Справа № 159/2961/15-к
Провадження № 1-кс/159/837/17
УХВАЛА

15 вересня 2017 року м. Ковель

Слідчий суддя суддя Ковельського міськрайонного суду Волинської області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , слідчого СВ Ковельського відділу поліції ГУ Національної поліції у Волинській області ОСОБА_3 , розглянувши клопотання слідчого СВ Ковельського ВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_3 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001661 від 03.12.2013 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 366, ч. 2 ст. 190 КК України про арешт майна, -
в с т а н о в и в :

Слідчим СВ Ковельського ВП ГУНП у Волинській області внесено клопотання про арешт майна. Клопотання обґрунтоване тим, що в провадженні СВ Ковельського ВП ГУНП у Волинській області знаходяться матеріали об`єднаного досудового розслідування, внесені до ЄРДР 03.12.2013 року за № 0001661 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 366, ч. 2 ст. 190 КК України про те, що посадові особи ПАТ «Укрсоцбанк» під час укладення 15.05.2007 року між зазначеною юридичною особою та ОСОБА_4 договору про надання відновлювальної кредитної лінії № 074-22-05/07 та його подальшого обслуговування, а саме видачі траншів, ввівши в оману ОСОБА_4 щодо обставин виконання банком взятих на себе зобов`язань, шляхом обману та зловживання довірою позичальника, який не контролював суми отриманих коштів, підробивши у 2008 році від імені ОСОБА_4 офіційні документи - заяви на видачу готівки, незаконно заволоділи коштами у сумі 69700 швейцарських франків, чим завдали ОСОБА_4 значної шкоди.
За результатами досудового розслідування встановлено, що 15.05.2007 року між АКБ «Укрсоцбанк» (правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк») та ОСОБА_4 було укладено договір про надання відновлювальної кредитної лінії № 074-22-05/07 про надання кредиту у розмірі 255937,00 швейцарських франків з процентною ставкою 9,5% річних та кінцевим терміном повернення до 14.05.2017 року. Цього ж дня, на виконання умов п. 1.3, 1.3.1, 1.3.2 вказаного договору, з метою забезпечення виконання узятих на себе позичальником зобов`язань, між зазначеною юридичною особою та ОСОБА_4 укладено іпотечний договір предметом якого виступали: приміщення магазину будівельних матеріалів загальною площею 422,0 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 та земельна ділянка площею 0,0231 га, кадастровий номер :02 007 0010 за тією ж адресою, що належать іпотекодавцю на праві приватної власності. Вартість предмету іпотеки становила на час укладення договору 1530538,00 гривень.
По цьому, ОСОБА_4 під час видачі траншів, грошові кошти видавали у гривнях, а не у франках та повертав він позичені гроші також у гривнях, які ніби то, конвертували за курсом франка для купівлі зазначеної іноземної валюти, хоча про це у договорі нічого вказано не було. За кілька платежів, ОСОБА_4 звернув увагу на той факт, що для повернення банку позичених коштів йому необхідно було сплачувати більші суми ніж за його підрахунками. На запитання з даного приводу, працівники банку повідомляли йому, що ніхто його не обманює та надавали графік платежів відповідно до якого він повинен був сплачувати саме вказані у ньому суми. Ще за деякий час йому було повідомлено, що більше отримувати кошти він не може, оскільки отримав кредитні кошти у повному обсязі.
У 2013 році ПАТ «Укрсоцбанк» звернувся до Ковельського міськрайонного суду Волинської області з позовом про стягнення з ОСОБА_4 заборгованості за договором про надання відновлювальної кредитної лінії № 074-22-05/07 від 15.07.2007 року. Під час судового розгляду було встановлено, що позичальник ОСОБА_4 отримав лише 167785,00 швейцарських франків з суми 255937,00 швейцарських франків (згідно висновку судово-економічної експертизи).
При цьому, за результатами судово-почеркознавчої експертизи встановлено, що частину документів, зокрема заяв на видачу готівки підписав не ОСОБА_4 , а інша особа. Таким чином, спростовано факт отримання ОСОБА_4 грошових коштів на суму 69700,00 швейцарських франків. Окрім того, на думку ОСОБА_4 , завдяки наперед спланованому обману щодо валюти, яка виплачувалась йому на виконання умов договору, працівники ПАТ «Укрсоцбанк», збагатились ще й за рахунок різниці курсу валют. Потерпілий ОСОБА_4 вважає, що шахрайські дії банківських працівників розпочалися ще у 2007 році, однак приховуючи їх, представник ПАТ «Укрсоцбанк» у судових засіданнях не надав документи щодо обслуговування кредитного договору про який йде мова, а представив акт № 1 від 17.01.2013 року «Про виділення до знищення справ, що не підлягають зберіганню», а тому на даний час не виявляється можливим встановити яку саме суму грошових коштів у 2007 році вони отримали від його імені та як наслідок збагатились.
Таким чином, в ході проведення досудового розслідування було встановлено, наявність достатніх підстав вважати, що невстановлені працівники ПАТ «Укрсоцбанк», шляхом вчинення шахрайських дій, заволоділи грошовими коштами ОСОБА_4 , чим штучно створили і збільшили грошову заборгованість зазначеної особи перед ПАТ «Укрсоцбанк». На даний час є підстави вважати, що протиправні дії банківських працівників вчинялись з метою систематичного продовження злочинної діяльності спрямованої на заволодіння належним ОСОБА_4 нерухомим майном, а саме: приміщенням магазину будівельних матеріалів загальною площею 422,0 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 та земельною ділянкою площею 0,0231 га., кадастровий номер :02 007 0010 за тією ж адресою, що належать іпотекодавцю на праві приватної власності, зокрема шляхом використання іпотечного договору від 15.07.2007 року, внаслідок чого ОСОБА_4 може бути завдано значно більшої майнової шкоди.
