30.03.2018 Справа № 756/3907/18
№ 756/3907/18
№1-кс/756/726/18
У Х В А Л А

в с т а н о в и в:
Як вказується у клопотанні, 21.03.2018, на підставі ухвали слідчого судді Оболонського районного суду м. Києва від 02.03.2018, проведено обшук будівлі, де фактично відбувається зайняття гральним бізнесом у нежитловому приміщенні за адресою: АДРЕСА_3 .
В ході проведення даної слідчої (розшукової) дії було вилучено грошові кошти, предмети та речі, серед яких мобільний телефон марки Nokia чорного кольору ІМЕІ: НОМЕР_1 , який, зі слів, працівників закладу, являється «робочим» для спілкування з керівництвом, клієнтами закладу та іншими особами.
Прокурор у своєму клопотанні вказує, що вилучений мобільний телефон має важливе доказове значення вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 203-2 КК України та може бути використаний як доказ зайняття неправомірною діяльністю, яка полягає у зайнятті гральним бізнесом, за допомогою мобільного телефону здійснювались телефонні дзвінки щодо узгодження ведення даного бізнесу та домовленості з цих питань.
Враховуючи викладене, на думку прокурора, вказана річ, а саме мобільний телефон марки Nokia ІМЕІ: НОМЕР_1 має статус тимчасово вилученого майна та підлягає арешту, оскільки відповідає критеріям речового доказу.
Власника або іншого володільця майна не було повідомлено належним чином, оскільки прокурором ні в клопотанні, ні в долучених матеріалах не вказано кому належить тимчасово вилучене майно, а саме мобільний телефон.
Слідчий суддя дослідивши матеріали клопотання, приходить до висновку про необхідність залишення клопотання без задоволення з наступних підстав.
21.03.2018, на підставі ухвали слідчого судді Оболонського районного суду м. Києва від 02.03.2018, проведено обшук будівлі, де фактично відбувається зайняття гральним бізнесом у нежитловому приміщенні за адресою: АДРЕСА_3 , в ході якого було вилучено майно, зокрема, мобільний телефон марки Nokia ІМЕІ: НОМЕР_1 , дозвіл на відшукання якого ухвалою слідчого судді не надавався.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 113 КПК України, процесуальні строки - це встановлені законом або відповідно до нього прокурором, слідчим суддею або судом проміжки часу, у межах яких учасники кримінального провадження зобов`язані (мають право) приймати процесуальні рішення чи вчиняти процесуальні дії. Будь-яка процесуальна дія або сукупність дій під час кримінального провадження мають бути виконані без невиправданої затримки і в будь-якому разі не пізніше граничного строку, визначеного відповідним положенням цього Кодексу.
Згідно з ч. 1 ст. 117 КПК України, пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду.
На підставі викладеного, приходжу до висновку про задоволення клопотання про поновлення пропущеного строку, оскільки старшим слідчим було доведено, що строк встановлений КПК України було пропущено з поважних причин.
Відповідно до ч. 1 ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.
Згідно з ч. 2 ст. 168 КПК України тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.
Відповідно до ч. 7 ст. 236 КПК України при обшуку слідчий, прокурор має право проводити вимірювання, фотографування, звуко- чи відеозапис, складати плани і схеми, виготовляти графічні зображення обшуканого житла чи іншого володіння особи чи окремих речей, виготовляти відбитки та зліпки, оглядати і вилучати документи, тимчасово вилучати речі, які мають значення для кримінального провадження. Предмети, які вилучені законом з обігу, підлягають вилученню незалежно від їх відношення до кримінального провадження. Вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.
Згідно з ч. 5 ст. 171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.
У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.
Відповідно до ч. 2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.
До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.
Разом з тим, як вбачається з клопотання та доданих матеріалів,клопотання прокурора, яке розглядається слідчим суддею, не відповідає вимогам п. 1 ч. 2 ст. 171 КПК України, оскільки в ньому, крім іншого, не зазначено ні власників або володільців майна, про накладення арешту на яке просить прокурор.
Також, слідчий суддя звертає увагу на те, що мобільний телефон не несе на собі ніякої слідової інформації про злочин. Крім того, діюче законодавство забороняє вилучення електронних інформаційних систем та зобов`язує сторону обвинувачення із залученням спеціаліста робити копії необхідної інформації без вилучення техніки, на якій вона зберігається.
Виготовлені належним чином копії такої інформації прирівнюються до оригіналу з метою забезпечення їх доказової сили, що дозволяє у значній мірі захистити інтереси осіб від фактичного необґрунтованого вилучення електронних інформаційних систем, терміналів, комп`ютерної техніки та серверного обладнання в рамках кримінального провадження.
Крім того, з клопотання та долучених до нього матеріалів вбачається, що мобільний телефон марки Nokia ІМЕІ: НОМЕР_1 перебуває у розпорядженні органу досудового розслідування, проте жодні копії наявної в ньому інформації не знімалися.
Таким чином, приймаючи до уваги загальні засади кримінального провадження, передбачені п. 2 ч. 3 ст. 132 КПК України стосовно недопущення застосування заходів забезпечення кримінального провадження у разі не доведення слідчим, прокурором, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора, слідчий суддя вважає за необхідне відмовити у задоволенні клопотання прокурора про накладення арешту на майно.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 98, 113, 117, 132, 170-173, 309 КПК України, ст.ст. 179, 190 ЦК України, слідчий суддя
п о с т а н о в и в :
Мобільний телефон марки марки Nokia чорного кольору ІМЕІ: НОМЕР_1 , який виявлено та вилучено у ході проведення обшуку, - негайно повернути особі, у якої його було вилучено.
Виконання ухвали покласти на прокурора Київської місцевої прокуратури № 5 ОСОБА_3 .
Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти днів безпосередньо до Апеляційного суду м. Києва.
Слідчий суддя ОСОБА_1