Гусятинський районний суд Тернопільської області
Справа № 596/1268/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"15" листопада 2017 р. Гусятинський районний суд Тернопільської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю: секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
представника Копичинецької ВК №112 ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Гусятин у режимі відеоконференцзв`язку клопотання засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя та зареєстрованого в АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, до засудження не працюючого, раніше судимого: 17.05.2013 року Деснянським районним судом м. Чернігів за ст. 289 ч.1 КК України на 4 роки позбавлення волі. На підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільненого від відбування покарання із іспитовим строком на 2 роки про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким.
Засудженого: 28.11.2013 року Деснянським районним судом м. Чернігів за ст. 289 ч.2 КК України на 5 років позбавлення волі без конфіскації майна. На підставі ст. 71 КК України якому до покарання призначеного за вказаним вироком частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Деснянського районного суду м. Чернігів від 17.05.2013 року у виді 3 місяців позбавлення волі та остаточно призначено покарання у виді 5 років 3 місяців позбавлення волі без конфіскації майна, якому ухвалою Гусятинського районного суду Тернопільської області від 04.03.2016 року зараховано в строк відбування покарання у виді позбавлення волі за вироком Деснянського районного суду м. Чернігів від 28.11.2013 року, строк попереднього ув`язнення з 15.10.2013 року по 09.01.2014 року у відповідності до ч. 5 ст. 72 КК України з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі,-
Засуджений ОСОБА_5 звернувся до суду із клопотанням про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням у виді обмеження волі на підставі ст. 82 КК України, з тих підстав, що став на шлях виправлення.
В судовому засіданні засуджений підтримав клопотання з підстав наведених у ньому, і просив його задовольнити. Також вказав, що не працевлаштовувався на виробництві, оскільки в колонії не має роботи по його спеціальності, а саме, автослюсара. Участі по благоустрою установи не бере, чому пояснити не може. В бригаді №94 не працював, а в бригаді №89 працював лише місяць, оскільки не міг навчитися плести меблі.
Представник державної установи «Копичинська ВК 112» в судовому засіданні заперечував щодо заміни невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням у виді обмеження волі останньому, оскільки він не став на шлях виправлення. Він підтримує позицію комісії колонії, яка відмовила засудженому у застосуванні пільги, відповідно до ст. 82 КК України. Крім того, вказав, що засуджений міг виконувати роботи в бригаді колонії №89, 94, проте, не мав бажання.
Прокурор в судовому засіданні висловив думку про відсутність підстав для заміни невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням у вигляді обмеження волі засудженому ОСОБА_5 .. Вказав, що клопотання є безпідставним, в задоволенні якого слід відмовити.
Суд, заслухавши засудженого, представника державної установи «Копичинська ВК 112», думку прокурора, дослідивши матеріали клопотання, матеріали особової справи засудженого та інші представлені адміністрацією колонії документи щодо засудженого, приходить до висновку, що клопотання не підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав.
Судом встановлено, що ОСОБА_5 28.11.2013 року був засуджений вироком Деснянського районного суду м. Чернігів за ст. 289 ч.2 КК України на 5 років позбавлення волі без конфіскації майна. На підставі ст. 71 КК України якому до покарання призначеного за вказаним вироком частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Деснянського районного суду м. Чернігів від 17.05.2013 року у виді 3 місяців позбавлення волі та остаточно призначено покарання у виді 5 років 3 місяців позбавлення волі без конфіскації майна.
Ухвалою Гусятинського районного суду Тернопільської області від 04.03.2016 року зараховано в строк відбування покарання у виді позбавлення волі за вироком Деснянського районного суду м. Чернігів від 28.11.2013 року, строк попереднього ув`язнення з 15.10.2013 року по 09.01.2014 року у відповідності до ч. 5 ст. 72 КК України з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Початок строку відбування покарання 15.10.2013 року.
Кінець строку відбування покарання 21.10.2018 року.
Засуджений ОСОБА_5 відбув 1/2 строку покарання 05.03.2015 року.
Відповідно до ч. 3, п.2 ч.4 ст. 82 КК України заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення. Заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можлива після фактичного відбуття засудженим: не менше половини строку покарання, призначеного судом за корупційний злочин середньої тяжкості, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, коли особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисний злочин і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисний злочин, за який вона була засуджена до позбавлення волі.
