АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД м. КИЄВА
У Х В А Л А
Іменем України

23 листопада 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі судового засідання ОСОБА_4 ,

розглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні матеріали судового провадження за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_5 , який діє у захист прав та інтересів підозрюваного ОСОБА_6 , на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 23 жовтня 2017 року,

за участю прокурора ОСОБА_7
підозрюваного ОСОБА_6
захисника адвоката ОСОБА_5 ,

у с т а н о в и л а:

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 23 жовтня 2017 року в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань під №0000009 від 26.01.2016 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 258-5 КК України, було частково задоволено клопотання слідчого в ОВС слідчого відділу Головного управління СБ України у м. Києві та Київській області ОСОБА_8 , погоджене із прокурором відділу прокуратури міста Києва ОСОБА_7 , про продовження строку тримання під вартою щодо:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який народився в м. Донецьку, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

якому оголошено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 258-5 КК України.

Продовжено строк тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в межах строку досудового розслідування, а саме до 05 листопада 2017 року, без визначення розміру застави.

В задоволенні інших вимог клопотання слідчим суддею було відмовлено.

Як визнав установленим в ухвалі слідчий суддя, розглядаючи клопотання слідчого в ОВС слідчого відділу Головного управління СБ України у м. Києві та Київській області ОСОБА_8 , погоджене із прокурором відділу прокуратури міста Києва ОСОБА_7 , про продовження строку тримання підозрюваного ОСОБА_6 під вартою в межах строку досудового розслідування, існують обставини, які перешкоджають завершенню досудового розслідування вчасно, в зв`язку із чим у даному кримінальному провадженні потрібно виконати ряд слідчих та процесуальних дій, проведення яких потребує значного часу, одночасно взяв до уваги необхідність дотримання положень ст. ст. 177, 178 КПК України й практики Європейського суду з прав людини, які потребують урахування тяжкості покарання, що може загрожувати підозрюваному у разі визнання його винуватим у вчиненні діяння, в якому він підозрюється, характер і обставини вчинення злочину, так яким чином він встановлений та сформульований за змістом у повідомлені про підозру, наявність необхідності забезпечення суспільного інтересу з метою об`єктивності досудового розслідування, при цьому ж, враховуючи всі позитивні характеристики та дані про особу підозрюваного, прийшов до висновку про наявність підстав вважати, що встановлені під час застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ризики не зменшились, продовжують існувати, а відтак з метою забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_6 в подальшому при здійсненні досудового розслідування належить утримувати під вартою.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_5 , який діє у захист прав та інтересів підозрюваного ОСОБА_6 , просить скасувати ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 23 жовтня 2017 року та прийняти нову ухвалу, якою у задоволенні клопотання слідчого про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 258-5 КК України - відмовити.

В обґрунтування поданої апеляційної скарги вказує, що органами досудового розслідування не доведено обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого злочину.

Зазначає, що всі заявлені ризики кримінального провадження є нічим необґрунтованим припущенням та у даному клопотанні не зазначено жодних доказів на їх підтвердження. Сторона захисту стверджує, що ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, який зазначають у своєму клопотанні від 17.10.2017 року слідчий та в ухвалі від 23.10.2017 року слідчий суддя наразі не існує.

Звертає увагу на те, що посилання досудового слідства на необхідність проведення інших слідчих та процесуальних дій, спрямованих на встановлення об`єктивної істини у кримінальному провадженні, в яких виникне потреба є неконкретним та не вказує на фактичні обставини, що перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

На думку сторони захисту, слідчий та прокурор не обґрунтували своє клопотання в розумінні неможливості застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Одночасно автор апеляційної скарги зазначає, що ОСОБА_6 не судимий, має дружину, двох малолітніх дітей, на його утриманні перебуває непрацездатна матір, яка є пенсіонером, є вимушеним переселенцем, має незадовільний стан здоров`я.

