Справа № 151/383/17
Провадження №11-кп/772/1106/2017
Головуючий у суді 1-ї інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 вересня 2017 року м. Вінниця

Апеляційний суд Вінницької області в складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
за участю прокурора ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_8 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою прокурора, який брав участь у розгляді провадження в суді першої інстанції ОСОБА_9 на вирок Чечельницького районного суду Вінницької області від 20 червня 2017 року, яким
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Вінницької обл. Чечельницького р-ну с. Білий Камінь, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, одруженого, працюючого водієм екскаватора в ДП «Чечельницький автодор», маючого на утриманні неповнолітнього сина, раніше не судимого,
визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України та призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 років з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік.
На підставі ст.75 КК України ОСОБА_8 звільнений від відбування призначеного покарання з іспитовим строком на 3 роки, з покладенням на нього обов`язків, передбачених п.п. 1, 2 ч.1 ст.76 КК України, що зазначені у вироку.
Відповідно до ч.5 ст.72 КК України зараховано ОСОБА_8 строк попереднього ув`язнення з 16.03.2017 року по 17.03.2017 року (один день) за два дні позбавлення волі.
Вирішено питання судових витрат,
в с т а н о в и в :
15.03.2017 року близько 19 години, водій ОСОБА_8 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керуючи автомобілем "ВАЗ-21063", д.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись по вул. Сонячній в смт. Чечельник Вінницької обл. у напрямку с. Вербка Чечельницького р-ну, неподалік електроопори № 5/00, в момент об`єктивної появи в його полі зору велосипедиста ОСОБА_10 , який на велосипеді типу "Україна" рухався в попутному напрямку, не вжив негайно заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди, внаслідок чого допустив наїзд на останнього.
Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди велосипедист ОСОБА_10 від отриманих травм загинув на місці пригоди.
Відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 27 від 11.04.2017 року безпосередньою причиною смерті ОСОБА_11 являється тупа закрита черепно-мозкова травма, яка супроводжувалась переломом кісток склепіння та основи черепа та забоєм головного мозку. Дані тілесні ушкодження носять ознаки тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечні для життя на час їх утворення, між ними та смертю ОСОБА_11 є причинний зв`язок.
Відповідно до висновку судово-токсикологічної експертизи № 728 від 14.04.2017 року у крові ОСОБА_8 було виявлено етиловий спирт у концентрації 2.0 %.
Відповідно до висновку експертизи технічного стану транспортного засобу № 209 а від 14.04.2017 року, на момент експертного огляду робоча гальмівна система, рульове керування автомобіля "ВАЗ 2106", н.з. НОМЕР_1 , знаходиться в працездатному стані. У деталях та вузлах робочої гальмівної системи, рульового керування автомобіля "ВАЗ 2106", н.з. НОМЕР_1 , на момент експертного огляду експлуатаційних несправностей, які б виникнули до ДТП не виявлено.
Відповідно до висновку судово-автотехнічної, транспортно-трасологічної експертизи № 210 а від 18.04.2017 року, водій автомобіля "ВАЗ 2106", номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_8 мав технічну можливість попередити наїзд на велосипедиста шляхом термінового гальмування, тобто шляхом виконання вимог п.п. 12.3 ПДР України.
Таким чином, ОСОБА_8 за вищевикладених обставин, порушив вимоги п.п. 2.9 (а), 12.3 ПДР України, відповідно до яких :
- 12.3 - У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об"єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників об"їзду перешкоди.
- 2.9 (а) - Водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп"яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Порушення ОСОБА_8 вимог п.п. 2.9 (а), 12.3 ПДР України знаходяться у причинному зв`язку із виникненням події даної дорожньо-транспортної пригоди.
В апеляційній скарзі прокурор, який брав участь у розгляді провадження в суді першої інстанції ОСОБА_9 неоспорюючи правильність кваліфікації кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України та доведеність вини ОСОБА_8 у його вчиненні, вважає, що оскаржуваний вирок суду є незаконним і таким, що підлягає скасуванню у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.
Просить ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_8 покарання за ч.2 ст.286 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 років, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік. Відповідно до ст.75 КК України ОСОБА_8 звільнити від відбування основного покарання з іспитовим строком 3 роки.
На підставі п.п.1,2 ч.1 ст.76 КК України на ОСОБА_8 покласти обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Відповідно ч.5 ст.72 КК України зарахувати ОСОБА_8 строк попереднього ув`язнення з 16.03.2017 року по 17.03.2017 року (один день) за два дні позбавлення волі у випадку відбуття ОСОБА_8 покарання реально. В решті просить залишити вирок без змін.
Свої вимоги прокурор мотивує тим, що суд першої інстанції звільняючи від відбування покарання ОСОБА_8 на підставі ст.75 КК України не дотримався роз`яснень п.9 ПВСУ №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», звільнивши останнього не лише основного, а й від додаткового покарання.
