Справа № 739/39/17
Провадження № 1-кп/739/4/18
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"13" лютого 2018 р. м. Новгород-Сіверський

Новгород-Сіверський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі:

секретаря - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

представника потерпілої ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000379 відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Костобобрів Семенівського району Чернігівської області, громадянина України, з вищою педагогічною освітою, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не працюючого, раніше не судимого,

за обвинуваченням у вчиненні злочинів, передбачених частиною першою статті 126, частиною третьою статті 355 Кримінального кодексу України (далі - КК України),

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Карабани Новгород-Сіверського району Чернігівської області, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не працюючого, одруженого, на утриманні малолітня дитина, раніше не судимого,

за обвинуваченням у вчиненні злочинів, передбачених частиною першою статті 126, частиною третьою статті 355 КК України,

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_5 спільно ОСОБА_6 , шляхом жорстокого поводження та неодноразового застосування фізичного та психологічного насильства примушували ОСОБА_11 до виконання цивільно-правового зобов`язання, а саме виконання договору позики, чим спричинили тяжкі наслідки, а саме скоєння самогубства ОСОБА_11 .

Так, в кінці травня 2016 року, точної дати слідством не встановлено, ОСОБА_5 , перебуваючи в м. Новгороді-Сіверському Чернігівської області, дав ОСОБА_11 в борг гроші у сумі 500 грн. з домовленістю про повернення ним тієї ж суми при можливості в найближчий час.

Також, на початку липня 2016 року, точної дати слідством не встановлено, ОСОБА_6 , перебуваючи в м. Києві, дав ОСОБА_11 в борг гроші у сумі 500 грн. та мобільний телефон марки «Nokia E51» з домовленістю про повернення ним тієї ж суми грошей та телефону при можливості в найближчий час.

Однак ОСОБА_11 , через скрутне матеріальне становище в подальшому не зміг повернути ОСОБА_5 та ОСОБА_6 позичені ними грошові кошти та мобільний телефон.

Починаючи з кінця липня 2016 року як по телефону, так і особисто, ОСОБА_6 та ОСОБА_5 стали вимагати погашення боргу ОСОБА_11 .

Вказані дії ОСОБА_5 та ОСОБА_6 супроводжувалися вимаганням від ОСОБА_11 взяти гроші в кредит, систематичними образами його особи, нецензурною лайкою, нанесенням тілесних ушкоджень, а також погрозою їх застосування.

Зокрема, в кінці липня 2016 року, в денний час, ОСОБА_5 , та ОСОБА_6 приїхали до господарства за адресою: АДРЕСА_2 , де проживав ОСОБА_11 , та вимагаючи повернення боргу, в дворі вказаного господарства, завдали йому декілька ударів долонями рук в голову кожен, при цьому указані насильницькі дії супроводжували погрозами.

Далі, 20 серпня 2016 року, приблизно о 20 год. 00 хв., ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , перебуваючи на території ферми ТОВ «Агрофірма ім. Шевченка», що розташована на околиці с. Чайкине Новгород-Сіверського району Чернігівської області, вимагаючи від потерпілого ОСОБА_11 повернення позичених грошових коштів, нанесли декілька ударів останньому долонями рук по обличчю кожен, встановивши тижневий строк для повернення боргу.

Також, 29 серпня 2016 року, приблизно о 22 год. 00 хв., ОСОБА_5 та ОСОБА_6 приїхали на територію зазначеної вище ферми ТОВ «Агрофірма ім. Шевченка», де в той час працював ОСОБА_11 , та створивши ситуацію безвихідності та неможливість чинити опір, змусили останнього залізти в багажник автомобіля «ЗАЗ-1102», д.р.н. НОМЕР_1 , та відвезли його до лісу, що знаходиться за с. Карасі Семенівського району Чернігівської області, де з метою примусу ОСОБА_11 в найближчий час передати їм грошові кошти, застосовували до нього фізичне насильство, а саме наносили ОСОБА_11 удари руками по голові, при цьому висловлювали на його адресу погрози фізичною розправою у разі неповернення їм боргу в найближчий час. При цьому встановили ОСОБА_11 граничний термін повернення боргу до 02 вересня 2016 року, а у разі неповернення пригрозили розправою та після цього, в темну пору доби, лишили ОСОБА_11 в лісі.

Не витримавши жорстокого поводження, шантажу, систематичного приниження людської гідності, а також будучи неспроможним знайти гроші для ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , 03 вересня 2016 року, у вечірній час, перебуваючи у сараї господарства за місцем проживання, за адресою: АДРЕСА_2 , ОСОБА_11 , маючи намір померти, що виник в результаті протиправних дій ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , вчинив самогубство через повішення в петлі, залишивши передсмертну записку.

Також, 29 серпня 2016 року, приблизно о 21 год. 30 хв., знаходячись в будинку за місцем проживання ОСОБА_9 , за адресою: АДРЕСА_2 , ОСОБА_5 наніс два удари долонею правої руки по лівій стороні обличчя ОСОБА_9 , заподіявши йому фізичного болю, що не потягло за собою спричинення тілесних ушкоджень.

Крім цього, 29 серпня 2016 року, приблизно о 21 год. 30 хв., знаходячись в будинку за місцем проживання ОСОБА_9 , за адресою: АДРЕСА_2 , ОСОБА_6 наніс ОСОБА_9 три удари тильною стороною долоні правої руки в ділянку носа, заподіявши йому фізичного болю, що не потягло за собою спричинення тілесних ушкоджень.

Обвинувачений ОСОБА_5 у судовому засіданні своєї вини у вчиненні злочину, передбаченого частиною третьою статті 355 КК України не визнав, водночас визнав вину у вчиненні злочину, передбаченого частиною першою статті 126 КК України та дав показання про те, що з ОСОБА_12 він познайомився в кінці 2015 року через його сестру з якою на той час зустрічався. У подальшому вони іноді разом відпочивали. Навесні 2016 року він забрав ОСОБА_13 до себе на роботу, на будівництво. Згодом ОСОБА_13 вирішив поїхати з ОСОБА_6 на роботу в м. Київ. Оскільки в ОСОБА_13 не було грошей, то в травні 2016 року він позичив йому 500 грн. У подальшому вони періодично телефонували один одному. Згодом він дізнався, що ОСОБА_13 зник з місця роботи. Він намагався йому дозвонитися, але не зміг, його сестра теж нічого не знала, однак невдовзі повідомила, що ОСОБА_13 вдома. Потім він спілкувався з ОСОБА_13 , який заявив, що робота йому не сподобалася і грошей у нього немає. У подальшому він разом зі своїм братом, ОСОБА_6 та ОСОБА_14 поїхали купатися на р. Узруй і по дорозі вирішили заїхати до ОСОБА_13 . Вони з ОСОБА_6 зайшли до двору господарства, в якому проживав ОСОБА_13 , де зустріли останнього. ОСОБА_6 спитав у ОСОБА_13 чому той залишив роботу після чого вийшла матір ОСОБА_13 , яка почала сварити свого сина, бити його руками, казала «скільки ти мені трепатимеш нерви», ОСОБА_6 її заспокоював. Далі вони разом з ОСОБА_13 поїхали на р. Узруй купатися після чого підвезли його до повороту на с. Карабани та залишили, а самі поїхали до с. Костобобрів. Наступного разу, вони поїхали до с. Чайкине на святкування «Дня села». Там зустріли знайомого ОСОБА_15 , якого попросили звозити їх на роботу до ОСОБА_13 . Далі вони поїхали на ферму місцевого сільськогосподарського підприємства. На території ферми вони зустріли ОСОБА_13 у якого запитали про телефон, який раніше йому дав ОСОБА_6 і попросили віддати за нього гроші чи купити такий самий телефон, а також віддати аванс, який йому раніше також дав ОСОБА_6 . Потім вони поїхали, а згодом намагалися зателефонувати ОСОБА_13 , однак не змогли. Тоді вони приїхали до будинку ОСОБА_13 де зустріли ОСОБА_9 та сестру ОСОБА_13 . ОСОБА_6 спитав у ОСОБА_9 чому той йому не передзвонив, про що він перед цим просив останнього. Далі ОСОБА_6 вдарив ОСОБА_9 долонею по обличчю. Потім він, тобто ОСОБА_5 , також спитав у ОСОБА_9 , чому той не передзвонив, після чого теж вдарив його долонею по обличчю. Водночас попередньої домовленості між ним та ОСОБА_6 щодо завдання ударів ОСОБА_9 не було. Далі вони пішли з будинку і при виході зустріли ОСОБА_16 , яка повідомила їм, що ОСОБА_13 на роботі. Після того вони поїхали на ферму, де працював ОСОБА_13 . Там охоронець вказала їм на місцезнаходження ОСОБА_13 . Далі вони запилати у нього чому він не виходить з ними на зв`язок. Потім вони запитали у колеги ОСОБА_13 чи може він сам доробити зміну та запропонували ОСОБА_13 пройти з ними до автомобіля, при цьому останнього вони не били. Біля автомобіля запропонували йому відїхати, щоб менше осіб бачили, що вони їздять до нього з приводу боргу. Місця в салоні автомобіля не було, тому вони запропонували ОСОБА_13 поїхати в багажнику на що той погодився. Далі ОСОБА_13 заліз до багажнику і вони поїхали за с. Карасі та зупинилися біля лісу. Далі вони разом з ОСОБА_13 відійшли в бік лісу поговорити з ним щодо його поведінки і того, чому він переховується, при цьому останнього не били і йому не погрожували. Під час спілкування до них підходив його брат ОСОБА_17 . Далі вони повернулися до автомобіля і поїхали додому, при цьому ОСОБА_13 не підвозили, щоб той пройшов пішки та подумав як себе правильно поводити, до того ж у них в автомобілі було мало бензину. За поїздку до ОСОБА_13 вони сплатили ОСОБА_18 на бензин по 50 грн. Наступного дня ОСОБА_6 телефонувала директор агрофірми ОСОБА_19 , яка сказала їм більше не приїздити на ферму та заявила, що ОСОБА_13 заробить та віддасть їм гроші. Тоді вони більше ОСОБА_13 не телефонували. За кілька днів він дізнався, що ОСОБА_13 повісився. Обвинувачений заявив, що в родині ОСОБА_13 постійно виникали сварки, сам ОСОБА_13 в дитинстві отримав травму і мав психічні відхилення, був «вспильчивим», раніше курив наркотичні засоби. Вони з ОСОБА_13 планували збудувати столярну майстерню, але в подальшому він не схотів з ним мати справу, тому припускає, що саме через це ОСОБА_13 на нього образився. Борг ОСОБА_13 перед ним становив саме 500 грн., строків поверення якого не було встановлено. Йому також відомо, що ОСОБА_13 телефонував ОСОБА_6 та просив відстрочку в поверненні боргу, оскільки не зміг отримати кредит. Обвинувачений заявив, що ОСОБА_13 вони не шантажували, погроз останньому не висловлювали і фізичного насильства до нього не застосовували.

