Дата документу 30.11.2017
Справа № 334/3779/17
Провадження № 1-кп/334/600/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 листопада 2017 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

секретаря судового засідання ОСОБА_4

за участю прокурора ОСОБА_5

представника потерпілої ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в приміщенні Ленінського районного суду міста Запоріжжя матеріали кримінального провадження відносно: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Нікополь, Дніпропетровської області, громадянина України, маючого середню освіту, працюючого охоронцем у ТОВ «СТАФ», не одруженого, зареєстрованого та мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.153 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Обвинувальний акт з додатками відносно ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.153 КК України, надійшов до Ленінського районного суду міста Запоріжжя 11 вересня 2017 року.

18 вересня 2017 року в провадження судді ОСОБА_1 надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні у відношенні ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.153 КК України для вирішення питання про об`єднання зазначених вище кримінальних проваджень.

12 жовтня 2017 року ухвалою суду кримінальні провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 були об`єднанні в одне провадження та було присвоєно єдиний номер провадження 334/5919/17 1-кп/334/639/17.

Прокурор в підготовчому судовому засіданні висловив думку про можливість призначення справи до судового розгляду. Оскільки обвинувачений ОСОБА_7 під час досудового слідства не визнавав свою вину, тому справу необхідно розглянути у повному обсязі з викликом у судове засідання потерпілого, свідків.

Представник потерпілої ОСОБА_6 підтримала думку прокурора.

Захисник обвинуваченого заявив клопотання про повернення обвинувального акту прокурору, оскільки такий не відповідає вимогам КПК України, обвинувальний акт не містить викладу фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті КК України та формулювання обвинувачення. Крім цього в ньому не зазначено дату, час вчинення кримінальних правопорушень, що позбавляє його та його підзахисного ОСОБА_7 можливості правильно вистроїти лінію захисту.

Обвинувачений ОСОБА_7 підтримав захисника ОСОБА_8 про повернення обвинувального акту прокурору для належного оформлення.

Вислухавши думку учасників підготовчого судового засідання, перевіривши

обвинувальний акт з додатками на відповідність вимогам КПК України, суд дійшов висновку про наявність підстав для повернення обвинувального акту прокурору, виходячи з наступного.

Відповідно до п.3 ч.3 ст.314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

Статтею 291 КПК України визначені вимоги щодо форми та змісту обвинувального акту. До обвинувального акту додаються: реєстр матеріалів досудового розслідування; цивільний позов, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування; розписка підозрюваного про отримання копії обвинувального акта, копії цивільного позову, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування, і реєстру матеріалів досудового розслідування; розписка або інший документ, що підтверджує отримання цивільним відповідачем копії цивільного позову, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування не до підозрюваного.

Згідно ст.109 КПК України реєстр матеріалів досудового розслідування складається слідчим або прокурором і надсилається до суду разом з обвинувальним актом. Реєстр матеріалів досудового розслідування повинен містити: 1) номер та найменування процесуальної дії, проведеної під час досудового розслідування, а також час її проведення; 2) реквізити процесуальних рішень, прийнятих під час досудового розслідування; 3) вид заходу забезпечення кримінального провадження, дату і строк його застосування.

Відповідно до ч.4 ст.110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним документом, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим ст. 291 КПК України, яка, в свою чергу, містить вичерпний перелік відомостей, які повинен містити обвинувальний акт і вони є обов`язковими для їх виконання слідчим і прокурором.

Зокрема, згідно з п.5 ч.2 ст.291 КПК України, обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті КК України та формулювання обвинувачення. При цьому, за змістом цієї норми, формулювання обвинувачення в обвинувальному акті викладається після викладу фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, та правової кваліфікації кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті Закону України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до ст.3 КПК України, досудове розслідування - це стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду обвинувального акту.

Однак наведеним вимогам кримінального процесуального закону обвинувальний акт відносно ОСОБА_7 не відповідає, оскільки в правовій кваліфікації кримінальних правопорушень, які інкриміновані ОСОБА_7 за ч.3 ст.153 КК України, не зазначено кваліфікуючих ознак злочину як об`єктивну та суб`єктивну сторону злочину у чому вона виявляється, а вказано тільки, що було встановлено досудовим розслідуванням та у чому він підозрюється, без викладення фактичних обставин кримінального правопорушення, а саме: вчинена дія чи бездіяльність, її наслідки і причинний зв`язок між діянням і наслідками, вік та спеціальні ознаки суб`єкта, його ставлення до вчиненої дії чи бездіяльності та її наслідки, а також місце, час, обстановка, спосіб, засоби, знаряддя вчинення діяння, мета, мотив та правова кваліфікація кримінального правопорушення за законом України про кримінальну відповідальність, і чи не вчинено воно за обставин, що виключають кримінальну протиправність діяння або кримінальну відповідальність особи, що, свідчить про наявність невідповідностей у формулюванні обвинувачення щодо ОСОБА_7 , які можуть бути усунути прокурором лише після повернення йому обвинувального акту, відповідно до п.3 ч.3 ст.314 КПК України.