Крім того, судом зараховано ОСОБА_8 строк попереднього ув`язнення з 16.03.2017 року по 17.03.2017 року (один день) за два дні позбавлення волі, однак суд першої інстанції звільнив його від відбування покарання на підставі ст.75 КК України. Тому в резолютивній частині вироку необхідно зазначити про зарахування строку в разі відбування покарання реально.
Заслухавши доповідача, думку прокурора ОСОБА_6 , який підтримав апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_9 посилаючись на обставини викладені в ній, обвинуваченого ОСОБА_8 та захисника ОСОБА_7 , які проти апеляційної скарги не заперечували, перевіривши матеріали кримінального провадження і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що її слід задовольнити частково.
Відповідно до ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення в межах апеляційної скарги.
Відповідно до п.3 ч.1 ст.407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати вирок повністю чи частково та ухвалити новий вирок.
Відповідно до ст.409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність. За змістом ст.420 КПК України суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду першої інстанції і ухвалює свій вирок, у разі неправильного звільнення обвинуваченого від відбування покарання.
Висновки суду щодо винуватості ОСОБА_8 у скоєні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст.286 КК України, за який він засуджений, при обставинах, викладених у вироку правильні та ґрунтуються на досліджених у суді доказах, докази щодо обставин, які ніким не оспорювались судом не досліджувались згідно положень ч.3 ст.349 КПК, ніким вони не оскаржують, перевірці апеляційним судом не підлягають.
Відповідно до вимог ч.1 ст.75 КК України та роз`яснень викладених в п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.01.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», на підставі ч.1 ст.75 КК України можливе звільнення від відбування покарання з випробуванням тільки тих осіб, які засуджуються до виправних робіт, службового обмеження (для військовослужбовців), обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, тобто лише щодо основного покарання, що має бути належним чином вмотивовано у вироку. Звільнення від відбування призначеного судом додаткового покарання за цією нормою закону не допускається.
При звільненні з випробуванням від відбування основного покарання суд відповідно до ст.77 КК України може призначити додаткові покарання: штраф (за умови, що він передбачений санкцією закону, за яким засуджується особа); позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю; позбавлення військового, спеціального звання, рангу, чину або кваліфікаційного класу. Додаткові покарання підлягають реальному виконанню, про що суд зазначає в резолютивній частині вироку.
Так, дійшовши обґрунтованого висновку та належним чином вмотивувавши у вироку звільнення ОСОБА_8 від відбування основного покарання з випробуванням, суд першої інстанції в резолютивній частині вироку звільнив обвинуваченого ОСОБА_8 від відбування як основного так і додаткового покарання (позбавлення права керування транспортними засобами), чим невірно застосував закон України про кримінальну відповідальність, неправильно звільнивши обвинуваченого від відбування покарання.
Судом першої інстанції зараховано ОСОБА_8 строк попереднього ув`язнення з 16.03.2017 року по 17.03.2017 року (один день) за два дні позбавлення волі, однак суд першої інстанції звільнив його від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України. За таких обставин вказівка про застосування ч.5 ст.72 КК України є зайвою, оскільки обвинувачений ОСОБА_8 не засуджений до реального позбавлення волі.
Виходячи з вищенаведеного, у відповідності до вимог ст.ст. 413, 420 КПК України, в зв`язку із неправильним застосуванням судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність, вирок суду в частині звільнення обвинуваченого ОСОБА_8 на підставі ст.75 КК України як від основного так і від додаткового покарання підлягає скасуванню з постановленням в цій частині нового вироку, яким обвинуваченого на підставі ст.75 КК України слід звільнити від відбування основного покарання у виді 5 років позбавлення волі, з покладенням обов`язків, передбачених ст.76 КК України.
Керуючись ст.ст. 405, 407, 409, 420 КПК України, суд, -
у х в а л и в :
Апеляційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді провадження в суді першої інстанції ОСОБА_9 задовольнити частково.
Вирок Чечельницького районного суду Вінницької області від 20 червня 2017 року стосовно ОСОБА_8 в частині призначеного покарання, у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність скасувати.
Ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_8 за ч.2 ст.286 КК України покарання у виді позбавлення волі строком на п`ять років з позбавленням права керування транспортними засобами на один рік.
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_8 від відбування основного покарання з випробуванням з іспитовим строком три роки.
Покласти на ОСОБА_8 обов`язки, передбачені п.п. 1, 2 ч.1 ст.76 КК України, а саме:
- періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Виключити з резолютивної частини оскаржуваного вироку вказівку щодо застосування ч.5 ст.72 КК України.
В решті вирок залишити без змін.
Вирок набирає законної сили з моменту його проголошення. Касаційна скарга на вирок може бути подана безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня його проголошення.
Судді: (підпис)
Згідно з оригіналом