Заслухавши суддю-доповідача щодо змісту оскарженої ухвали слідчого судді, доводи підозрюваного ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_5 щодо обставин викладених в апеляційній скарзі, яку вони підтримали в судовому засіданні апеляційного суду за наведених у ній обставинах і просили про її задоволення, доводи прокурора про законність та обґрунтованість ухвали слідчого судді та необхідність залишити її без змін, апеляційну скаргу без задоволення, вивчивши матеріали провадження за клопотанням слідчого, перевіривши, обговоривши та обміркувавши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та продовження строків тримання під вартою щодо особи міститься і в положеннях ст. ст. 177, 178, 183, 199 КПК України.

Під час апеляційного розгляду, встановлено, що рішення слідчим суддею прийнято з дотриманням зазначених вимог національного та міжнародного законодавства.

Як вбачається з представлених в апеляційний суд матеріалів, в провадженні Головного управління Служби безпеки України у м. Києві та Київській області перебувають матеріали кримінального провадження №0000009, відомості про яке 26.01.2016 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за підозрою ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 258-5 КК України.

24.04.2017 року підозрюваного ОСОБА_6 затримано в порядку ст. 208 КПК України.

25.04.2017 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 258-5 КК України.

27.04.2017 року підозрюваному ОСОБА_6 ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 22.06.2017 включно.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 19 червня 2017 року продовжено щодо ОСОБА_6 дію запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 17 серпня 2017 року включно.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 15.08.2017 року підозрюваному ОСОБА_6 продовжено дію запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 13 жовтня 2017 року.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 09.10.2017 року підозрюваному ОСОБА_6 продовжено дію запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 24 жовтня 2017 року.

09.10.2017 року ОСОБА_6 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 258-5 КК України.

10.10.2017 року з кримінального провадження під №0000009 виділено окреме кримінальне провадження, а саме матеріали за підозрою ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 258-5 КК України під №0000247.

10.10.2017 року ОСОБА_6 та його захисникам повідомлено про закінчення досудового розслідування кримінального провадження та надано доступ до матеріалів досудового розслідування.

Отже, виконуються вимоги ст. 209 КПК України і досудове розслідування в розумінні ст. 283 КПК України не закінчене.

19.10.2017 року слідчий в ОВС слідчого відділу Головного управління СБ України у м. Києві та Київській області ОСОБА_8 , за погодженням із прокурором відділу прокуратури міста Києва ОСОБА_7 , звернувся до слідчого судді Печерського районного суду міста Києва з клопотанням про продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_6 в межах строку досудового розслідування.

23.10.2017 року ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва вказане клопотання слідчого задоволено та продовжено строк тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до 5 листопада 2017 року, без визначення розміру застави.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Розглядаючи клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення в порядку ст. 199 КПК України, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, з якими пов`язана можливість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та умови, за яких таке продовження можливе.

Згідно з вимогами ст. ст. 197, 199 КПК України за відсутності підстав для зміни запобіжного заходу з тримання під вартою на такий, що не пов`язаний з ізоляцією від суспільства, строк тримання підозрюваного під вартою може бути продовжений у разі неможливості закінчення досудового розслідування в частині доведеного обвинувачення в строки, встановлені статтею 219 цього Кодексу.

Під час розгляду клопотання органу досудового розслідування слідчий суддя суду першої інстанції встановив, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 258-5 КК України, що підтверджується долученими до клопотання матеріалами, сукупність яких є достатньою для продовження дії запобіжного заходу, оскільки ризики того, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, враховуючи суворість можливого покарання, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином не зменшились.

Також, слідчий суддя місцевого суду ретельно дослідив доводи клопотання слідчого відносно обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попереднього судового рішення про тримання підозрюваного ОСОБА_6 під вартою. При цьому для завершення досудового розслідування в даному кримінальному провадженні існує законодавчо встановлена необхідність у проведенні слідчих та процесуальних дій, обґрунтованість та необхідність яких перевірена та підтверджена в судовому засіданні матеріалами клопотання.