Щодо нерухомого майна ОСОБА_4 , що є предметом іпотеки, банківськими працівниками ПАТ «Укрсоцбанк» на сьогоднішній день вчиняються протиправні дії спрямовані на заволодіння ним, незважаючи на те, що у судовому порядку встановлено, що третину кредитних коштів він не отримував. Так, ОСОБА_4 надіслано два повідомлення від 28.08.2017 року № 326589 з ідентичним текстом, підписані двома різними особа ( ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ), що викликає сумнів у їх достовірності. Лист містить розрахунок заборгованості за кредитним договором від 15.07.2017 року, який нічим не підтверджений, а сам розрахунок відсутній. У листах викладено інформацію про намір звернення стягнення на предмет іпотеки у позасудовому порядку шляхом передачі права власності на предмет іпотеки іпотекодержателю.
При цьому, у ході допиту потерпілого ОСОБА_4 було встановлено, що після винесення кінцевого рішення у цивільній справі № 159/5261/13-ц за позовом банку у 2015 році, він мав намір виконати його та сплатити в користь банку визначену суму 1047349,73 грн. Для цього відвідував відділення ПАТ «Укрсоцбанку» м. Луцьку та мав розмову з представниками служби безпеки щодо строків та порядку виконання рішення суду. Йому в усній формі було роз`яснено, що один мільйон гривень банк не влаштовує, скасування іпотеки з належного йому нерухомого майна можливе лише після того як банк отримає 300 тисяч франків, тобто 255000 згідно договору та решту суми - штрафні санкції. У випадку відмови, його було проінформовано про те, що як тільки він сплатить визначені рішенням суду кошти (які на той момент не міг одноразово сплатити та мав намір отримати розстрочку), банк подасть до суду новий позов про стягнення нової заборгованості за час несплати і так буде постійно, доки не отримають вказану вище суму.
Враховуючи, що нерухоме майно а саме: приміщення магазину будівельних матеріалів загальною площею 422,0 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 та земельна ділянка площею 0,0231 га., кадастровий номер :02 007 0010 за тією ж адресою, що належать іпотекодавцю ОСОБА_4 на праві приватної власності є предметом вчинення кримінального правопорушення речовими доказами, слідча просила накласти арешт на вказане нерухоме майно.
Відповідно до ч.1 ст. 107 КПК України, рішення про фіксацію процесуальної дії за допомогою технічних засобів під час досудового розслідування, в тому числі під час розгляду питань слідчим суддею, приймає особа, яка проводить відповідну процесуальну дію. За клопотанням учасників процесуальної дії застосування технічних засобів фіксування є обов`язковим.
Оскільки від учасників процесуальної дії клопотання про застосування технічних засобів фіксування не надійшло, тому фіксування судового процесу не проводиться та у відповідності до ст. 108 КПК України ведеться журнал судового засідання.
Заслухавши слідчого, яка клопотання підтримала, перевіривши надані матеріали клопотання та дослідивши докази по даних матеріалах, вважаю, що внесене клопотання підлягає до задоволення з наступних підстав.
Слідчим суддею встановлено, що в провадженні СВ Ковельського ВП ГУНП у Волинській області знаходяться матеріали об`єднаного досудового розслідування, внесені до ЄРДР 03.12.2013 року за № 0001661 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 366, ч. 2 ст. 190 КК України.
Як передбачено положеннями ст. 131-132 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження та застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до ч.1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існують достатні підстави вважати, що воно є предметом, засобом чи знаряддям вчинення злочину, доказом злочину, набуте злочинним шляхом, доходом від вчиненого злочину, отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину або може бути конфісковане у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого чи юридичної особи, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру, або може підлягати спеціальній конфіскації щодо третіх осіб, юридичної особи або для забезпечення цивільного позову. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
При цьому відповідно до ч.2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього спеціальної конфіскації (у разі арешту майна з підстав, передбачених пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (у разі арешту майна з підстав, передбачених пунктами 2, 3 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Таким чином, до прийняття кінцевого процесуального рішення у кримінальному провадженні № 0001661, з метою позбавлення права будь-якої особи на відчуження, пошкодження, псування, знищення магазину будівельних матеріалів загальною площею 422,0 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 та земельної ділянки площею 0,0231 га., кадастровий номер :02 007 0010 за тією ж адресою, що належать іпотекодавцю ОСОБА_4 на праві приватної власності, ураховуючи, що зазначене нерухоме майно є предметом вчинення злочину та речовими доказами у кримінальному провадженні, відповідають критеріям, зазначеним у ч. 1 ст. 98, п. 1 ч. 2, ч. 3 ст. 170 КПК України, тому на вказане нерухоме майно слід накласти арешт.
Керуючись ст. ст. 32, 110, 131-132, 167, 170-175 КПК України, суд, -
У Х В А Л И В :
Накласти арешт на магазин будівельних матеріалів загальною площею 422,0 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 та на земельну ділянку площею 0,0231 га., кадастровий номер :02 007 0010 за тією ж адресою, що належать ОСОБА_4 на праві приватної власності до прийняття кінцевого процесуального рішення у кримінальному провадженні № 0001661.
Зобов`язати керівника сектору реєстраційної роботи Центру надання адміністративних послуг виконавчого комітету Ковельської міської ради внести до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна відповідну інформацію.
Ухвалу про арешт майна скерувати на виконання слідчому СВ Ковельського ВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_3 .
Ухвала про арешт майна підлягає негайному виконанню.
На ухвалу може бути подана апеляція до Апеляційного суду Волинської області протягом п`яти днів з дня проголошення.

Слідчий суддя Ковельського міськрайонного судуОСОБА_1