Справа № 569/5903/18
УХВАЛА

06 квітня 2018 року м. Рівне
Рівненський міський суд
в особі слідчого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Рівне клопотання слідчого слідчого відділу Рівненського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Рівненській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 , яке погоджено із прокурором Рівненської місцевої прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна,
В С Т А Н О В И В:
Слідчий слідчого відділу Рівненського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Рівненській області старший лейтенант поліції ОСОБА_3 звернувся в суд із клопотанням, яке погоджено із прокурором Рівненської місцевої прокуратури ОСОБА_4 про накладення арешту на майно, вилучене 30.03.2018 в ході санкціонованого обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , а саме на: два паперові згортки із наявною у них подрібненою речовиною рослинного походження зеленого кольору, ззовні схожою на наркотичний засіб, трубку для куріння, пристрій для куріння, предмет, ззовні схожий на димову шашку, два блокноти із записами, папку з документами ПП "Вайт Хаус" та встановити заборону власнику, чи будь-якій іншій особі користуватися та розпоряджатися вилученими речами до прийняття кінцевого рішення у кримінальному провадженні.

Клопотання обґрунтовує тим, що 03.03.2018 близько 00 год. 30 хв. невідома особа, перебуваючи поблизу будинку № 27, що по вул. Костромська, в м. Рівне, шляхом підпалу, намагалася умисно пошкодити автомобіль марки "Range Rover", н.з. НОМЕР_1 , чорного кольору, який належить ОСОБА_5 , однак, довести злочин до кінця не вдалося, оскільки останній помітив пожежу та використовуючи вогнегасник загасив полум`я на автомобілі.

За вказаним фактом на підставі ст.214 КПК України Рівненським відділом поліції ГУ Національної поліції в Рівненській області 03.03.2018 внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочато розслідування за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 194 КК України.

У ході досудового розслідування встановлено, що до вчинення даного злочину причетні ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Макіївка Донецької області, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , фактично проживає за адресами: АДРЕСА_3 , АДРЕСА_4 , АДРЕСА_5 , не працюючий, раніше не судимий та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець м. Рівне, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_6 , не працюючий, раніше судимий за вчинення злочину, передбаченого. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 286 КК України.

Крім того, в ході даного допиту свідка встановлено, що ОСОБА_8 знаряддя вчинення злочину (матеріали, речовини, рукавиці, взуття, одяг в якому був одягнений під час вчинення злочину) зберігає ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 за місцем проживання в квартирі АДРЕСА_7 .

30.03.2018 в ході санкціонованого обшуку за адресою: АДРЕСА_1 (по місцю реєстрації ОСОБА_7 ) вилучено: два паперові згортки із наявною у них подрібненою речовиною рослинного походження зеленого кольору, ззовні схожою на наркотичний засіб, трубку для куріння, пристрій для куріння, предмет, ззовні схожий на димову шашку, два блокноти із записами, папку з документами ПП "Вайт Хаус".

Згідно із нормою ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксація під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів не здійснювалась.
До початку розгляду клопотання слідчим ОСОБА_3 подана заява про розгляд клопотання у його відсутність, у заяві зазначено, що клопотання підтримує в повному обсязі, із підстав, наведених у ньому та просить задовольнити вказане клопотання.
Відповідно до ч. 2 ст. 172 КПК України з метою забезпечення арешту майна клопотання розглядається без повідомлення власника майна.
Частиною 1 статті 172 КПК України передбачено, що неприбуття слідчого, прокурора у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.
У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.
Зважаючи на ці положення закону та враховуючи принцип диспозитивності, суд визнав можливим прийняти рішення по суті клопотання у відсутності учасників провадження, оскільки їх не прибуття не перешкоджає розгляду клопотання на підставі наданих доказів.
Вивчивши клопотання та докази, якими обґрунтовується клопотання, приходжу до наступного висновку.
Рівненським ВП Головного управління Національної поліції в Рівненській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001312 від 03.03.2018, за ознаками вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 194 КК України.
Слідчий в клопотанні вказує, що з метою всебічного, повного і неупередженого дослідження всіх обставин кримінального правопорушення, у ході досудового розслідування виникла необхідність у накладенні арешту на майно, оскільки незастосування вказаних заходів призведе до приховування, зникнення, передачі або відчуження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Статтею 170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існують достатні підстави вважати, що воно є предметом, засобом чи знаряддям вчинення злочину, доказом злочину, набуте злочинним шляхом, доходом від вчиненого злочину, отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину або може бути конфісковане у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого чи юридичної особи, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру, або може підлягати спеціальній конфіскації щодо третіх осіб, юридичної особи або для забезпечення цивільного позову. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Відповідно до частини 2 статті 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Згідно ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
У відповідності до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Підставою для звернення слідчого з відповідним клопотанням до суду з`явилися обставини, які свідчать про те, що речі, які були вилучені в ході санкціонованого обшуку за адресою: АДРЕСА_1 (по місцю реєстрації ОСОБА_7 ) можуть являтись знаряддями та предметами вказаного кримінального правопорушення та можуть бути використані як речові докази.

За викладених обставин, враховуючи правове обґрунтування клопотання, яке відповідає положенням ст. ст. 170-173 КПК України, приходжу до переконання, що клопотання слідчого про накладення арешту на майно підлягає задоволенню з метою збереження речових доказів, задля забезпечення дієвості та об`єктивності розслідування у вказаному кримінальному провадженні, оскільки незастосування арешту може призвести до відчуження майна.
Приходячи до такого висновку, слідчий суддя враховує й те, що з метою збереження речових доказів, враховуючи сукупність наявних підстав вважати, що зазначене майно відповідає критеріям, встановленим ст. 98 КПК України, необхідно накласти на нього арешт.. При цьому, доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження слідчим суддею не встановлено.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 107, 131, 132, 170-173, 309 КПК України, слідчий суддя -
У Х В А Л И В :
Клопотання слідчого слідчого відділу Рівненського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Рівненській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 , яке погоджено із прокурором Рівненської місцевої прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна - задовольнити.
Накласти арешт на майно, вилучене 30.03.2018 в ході санкціонованого обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , а саме на: два паперові згортки із наявною у них подрібненою речовиною рослинного походження зеленого кольору, ззовні схожою на наркотичний засіб, трубку для куріння, пристрій для куріння, предмет, ззовні схожий на димову шашку, два блокноти із записами, папку з документами ПП "Вайт Хаус" та встановити заборону власнику, чи будь-якій іншій особі користуватися та розпоряджатися вилученими речами до прийняття кінцевого рішення у кримінальному провадженні.

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.
Підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.
На ухвалу може бути подана апеляційна скарга протягом п`яти днів до апеляційного суду Рівненської області з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1