Обвинувачений ОСОБА_6 у судовому засіданні своєї вини у вчиненні злочину, передбаченого частиною третьою статті 355 КК України не визнав, водночас визнав вину у вчиненні злочину, передбаченого частиною першою статті 126 КК України та дав показання про те, що під час приїзду до своїх батьків у с. Карабани Новгород-Сіверського району у 2016 році він зустрів свого знайомого ОСОБА_11 , який поцікавився у нього можливістю працевлаштування. Вони обмінялися номерами телефонів. Згодом він прибув до м. Києва і звідти зателефонував ОСОБА_11 та запросив його на роботу. За кілька днів ОСОБА_11 влаштувався в на роботу в іншу бригаду, де працював приблизно три тижні. Через деякий час ОСОБА_11 сказав йому, що втратив телефон. Тоді він дав ОСОБА_11 в користування свій телефон марки Nokia. За 3-4 дні йому з бригади ОСОБА_11 повідомили, що той після сварки кудись поїхав. Він телефонував останньому, але той не відповідав. Згодом він зміг додзвонитися ОСОБА_11 і той повідомив, що знаходиться в м. Ніжин на іншій роботі. Після повернення влітку 2016 року додому вони з ОСОБА_5 вирішили поїхати покупатися і заїхали додому до ОСОБА_11 . Там в дворі господарства він говорив з ОСОБА_11 з приводу того, чому він поїхав із заробітків. Далі вибігла матір ОСОБА_11 , яка почала ображати останнього, питала скільки він буде її «мучати», дала йому «підзатильник». Він спробував її заспокоїти. Потім разом з ОСОБА_13 вони поїхали купатися, після чого залишили його в с. Чайкине, а самі поїхали до с. Костобобрів. Після описаних подій він на два тижні їздив до м. Києва. Після повернення додому 20 серпня 2016 року вони разом з ОСОБА_5 приїхали додому до ОСОБА_11 , оскільки той не відповідав на їхні дзвінки. Там ОСОБА_13 не було. Тоді вони поїхали на місцеву ферму, де працював ОСОБА_13 , і поспілкувалися з останнім. Він запитав у ОСОБА_11 де позичений телефон, але той відповів, що загубив його. Тоді він сказав ОСОБА_13 купувати такий самий, після чого вони поїхали. Далі він телефонував ОСОБА_11 , однак той знову не відповідав. Тоді вони з ОСОБА_5 вирішили ще раз приїхати до ОСОБА_13 . 29 серпня 2016 року, під вечір, вони приїхали до ОСОБА_11 додому, постукали у вхідні двері, однак їм не відповіли, далі зайшли до будинку де зустріли ОСОБА_9 і сестра ОСОБА_13 , при цьому самого ОСОБА_13 в будинку не було. Далі запитав у ОСОБА_9 чому той не передзвонив йому з приводу ОСОБА_13 , оскільки раніше вони домовилися про це. Під час розмови він вдарив ОСОБА_9 один раз рукою по обличчю за те, що останній не виконав своєї обіцянки, після чого у ОСОБА_9 пішла кров. ОСОБА_9 пішов до іншої кімнати будинку. До ОСОБА_9 також підходив і ОСОБА_5 з яким вони про побиття ОСОБА_9 не домовлялися. Потім до будинку зайшла ОСОБА_8 , яка сказала їм залишити будинок. Далі вони поїхали на ферму та спитали у сторожа про те, де знаходиться ОСОБА_11 . Знайшовши останнього вони поговорили з ним і домовилися, що він поїде з ними в центр с. Чайкине. На той час вже темніло. Підійшовши до автомобіля та враховуючи відсутність місця в автомобілі, він запропонував ОСОБА_13 їхати в багажнику на що той погодився. Далі ОСОБА_13 заліз до багажника і вони поїхали. Коли доїхали до краю лісу, що біля с. Чайкине, він, ОСОБА_5 та ОСОБА_13 відійшли від автомобіля приблизно на 40 м. для того, щоб поговорити з приводу боргу ОСОБА_13 . До того вивозити ОСОБА_13 до лісу вони не планували, зробили це аби не було свідків їхньої розмови і сторонні особи не дізналися про борги ОСОБА_13 . ОСОБА_11 сказав, що грошей не має, при цьому погодився їх відпрацювати, якщо не зможе віддати борг. ОСОБА_5 також запропонував ОСОБА_13 відпрацювати у нього на будівництві гаражу. Далі вони повернулися до автомобіля та поїхали додому, а ОСОБА_11 пішов. Останнього вони не підвезли, оскільки у них було мало бензину. До ОСОБА_13 вони приїздили тому, що останній ухилявся від спілкування по телефону, при цьому тілесних ушкоджень йому вони не заподіювали і за яких обставин ОСОБА_11 отримав виявлені у нього тілесні ушкодження йому не відомо. Наступного дня йому телефонувала директор місцевого товариства ОСОБА_19 та сварилася з приводу їхнього приїзду на ферму. Він пояснив їй, що вони приїздили стосовно боргу ОСОБА_13 . За кілька днів ОСОБА_11 по телефону повідомив, що грошей не має і буде приїздити відпрацьовувати. Згодом йому стало відомо, що ОСОБА_13 повісився. ОСОБА_20 перед ним становив 1 000 грн. з яких 500 грн. позичені грошові кошти та 500 грн. вартість позиченого мобільного телефону. ОСОБА_5 . ОСОБА_13 був винен також 500 грн. Обвинувачений заявив, що ОСОБА_11 вони не шантажували, йому не погрожували, брати кредит не примушували, грошей у ОСОБА_13 за те, що приїздили до нього, вони не вимагали і самі давали гроші на бензин водію автомобіля. Чому ОСОБА_13 покінчив життя самогубством йому не відомо, однак зі своїми діями чи діями ОСОБА_5 він це не пов`язує.