Свідченням того, що засуджений став на шлях виправлення, є його зразкова поведінка і сумлінне ставлення до праці, додержання режиму відбування покарання.
Згідно ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, але й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.
Як вбачається з матеріалів особової справи засудженого, матеріалів представлених адміністрацією колонії, зокрема з характеристики на засудженого ОСОБА_5 від 18.08.2017 року засуджений в місцях позбавлення волі з 15.10.2013 року. За час утримання в слідчому ізоляторі м. Чернігів характеризувався посередньо, стягнень та заохочень не мав.
Міру призначеного судом строку покарання у державній установі «Копичинська виправна колонія №112» відбуває з 16.02.2014 року.
На виробництві установи не працевлаштований. За час відбування покарання у державній установі «Копичинська виправна колонія (№112)» характеризувався негативно. За допущені порушення встановленого порядку відбування покарання 2 рази притягувався до дисциплінарної відповідальності. Допущені порушення виражались у відмовах від прибирання території ДКДіР та порушенні розпорядку дня. Однак, після проведеної із ним індивідуально-профілактичної роботи змінив свою поведінку в кращу сторону, стягнення погашені у встановленому законом порядку і на даний час характеризується посередньо. Дотримується норм, які визначають порядок, умови відбування покарання та розпорядок дня установи, за що був заохочений 1 раз.
У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний. Дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом. Намагається утримувати у чистоті і порядку спальне місце та приліжкову тумбочку, має охайний зовнішній вигляд. Не приділяє уваги необхідності дбайливо ставитися до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснення за ними належного догляду, використанні їх тільки за призначенням. До виконання законих вимог персоналу установи виконання покарань ставиться не завжди сумлінно, через особисту неорганізованість. Намагається самостійно виконувати роботи із самообслуговування, достатніх навичок для самостійності їх виконання не має. Безвідповідально ставиться до виконання робіт із благоустрою установи, не вбачає суспільної необхідності у їх виконанні. Не допускає порушень вимог пожежної безпеки і безпеки праці. Приймає та приймав участь у програмах виховного диференційованого впливу на засуджених «Духовне відродження» та «Професія», яку повністю реалізував. У 2015 році закінчив Копичинський навчальний центр (№112) та здобув професію «Слюсар з ремонту автомобілів».
Соціальні зв`язки з рідними підтримує шляхом листування та телефонних розмов, отримує посилки. Вину в скоєному злочині визнав. Позову за виконавчими листами не має.
За статейними ознаками заохочувальній нормі закону у вигляді заміни умов тримання, згідно ст. ст. 100, 101 КВК України, підлягав після фактичного відбуття 1/3 частини призначеного судом строку покарання 20.04.2015 року. Постійно діючою комісією державної установи «Копичинська виправна колонія №112» не розглядався.
Заохочувальній нормі закону щодо заміни невідбутої частини покарання більш м`яким, згідно ст. 82 КК України підлягав після фактичного відбуття 1/2 частини призначеного судом строку покарання - 05.03.2015 року. Постійно - діючою комісією державної установи «Копичинська виправна колонія (№112)», (протокол №9 від 08.04.2016 року), засудженому було відмовлено у застосуванні даної заохочувальної норми закону, як такому, що не став на шлях виправлення.
Заохочувальній нормі закону у вигляді умовно - дострокового звільнення від відбування покарання згідно ст.81 КК України підлягає після фактичного відбуття 2/3 частини призначеного судом строку покарання 12.10.2015 року. Постійно - діючою комісією державної установи «Копичинська виправна колонія (№112)», (протокол №2 від 27.01.2017 року), засудженому було відмовлено у застосуванні даної заохочувальної норми закону, як такому, що не довів свого виправлення.
Як вбачається з матеріалів клопотання, особової справи засудженого ОСОБА_5 , матеріалів представлених адміністрацією колонії, останній відбув передбачений п.2 ч.4 ст. 82 КК України строк у зв`язку з чим виникла можливість вирішення питання щодо заміни невідбутої частини покарання більш м`яким.
