблені неправильні висновки щодо застосування до підозрюваного іншого більш м`якого запобіжного заходу.
На підставі викладеного, просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання слідчого СВ Мелітопольського МВ ГУМВС України в Запорізькій області ОСОБА_10 та застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в СІЗО-10 Запорізької області, строком на 60 днів.
Заслухавши в судовому засіданні суду апеляційної інстанції суддю-доповідача про суть судового рішення та доводи апеляційної скарги; прокурора, яка підтримала скаргу; підозрюваного, який заперечував проти задоволення скарги прокурора; перевіривши матеріали провадження, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга прокурора Мелітопольської місцевої прокуратури ОСОБА_8 задоволенню не підлягає, з огляду на наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази, обставини, які свідчать про:
- наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;
- наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;
- недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Відповідно до ч. 4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.
На переконання слідчого судді, слідчий і прокурор в судовому засіданні не довели недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.
Зважаючи на обставини, встановлені у судовому засіданні, зокрема, вагомості наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкості покарання, даних про його особу, наявності постійного місця проживання, наявність судимостей, обставини досудового розслідування, беручи до уваги мету і підстави застосування запобіжних заходів, що передбачені ст. 177 КПК України, слідчий суддя дійшов висновку про доцільність застосування до підозрюваного запобіжного заходу менш суворого, ніж утримання під вартою (про який клопотав слідчий), у вигляді домашнього арешту з покладенням обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, що, на переконання слідчого судді, могло в достатній мірі гарантувати усунення або ж суттєве зменшення встановленого ризику.
При розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу ОСОБА_7 слідчий суддя прийшов до висновків, які колегія суддів вважає обґрунтованими і такими, що узгоджуються з вимогами кримінального процесуального закону, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та відповідають практиці Європейського суду з прав людини.
Таким чином, слідчий суддя, з дотриманням вимог ст.ст. 177, 178 КПК України, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, оцінив всі обставини, передбачені ст.ст. 177, 178 КПК України, що враховуються при обранні запобіжного заходу, належним чином мотивував своє рішення.
З такими висновками слідчого судді погоджується і колегія суддів.
При цьому, слід зауважити, що слідчий суддя, суд на підставі розумної оцінки сукупності отриманих відомостей повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення кримінального правопорушення вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів.
На підставі вищевикладеного, колегія суддів вважає, що на час звернення до слідчого судді, слідчий у своєму клопотанні про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не довів обставини, які безперечно виправдовують обмеження права ОСОБА_7 на свободу, а слідчий суддя, у свою чергу, належним чином мотивував своє рішення.
В апеляційній скарзі доказів, які б вказували на недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні також не було надано.
В оскаржуваній ухвалі слідчим суддею при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України, враховано наявність обґрунтованої підозри, перевірені обставини щодо існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а також оцінено сукупність обставин, які враховуються при обранні обмежувальних свободу заходів.
Отже, вирішуючи питання, поставлене слідчим у клопотанні про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_7 , слідчий суддя дотримався вимог ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
Відтак, доводи апелянта щодо існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, не спростовують правильність висновків слідчого судді, зроблених на підставі дослідження матеріалів і аналізу тих доказів, які були наявні під час розгляду вказаного клопотання, а тому не можуть бути підставою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Істотних порушень кримінального процесуального закону, які тягнуть скасування ухвали слідчого судді, при апеляційному розгляді не встановлено.
Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів
у х в а л и л а:
апеляційну скаргу прокурора Мелітопольської місцевої прокуратури ОСОБА_8 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 08 грудня 2017 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання слідчого Мелітопольського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області лейтенанта поліції ОСОБА_9 , в кримінальному провадженні № 0004149, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 17.09.2017 року, погоджене прокурором Мелітопольської місцевої прокуратури ОСОБА_8 , про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та до останнього застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, заборонивши підозрюваному залишати своє місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , з 17 години 00 хвилин до 07 години 30 хвилин щоденно на два місяці до 06 лютого 2018 року включно без застосування електронних засобів контролю, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України залишити без змін.
Ухвала Апеляційного суду Запорізької області набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4