Допитана у судовому засіданні в якості потерпілої ОСОБА_8 дала показання про те, що ОСОБА_11 був її сином, з обвинуваченими вона знайома. У травні 2016 року син повідомив їй про те, що позичив у ОСОБА_5 200 грн. і планує поїхати разом з ОСОБА_6 на заробітки. Далі ОСОБА_13 поїхав до м. Києва, а приблизно після 29 червня 2016 року повідомив, що повертається додому. На початку липня 2016 року він повернувся, був хворий, при цьому грошей при собі не мав. Далі ОСОБА_5 почав телефонувати та шукати ОСОБА_13 , він казав, що ОСОБА_13 винен йому гроші, також погрожував йому. Вони поцікавилася у сина з приводу боргу і той відповів, що винен ОСОБА_5 200 грн., при цьому нічого не казав про те, що позичав телефон, водночас вона бачила у нього якийсь телефон. Даний телефон син згодом загубив. Орієнтовно 30-31 липня 2016 року до них додому приїхали обвинувачені. ОСОБА_13 вийшов до них у двір. Далі вона почула удари і також вийшла у двір та спитала «що сталося». Дізнавшись, що обвинувачені приїхали з приводу боргу, вона поцікавилася скільки її син винен грошей. Обвинувачені відповіли, що дуже багато. З цього приводу вона сварилася на сина та дала йому «підзатильника». Після цього обвинувачені та її син пішли, а вона звернулася до директора місцевого сільськогосподарського товариства ОСОБА_19 з проханням взяти сина на роботу. Остання погодилася і з 01 серпня 2016 року він мав починати працювати в товаристві. У подальшому обвинувачені почали постійно телефонувати ОСОБА_13 на їхній спільний мобільний телефон. Зміст розмов їй не відомий, при цьому після них її син був пригнічений. Також син просив відповідати на телефонні дзвінки обвинувачених, що його немає вдома. У серпні 2016 року було святкування дня с. Чайкине і син місцевого ветлікаря прибіг до неї на роботу та повідомив, що біля сараю б`ють ОСОБА_13 . Коли вони прибігла, то син вже був сам. Останній повідомив, що має намір взяти кредит та віддати борг. У подальшому телефонні дзвінки ОСОБА_13 тривали. Далі обвинувачені приїздили до них додому і питали про місце знаходження ОСОБА_13 . На той час останнього вдома не було, при цьому вдома був її співмешканець ОСОБА_9 та її донька. Коли вона прийшла додому то бачила у ОСОБА_9 кров на обличчі, останній сказав, що його побили. Також у будинку були обвинувачені. Вона сказала їм, що ОСОБА_13 немає вдома і ті поїхали. Того дня ОСОБА_13 був відсутній вдома приблизно до третьої години ночі, а коли повернувся, то вона побачила у нього на обличчі синці, також пошкодження в області губ. Від сторожа місцевої ферми вона дізналася, що її сина забирали обвинувачені, однак син сказав, що сам з усім розбереться. Самі обвинувачені казали їй, що її син винен їм 8 000 грн. 02 вересня 2016 року син сказав, що все це скоро закінчиться. 03 вересня 2016 року її син вчинив самогубство. Останнім часом він спиртними напоями не зловживав, хоча можливо з кимось і випивав. Потерпіла зазначила, що у травні 2016 року були слухи нібито її сина зґвалтували, але останній все заперечив. На плавках у сина вона дійсно бачила сліди крові. Вже після смерті сина вона отримала зароблену ним заробітну плату у розмірі 4 300 грн., при цьому за життя син заробітну плату не отримав. Стосовно погроз обвинувачених вони до поліції не зверталися, крім обвинувачених інші особи сина не турбували. На її думку ОСОБА_13 покінчив життя самогубством через дії обвинувачених. За життя він був спокійним, веселим, бійок не провокував, однак постійно заступався за неї. Щодо передсмертної записки сина вказала, що в ній її син попрощався з нею та «передав привіт» обвинуваченим.

Допитаний у судовому засіданні в якості потерпілого ОСОБА_9 дав показання про те, що ОСОБА_11 був сином її співмешканки, з обвинуваченими він знайомий. Раніше ОСОБА_21 зустрічався з сестрою ОСОБА_11 і у нього були нормальні стосунки з останнім. У травні 2016 року був випадок коли ОСОБА_11 напився і він забирав його додому. Далі у тому ж місяці ОСОБА_13 поїхав до м. Києва на заробітки. Перед цим ОСОБА_13 розповідав йому, що позичив 200 грн. Згодом через місяць повернувся додому та повідомив, що побився з виконробом, який ображав його матір. У нього з собою був якийсь мобільний телефон. Потім ОСОБА_13 почав хтось телефонувати, з якого приводу телефонували він не знає. Згодом обвинувачені приїхали до їхнього додому, ОСОБА_13 вийшов до них і вони про щось гучно розмовляли. Потім він зі співмешканкою також вийшли і остання спитала «що сталося». ОСОБА_13 сказав, що сам розбереться. Вже у серпні 2016 року був випадок, коли їм повідомили про бійку за участі ОСОБА_13 . На місце бійки пішла його співмешканка, а за нею і він сам. Там вони знайшли ОСОБА_13 , чи були у того тілесні ушкодження не пригадує. Обставини того, що сталося йому не відомі. Від охоронця місцевої ферми йому відомо, що обвинувачені приїздили туди та шукали ОСОБА_13 . Також пригадав, що обвинувачені телефонували та просили його повідомити телефоном коли ОСОБА_13 буде вдома, однак він цього не зробив. 29 серпня 2016 року обвинувачені та ОСОБА_17 приїхали до них додому де ОСОБА_6 вдарив його в обличчя зі словами «ти що лоха знайшов» і спитав у ньому, чому він, тобто ОСОБА_9 , не телефонував коли ОСОБА_13 був вдома. Далі ОСОБА_6 завдав йому ще два удари по обличчю. Потім його по обличчю вдарив ОСОБА_5 . Від цих ударів він відчував біль, з носу пішла кров. Після цього обвинувачені запитали де знаходиться ОСОБА_13 на що він їм відповів, що не знає. Оскільки після ударів у нього пішла кров, то він пішов до туалету вмитися. Коли повернувся то вдома вже була його співмешканка, а обвинувачені виходили з будинку. При цьому ОСОБА_5 ще раз вдарив його по обличчю, а ОСОБА_6 попередив «ще раз таке повториться пиняй на себе». 03 вересня 2016 року він, перебуваючи на роботі, дізнався, що ОСОБА_13 повісився. Перед цим ОСОБА_13 постійно був засмучений, у нього під очима були синці. Також був випадок, коли обвинувачені вивозили його до лісу. Стосовно чуток про те, що ОСОБА_13 зґвалтували у травні 2016 року потерпілий зазначив, що сам ОСОБА_13 це заперечував і з часом такі чутки припинилися. Про своє побиття обвинуваченими він повідомив до поліції лише після самогубства ОСОБА_13 . Скільки був винен ОСОБА_13 йому особисто не відомо, при цьому ОСОБА_22 казала, що сума боргу становила 8 000 грн. Перед самогубством ОСОБА_13 планував взяти кредит для повернення боргу.

Допитана у судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_11 дала показання про те, що потерпілі є її батьками, ОСОБА_23 був її братом, а з обвинуваченими вона знайома. У травні 2016 року її брат позичив у ОСОБА_5 грошові кошти, наскільки їй відомо, у сумі 200 грн. Далі поїхав до м. Києва на заробітки. Через деякий час ОСОБА_13 повернувся додому, два тижні він хворів. У брата був у користуванні якийсь мобільний телефон, але де він його взяв вона не знає. Згодом ОСОБА_5 та ОСОБА_6 почали йому телефонувати та вимагати повернення боргу, приїздили до них додому, кудись вивозили ОСОБА_13 . У їхньому селі були чутки, що ОСОБА_13 навіть закапували. Її тітка також була очевидцем того, як обвинуваченні викинули її брата з автомобіля і вдарили по голові. Одного разу обвинувачені приїхали до них додому і ОСОБА_6 вдарив її вітчима сказавши приблизно наступне «ти що тримаєш мене за лоха», оскільки перед тим ОСОБА_6 телефонував їм і цікавився тим, де знаходиться ОСОБА_13 та просив вітчима повідомити йому коли ОСОБА_13 з`явиться. Далі обвинувачений вдарив вітчима ще раз, також останнього вдарив і ОСОБА_5 . Потім прийшла її матір, яка вигнала обвинувачених з будинку. Після того обвинувачені продовжували телефонувати їм додому та вимагати від брата повернути борги, при цьому телефонували іноді один раз на день, іноді один раз на два дні. Невдовзі її брат покінчив з життям через повішання. Свідок припустила, що зробив він це саме через вказані борги та погрози обвинувачених. За життя у брата вона бачила синці на обличчі, водночас останній їй ні про що не розповідав. Також одного разу, ще до повернення брата із заробіток їм телефонував якийсь чоловік, який казав про те, що брат нібито забрав якусь болгарку у зв`язку з чим винен 10 000 грн. У травні 2016 року був випадок, коли вони забирали брата, який був п`яний, спав на землі і у нього були спущені штани та труси на яких були сліди кров. У зв`язку з цим у селі ходили чутки нібито його зґвалтували, однак сам ОСОБА_13 це заперечував, а виникнення слідів крові пояснював тим, що впав. Ще до від`їзду брата на заробітки вказані чутки вщухли.

