У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 листопада 2017 року Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участю: прокурора ОСОБА_3

потерпілого ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі № 17 Слов`янського міськрайонного суду Донецької області кримінальне провадження відносно ОСОБА_5 обвинуваченого у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
В провадженні Слов`янського міськрайонного суду знаходиться кримінальне провадження відносно ОСОБА_5 обвинуваченого у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України.
Під час судового засідання прокурорм заявлено клопотання про продовження обвинуваченому строку дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у зв`язку із закінченням строку дії попередньої ухвали суду та у зв`язку з тим, що обсяг ризиків передбачених ст. 177 КПК України на теперішній час не зменшився у зв`язку з чим ОСОБА_5 може ухилитися від суду.
Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд, зобов`язаний, розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під домашнім арештом до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під домашнім арештом, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
В судовому засіданні потерпілий ОСОБА_4 підтримав клопотання прокурора та просив продовжити обвинуваченому дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.
Обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечував проти продовження запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, зазначаючи, що цей запобіжний захід позбавляє його можливості працювати, вказав що нікуди втікати не збирається.
Суд, вислухавши думку учасників судового розгляду, приходить до висновку, що запобіжний захід у вигляді домашнього арешту підозрюваному ОСОБА_5 потрібно продовжити.
Відповідно до ч. 4 ст. 176 КПК України, запобіжні заходи застосовуються: під час досудового розслідування - слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з прокурором, або за клопотанням прокурора, а під час судового провадження - судом за клопотанням прокурора.
Відповідно до приписів ч. 1 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваного обвинуваченого залишати житло цілодобово або у певний період доби.

Згідно ч. 2 ст. 181 КПК України, домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.
Згідно вимог п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини - обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь.
З матеріалів справи видно, що ОСОБА_5 обвинувачується у скоєнні злочину середньої тяжкості, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до трьох років, ОСОБА_5 , крім того раніше був засуджений за умисний злочин, іспитовий строк не стік, судимість за яке не знята і не погашена у встановленому законом порядку, має постійне місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , але фактично мешкає за іншою адресою: АДРЕСА_2 , тому суд враховуючи кримінальне минуле обвинуваченого та його не стабільні соціальні зв`язки, приходить до переконання про наявність ризиків передбачених ст. 177 КПК України, зокрема існує вірогідність того, що в разі зміни запобіжного заходу на більш м`який, обвинувачений може впливати на свідків кримінального правопорушення та потерпілого, спонукати їх відмовитись від своїх свідчень або змінити їх на його користь, а також може переховуватись від суду за для уникнення покарання у зв`язку з чим слід продовжити ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.
Згідно ч. 1 ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.
Відповідно до вимог ч.2 ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, передбачених у ч.1 ст.177 КПК України.

Враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 , вагомість наявних доказів вчинення ним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, враховуючи його вік, стан здоров`я, міцність соціальних зв`язків, суддя дійшов до висновку про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у виді домашнього арешту, заборонивши обвинуваченому залишати житло без дозволу прокурора або суду в період часу з 18 години 00 хвилин вечора до 09 години 00 хвилин ранку наступного дня.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 176, 181, 331, 395 КПК України, суд, -
УХВАЛИВ:
Клопотання прокурора задовольнити.
Запобіжний захід ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обраний у вигляді домашнього арешту - продовжити на строк 60 діб з 15.11.2017 року по 13 січня 2018 року включно, поклавши на нього наступні обов`язки:
1) прибувати по першому виклику до прокурора або суду;
2) не залишати місце постійного проживання за адресою: АДРЕСА_3 без дозволу прокурора або суду в період часу з 18 години 00 хвилин вечора до 09 години 00 хвилин ранку наступного дня.
Контроль за виконанням домашнього арешту покласти на Слов`янський ВП ГУ НП в Донецькій області.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Суддя Слов`янського
міськрайонного суду ОСОБА_1