Дата документу Справа № 326/512/16-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/778/1184/17
Єдиний унікальний № 326/512/16-к Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія ч. 3 ст. 187 КК України Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 листопада 2017 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
за участю прокурора ОСОБА_6 ,
захисника адвоката ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в апеляційному порядку, матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000155, за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 , на вирок Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 05 квітня 2017 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Шахрісабз, Кашкадар`їнської області Узбекистан, громадянина України, який має середню освіту, не працює, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 15.10.1998 Джанкойським міськрайонним судом АР Крим за ст.ст. 140 ч.2, 140 ч.3, 81 ч.2, 208, 42 КК України до 3 років позбавлення волі з конфіскацією майна. 29.10.1999 вирок переглянуто Брянковським міським судом Луганської області - переведено до колонії поселення. За постановою Веселівського районного суду Запорізької області від 29.02.2000 повернуто до місць позбавлення волі.

- 22.10.2002 Джанкойським міськрайонним судом АР Крим за ст.ст. 185 ч.3, 185 ч.2, 70 КК України до 3 років позбавлення волі суворого режиму. В силу ст. 70 ч. 4 КК України до призначеного покарання частково приєднана не відбута частина покарання за вироком міського суду Джанкойського районного суду від 22.10.2002 у вигляді 6 місяців позбавлення волі. Остаточно визначена міра покарання 3 роки 6 місяців. Зараховано з 05.07.2002 по 21.01.2003 строк відбуття покарання в ВТК суворого режиму,

- 21.01.2003 Джанкойським міськрайонним судом АР Крим за ст.ст. 188 ч.2, 70 ч.4 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі. Звільнився 05.01.2006 з Оріхівської ВК-88 Запорізької області по відбуттю строку покарання,

- 11.10.2007 Джанкойським міським судом АР Крим за ст. 121 ч.2 КК України до 8 років позбавлення волі. Звільнився 16.07.2015 з Кам`янської ВК-101 Запорізької області по відбуттю строку покарання;

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України і призначено покарання у вигляді 7 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна. Запобіжний захід ОСОБА_8 до набрання вироком законної сили залишено тримання під вартою. Строк відбуття покарання обвинуваченого ОСОБА_8 обчислюється з 01.03.2016 року. На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зараховано у строк покарання строк попереднього тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. Стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави процесуальні витрати, пов`язані із залученням експерта, на суму 1144 грн.

Вирішена доля речових доказів.

Згідно зі змістом вироку, 01.03.2016, приблизно о 18.20 год. ОСОБА_8 , з метою скоєння розбою, поєднаного з проникненням у житло, прийшов до подвір`я будинку, розташованого по АДРЕСА_1 , достовірно знаючи, що у будинку мешкає особа похилого віку, а саме ОСОБА_9 , 1948 р.н. Після чого ОСОБА_8 шляхом виставлення скла у вікні через утворений отвір проник до веранди будинку, де з метою придушення волі потерпілої до опору, озброївся кухонним ножем, який відшукав у кухонному столі ОСОБА_9 , та вимкнув живлення на електролічильнику, щоб потерпіла чи інші особи не змогли його впізнати.

Потім ОСОБА_8 на порозі коридору будинку, діючи навмисно, з метою заволодіння майном, несподівано для потерпілої відкрито напав на ОСОБА_9 , яку схопив однією рукою за комірець светру, а іншою ззаду приставив ніж до горла та погрожуючи ОСОБА_9 його застосуванням, тобто з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу, став вимагати від потерпілої негайно передати йому всі наявні в будинку гроші та мобільний телефон.

Намагаючись уникнути нападу, ОСОБА_9 вжила спробу звільнитись від силового впливу нападника, від чого не втримавши рівновагу, упала на підлогу, а ОСОБА_8 впустив кухонний ніж, який ОСОБА_9 підняла та непомітно для нападника сховала біля ящика з картоплею. Не дивлячись на це, ОСОБА_8 свої злочинні дії, направлені на заволодіння майном ОСОБА_9 не припинив, та для продовження нападу з метою заволодіння чужим майном, приставив ззаду до шиї ОСОБА_9 палку, яку видавав за інший ніж, та продовжував вимагати гроші.

ОСОБА_9 , обґрунтовано побоюючись за своє життя та здоров`я, була вимушена погодитись віддати гроші, та пройшовши разом з ОСОБА_8 , який примусово відвів потерпілу до спальної кімнати будинку, де ОСОБА_9 достала з полиці шафи гроші в сумі 200 грн., а також 100 грн., які знаходились у гаманці на дивані в кімнаті, та передала їх ОСОБА_8 .

Таким чином, ОСОБА_8 , діючи умисно, з корисливих мотивів, з погрозою застосуванням насильства, небезпечного для життя та здоров`я, з проникненням у житло, напав на особу похилого віку - ОСОБА_9 , 1948 р.н., та заволодів її грошима у сумі 300 гривень, чим спричинив останній матеріальну шкоду на вищевказану суму.

Заволодів грошима, ОСОБА_8 відпустив ОСОБА_9 та пригрозив останній фізичною розправою, якщо вона повідомить про напад, після чого вийшов до веранди будинку, де взяв у куті металевий прут,яким підпер двері будинку, щоб ОСОБА_9 не змогла вийти з будинку та викликати допомогу, а сам безперешкодно зник з місця скоєння злочину та розпорядився грошима на власний розсуд.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 , посилається на незаконність та необґрунтованість вироку суду першої інстанції. Вважає, що судом постановлено вирок лише на показаннях потерпілої, які жодними доказами не підтверджені. Судом першої інстанції не в повній мірі надано оцінку всім обставинам кримінального провадження, які мають значення під час постановлення вироку. На думку апелянта його дії необхідно перекваліфікувати з ч.3 ст. 187 на ч.2 ст. 296 КК України. Просить змінити вирок місцевого суду від 05.04.2017 року кваліфікувати його дії за ч.2 ст. 296 КК України.

Заслухавши в засіданні апеляційної інстанції доповідь судді про сутність судового рішення та аргументи скарги; в судових дебатах: захисника, який підтримав апеляційну скаргу обвинуваченого і просив вирок змінити та перекваліфікувати його дії з ч.3 ст. 187 на ч.2 ст. 296 КК України, прокурора, який вважав, що вирок є законним і обґрунтованим, його слід залишити без змін; перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи скарги, колегія суддів, вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_8 задоволенню не підлягає.

За матеріалами кримінального провадження ОСОБА_8 свою вину у вчиненому кримінальному правопорушенні не визнав. У процесі розгляду провадження обвинувачений пояснив, що 01.03.2016 року з 14 год. до 18 год. знаходився у своєї колишньої співмешканки, в ході розмови вона йому повідомила, що ОСОБА_10 сказала її матері, що обвинувачений розповідає, що вони разом вже не мешкають. Після чого зайшов до потерпілої щоб зайняти кошти та поговорити. Постукав у вікно та ніхто не відчинив, постукав у двері, відчинила потерпіла та почала висловлюватися нецензурною лексикою в його адресу, ОСОБА_11 не витримав та почав грубити ОСОБА_9 , вона схопила телефон і почала телефонувати. В цей день він був тверезим так, як знаходився за кермом. Визнає, той факт що знаходився на подвір`ї потерпілої та лаявся з нею, у дому не був, ножем не погрожував, її гроші не брав. Вважає що його дії потрібно кваліфікувати за ст.296 ч.2 КК України.
Висновки суду першої інстанції щодо доведеності винуватості ОСОБА_8 в скоєні розбійного нападу на ОСОБА_9 ґрунтуються на повному і всебічному дослідженні наданих доказів, їх аналізі і оцінці як кожного з доказів, так і їх сукупності, належному мотивуванні і не викликають сумнівів у своїй правильності.
Суд першої інстанції в судовому засіданні дослідив покази потерпілої ОСОБА_9 , наданих нею слідчому судді Приморського районного суду Запорізької області від 17.03.2016 р., з яких встановлено, що 01 березня 2016 року упоравшись по господарству потерпіла зайшла до будинку та зачинила двері на «крючок». В будинку знаходилась одна, переглядала серіал, раптово згасло світло в будинку, вона запалила свічку та хотіла піти до сусідки дізнатися, чому згасло світло, але взявшись за ручку дверей, веранди до коридору відчинилися двері та на зустріч зайшов чоловік. Він одразу схопив її за комірець і приставив ножа до шиї та наказав віддати всі збереження. За голосом потерпіла ОСОБА_9 впізнала обвинуваченого ОСОБА_8 , так як раніше він працював в неї по найму та їхні присадибні ділянки розташовані поруч. Потерпіла повідомила обвинуваченому, що її телефон знаходиться на ремонті, а збережень в неї не має. Після чого вона впала на підлогу та почула, що поряд з нею впав якийсь предмет. Коли рукою знайшла цей предмет, зрозуміла, що це ніж. Після чого ОСОБА_8 підняв її та підніс до шиї інший ніж та наказав віддати всі її збереження або він її вб`є. ОСОБА_9 , разом з обвинуваченим пішли до спальної кімнати, де вона зі шафи дістала 200 грн., 2 купюри - номіналом по 100 грн., потім взяла на ліжку гаманець звідки дістала ще 100 грн., 2 купюри по 50 грн. Після чого обвинувачений відпустив її та пішов геть, при цьому наказав їй нічого нікому не розповідати або він повернеться та вб`є її. Коли виходив з будинку зачинив її знадвору. Потерпіла подзвонила ОСОБА_12 , який приїхав за декілька хвилин та викликав працівників поліції (т.2 а.п. 55-70).