Допитана у судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_24 дала показання про те, що вона знайома з обвинуваченими, зокрема ОСОБА_5 є її колишнім хлопцем, ОСОБА_11 був її рідним братом. У 2016 році вона жила в м. Чернігові де й працювала. За тиждень до самогубства брата останній телефонував їй та цікавився як можна оформити кредит. Вона пояснила йому і спитала чи потребує він допомоги, однак ОСОБА_13 від допомоги відмовився, при цьому зазначив, що йому потрібна велика сума грошей. У її брата був мобільний телефон, який він свого часу розбив і вона здала його на ремонт, але після того не забрала. Вже після самогубства ОСОБА_13 та початку судового розгляду обвинувачені телефонували її вітчиму і просила забрати заяву. Також свідок вказала. що у її брата була сторінка в соціальній мережі «Вконтакте» на яку після його смерті хтось заходив. Характеризуючи ОСОБА_5 свідок зазначила, що останній схильний до брехні, під час їхнього спільного проживання були випадки образ з боку останнього під час його перебування в стані сп`яніння. Причини самогубства брата їй не відомі, оскільки на той час вони жила окремо. Також свідок пригадала, що її бабуся ОСОБА_25 розповідала їй, що бачила як обвинувачені побили ОСОБА_13 та викинули біля магазину в с. Чайкине. Зі слів бабусі сталося це приблизно у червні липні 2016 року.

Допитана у судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_25 дала показання про те, що ОСОБА_11 був її двоюрідним онуком. Приблизно в липні 2016 року вона, перебуваючи біля свого двору с. Чайкине, в післяобідній час бачила як обвинувачені їхали на автомобілі з боку с. Костобобрів та зупинилися біля повороту в бік с. Карабани. Далі обвинувачений ОСОБА_5 вийшов з автомобіля, інші виштовхали ОСОБА_11 з машини, після чого ОСОБА_5 завдав ОСОБА_11 5-6 ударів по голові, а потім дав тичка «під зад». Потім ОСОБА_11 підвівся та пішов, а інші поїхали. Він інших громадян їй відомо, що обвинувачені також били ОСОБА_11 в с. Костобобрів. Вказаним подіям вона тоді значення не надала. Свідок припустила, що вказаний автомобіль, на якому привезли ОСОБА_11 , належить ОСОБА_5 , оскільки бачила, як той керував ним, зокрема приїздив до місцевого клубу. Приблизно через місяць після описаних подій ОСОБА_11 покінчив життя самогубством. Про наявність у ОСОБА_11 боргів їй нічого відомо не було, інакше б вона допомогла останньому їх сплатити. За життя ОСОБА_11 був спокійним, допомагав людям, раніше товаришував з обвинуваченими та їздив з ОСОБА_6 на заробітки.

Допитаний у судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_26 дав показання про те, що обвинувачений ОСОБА_5 є його братом, з іншим обвинуваченим він знайомий. Йому відомо, що ОСОБА_11 був винен його брату 500 грн., які позичав коли їхав на заробітки. Також останній був винен гроші та мобільний телефон ОСОБА_6 . Влітку 2016 року вони з братом на належному йому автомобіля марки ВАЗ 2101 їздили на ферму за місце роботи ОСОБА_11 з приводу боргу, де розмовляли з останнім приблизно 15 хв., при цьому жодних ушкоджень ОСОБА_11 ніхто не завдавав. У подальшому вони знову їздили до ОСОБА_11 на автомобіля ОСОБА_27 , яким він та ОСОБА_27 керували по черзі. Метою поїздки було поговори з приводу боргів. Він хотів відмовити обвинувачених від поїздки, однак не зміг. Того разу вони спершу приїхали до будинку, в якому жив ОСОБА_11 . Обвинувачені зайшли до будинку. Він був біля автомобіля, однак іноді також заходив до вказаного будинку, де бачив вітчима, матір та сестру ОСОБА_11 , однак останнього там не було. При нього ніхто нікого не бив. Далі вони поїхали на роботу до ОСОБА_11 , який працював на агрофірмі, де знайшли останнього. Там вони поговорили з ОСОБА_11 втрьох після чого хтось з обвинувачених запропонував останньому поїхати до лісу. Чи завдавалися ОСОБА_11 при цьому кимось з обвинувачених «підзатильники» пригадати не зміг. Вони сіли до автомобіля і оскільки там більше місця не було, запропонували ОСОБА_11 сісти до багажника на що останній погодився. Далі вони приїхали до лісосмуги, що неподалік від с. Карасі, його брат вказав місце, де необхідно зупинитися. На той час було приблизно 23 год. Потім вони відкрили багажник, ОСОБА_11 виліз з нього і разом з обвинуваченими, на пропозицію когось з них, пішов до лісу. Для чого це було зроблено він не знає, але припустив, що можливо для того, аби «припугнути» ОСОБА_11 . У лісі останні перебували приблизно 15 хв. при цьому розмовляли на підвищених тонах з приводу боргу, також він іноді чув тріск. Він в той час знаходився біля автомобіля з ОСОБА_27 . Він двічі підходив до обвинувачених та ОСОБА_11 та просив не затримуватися. В його присутності ніхто останнього не бив і тілесних ушкоджень у ОСОБА_11 він не бачив. Після розмови всі сіли до автомобіля та поїхали, а ОСОБА_11 пішов додому пішки. Свідок заявив, що розмір боргу ОСОБА_11 обвинувачені не збільшували і ні про які 8000 грн. боргу мова не йшла, за поїздки з ОСОБА_11 гроші не вимагали. Обвинувачені дали останньому строк для повернення боргів до кінця серпня 2016 року, також ОСОБА_11 пропонували відпрацювати борги на будівництві, але він не погодився. Йому відомо, що ОСОБА_11 просив про відстрочку та запевняв, що візьме кредит. Свідок зазначив, що самогубство ОСОБА_11 він не пов`язує з діями обвинувачених і припустив, що на нього вплинуло щось інше. Також свідок вказав, що були слухи нібито хтось приїздив до ОСОБА_28 з приводу боргів з м. Шостка.

Допитаний у судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_27 дав показання про те, що він знайомий з обвинуваченими. Йому належить автомобіль марки Таврія. Обвинувачені приблизно восени 2016 року, точніше пригадати не зміг, просили відвезти їх на своєму автомобілі до с. Чайкине, що він і зробив. Звідти вони поїхали до с. Карабани де зупинилися біля якогось будинку, після чого обвинувачені пішли до цього будинку. Згодом вони повернулися і попросили відвезти їх на місцеву ферму. Там обвинувачені зайшли на територію ферми, а він та ОСОБА_17 залишилися в машині. Приблизно за 10-15 хв. обвинувачені повернулися разом з якимось хлопцем, який був невисокого зросту, звали його ОСОБА_13 . Обвинувачені спитали у нього чи поїде він в багажнику на що останній погодився. На той час місце в салоні автомобіля було, однак там лежали ганчірки. За своєю статурою ОСОБА_13 міг вміститися у салон автомобіля. Хтось з обвинувачених відкрив багажник автомобіля і ОСОБА_13 туди заліз після чого обвинувачені закрили багажник. Він казав обвинуваченим, щоб ОСОБА_13 їхав у салоні автомобіля, однак хтось з них відповів «нехай їде у багажнику». Після цього вони поїхали, дорогу вказували обвинувачені, при цьому куди саме і з якою метою їдуть останні не повідомляли. Проїхавши приблизно 2 км. в бік с. Костобобрів на прохання обвинувачених він зупинив свій автомобіля біля лісу. Далі він відкрив багажник і ОСОБА_13 виліз з нього. Після цього обвинувачені та ОСОБА_13 відійшли в бік лісу і про щось розмовляли. Зміст їхньої розмови він не чув. На той час вже стемніло. ОСОБА_17 перебував поряд з ним, але іноді відходив в бік обвинувачених та ОСОБА_13 . Приблизно за 10-15 хв. всі повернулися і поїхали додому, при цьому ОСОБА_13 сказав, що сам піде додому.

Допитана у судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_19 дала показання про те, що вона обіймає посаду директора ТОВ «Ім. Шевченка»., потерпілий ОСОБА_11 працював в очолюваному нею товаристві, також вона знає обвинувачених. Свідок пригадала, що в кінці липня 2016 року до неї приходила матір ОСОБА_11 , яка плакала, та повідомила, що її син винен обвинуваченим гроші, але скільки саме їй не відомо. Тоді вона запропонувала, аби ОСОБА_11 влаштувався на роботу в товариство і заробив гроші для повернення боргу. З 01 серпня 2016 року ОСОБА_11 почав працювати на фермі товариства та здійснював підвезення кормів. Десь 28-29 серпня 2016 року охоронець ферми ОСОБА_22 повідомила їй, що на ферму приїздили обвинувачені, які погрожували їй. Наступного дня вона зателефонувала ОСОБА_6 і спитала для чого вони приїздили на ферму. Той відповів, що приїздили до ОСОБА_13 , який винен їм гроші. Тоді вона повідомила йому, що останній отримає в кінці місяця зарплату і поверне борг. Яку суму ОСОБА_13 був винен їй не відомо. На початку вересня 2016 року вона дізналася, що ОСОБА_13 покінчив життя самогубством у зв`язку з чим заробітну плату ОСОБА_13 отримувала вже його матір. Про те, що ОСОБА_13 вивозили до лісу їй нічого не відомо, так само як і щодо чуток про можливе зґвалтування ОСОБА_13 .

