Справа № 361/7451/17
Провадження № 1-кп/361/248/18
======================================================================
17 січня 2018 року м. Бровари
Броварський міськрайонний суд Київської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
з участю прокурора ОСОБА_3 ,
потерпілої ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Бровари матеріали кримінального провадження, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Мокрець Броварського району Київської області, одруженого, на утриманні неповнолітніх дітей не має, із середньою-спеціальною освітою, не депутата, не маючого інвалідності, працюючого на посаді водія в Службі енергетичного забезпечення та зв`язку у Виробничому підрозділі технологічного транспорту КП «Київпастранс», зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого
у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,
Обвинувачений ОСОБА_6 порушив правила безпеки дорожнього руху, керуючи транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого ОСОБА_7 .
Судом визнано доведеним, що 18 жовтня 2017 року, приблизно о 11 годині 20 хвилин, у світлу пору доби, він перебуваючи наґрунтовій дорозі за 83 метри від залізничної станції «ТРУБІЖ», що розташована за адресою, с. Мокрець Броварського району Київської області, у напрямку до центру с. Мокрець Броварського району Київської області, не маючи при собі водійського посвідчення на право керування транспортним засобом, реєстраційного документа на транспортний засіб, полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим порушив пункти 2.1 «а», 2.1 «б», 2.1 «ґ» Правил дорожнього руху України (далі ПДР України), якими передбачено, що: «водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії; водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: реєстраційний документ на транспортний засіб; водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: поліс (сертифікат) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення)».
Знаходячись у стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується довідкою
№ 7046 від 18.10.2017 року Броварської ЦРЛ, чим порушив п. 2.9 «а» ПДР України, яким передбачено, що: «водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння», надав дозвіл пасажиру ОСОБА_7 , без одягнутого мотошолома, сісти на крило пасажирської коляски мотоцикла марки «КМЗ Днепр МТ 12» реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , чим порушив п. 2.3 «г» ПДР України, яким передбачено, що: «для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: під час руху на мотоциклі і мопеді бути в застебнутому мотошоломі і не перевозити пасажирів без застебнутих мотошоломів», сів за кермо та розпочав рух мотоциклом марки «КМЗ Днепр МТ 12» реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , будучи не уважний не стежачи за правильністю розміщення та кріплення вантажу, різко натиснув на рукоятку газу мотоцикла, тим самим різко збільшивши швидкість мотоцикла, чим порушив п. 2.3 «б» ПДР України, якими передбачено, що: «для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: бути уважний, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі».
Після чого не переконавшись, що його рух буде безпечним, чим порушив п. 10.1 «б» ПДР України, якими передбачено, що: «перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним».
У результаті чого, пасажир, який сидів на крилі пасажирської коляски мотоцикла «КМЗ Днепр МТ 12» реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , не втримався втратив рівновагу та впав на щебеневе покриття стежки вдарившись передньою правою стороною лоба голови. У наслідок чого отримав тілесні ушкодження від яких загинув на місці дорожньо-транспортної події (далі ДТП).
У результаті порушень пунктів 2.1 «а», 2.1 «б», 2.1 «ґ», 2.3 «б», 2.3 «г», 2.9 «а», 10.1 Правил дорожнього руху України трапилася дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої пасажир ОСОБА_7 , отримав тілесні ушкодження від яких загинув на місці ДТП.
Згідно висновку судово-медичної експертизи за № 365, при експертизі трупа
ОСОБА_7 виявлені: забійна-рвана рана, ділянка зсаднення та кровонапливість м`яких тканин голови в лобній ділянці справа; масивна циркулярна кровонапливість шиї у верхній та середній третинах шиї; переломи хийного відділу хребта між 2-3 шийними хребцями та 4-5 шийними хребцями з розривами між хребцевих дисків та пошкодженням зв`язкового апарату та розмізкуванням речовини спинного мозку; набряк-набухання речовини спинного та головного мозку; ділянка зсаднення речовини спинного та головного мозку.
Смерть ОСОБА_7 настала від переломів шийного відділу хребта з розмізкуванням спинного мозку, що знаходиться в прямому причинному зв`язку з настанням смерті.
Порушення водієм ОСОБА_6 вимог пунктів 2.1 «а», 2.1 «б», 2.1 «ґ», 2.3 «б»,
2.3 «г», 2.9 «а», 10.1 ПДР України перебувають у прямому причинному зв`язку з виникненням ДТП та настанням наслідків у вигляді смерті потерпілого, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.
Органами досудового слідства ОСОБА_6 пред`явлено обвинувачення за ч. 2 ст.286 КК України.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 пояснив, що суть пред`явленого обвинувачення йому зрозуміла, винним себе за обставин вказаних в інкримінованому йому злочині визнає повністю, розкаюється у вчиненому, а також дуже жалкує, що допустив зазначені вище порушення правил дорожнього руху, внаслідок чого назавжди втратив свого друга дитинства.
Зокрема, визнає що керуючи мотоциклом в стані алкогольного сп`яніння, надав дозвіл пасажиру ОСОБА_7 , без одягнутого мотошолома, сісти на крило пасажирської коляски мотоцикла. Керуючи мотоциклом допустив неуважність, не стежив за правильністю розміщення та кріплення вантажу, різко натиснув на рукоятку газу мотоцикла, чим різко збільшив швидкість мотоцикла внаслідок чого пасажир ОСОБА_7 не втримався на крилі пасажирської коляски мотоцикла, втратив рівновагу та впав на щебеневе покриття стежки вдарившись передньою правою стороною лоба голови. Від отриманих тілесних ушкоджень пасажир помер на місці ДТП.
За себе повідомив, що офіційно працевлаштований. В минулому до кримінальної та адміністративної відповідальності не притягався. За місцем проживання та роботи характеризується виключно позитивно. Проживає спільно із своїми батьками: ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_9 ,
ІНФОРМАЦІЯ_3 , яким враховуючи їхній похилий вік необхідна стороння допомога. З потерпілою за спричинену майнову і моральну шкоду розрахувався в добровільному порядку.
Покази обвинуваченого ОСОБА_6 є послідовними, логічними, відповідають фактичним обставинам справи, учасниками процесу не оспорюються і тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин вчиненого злочину, добровільності та істинності його позиції.
Суд, відповідно до вимог ст.349 КПК України, переконавшись, що фактичні обставини справи учасниками судового провадження не оспорюються та з`ясувавши правильне розуміння обвинуваченим, прокурором іншими учасниками процесу зміст цих обставин і за відсутності сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, роз`яснивши їм що в такому разі вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини справи в апеляційному порядку, визнав недоцільним дослідження доказів поданих на підтвердження події кримінального правопорушення, винуватості обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, а також тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежився лише допитом обвинуваченого та вивченням таких матеріалів справи, що характеризують його особу.
Таким чином, на підставі наведеного, суд робить висновок про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_6 в інкримінованому злочині.
Суд вважає, що в судовому засіданні повністю доведена винність обвинуваченого в тому, що він, керуючи транспортним засобом, порушив п. п. 2.1 «а», 2.1 «б», 2.1 «ґ», 2.3 «б», 2.3 «г», 2.9 «а», 10.1 ПДР України, що призвело до виникнення аварійної дорожньо-транспортної ситуації, та явилось причиною вчинення ДТП і такі його дії знаходяться в прямому причинному зв`язку із наступившими наслідками у вигляді спричиненням смерті потерпілому ОСОБА_7 .
Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 286 КК України і він повинен нести відповідальність за вказаною статтею.
Обираючи покарання ОСОБА_6 суд враховує вимоги ст. 65 КК України щодо загальних засад призначення покарання, межі санкції ст. 286 ч. 2 КК України, що вказаний злочин відноситься до категорії тяжких, особу винного, який раніше не судимий, до скоєного характеризується виключно позитивно, відомості, що обвинувачений перебуває на обліку в лікарів нарколога та психіатра відсутні.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 , суд визнає те, що він щиросердечно кається, визнав вину та добровільне відшкодування завданих потерпілому збитків, що передбачено п. п. 1, 2 ч.1 ст. 66 КК України.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 , відповідно до п. 13 ст. 67 КК України суд визнає вчинення злочину особою, що перебувала у стані алкогольного сп`яніння.