Свідок ОСОБА_13 пояснив, що близько 18 год. 00 хв. йому зателефонувала його давня знайома ОСОБА_10 та повідомила, що на неї напав ОСОБА_14 . Він за декілька хвилин приїхав до неї та побачив, що вхідні двері були підперті металевим прутом, скло з вікна зняте та лежить поряд і тому ОСОБА_10 не мала змоги самостійно вийти з будинку. Коли зайшов до будинку побачив, що на ящику з картоплею лежав ніж, потерпіла була в істериці, плакала, кричала та повідомила, що відала всі свої кошти Кенжалієву, який їй погрожував ножем. ОСОБА_13 викликав працівників поліції. Через 20 хв. приїхали працівники поліції. З пояснень потерпілої працівникам поліції йому стало відомо, що в неї зникло світло, виходячи з коридору їй на зустріч зайшов чоловік, який їй погрожував та вимагав кошти. Все відбувалося в темряві. Згодом, з розмови з нападником, потерпіла впізнала в ньому обвинуваченого ОСОБА_11 . На момент приїзду ОСОБА_13 світло в будинку горіло.

Зазначені покази узгоджуються з доказами наданими стороною обвинувачення: протоколом слідчого експерименту із фото таблицею до нього від 14.04.2016 року під час якого обвинувачений ОСОБА_8 показав будинок, повідомив спосіб проникнення до нього, обставини заволодіння грошовими коштами ОСОБА_9 та напрямок руху після вчинення злочину (т.2 а.п. 93-97), та диском із відеозаписом цього слідчого експерименту від 14.04.2016 року, який було переглянуто під час судового розгляду (т.2 а.с. 102),

*протоколом слідчого експерименту від 05.04.2016 року за участі потерпілої ОСОБА_9 із фото таблицями до нього під час якого потерпіла показала місце у будинку та повідомила обставини вчинення на неї нападу обвинуваченим ОСОБА_8 (103-107) та диском із відеозаписом цього слідчого експерименту від 05.04.2016 року, який було переглянуто під час судового розгляду (т.2 а.п. 111),

*витягом з кримінального провадження з якого вбачається, що відомості про вчинення нападу на потерпілу ОСОБА_9 01.03.2016 року було внесено до ЄРДР із правовою кваліфікацією за ч.3 ст. 187 КК України (т.2 а.п. 113),

*протоколом огляду місця події від 01.03.2016 з фото таблицею до нього згідно якого було оглянуто територію домоволодіння АДРЕСА_1 , де було вчинено напад на потерпілу ОСОБА_9 (т.2 а.п.117-124),

*висновком експерта № 182 від 19.03.2016 року з ілюстративною таблицею до нього згідно якого слід папілярного узору із розмірами по осях 27*21, вилучений 01.03.2016 року в ході огляду місця події залишений великим пальцем правої руки ОСОБА_8 ( т.2 а.п. 136-144),

- протоколом огляду від 05.04.2016 року з фото таблицею до нього згідно якого було оглянуто металевий прут, добровільно наданий ОСОБА_9 (т.2 а.п. 156-157),

- протоколом огляду від 14.04.2016 року, згідно якого було оглянуто кухонний ніж, вилучений під час огляду місця пригоди (а.п. 160),

- протоколом пред`явлення речей для впізнання від 14.04.2016 року, згідно якого потерпіла ОСОБА_9 опізнала ніж, яким погрожував їй ОСОБА_8 під час нападу, (т.2 а.п. 162-164).

Проаналізувавши зазначені докази в їх сукупності суд правильно встановив фактичні обставини події, навів їх у формулюванні обвинувачення і дійшов вірного висновку про доведеність винуватості ОСОБА_8 в скоєні розбійного нападу на ОСОБА_9 . Позиція обвинуваченого та його захисника, на предмет кваліфікації його дій за ч.2 ст.296 КК України є необґрунтованою.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що невизнання обвинуваченим своєї вини у вчиненні злочину, є способом останнього уникнути кримінальної відповідальності за скоєне.

Доводи обвинуваченого про тиск з боку органу досудового розслідування жодними доказами не підтверджується. Підчас досудового розслідування будь яких скарг на дії органу досудового розслідування з боку ОСОБА_8 не надходило, а вказана позиція з`явилася у останнього лише під час судового розгляду кримінального провадження. Крім того за заявою ОСОБА_8 щодо вчинення працівниками поліції кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.365 КК України, проведено досудове розслідування за результатами якого, постановою слідчого в ОВС СВ управління з розслідування кримінальних проваджень органами прокуратури та процесуального керівництва прокуратури Запорізької області було закрито кримінальне провадження за відсутності в діях працівників поліції складу вказаного кримінального правопорушення.

Суд правильно кваліфікував дії ОСОБА_8 за ч.3 ст. 187 КК України, як напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із погрозою застосування насильства, небезпечним для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), поєднаний з проникненням у житло.
Призначаючи покарання ОСОБА_8 суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості скоєного злочину, який віднесений законом до особливо тяжких, дані про особу обвинуваченого і обрав покарання в межах санкції статі обвинувачення, яке, на думку колегії суддів є необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_8 .

Колегія суддів доходить висновку про безпідставність доводів апеляційної скарги і не вбачає підстав до скасування або зміни вироку.
З огляду на зазначене та керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:
апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 , залишити без задоволення.

Вирок Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 05 квітня 2017 рокувідносно ОСОБА_8 , залишити без змін.

Ухвала Апеляційного суду Запорізької області набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з моменту її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з моменту вручення йому копії ухвали.
Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4