Допитана у судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_22 дала показання про те, що вона працювала охоронцем на фермі ТОВ «Ім. Шевченка» та знайома з потерпілими і обвинуваченими. 29 серпня 2016 року вона прийшла на роботу. Там вже працювали її чоловіка та ОСОБА_11 . Під час обходу території ферми вона зустріла обвинувачених і ще якогось хлопця. ОСОБА_5 схопив її за руку і спитав де ОСОБА_13 . ОСОБА_6 сказав йому відпустити її. Далі вона повідомила їм про те, де перебуває ОСОБА_11 та попросила залишити територію ферми. Після цього обвинувачені та ОСОБА_13 пішли. Про те, що сталося вона повідомила завідуючому фермою. Дещо раніше вона бачила, як хтось також приїздив до ферми та як від`їжджав автомобіль, але хто саме приїздив їй не відомо, ОСОБА_13 же сказав, що це приїздили до нього. За час роботи ОСОБА_13 на фермі одного разу вона бачила у нього синець під оком походження якого останній пояснив тим, що впав. Також вона цікавилася у ОСОБА_6 скільки ОСОБА_11 заборгував, але той лише відповів, що дуже багато. Від жителів села їй відомо, що сума боргу становила 8 000 грн. Самого ОСОБА_11 характеризує як спокійного та неконфліктного.

Допитаний у судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_29 дав показання про те, що він знайомий з потерпілим і обвинуваченим ОСОБА_6 . Влітку 2016 року до ферми, на якій він працював разом з ОСОБА_11 , приїздило троє хлопців, які про щось розмовляли з ОСОБА_13 . Останній пообіцяв їм, що за кілька днів віддасть борг. Наскільки він зрозумів сума боргу становила 250 грн., однак у зв`язку з очікування його повернення вона мала зрости до 500 грн. Того разу хтось з хлопців дав ОСОБА_13 «підзатильник». Далі вказані хлопці поїхали. Тоді було вже темно і хто саме приїздив сказати не може. Також у подальшому на ферму ще раз приїздило кілька хлопців серед яких був ОСОБА_6 . Того разу ОСОБА_11 поїхав з ними. Куди вони поїхали йому не відомо. Згодом він дізнався про те, що ОСОБА_13 покінчив життя самогубством. Під час приїздів вказаних хлопців на ферму там чергувала його дружина ОСОБА_22 . За час роботи ОСОБА_11 він на обличчі останнього тілесних ушкоджень не бачив, сам ОСОБА_13 йому про якісь погрози нічого не розповідав. Стосовно чуток про можливе зґвалтування ОСОБА_13 він нічого пояснити не зміг при цьому заявив, що в їх правдивість не вірить.

Допитана у судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_30 дала показання про те, що 02 вересня 2016 року до неї, як менеджера банківської установи, в приміщенні магазину «побутова техніка» звертався ОСОБА_11 з приводу отримання кредиту та пояснював, що йому потрібні гроші, при цьому необхідну суму не називав. За результатами опрацювання заявки ОСОБА_11 останньому кредитним центром у наданні кредиту було відмовлено. Згодом від співробітників поліції вона дізналася про те, що ОСОБА_11 покінчив життя самогубством.

Допитаний у судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_31 дав показання про те, що він знайомий з обвинуваченими. Йому відомо, що ОСОБА_11 покінчив життя самогубством, але чому не знає. Свідок пригадав, що коли святкували день с. Чайкине у серпні 2016 року обвинувачені просили його підвезти їх до місцевої ферми, що він і зробив. З їхньої розмови він зрозумів, що вони хотіли поговорити з ОСОБА_11 . Коли він привіз обвинувачених до ферми, то останній пішли на її територію, а за 5-10 хв. повернулися, особисто він весь час перебував в автомобілі. Про наявність у ОСОБА_11 боргів перед обвинуваченими йому нічого не відомо.

Допитаний у судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_32 дав показання про те, що він знайомий з обвинуваченими. В кінці липня 2016 року, в денний час, він разом з обвинуваченими їздив на озеро с. Узруй покупатися. По дорозі вони заїхали до ОСОБА_11 . Там обвинувачені зайшли на подвір`я будинку в якому останній проживав. Далі він чув сварку і також зайшов на подвір`я вказаного будинку, де побачив як матір ОСОБА_11 сварила останнього і несильно вдарила його долонею по вуху. Потім ОСОБА_6 зупинив її і всі вони разом з ОСОБА_11 поїхали купатися. В його присутності обвинувачені ОСОБА_11 не били та про борги не розмовляли. Йому відомо, що ще раніше ОСОБА_6 влаштував ОСОБА_11 на роботу, але той її залишив. Про наявність у ОСОБА_11 боргів він дізнався лише після самогубства останнього.

Допитана у судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_33 дала показання про те, що потерпілі є її сусідами. Вона добре знала ОСОБА_11 , який іноді допомагав їй по господарству. У травні 2016 року ОСОБА_11 приходив до неї підстригатися, розповів, що має намір поїхати на заробітки, а також, що гроші на поїздку позичив у друзів. Перед вчиненням самогубства ОСОБА_11 був засмученим і невеселим.

Допитаний у судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_34 дав показання про те, що він в якості понятого брав участь у проведенні слідчого експерименту за участь брата ОСОБА_5 . Під час даної слідчої дії вони їздили на місце, розташоване за с. Карабани, куди вони, зокрема й обвинувачені, вивозили ОСОБА_11 . ОСОБА_17 показав це місце та розповів, що ОСОБА_11 вивозили, оскільки він був винен гроші. Зі слів ОСОБА_35 робили вони це для того, аби повернути борг.

Допитаний у судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_36 дав показання про те, що він брав участь в якості понятого під час проведення слідчого експерименту з ОСОБА_37 . Під час даної слідчої дії вони їздили до лісу, що знаходиться між с. Чайкине та с. Костобобрів, де ОСОБА_38 щось розповідав слідчому, показав місце в якому стояв їхній автомобіль та куди вони відходили від нього, решту обставин слідчого експерименту не пригадав.

Допитана в якості експерта ОСОБА_39 пояснила, що вона проводила судово-медичну експертизу трупа ОСОБА_11 . Під час огляду останнього в морзі у кишені одягу було виявлено записку покійного в якій останній просив пробачення у матері і вказав, що «вони за все будуть відповідати». Під час огляду трупа всі наявні на ньому ушкодження були описані у висновку, при цьому здійснювався також і огляд анального отвору в якому не виявлено жодних пошкоджень. Експерт зазначила, що якби мало місце зґвалтування ОСОБА_11 і були розриви тканин, то вони б самі не загоїлися без допомоги лікаря, якби така допомога надавалася, то за два місяці такі розриви загоїлися б. Стосовно виявлених на трупі тілесних ушкоджень експерт зазначила, що для їх заподіяння по тілу ОСОБА_11 мало бути нанесено не менше восьми ударів. Всі виявлені ушкодження мають однакову характеристику, могли утворитися 29-30 серпня 2016 року, при цьому не могли виникнути внаслідок того, що ОСОБА_11 їхав у багажнику автомобіля. З них садна на зап`ястному суглобі та правій кисті характерні для самооборони.

Також судом в ході судового розгляду було досліджено наступні письмові докази:

- протокол огляду місця події від 04 вересня 2016 року відповідно до якого під час огляду господарства за адресою: АДРЕСА_2 , у сараї було виявлено труп ОСОБА_11 в петлі мотузки, прив`язаної до балки даху сараю (т.1 а.с. 72-76);

- протокол огляду трупа ОСОБА_11 та належного останньому одягу від 05 вересня 2016 року, під час якого в правій боковій кишені куртки ОСОБА_11 виявлено передсмертну записку (т.1 а.с. 77-78);

- висновок експерта №2418 від 19 вересня 2016 року, складений за результатами судової почеркознавчої експертизи, згідно якого всі рукописні записи у передсмертній записці (подвійному аркуші паперу в клітинку), котра була виявлена під час огляду трупа ОСОБА_11 , виконані однією особою. Рукописні записи у передсмертній записці (подвійному аркуші паперу в клітинку), котра була виявлена під час огляду трупа ОСОБА_11 та двох шкільних зошитах за восьмий клас та подвійному аркуші паперу з контрольною роботою за дев`ятий клас учня Чайкинського НВК ОСОБА_11 , виконані однією особою (т.1 а.с. 92-99).