Враховуючи вказані обставини, ступінь тяжкості вчиненого злочину, суд приходить до висновку про необхідність засудження ОСОБА_6 , до покарання відповідно до санкції
ч. 2 ст. 286 КК України.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для виправлення та попередження нових злочинів, а згідно ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.
Призначаючи вид і міру покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, сукупність всіх обставин його вчинення, пом`якшуючі обставини, дані про його особу, що він виключно позитивно характеризується за місцем проживання та роботи, кається у вчиненому, добровільне відшкодування збитків, правову позицію прокурора про призначення покарання не пов`язаного із ізоляцією його від суспільства, аналогічну думку потерпілого, а також його поведінка в суді свідчить, що він не є особою, яка твердо стала на шлях вчинення злочинів, інкримінований злочин вчинив по необережності, суд вважає, що його виправлення і перевиховання можливе без ізоляції від суспільства, при призначенні покарання відповідно до санкції інкримінованого злочину у виді позбавлення волі та з позбавленням права керувати транспортними засобами, при цьому вважає за необхідне звільнити його від відбування основного покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України та покладенням на нього обов`язків передбачених ст. 76 КК України.
Щодо додаткової міри покарання то суд вважає, що обвинувачений порушив ПДР України і це призвело до смерті потерпілого, тобто він вчинив тяжкий злочин і тому він повинен нести відповідальність у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами.
Суд вважає, що таке покарання буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення і перевиховання ОСОБА_6 , та запобігання вчинення ним нових злочинів.
Потерпілою ОСОБА_4 цивільний позов в судовому засіданні не заявлявся.
Щодо процесуальних витрат понесених за проведення експертизи то суд вважає, що такі повинні бути стягнутими з обвинуваченого ОСОБА_6 , на користь держави.
Долю речових доказів вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.
Запобіжний захід стосовно ОСОБА_6 , під час досудового розслідування і судового провадження був обраний у вигляді домашнього арешту у певний період доби, без використання електронних засобів контролю. З урахуванням призначеного виду покарання й особи обвинуваченого, суд на підставі ст. 181 КПК України до набрання вироком законної сили вважає необхідним продовжити обвинуваченому запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у певний період доби, без використання електронних засобів контролю.
Виходячи з викладеного та керуючись ст.ст. 349, 368, 370, 374, 376 КПК України, суд,-
ОСОБА_6 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначити йому за цією статтею покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 2 (два) роки.
Звільнити засудженого ОСОБА_6 , від відбування призначеного основного покарання у виді позбавлення волі на підставі ст. 75 КК України, з випробуванням, встановити іспитовий строк терміном 2 (два) роки, в період якого відповідно до п. п. 1, 2,
ч. 1, п. 2 ч. 2 ст.76 КК України зобов`язати його періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Міру запобіжного заходу ОСОБА_6 залишити у вигляді домашнього арешту у певний період доби, без використання електронних засобів контролю до набрання вироком законної сили.
Стягнути із ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженця
с. Мокрець Броварського району Київської області,зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта в розмірі
1484 гривень 40 копійок (одну тисячу чотириста вісімдесят чотири гривень 40 копійок) за проведення судової інженерно-технічної експертизи № 12-1/2387 від 10.11.2017 року.
Речові докази по справі: мотоцикл марки «КМЗ Днепр МТ 12» реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , який знаходиться на зберіганні на майданчику тимчасового утримання транспортних засобів за адресою: Київська область, Баришівський район,
с. Семенівка, вул. Кірова, 15 після набрання вироком законної сили повернути власнику ОСОБА_6 дозволивши ним користуватись та розпоряджатись.
Вирок суду першої інстанції, в частині встановлення обставин справи, дослідження яких було визнане недоцільним, відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України, оскарженню не підлягає. В іншій частині, може бути оскаржено учасниками процесу, протягом 30-ти діб з моменту його проголошення, до апеляційного суду Київської області, шляхом подачі апеляції до Броварського міськрайонного суду.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційних скарг, якщо такі скарги не будо подано.

Учасники судового провадження мають право отримувати в суді копію вироку.

Копії вироку негайно після його проголошення вручаються засудженому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1