Справа № 344/842/18
Провадження № 1-кс/344/381/18
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2018 року м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисників ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в рамках кримінального провадження № 0000012, -

В С Т А Н О В И В:

23.01.2018р. слідчий звернувся з вказаним клопотанням, яке погоджено з прокурором в обґрунтування клопотання покликався на те, що досудовим розслідуванням установлено, що 25 квітня 2016 року СВ Івано-Франківського ВП ГУНП в

Івано-Франківській області розпочато досудове розслідування у кримінальному провадження №0000012 за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 364 КК України.

Матеріалами клопотання зазначено, що ОСОБА_4 , розпорядженням голови Микитинецької сільської ради № 29 від 01.12.2003 призначений на посаду спеціаліста-землевпорядника Микитинецької сільської ради, являється посадовою особою органу місцевого самоврядування 13 рангу, тобто являється суб`єктом відповідальності за корупційні правопорушення. У відповідності до посадової інструкції спеціаліста-землевпорядника, з якою ОСОБА_4 ознайомлений 27.11.2012, спеціаліст-землевпорядник готує та вносить на розгляд ради пропозиції та проекти рішень щодо передачі земельних ділянок у власність громадянам та юридичним особам, здійснює на території сільської ради моніторинг земель, здійснює на території сільської ради облік та звітність, як державну так і відомчу, у сфері регулювання земельних відносин, використання та охорони земель та подає її в установлені терміни до міського відділу земельних ресурсів, бере участь у складанні планово-картографічних матеріалів для ведення державного земельного кадастру, моніторингу земель, здійснення землеустрою та проведення робіт з охорони земель, бере облік та контроль за розглядом листів, скарг та заяв громадян із земельних питань. Свої службові повноваження ОСОБА_4 використав в злочинних цілях за наступних обставин.

ОСОБА_4 , працюючи на посаді спеціаліста-землевпорядника Микитинецької сільської ради Івано-Франківської міської ради, в силу свого службового становища достеменно знав про те, що на території с. Микитинці знаходиться земельна ділянка, яка на підставі державно акту на право постійного користування землею серії ІФ №000255 виданого на підставі рішення Арбітражного суду Івано-Франківської області від 12.04.1994 № 353/5, надана у постійне користування Прикарпатській державній сільськогосподарській дослідній станції Інституту сільського господарства Карпатського регіону Національної академії аграрних наук України (надалі Дослідна станція).

В той же час ОСОБА_4 , порушуючи нормативні документи які регламентують порядок надання земельних ділянок та свою посадову інструкцію, зловживаючи своїм службовим становищем та діючи умисно, всупереч інтересам служби, будучи уповноваженим забезпечувати виконання законів України та здійснення контролю за додержанням вимог земельного законодавства, діючи в інтересах ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , з метою сприяння їм у незаконному отриманні земельних ділянок у власність, вніс на розгляд сільської ради проекти рішень щодо передачі ОСОБА_7 та ОСОБА_8 земельних ділянок площами відповідно 0,0675 га та 0,1044 га в масиві «Мала Панська» Микитинецької сільської ради для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель комунальної власності, хоча достовірно знав, що дані земельні ділянки не відносяться до земель комунальної власності та знаходяться у постійному користуванні Дослідної станції.

Крім того ОСОБА_4 , являючись службовою особою, відповідальним за здійснення контролю по використанню та охороні земель комунальної власності на території Микитинецької сільської ради, зобов`язаний брати участь у належному проведенні обмірів та геодезичної зйомки земельних ділянок, встановленні та погодженні меж земельних ділянок в натурі, зловживаючи своїм службовим становищем діючи умисно, в користь ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , незаконно погодив акт встановлення та узгодження зовнішніх меж земельної ділянки ОСОБА_7 площею 0,0675 га та ОСОБА_8 площею 0,1044 га.

Внаслідок описаних дій ОСОБА_4 на підставі рішення сорок четвертої сесії шостого демократичного скликання Микитинецької сільської ради № 547/102-44/2015 від 08.10.2015 ОСОБА_7 затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,0675 га для ведення особистого селянського господарства (кадастровий номер :16:008:0682) в масиві «Мала панська» (ділянка АДРЕСА_1 та передано земельну ділянку в приватну власність (ринкова вартість земельної ділянки згідно висновку експерта №660/661/946/947/948/17-22 від 18.09.2017 становить 61 220 грн.).

Крім того, на підставі рішення сорок четвертої сесії шостого демократичного скликання Микитинецької сільської ради № 547/159-44/2015 від 08.10.2015 ОСОБА_8 затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,1044 га для ведення особистого селянського господарства (кадастровий номер :16:008:0688) в масиві «Мала панська» (ділянка АДРЕСА_2 та передано земельну ділянку в приватну власність (ринкова вартість земельної ділянки згідно висновку експерта №660/661/946/947/948/17-22 від 18.09.2017 становить 90 515 грн.).