- передсмертна записка ОСОБА_11 , написана кульковою ручкою на подвійному аркуші паперу в клітинку та протокол її огляду від 06 вересня 2016 року. Згідно даної записки вона адресована матері ОСОБА_11 , останній, використовуючи нецензурні слова, вказує, що йому набридли якісь особи, а також набридло ходити зі зламаним носом, далі ОСОБА_11 зазначає, що він наважився на крайні заходи, просить матір не засмучуватися, вказує матері, що їх залишається троє, просить не «заморочуватися» на похоронах. ОСОБА_11 зазначає, що так буде краще і для них, і для нього, що він сильно нагрішив в житті. Далі ОСОБА_11 вказує, що якщо дасть бог то він «дістане» якихось осіб, яких називає «клоунами», з того світу. Зазначає, що якщо якісь особи, яких не називає, ще раз приїдуть, то він буде постійно поряд. Просить «не париться». Крім того, ОСОБА_11 просить передати особливий привіт ОСОБА_40 (т.1 а.с. 79-84, записка додається до матеріалів справи);

- висновок експерта №72 від 12 жовтня 2016 року, складеного за результатами судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_11 , згідно якого смерть ОСОБА_11 настала від механічної асфіксії через повішання в петлі, смерть його могла настати 03 вересня 2016 року. При судово-медичній експертизі трупа ОСОБА_11 виявлені тілесні ушкодження у вигляді синця довкола правого ока, садно на зовнішній поверхні правого променево-зап`ясткового суглобу, садно на тильній поверхні правої кисті, садна на внутрішній поверхні лівого передпліччя у верхній третині, синець на внутрішній поверхні правого колінного суглобу, синець на передній поверхні правої гомілки у верхній третині, садно на передній поверхні лівої гомілки у верхній третині, синець на зовнішній поверхні лівої гомілки у верхній третині, котрі виникли від дії тупих предметів, в тому числі і в результаті нанесення ударів руками, ногами з боку сторонніх осіб і як усі в сукупності, так і кожне окремо мають ознаки легких тілесних ушкоджень, що не спричинили короткочасного розладу здоров`я чи незначної стійкої втрати працездатності. Виявлені тілесні ушкодження утворилися в період часу за 5-7 днів до настання смерті та в причинно-наслідковому зв`язку зі смертю не перебувають. Приймаючи до уваги характер та локалізацію тілесних ушкоджень, виявлених у ОСОБА_11 , утворення їх при падінні з висоти власного зросту на площину експерт вважає неможливим. При судово-токсикологічній експертизі крові від трупа ОСОБА_11 виявлений етанол в концентрації 0,9 г/л, що відносно живої людини відповідає легкому ступеню алкогольного сп`яніння (т.1 а.с. 103-104);

- висновок експерта №610 від 19 вересня 2017 року, складений за результатами проведення комплексної посмертної судової психолого-психіатричної експертизи, згідно якого ситуація, що досліджується у даному кримінальному провадженні могла бути психотравмуючою для ОСОБА_11 . Загальна психологічна характеристика ОСОБА_11 складається із рис нестійкого типу особистості з низьким рівнем інтелектуального розвитку, недостатніми прогностичними функціями та низькою соціальною адаптацією, але таких психологічних властивостей у підекспертного, які б мали яскраво виражений характер та могли справляти істотний вплив на його поведінку в момент здійснення ним самогубства не виявлено. ОСОБА_11 напередодні скоєння ним самогубства перебував в стані простого алкогольного сп`яніння, яке могло перебігати з підвищеною афективною нестійкістю та схильністю до імпульсивних та ауто агресивних вчинків. У ОСОБА_11 , психічних змін, передбачених МКХ-10 (Міжнародна класифікація хвороб 10 перегляду), у досліджених періодах часу не виявлено (т.1 а.с. 217-235);

- протокол проведення слідчого експерименту від 07 вересня 2016 року, відповідно до якого в ході даної слідчої дії ОСОБА_26 розповів та продемонстрував місце, куди 29 серпня 2016 року, приблизно о 22 год. він разом з обвинуваченими вивозив ОСОБА_11 , яке розташоване за 2 500 м. від крайньої хати с. Чайкине на лівому узбіччі дороги «Чайкине Костобобрів», в лісі, на відстані 45 м. від дороги. Згідно протоколу вони забрали ОСОБА_11 з ферми ТОВ «Агрофірма ім. Шевченка» та у багажнику автомобіля Таврія завезли за с. Карасі до лісу. Там ОСОБА_11 виліз з багажнику і обвинувачені відвели його в глиб лісу, а він з ОСОБА_41 залишився біля автомобіля. Також він чув, звуки та зрозумів, що ОСОБА_11 б`ють, а саме дають «підзатильники». Періодично він підходив до них та казав, щоб ОСОБА_11 не били. При цьому чув, що обвинувачені казали ОСОБА_11 аби він повернув їм гроші, які винен. Через 15 хв. вони поїхали додому, а ОСОБА_11 пішов додому пішки (т.1 а.с. 113-116);

- протокол проведення слідчого експерименту від 07 вересня 2016 року, відповідно до якого в ході даної слідчої дії ОСОБА_29 розповів та продемонстрував, що коли на початку серпні 2016 року він працював на фермі ТОВ «Агрофірма ім. Шевченка» разом з ОСОБА_11 , приблизно біля 22 год. до ферми приїхав автомобіль ВАЗ 2101 з якого вийшло троє чоловіків, які підійшли до ОСОБА_11 і почали питати у нього коли він поверне якийсь борг. Він знаходився від них на відстані, тому впізнати цих осіб не може. Далі один з тих чоловіків вдарив ОСОБА_11 долонею в задню частину голови, після чого вказані особи поїхали. 29 серпня 2016 року, приблизно у той самий час, він знову знаходився з ОСОБА_11 на території ферми, до них знову підійшли троє чоловіків, серед яких був ОСОБА_6 . Далі хтось з них сказав ОСОБА_11 аби той йшов з ними. Потім один з цих чоловіків підійшов вже до нього, тобто до ОСОБА_29 , поклав свою руку йому на шию ззаду і спитав чи впорається він сам, на що ОСОБА_29 відповів, що так. Далі вказані чоловіки та ОСОБА_11 пішли з ферми (т.1 а.с. 105-106);

- протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 07 вересня 2016 року, згідно якого ОСОБА_22 в ході даної слідчої дії вказала на фото ОСОБА_6 , як особи, що була серед осіб, які 29 серпня 2016 року забрали ОСОБА_11 з ферми ТОВ «Агрофірма ім. Шевченка» (т.1 а.с. 109-110);

- протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 07 вересня 2016 року, згідно якого ОСОБА_22 в ході даної слідчої дії вказала на фото ОСОБА_5 , як особи, що була серед осіб, які 29 серпня 2016 року забрали ОСОБА_11 з ферми ТОВ «Агрофірма ім. Шевченка» (т.1 а.с. 111-112);

- протокол прийняття заяви про вчинення злочину від 21 жовтня 2016 року згідно якого ОСОБА_9 звернувся до Новгород-Сіверського ВП ГУНП в Чернігівській області із заявою про те, що 29 серпня 2016 року, приблизно о 21 год. 30 хв. ОСОБА_42 та ОСОБА_43 , знаходячись у будинку АДРЕСА_2 завдали йому ударів долонями рук по обличчю, внаслідок чого завдали йому фізичного болю не спричинивши тілесних ушкоджень (т.1 а.с. 117);

- протокол проведення слідчого експерименту від 07 вересня 2016 року, відповідно до якого в ході даної слідчої дії ОСОБА_9 розповів та продемонстрував як 29 серпня 2016 року, приблизно о 21 год. 30 хв. до його будинку, розташованого в АДРЕСА_3 прийшли ОСОБА_6 , ОСОБА_5 та ОСОБА_26 . Далі ОСОБА_6 підійшов до нього і зі словами «ти що мене за «лоха» тримаєш, тильною стороною кисті ударив його по обличчю в ділянку носа, після чого ще двічі завдав такі самі удари. Потім ОСОБА_26 завдав йому долонею правої руки удар по обличчю. Після цього ОСОБА_6 сказав йому піти вмитися, що він і зробив. Коли повернувся назад, то його співмешканка вже була в будинку і виганяла ОСОБА_44 та ОСОБА_6 . Потім, коли останні виходили, ОСОБА_5 долонею правої руки вдарив йому по обличчю завдавши фізичного болю. ОСОБА_9 пояснив, що вказані побої були заподіяні йому через те, що він не повідомив де знаходиться ОСОБА_11 (т.1 а.с. 118-121);

- Характеристика на ОСОБА_11 за місце його проживання, згідно якої останній зарекомендував себе з позитивної сторони, скарг від односельців, сусідів, керівництва організацій не надходило. У громадських місцях та в побуті він поводив себе добре, з повагою ставився до людей, громадський порядок не порушував, протиправних дій не вчиняв (т.1 а.с. 100).