При цьому, згідно матеріалів особової справи засуджений ОСОБА_5 за час відбування покарання допустив 2 порушення встановленого порядку відбування покарання, а саме, за вчинення яких накладені дисциплінарні стягнення. Стягнення погашені у встановленому законному порядку.
08 квітня 2016 року рішенням постійно-діючої комісії при державній установі «Копичинська ВК №112» (протокол №9) відмовлено засудженому ОСОБА_5 в заміні невідбутої частини покарання більш м`яким, як такому, що не став на шлях виправлення. Рішення комісії про відмову у застосуванні ст.82 КК України засуджений ОСОБА_5 не оскаржував. Дане рішення набрало законної сили.
Такі висновки адміністрації державної установи «Копичинська ВК 112» суд бере до уваги так як вони для вирішення питання мають пріоритетне значення, оскільки саме на адміністрацію установи покладені обов`язки по виправленню і перевихованню засуджених та дослідженню їх морально психологічних чинників, які впливають на цей процес.
Також, суд бере до уваги, що протягом періоду з 16 лютого 2014 року до 15 червня 2016 року, тобто, в період з моменту прибуття до державної установи «Копичинська ВК №112» для відбування покарання до дня звернення до суду із вказаним клопотанням засуджений ОСОБА_5 на виробництво установи не виходив із проханням забезпечити його роботою не звертався. Хоча на виробництві установи була можливість забезпечення його роботою.
Згідно наказу начальника установи №206 від 15.06.2016 року ОСОБА_5 зарахований в бригаду №94 згідно поданої заяви. Згідно наказу начальника установи № 209 від 15.08.2016 року переведений з бригади №94 в бригаду №89 згідно поданої заяви.
Проте, в бригаді №89 працював лише місяць.
На даний час на виробництві установи не працевлаштований та забезпечити його роботою не звертався. Хоча на виробництві установи є можливість забезпечити його роботою. Дані факти підтверджуються довідкою, виданою підприємством державної установи «Копичинська виправна колонія (№112)» (а.с. 18).
Суд також бере до уваги, що протягом періоду з 16.02.2014 року по 14.08.2017 року, тобто, з моменту знаходження засудженого в державній установі «Копичинська ВК №112» до звернення засудженого з вказаним клопотанням до суду, останній адміністрацією колонії заохочувався лише 1 раз, а саме 02.01.2015 року, тобто в період часу, який передував настанню встановленої законом пільги.
Факт відбуття засудженим 1/2 строку покарання, наявність одного заохочення на думку суду не є підставою та достатнім при вирішенні питання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким у виді обмеження волі.
Наявність одного заохочення у засудженого не свідчить про те, що засуджений ОСОБА_5 став на шлях виправлення.
Крім того, на переконання суду, незважаючи на те, що на час розгляду клопотання дисциплінарні стягнення ОСОБА_5 були погашені, їх наявність підтверджує посередню характеристику засудженого.
Враховуючи вимоги закону, встановленні обставини, позицію засудженого про те, що він сумлінною поведінкою та ставленням до праці став на шлях виправлення є передчасною і не обумовлена достатніми підставами, оскільки матеріали клопотання, особової справи засудженого та інші матеріали, представлені державною установою «Копичинська ВК 112» в своїй сукупності не свідчать про досягнення мети, передбаченої ст.50 КК України - виправлення засудженого та запобігання вчиненню нових злочинів.
За таких обставин, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що оскільки передбаченої ст.82 КК України обов`язкової підстави заміни невідбутої частини покарання більш м`яким засудженим ОСОБА_5 на даний час не виконано, засуджений на час звернення до суду не став на шлях виправлення, а тому у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 про заміну йому невідбутої частини покарання більш м`яким слід відмовити.
На підставі наведеного та керуючись, ст. 61, ст.82 КК України, постановою Пленуму Верховного Суду України №2 від 26.04.2002 року Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, ст.ст. 537, 539, 392 КПК України, суд,-
Відмовити в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням у виді обмеження волі.
Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Тернопільської області, шляхом подачі апеляційної скарги через Гусятинський районний суд Тернопільської області протягом 7 днів з дня її оголошення, а засудженим у той же строк, з моменту вручення копії ухвали.
Суддя-підпис
З оригіналом вірно
Суддя Гусятинського районного суду ОСОБА_1