Таким чином, об`єктивна та суб`єктивна сторона є обов`язковими елементами складу злочину і вона визначає: у чому полягає злочин; яким чином його вчинено (спосіб скоєння); у яких умовах місця, часу, обставини він протікає; за допомогою яких засобів і знарядь вчинюється та мотиви вчинення.

Судом встановлено, що обвинувальний акт відносно ОСОБА_7 не містить: місце та час

скоєння злочину, початок та кінець скоєння злочину, способу вчинення злочину та його наслідки, форма вини і мотиви злочину, доведених фактичних даних про спосіб скоєння ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, як задоволення статевої пристрасті неприродним способом із використання безпорадного стану потерпілої особи, вчинене щодо малолітньої особи, а саме в чому полягає об`єктивна та суб`єктивна сторона злочину, не вказано всіх ознак злочину його кваліфікації, не сформульовано у повному обсязі детальне формулювання обвинувачення, яке було встановлено прокурором та від якого повинен захищатися обвинувачений.

Крім того, як вбачається з матеріалів кримінального провадження, обвинувальний акт щодо ОСОБА_7 взагалі не містить формулювання висунутого йому обвинувачення, а викладені лише фактичні обставини, які встановлені слідчим за результатами досудового розслідування, та правова кваліфікація кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статтю закону України про кримінальну відповідальність, при цьому наявна вказівка на те, що ОСОБА_7 саме підозрюється у вчиненні інкримінованого йому злочину.

При цьому твердження прокурора у суді, що фактично обвинувачення ОСОБА_7 сформульовано у самому обвинувальному акті, є неспроможними та такими, що не відповідають закону.

З урахуванням того, що в обвинувальному акті, після викладення фактичних обставин справи, відсутнє місце та час скоєння злочину, способу вчинення злочину та його наслідків, форми вини і мотивів злочину, доведених фактичних даних про спосіб скоєння ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, як задоволення статевої пристрасті неприродним способом із використання безпорадного стану потерпілої особи, вчинене щодо малолітньої особи, а саме в чому полягає об`єктивна та суб`єктивна сторона злочину, не вказано всіх ознак злочину його кваліфікації, відсутнє детальне формулювання обвинувачення в розумінні п.13 ч.1 ст.3 КПК України, а відповідно до його тексту ОСОБА_7 лише підозрюється у вчиненні вказаних кримінальних правопорушень без належного формулювання об`єктивної та суб`єктивної сторони злочину, що перешкоджають судовому розгляду обвинувального акту щодо ОСОБА_7 .

Таким чином, неконкретизоване обвинувачення грубо порушує право ОСОБА_7 на захист, що є істотним порушенням кримінального процесуального закону.

Статтею 7 КПК України визначено, що зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відносяться: верховенство права; законність; рівність перед законом і судом; презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини; забезпечення права на захист; доступ до правосуддя, обов`язковість судових рішень та диспозитивність.

З урахування засади змагальності кримінального провадження, суд позбавлений можливості призначити судовий розгляд за цим обвинувальним актом, складеним з грубими порушеннями вимог п.5 ч.2 ст.291 КПК України щодо викладу фактичних обставин кримінальних правопорушень, їх правової кваліфікації та формулювання обвинувачення, оскільки з самого початку судового розгляду не буде зрозуміло від якого обвинувачення обвинувачений ОСОБА_7 має захищатися. Крім зазначених вище недоліків, також відсутня належність домоволодіння де були скоєні кримінальні правопорушення, спосіб вчинення злочину та його наслідки, форми вини і мотиви злочину, які є обов`язковими при складанні обвинувального акта.

Крім цього, ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 20 червня 2017 року, якою обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.3 ст.153 КК України було повернуто прокурору Запорізької місцевої прокуратури №3 як такий, що не відповідає вимогам закону та ухвала Апеляційного суду Запорізької області від 07 серпня 2017 року, якою ухвала Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 20 червня 2017 року щодо повернення обвинувального акту прокурору Запорізької місцевої прокуратури №3 було залишено без змін, виконані частково, а саме були лише розподілені на окремі епізоди кримінальні правопорушення, всі інші зауваження зазначені в ухвалах суду залишились поза увагою прокурора, тобто без належного їх виконання.

Тому, з урахуванням того, що в силу ст. 22 КПК України, підтримання державного обвинувачення в суді здійснюється лише прокурором, і без зазначення правової кваліфікації та фактичних обставин кримінального правопорушення в обвинувальному акті суд буде позбавлений можливості виконати вимоги ст.337 КПК України щодо меж судового розгляду.