Аналізуючи досліджені у судовому засіданні докази, які є належними та допустимими, з точки зору їх достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності і взаємозв`язку для прийняття рішення щодо наявності в діях обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 складу злочину, передбаченого частиною першою статті 126 КК України суд враховує, що обвинувачені визнали факт заподіяння ударів потерпілому ОСОБА_9 по обличчю, оскільки коли ОСОБА_11 був вдома, то він не повідомив їм про це. Потерпілий ОСОБА_9 як під час проведення за його участі слідчого експерименту, так і у ході судового розгляду підтвердив, що обвинувачені умисно наносили йому удари по обличчю, які завдали фізичного болю. Нанесення вказаних ударів, підтвердила також свідок ОСОБА_11 .

Наведе вище свідчить, що як ОСОБА_5 , так і ОСОБА_6 умисно завдавали потерпілому ОСОБА_9 удари, які завдали фізичного болю і не спричинили тілесних ушкоджень.

Вирішуючи питання щодо наявності в діях обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 складу злочину, передбаченого частиною третьою статті 355 КК України суд враховує наступне.

Диспозицією частини третьої статті 355 КК України передбачено відповідальність за примушування до виконання чи невиконання цивільно-правових зобов`язань, тобто вимога виконати чи не виконати договір, угоду чи інше цивільно-правове зобов`язання з погрозою насильства над потерпілим або його близькими родичами, пошкодження чи знищення їх майна за відсутності ознак вимагання, вчинене організованою групою або поєднане з насильством, небезпечним для життя чи здоров`я, або таке, що завдало великої шкоди чи спричинило інші тяжкі наслідки.
Згідно роз`яснень, що містяться у пункті 15 постанови пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про злочини проти власності» №10 від 06 листопада 2009 року відповідальність за статтею 355 КК України може наставати лише тоді, коли особу примушують до виконання (невиконання) існуючого зобов`язання, що виникло на підставах, передбачених чинним законодавством. Предметом такого зобов`язання можуть бути гроші, майно, послуги, результати творчості тощо.
Згідно частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Відповідно до частини першої статті 827, частини першої статті 828 ЦК України за договором позички одна сторона (позичкодавець) безоплатно передає або зобов`язується передати другій стороні (користувачеві) річ для користування протягом встановленого строку. Договір позички речі побутового призначення між фізичними особами може укладатися усно.
Статтею статті 1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
У ході судового розгляду обвинувачений ОСОБА_5 підтвердив, що ОСОБА_11 у травні 2016 року позичив у нього 500 грн. оскільки планував їхати на заробітки. Обвинувачений ОСОБА_6 у судовому засіданні підтвердив, що в липні 2016 року він позичив ОСОБА_11 500 грн. та передав йому в тимчасове користування свій мобільний телефон марки Nokia.

Отже, між обвинуваченим ОСОБА_5 та ОСОБА_11 було укладено усний договір позики грошових коштів у сумі 500 грн., а між ОСОБА_6 та ОСОБА_11 було укладено два усні договори, зокрема усний договір позики грошових коштів у сумі 500 грн. та усний договір позички, предметом якого був мобільний телефон марки Nokia. Це в свою чергу свідчить про наявність між обвинуваченими та ОСОБА_11 цивільно-правових зобов`язань за якими останній на вимогу обвинувачених мав повернути останнім позичені грошові кошти та мобільний телефон.

Наявність вказаних цивільно-правових зобов`язань підтвердили також потерпілі ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , свідки ОСОБА_11 , ОСОБА_26 та ОСОБА_19 .

У подальшому, після повернення ОСОБА_11 із заробітків додому в липні 2016 року, обвинувачені висунули йому вимогу повернути отримані в борг грошові кошти та мобільний телефон. Водночас ОСОБА_11 , через скрутне матеріальне становище, не мав змоги виконати взяті на себе цивільно-правові зобов`язання.

Тоді обвинувачені, діючи умисно, почали спершу постійно телефонувати ОСОБА_11 з приводу повернення боргу, що визнано ними самими і підтверджується показаннями потерпілих ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , а також свідка ОСОБА_11 . Далі, в кінці липня 2016 року, обвинувачені приїхали до господарства родини ОСОБА_28 і почали вимагати від ОСОБА_11 повернення боргів, супроводжуючи свої вимоги завданням останньому ударів, на що вказала потерпіла ОСОБА_8 .

Продовжуючи свої дії, направлені на примушування ОСОБА_11 до виконання цивільно-правових зобов`язань, 20 серпня 2016 року обвинувачені приїхали за місцем роботи останнього на ферму ТОВ «Агрофірма ім. Шевченка», де вимагаючи повернення боргів, завдали йому удару по тильній частині голови, що підтверджується показаннями свідка ОСОБА_29 . Після цього, 29 серпня 2016 року обвинувачені, продовжуючи свої злочинні дії, приїхали за місцем проживання ОСОБА_11 і не знайшовши його вдома, завдали вітчиму останнього побоїв, оскільки той не повідомляв їм коли ОСОБА_11 знаходився вдома, що підтверджується як показаннями обвинувачених, так і показаннями потерпілих ОСОБА_8 і ОСОБА_9 , та показаннями свідка ОСОБА_11 .

Потім вони поїхали на роботу до ОСОБА_11 , сказали йому залізти до багажнику свого автомобіля, вивезли останнього в темну пору доби до лісу, розташованого за 2 500 м. від с. Чайкине, відвели від дороги в глиб лісу, де вимагали повернути борги, супроводжуючи вимоги завданням ударів по тілу ОСОБА_11 . Після цього обвинувачені залишили ОСОБА_11 самого та поїхали додому.

Вказане підтверджується показаннями свідків ОСОБА_22 та ОСОБА_27 , а також свідка ОСОБА_29 , наданими ним під час проведення слідчого експерименту, про те, що саме обвинувачені забрали ОСОБА_11 з ферми, показаннями свідка ОСОБА_26 , який є рідним братом обвинуваченого ОСОБА_5 , наданими ним під час проведення за його участі слідчого експерименту, який вже в лісі, коли обвинувачені та ОСОБА_11 відійшли, чув звуки ударів, показаннями потерпілої ОСОБА_8 про те, що коли її син повернувся вночі додому, то вона бачила на його обличчі синці та пошкодження в області губ. Факт завдання обвинуваченими ОСОБА_11 ударів і відповідно заподіяння йому тілесних ушкоджень також підтверджується висновком судово-медичного експерта №72, згідно якого на трупі ОСОБА_11 виявлено тілесні ушкодження у вигляді: синця довкола правого ока, садно на зовнішній поверхні правого променево-зап`ясткового суглобу, садно на тильній поверхні правої кисті, садна на внутрішній поверхні лівого передпліччя у верхній третині, синець на внутрішній поверхні правого колінного суглобу, синець на передній поверхні правої гомілки у верхній третині, садно на передній поверхні лівої гомілки у верхній третині, синець на зовнішній поверхні лівої гомілки у верхній третині. Зазначені тілесні ушкодження, згідно пояснень експерта, наданих ним у судовому засіданні, могли виникнути 29-30 серпня 2016 року і не могли утворитися внаслідок перевезення ОСОБА_11 в багажнику автомобіля.

З наведених вище підстав показання обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 про те, що вони не застосовували фізичного насильства до ОСОБА_11 суд вважає неправдивими і розцінює їх як такі, що надані обвинуваченими з метою уникнення відповідальності за вчинений тяжкий злочин.

Після застосованого психологічного та фізичного насильства, з метою отримання грошей для виконання своїх зобов`язань перед обвинуваченими, ОСОБА_11 02 вересня 2016 року звернувся до банківської установи щодо отримання кредитних коштів, однак у видачі кредиту йому було відмовлено, що підтверджується показаннями свідка ОСОБА_45 .

Відповідно не маючи змоги виконати свої цивільно-правові зобов`язання перед обвинуваченими, враховуючи неодноразове психологічне та фізичне насильство з боку останніх, 03 вересня 2016 року ОСОБА_11 , який згідно висновку експерта мав риси нестійкого типу особистості з низьким рівнем інтелектуального розвитку, недостатніми прогностичними функціями та низькою соціальною адаптацією, вживши невелику кількість спиртного, що встановлено висновком експерта №72, покінчив життя самогубством через повішання в сараї господарства своєї родини, розташованого в с. Карабани Новгород-Сіверського району Чернігівської області, залишивши передсмертну записку, що підтверджується протоколом огляду місця події від 04 вересня 2016 року, протоколом огляду трупа ОСОБА_11 , висновком почеркознавчої експертизи №2418 від 19 вересня 2016 року про належність передсмертної записки саме ОСОБА_11 .

При цьому, зі змісту самої передсмертної записки чітко вбачається, що причиною самогубства ОСОБА_11 були саме дії обвинувачених, які діючи з метою примушування останнього до виконання своїх зобов`язань, серед іншого, приїздили періодично до нього додому та застосовували як психологічне, так і фізичне насильство.

Вказане також підтверджується висновком комплексної посмертної судової психолого-психіатричної експертизи №610 від 19 вересня 2017 року, згідно якої ситуація, що досліджується у даному кримінальному провадженні, могла бути психотравмуючою для ОСОБА_11 .

Припущення захисника обвинувачених про те, що причиною самогубства ОСОБА_11 було його можливе зґвалтування у травні 2016 року суд вважає безпідставними, оскільки в ході судового розгляду з`ясовано відсутність на трупі ОСОБА_11 характерних для цього ушкоджень, які, у разі їх наявності, не могли загоїтися самі, що підтвердила під час допиту судово-медичний експерт. До того ж з показань сестри ОСОБА_11 ОСОБА_11 вбачається, що чутки про можливе зґвалтування останнього вщухли ще до його від`їзду на заробітки, тобто в травні 2016 року.

Також безпідставними є припущення сторони захисту, що причиною самогубства ОСОБА_11 міг бути борг перед невстановленою особою, яка телефонувала з приводу «болгарки» вартістю 10 000 грн., оскільки як вбачається з показань свідка ОСОБА_11 вказана невстановлена особа телефонувала лише один раз, ще до приїзду її брата із заробітків, а з показань потерпілої ОСОБА_8 вбачається, що крім обвинувачених ніхто більше її сину з приводу боргів не телефонував.

Все викладене вище свідчить, що обвинувачені ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , діючи умисно, за попередньою змовою групою осіб, з метою примушування ОСОБА_11 до виконання ним своїх зобов`язань за усними договорами позики та позички, з липня до кінця серпня 2016 року періодично застосовували до нього психологічне та фізичне насильство, внаслідок чого ОСОБА_11 , не витримавши неправомірних дій обвинувачених, 03 вересня 2016 року покінчив життя самогубством, що слід розцінювати як тяжкі наслідки, передбачені частиною третьою статті 355 КК України.

Таким чином, суд приходить до висновку, що обвинувачений ОСОБА_5 вчинив злочини, передбачені частиною першою статті 126, частиною третьою статті 355 КК України і його дії правильно кваліфіковані як умисне нанесення ударів, які завдали фізичного болю і не спричинили тілесних ушкоджень та примушування до виконання цивільно-правового зобов`язання, що спричинило тяжкі наслідки.

Також суд приходить до висновку, що обвинувачений ОСОБА_6 вчинив злочини передбачені частиною першою статті 126, частиною третьою статті 355 КК України і його дії правильно кваліфіковані як умисне нанесення ударів, які завдали фізичного болю і не спричинили тілесних ушкоджень та примушування до виконання цивільно-правового зобов`язання, що спричинило тяжкі наслідки.

Вирішуючи питання про вид та міру покарання, яке має бути призначене ОСОБА_5 за вчинення злочинів, передбачених частиною першою статті 126, частиною третьою статті 355 КК України суд, відповідно до статті 65 КК України, враховує: ступінь тяжкості вчинених злочинів, один з яких є злочином невеликої тяжкості, а інший тяжким; особу обвинуваченого, який раніше не судимий, за місцем проживання характеризується позитивно, не працює, має задовільний стан здоров`я; характер і тривалість дій обвинуваченого по відношенню до ОСОБА_11 при вчиненні злочину, передбаченого частиною третьою статті 355 КК України; характер і тяжкість наслідків злочину, передбаченого частиною третьою статті 355 КК України у вигляді самогубства ОСОБА_11 та вчинення даного злочину ОСОБА_5 разом з ОСОБА_6 за попередньою змовою групою осіб. Також суд враховує відсутність передбачених статтею 66 КК України обставин, які пом`якшують покарання, та відсутність передбачених статтею 67 КК України обставин, які обтяжують покарання.

За таких обставин суд приходить до висновку, що обвинуваченому ОСОБА_5 за вчинення злочину, передбаченого частиною першою статті 126 КК України необхідно призначити покарання у виді громадських робіт на строк в межах санкції частини першої статті 126 КК України, а за вчинення злочину, передбаченого частиною третьою статті 355 КК України, у виді позбавлення волі на строк в межах санкції частини третьої статті 355 КК України, оскільки саме такі покарання є необхідними і достатніми для виправлення ОСОБА_5 та попередження нових злочинів.

На підставі частини першої статті 70 КК України за сукупністю вчинених злочинів обвинуваченому ОСОБА_5 необхідно призначити остаточне покарання у виді позбавлення волі шляхом поглинення менш суворого виду покарання більш суворим.

Строк відбування ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі необхідно обраховувати з моменту його затримання на виконання даного вироку.

Вирішуючи питання про вид та міру покарання, яке має бути призначене ОСОБА_6 за вчинення злочинів, передбачених частиною першою статті 126, частиною третьою статті 355 КК України суд, відповідно до статті 65 КК України, враховує: ступінь тяжкості вчинених злочинів, один з яких є злочином невеликої тяжкості, а інший тяжким; особу обвинуваченого, який раніше не судимий, за місцем проживання характеризується позитивно, не працює, утримує малолітню дитину, має задовільний стан здоров`я; характер і тривалість дій обвинуваченого по відношенню до ОСОБА_11 при вчиненні злочину, передбаченого частиною третьою статті 355 КК України; характер і тяжкість наслідків злочину, передбаченого частиною третьою статті 355 КК України у вигляді самогубства ОСОБА_11 та вчинення даного злочину ОСОБА_6 разом з ОСОБА_5 за попередньою змовою групою осіб. Також суд враховує відсутність передбачених статтею 66 КК України обставин, які пом`якшують покарання, та відсутність передбачених статтею 67 КК України обставин, які обтяжують покарання.

За таких обставин суд приходить до висновку, що обвинуваченому ОСОБА_6 за вчинення злочину, передбаченого частиною першою статті 126 КК України необхідно призначити покарання у виді громадських робіт на строк в межах санкції частини першої статті 126 КК України, а за вчинення злочину, передбаченого частиною третьою статті 355 КК України у виді позбавлення волі на строк в межах санкції частини третьої статті 355 КК України, оскільки саме такі покарання є необхідними і достатніми для виправлення ОСОБА_6 та попередження нових злочинів.

На підставі частини першої статті 70 КК України за сукупністю вчинених злочинів обвинуваченому ОСОБА_6 необхідно призначити остаточне покарання у виді позбавлення волі шляхом поглинення менш суворого виду покарання більш суворим.

Строк відбування ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі необхідно обраховувати з моменту його затримання на виконання даного вироку.

Процесуальні витрати, здійснені у ході досудового розслідування на проведення судової почеркознавчої експертизи у розмірі 1 319 грн. 40 коп., суд, відповідно до статті 124 КПК України, вважає за необхідне стягнути з обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в дохід держави у рівних частинах по 659 грн. 70 коп. (1 319 грн. 40 коп. / 2) з кожного.

Відповідно до частини дев`ятої статті 100 КПК України після набрання вироком законної сили речові докази: передсмертну записку ОСОБА_11 , два шкільні зошити за восьмий клас та подвійний аркуш паперу з контрольною роботою ОСОБА_11 залишити в матеріалах справи; куртку ОСОБА_11 повернути його матері ОСОБА_8 ; мотузку знищити.

На підставі викладеного, керуючись статтями 100, 124, 368, 370, 373, 374, 392, 393, 395 Кримінального процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В :
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочинів, передбачених частиною першою статті 126, частиною третьою статті 355 КК України і призначити йому покарання:

- за частиною першою статті 126 КК України у виді громадських робіт на строк 120 (сто двадцять) годин;

- за частиною третьою статті 355 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі частини першої статті 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_5 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

Строк відбування ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі рахувати з моменту його затримання на виконання даного вироку.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави процесуальні витрати на залучення експерта для проведення судової почеркознавчої експертизи у розмірі 659 (шістсот п`ятдесят дев`ять) гривень 70 копійок.

ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні злочинів, передбачених частиною першою статті 126, частиною третьою статті 355 КК України та призначити йому покарання:

- за частиною першою статті 126 КК України у виді громадських робіт на строк 150 (сто п`ятдесят) годин;

- за частиною третьою статті 355 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі частини першої статті 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_6 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

Строк відбування ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі рахувати з моменту його затримання на виконання даного вироку.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави процесуальні витрати на залучення експерта для проведення судової почеркознавчої експертизи у розмірі 659 (шістсот п`ятдесят дев`ять) гривень 70 копійок.

Після набрання вироком законної сили речові докази:

- передсмертну записку ОСОБА_11 , два шкільні зошити за восьмий клас та подвійний аркуш паперу з контрольною роботою ОСОБА_11 залишити в матеріалах справи;

- куртку ОСОБА_11 повернути його матері ОСОБА_8 ;

- мотузку знищити.

Копії вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченим та прокурору. Роз`яснити іншим учасникам судового провадження право отримати копію вироку в суді. Учасникам судового провадження, які не були присутні в судовому засіданні, копія вироку надсилається не пізніше наступного дня після його ухвалення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Чернігівської області шляхом подання апеляційної скарги через Новгород-Сіверський районний суд Чернігівської області.

Суддя ОСОБА_1