В той же час, згідно висновку експерта №660/661/946/947/948/17-22 від 18.09.2017 земельні ділянки кадастрові номери :16:008:0682 та :16:008:0688, надані у приватну власність ОСОБА_7 та ОСОБА_8 відповідно, накладаються на земельну ділянку, надану у постійне користування Дослідній станції, яка відноситься до земель державної форми власності.

Таким чином внаслідок протиправних дій ОСОБА_4 , спричинено збитків державним інтересам в особі Прикарпатської державної сільськогосподарської дослідної станції Інституту сільського господарства Карпатського регіону Національної академії аграрних наук України на загальну суму 151 735 грн.

Матеріалами клопотання зазначається, що 25 жовтня 2017 року, ОСОБА_4 , в порядку ст. 277-278 КПК України, повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.364 КК України.

Матеріалами клопотання зазначено, що під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п.4 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, оскільки ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі та усвідомлює про можливу неминучість покарання за вчинення даного злочину.

Враховуючи вище наведені ризики, відсутності постійного джерела доходу, обрання запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання не можливе.

Прокурор у судовому засіданні клопотання підтримав, покликаючись на викладені в ньому обставини, просив клопотання задоволити.

В судовому засіданні захисники підозрюваного клопотання заперечили, просили відмовити в задоволенні такого клопотання.

В судовому засіданні підозрюваний підтримав думку захисників.

Заслухавши прокурора, підозрюваного та його захисників, дослідивши матеріали клопотання, вважаю наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному залишати житло цілодобово або у певний період доби.

Ч. 5 ст. 194 КПК України передбачено обов`язки, які слідчим суддею можуть бути покладені на підозрюваного.

З матеріалів клопотання вбачається, що 25.10.2017р. ОСОБА_4 , обґрунтовано повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.364 КК України, відповідальність за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до трьох років.

Відповідно до практики Європейського суду «розумна підозра» у вчиненні кримінального злочину», про яку йдеться у підпункті «с» п. 1 ст. 5 Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин. Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод вимагає, щоб будь-який захід, яким людина позбавляється волі, відповідав меті ст. 5, а саме захисту особи від свавілля.

У п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» визначено, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series А, № 182).

При цьому, обґрунтована підозра вимагає тільки наявності певних об`єктивних відомостей, які дають підстави для переконання в тому, що особа вірогідно вчинила злочин. За визначенням Європейського суду, «у п-п. «с» п. 1 ст. 5 йдеться про розумну підозру, а не про щиру або сумлінну (bona fide) підозру».

В справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» (1994) Суд визначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтованого обвинувального вироку чи просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

В той же час враховуючи, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце і підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю матеріалів кримінального провадження, детальний перелік яких міститься у клопотанні та досліджений в судовому засіданні, а слідчий суддя на цьому етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на ті дані, які були надані стороною обвинувачення, наявні всі підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.364 КК України.

Крім цього, прокурором доведено наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може вчинити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема: можливість переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки підозрюваний усвідомлює про неминучість покарання за вчинення злочину.

Вирішуючи дане клопотання враховую, що наявні докази про вчинення ОСОБА_4 зазначеного злочину є вагомими, а також те, що підозрюваний має постійне джерело прибутку, працюючий.

Отже, враховуючи вищенаведене, вважаю, що в судовому засіданні поза розумним сумнівом доведено відсутність можливості застосування більш м`якого запобіжного заходу, тому клопотання слід задоволити та застосувати щодо ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, заборонивши йому залишати, місце за місцем його фактичного проживання у період часу з 22 години до 06 години без дозволу слідчого, прокурора, або суду терміном 60 днів тобто до 23 березня 2018 року, з покладенням на нього додаткових обов`язків, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання і саме такий запобіжний захід буде достатнім для забезпечення дієвості даного кримінального провадження.

Ч. 6 ст. 181 КПК України передбачено, що строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців.

Керуючись ст.ст. 176-178, 181, 193, 194, 196, 309, 376, 395 КПК України, -

У Х В А Л И В:
Клопотання задоволити.

Застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за місцем його фактичного проживання у період часу з 22 години до 06 години.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 такі обов`язки:

- прибувати до слідчого, прокурора та суду за першою вимогою.

- не відлучатися за межі Івано-Франківської області, без дозволу слідчого, прокурора або суду

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця фактичного проживання та місця роботи.

та роз`яснити, що в разі невиконання таких обов`язків щодо нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і може бути накладено грошове стягнення від 0,25 до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Ухвала слідчого судді діє до 23 березня 2018 року включно та підлягає до негайного виконання після її оголошення. Про прийняте рішення повідомити заінтересованих осіб.

Виконання ухвали доручити відповідному органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного ОСОБА_4 , а контроль за її виконанням покласти на прокурора Івано-Франківської місцевої прокуратури Клебана.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду Івано-Франківської області протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1 .

Повний текст ухвали складено 26 січня 2018 року.