Разом з цим, слідчий суддя врахував тяжкість злочину, обставини вчинення злочину, дані про особу підозрюваного та ті обставини, що на даній стадії досудового розслідування неможливо провести всі заплановані процесуальні дії, а саме виконання вимог ст. 209 КПК України, на підставі чого слідчий суддя дійшов висновку про відсутність достатніх стримуючих факторів, які б дозволили менш суворим запобіжним заходам запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, слідчий суддя у висновках, які зробив орган досудового розслідування щодо ОСОБА_6 чогось очевидно необґрунтованого чи недопустимого не встановив. Не виявлено таких обставин і колегією суддів.

Крім того, слідчим суддею місцевого суду вірно не визначено альтернативний запобіжний захід в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 183 КПК України, оскільки відповідно до ч. 5 ст. 176 КПК України запобіжні заходи у вигляді особистого зобов`язання, особистої поруки, домашнього арешту, застави не можуть бути застосовані до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109 - 1141, 258 - 2585, 260, 261 Кримінального кодексу України.

На підставі наведеного, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з рішенням слідчого судді місцевого суду щодо необхідності задоволення клопотання слідчого, оскільки він всебічно та у повному обсязі довів обставини, які виправдовують подальше обмеження права ОСОБА_6 перебувати на волі. Таке судове рішення не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки в справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, а також цілком відповідають практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства. Відтак, колегія суддів апеляційної інстанції приходить до сталого висновку, що саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою має забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків у даному кримінальному провадженні.

Доводи захисника про недоведеність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду та не можуть бути прийняті до уваги, оскільки не ґрунтуються на матеріалах судового провадження.

Посилання захисника на те, що матеріали справи не містять встановлених фактичних обставин та доказів, за якими можливо встановити обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_6 інкримінованого йому злочину є необґрунтованими, оскільки слідчий суддя прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість продовження виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, при цьому дослідив належним чином всі матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.

Крім того, як встановлено колегією суддів апеляційного суду, обставини підозри судом з`ясовані в тій мірі, в якій закон на даному етапі кримінального провадження вимагає від слідчого судді.

Так з положень п. 1 ч. 1 ст. 178 КПК України вбачається, що при обранні запобіжного заходу слідчий суддя перш за все має переконатися в наявності доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, в якому він підозрюється, закон не вимагає щоб докази були повними, але вони повинні бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений в обранні того чи іншого запобіжного заходу. При цьому слідчий суддя місцевого суду не знайшов у висновках, які зробив орган досудового слідства, чогось очевидно необґрунтованого чи довільного. Не виявлено таких обставин і колегією суддів апеляційного суду.

Всі інші обставини, згідно вимог КПК України будуть встановлюватись під час судового розгляду по суті.

Істотних порушень вимог КПК України, які б перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді місцевого суду постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції не виявлено.

Зважаючи на викладене, рішення слідчого судді є законним, обґрунтованим і вмотивованим, оскільки постановлене згідно норм матеріального права з ретельним дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України, та ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та об`єктивно оціненими судом, в порядку та в межах, передбачених на даній стадії кримінального провадження, натомість доводи та твердження захисника, про які йдеться в поданій апеляційній скарзі, колегія суддів апеляційної інстанції вважає безпідставними, в зв`язку з чим приходить до остаточного висновку про залишення поданої апеляційної скарги без задоволення.

Керуючись ст. ст. 176-178, 183, 193, 194, 199, 404, 405, 407 ч. 3 п. 1, 418 ч. 1, 422 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва

п о с т а н о в и л а:

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 23 жовтня 2017 року в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань під №0000009 від 26.01.2016 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 258-5 КК України, якою було задоволено клопотання слідчого в ОВС слідчого відділу Головного управління СБ України у м. Києві та Київській області ОСОБА_8 , погоджене із прокурором відділу прокуратури міста Києва ОСОБА_7 , про продовження строку тримання під вартою та продовжено строк тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в межах строку досудового розслідування, а саме до 05 листопада 2017 року, без визначення розміру застави, залишити без змін.

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_5 , який діє у захист прав та інтересів підозрюваного ОСОБА_6 , залишити без задоволення.

Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

С У Д Д І:

ОСОБА_9 ОСОБА_10 с і к