Таким чином, у зв`язку з тим, що обвинувальний акт з додатками відносно обвинуваченого ОСОБА_7 не відповідає вимогам КПК України, зокрема п.5 ч.2 ст.291 КПК України, суд приходить до висновку, що він на підставі п.3 ч.3 ст.314 КПК України підлягає поверненню прокурору.

У відповідності до ч.1 ст.337 КПК України, судовий розгляд проводиться не в межах повідомлення особі про підозру, а в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, який є важливим процесуальним документом і основою для захисту обвинуваченого в суді.

З урахуванням того, що в обвинувальному акті, після викладення фактичних обставин справи, відсутнє детальне формулювання обвинувачення в розумінні п.13 ч.1 ст.3 КПК України, а також відсутня належність домоволодіння при скоєнні злочину, спосіб вчинення злочину та його наслідки, форма вини і мотиви злочину, які є обов`язковими при складанні обвинувального акта, суд приходить до висновку про наявність обставин, що перешкоджають судовому розгляду обвинувального акту щодо ОСОБА_7 , яке грубо порушує право ОСОБА_7 на захист, є істотним порушенням кримінального процесуального закону, які фактично виключають розгляд обвинувального акту без усунення недоліків, наведених в ухвалі суду, тому суд дійшов висновку, що обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні про обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст.153 КК України, необхідно повернути прокурору, як такий що не відповідає вимогам КПК України.

Крім цього у судовому засіданні прокурор заявив клопотання про подовження строку тримання обвинуваченого під вартою, з огляду на те, що існують ризики передбачені ст. 177 КПК України, тому що обвинувачений зможе переховуватись від суду. Просить подовжити строк тримання обвинуваченого під вартою строком на 60 днів.

Представник потерпілої ОСОБА_6 підтримала думку прокурора.

Захисник заперечував, щодо подовження строку тримання під вартою у відношенні його підзахисного оскільки, перестали існувати ризики передбачені ст. 177 КПК України, просив змінити обвинуваченому запобіжний захід з тримання під вартою на домашні арешт.

Обвинувачений, підтримав думку захисника.

Заслухавши клопотання прокурора, вислухавши думку учасників судового розгляду, суд вважає, що клопотання прокурора підлягає задоволенню, з огляду на те, що обвинувачений ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні особливо тяжких злочинів, за скоєння яких передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком від десяти до п`ятнадцяти років, тому існують ризики того, що обвинувачений, перебуваючи на свободі зможе впливати на свідків, потерпілих. Тому суд не находить підстав для зміни запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Розглядаючи питання щодо подовження терміну тримання обвинуваченого ОСОБА_7 під вартою, суд приходить до висновку про необхідність та доцільність продовження терміну тримання обвинуваченого під вартою строком на 60 днів, виходячи з наступних підстав.

Суд вважає, що існують ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме обвинувачений ОСОБА_7 може переховуватися від суду, знаходячись на свободі, може вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити свою злочинну діяльність, оскільки злочини, у вчинені яких він обвинувачується, є особливо тяжкими, також суд вважає, що обвинувачений, знаходячись на свободі, може впливати на свідків, потерпілу.

Крім того, враховуючи особу обвинуваченого ОСОБА_7 , раніше не судимого, обвинувачується у вчинені злочинів, які є особливо тяжкими. Обвинувачений не одружений, не має сталих соціальних зв`язків тому є всі підстави вважати, що він може продовжити злочинну діяльність.

На думку суду, більш м`який запобіжний захід, крім тримання під вартою, буде недостатнім для запобігання тому, щоб обвинувачений не став переховуватися від органів досудового слідства та суду та не вчинив інших кримінальних правопорушень.

Відповідно до положень ч.3 ст.331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу шести десяти діб з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Тому суд вважає, що прокурором доведена необхідність у подовженні строку тримання під вартою строком на шістдесят діб у відношенні обвинуваченого ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні злочинів передбачених ч.3 ст.153 КК України.

Керуючись ст.ст. 3, 7, 109-111, 291, 314, 176, 178, 183, 184, 331, 372 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Клопотання захисника ОСОБА_8 задовольнити.

Обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_7 у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.153 КК України, повернути прокурору Запорізької місцевої прокуратури №3, як такий що не відповідає вимогам КПК України.

Клопотання прокурора задовольнити.

Подовжити дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обраного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Нікополь, Дніпропетровської області, громадянина України, маючого середню освіту, працюючого охоронцем у ТОВ «СТАФ», не одруженого, зареєстрованого та мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, строком на шістдесят діб, тобто з 30 листопада 2017 року по 28 січня 2018 року включно.

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя: ОСОБА_1
Інші судді, які входять до складу колегії:
ОСОБА_3

ОСОБА_2