Справа № 215/3509/17

У Х В А Л А
Іменем України
24 січня 2018 року Тернівський районний суд м. Кривого Рогу
колегії суддів: головуючого, судді - ОСОБА_1
суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю секретаря - ОСОБА_4
прокурора - ОСОБА_5
представника потерпілого, адвоката - ОСОБА_6
обвинуваченого - ОСОБА_7
захисника - ОСОБА_8
розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду №1 в м.Кривому Розі кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ст.ст.15 ч.2- 115 ч.1 КК України,-
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_7 обвинувачується в закінченому замаху на вчинення умисного вбивства ОСОБА_9 , вчиненого 18.06.2017 р. на грунті раптово виниклих неприязних відносин.
Прокурором заявлено клопотання про продовження обвинуваченому запобіжного заходу тримання під вартою на шістдесят днів.
Представник потерпілого адвокат ОСОБА_6 підтримав клопотання прокурора.
Обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник, адвокат ОСОБА_8 проти продовження строку тримання під вартою заперечували, вважали достатнім обрання обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту. Вказують, що відсутні конкретні ризики, які свідчать про необхідність тримання обвинуваченого під вартою, оскільки більшість свідків та потерпілий опитані.
Заслухавши думки учасників кримінального провадження, суд вважає, що обвинуваченому ОСОБА_7 слід продовжити строк тримання під вартою на два місяці.
Згідно ст.331 КПК України, під час судового розгляду, суд за клопотанням сторони обвинувачення , має право обрати, змінити чи скасувати запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. До спливу продовженого строку , суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Згідно правових позицій Європейського суду з прав людини, викладеними за розглянутими справами: «Шалімов проти України», «Боротюк проти України», «Харченко проти України», слідує, що:
- відповідно до п. 3 ст. 5 Конвенції по закінченню деякого часу саме тільки наявність обґрунтованої підозри перестає бути підставою для тримання під вартою, та судові органи повинні вказати інші підстави для продовження тримання під вартою. До того ж такі підстави мають бути чітко вказані судами ;
- продовження утримання під вартою може бути виправданим по тій чи іншій справі лише при наявності специфічних ознак того, що цього вимагають справжні вимоги публічного інтересу, які незважаючи на існування презумпції невинуватості, мають перевагу над правилом поваги до особистої свободи;
- особа, обвинувачувана у правопорушенні, повинна бути звільнена, якщо держава не доведе існування «відповідних і достатніх» підстав для подальшого утримання під вартою. Щоб дотримати ці вимоги, судові органи мають дослідити всі факти «за» і «проти» існування реального суспільного інтересу, який, при належному обліку принципу презумпції невинності, виправдовує відступ від вимоги забезпечення поваги до особистої свободи, і викласти ці міркування у своїх рішеннях, за якими вони відмовляють у задоволенні клопотання про звільнення ;
- існування обґрунтованої підозри у вчиненні тяжкого злочину спочатку може виправдовувати утримання під вартою, ... але ... тяжкість звинувачення не може сама по собі бути виправданням тривалих періодів утримання під вартою»;
- при цьому існує презумпція на користь звільнення з - під варти. Доводи «за» і «проти» такого звільнення не повинні бути «загальними й абстрактними». У всіх випадках, коли ризикам ухилення обвинуваченого від слідства можна запобігти за допомогою інших запобіжних заходів, обвинувачений повинен бути звільнений.
Ухвалою слідчого судді Центрально-міського районного суду м.Кривого Рогу від 21.06.2017 р. ОСОБА_7 було обрано запобіжний захід тримання під вартою який продовжено ухвалами суду до 29.01.2018 р.
Згідно ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу.
Обставини на які посилався суд при обранні обвинуваченому запобіжного заходу не змінилися, суд вважає що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.
ОСОБА_7 обвинувачується в особливо тяжкому злочині проти життя та здоров`я, за який законом передбачено покарання у вигляді більш ніж п`ять років позбавлення волі.
Судом допитані свідки обвинувачення,досліджені письмові докази, обвинувачений не визнає себе винуватим, відмовився давати пояснення та наполягає на допиті свідка ОСОБА_10 , який проходить строкову військову службу.
Оскільки закінчити судовий розгляд неможливо до спливу строку дії запобіжного заходу, вказане дає суду підстави вважати, що обвинувачений може впливати на потерпілого та свідка, а виходячи з санкції можливого покарання і ухилитися від явки до суду.
Інтереси суспільства та держави в даному випадку привалюють над інтересами особи, її особистої свободи та недоторканості; суд вважає необхідним продовжити строк тримання обвинуваченого під вартою на шістдесят днів максимально можливий строк продовження згідно ст.331 ч.3 КПК України.
Керуючись ст.ст.177, 331 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:
Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м.Кривого Рогу, Дніпропетровської області, громадянину України на шістдесят днів до 23 березня 2018 р. включно.
Ухвала в апеляційному порядку оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя:

Судді: