"27" вересня 2017 р. Справа № 363/2900/17
УХВАЛА
Іменем України
27 вересня 2017 року Вишгородський районний суд Київської області в складі головуючого-судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м. Вишгороді обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000405 щодо ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 121 КК України,
встановив:
прокурор висловився щодо призначення судового розгляду й продовження щодо обвинувачених існуючої міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_4 та ОСОБА_5 та домашнього арешту щодо ОСОБА_6 з огляду на наявність ризиків ухилення обвинувачених від суду, перешкоджання кримінальному провадженню, незаконному впливу на свідків, продовження вчинення правопорушень. Також не вбачав підстав для повернення обвинувального акту, посилаючись на усунення недоліків викладених в ухвалі суду від 15.09.2017 року.

Захисники ОСОБА_8 та ОСОБА_9 клопотали про повернення обвинувального акту, який вимогам КПК України не відповідає, містить неконкретне обвинувачення, а його недоліки згідно ухвали суд від 15.09.2017 року в повній мірі не усунуто .

Захисник ОСОБА_7 висловився про можливість призначення судового розгляду, просив змінити запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 .

Обвинувачені погодилися зі своїми захисниками.

Дослідивши обвинувальний акт, суд дійшов до такого.

Насамперед в суді прокурор вручив обвинувальний акт стороні захисту на дотримання вимог ст. 293 КПК України, а тому в цій частині недотримання вимог закону є усунутими.

Обвинувальний акт в цілому відповідає вимогам ст. 290 КПК України та містить всі його складові. Зауваження суду викладенні в ухвалі суду від 15.09.2017 року без уваги не залишилися. Не даючи наперед оцінки викладеним обставинам, суд вважає, що на теперішній час обвинувачення сформульовано з викладенням всіх необхідних обставин передбачених ст. 91 КПК України, яке є чітким конкретним і послідовним.

Наведені в ньому фактичні дані в своїй сукупності дають повне уявлення стосовно кожного з елементів складу кримінального правопорушення, що, у свою чергу, дає можливість зіставити фактичну складову обвинувачення з його юридичною формулою та захищатися від нього.

Згідно ст.ст. 2 і 28 КПК України з метою забезпечення розгляду справи протягом розумного строку та виконання завдань кримінального судочинства щодо ефективного, швидкого, повного та неупередженого судового розгляду, суд доходить висновку щодо можливості призначення судового розгляду по справі.

На судовий розгляд слід викликати учасників кримінального провадження зазначених в обвинувальному акті.

Підготовку до судового розгляду вважати завершеною.

Строк тримання обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 під вартою закінчується 28 вересня 2017 року, до спливу якого судове провадження завершеним бути не може, а тому в порядку ст.ст. 315, 331 КПК України необхідно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинувачених під вартою.

З огляду на стадію судового розгляду справи, тяжкість інкримінованого насильницького злочину, за який загрожує покарання до 10 років позбавлення волі, яким спричинено смерть потерпілого, на ґрунті неприязних відносин й у побуті, в ході вживання алкогольних напоїв, за місцем проживання потерпілого та обвинуваченої ОСОБА_6 , коли в справі відсутні достатні дані про належні гарантії та міцні соціальні зв`язки обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , які б переважали наявні ризики їх ухилення від суду, перешкоджання судовому провадженню, впливу на свідків, які проживають в с. Гарилівка та є сусідами, а тому з метою забезпечення належної поведінки цих обвинувачених, унеможливлення впливу на учасників процесу, суд вважає необхідним строк тримання під вартою ОСОБА_4 та ОСОБА_5 продовжити на два місяці.

Підстав для обрання альтернативного запобіжного заходу судом не встановлено.

Суд зазначає, що положення ст. 331 КПК України, де міститься посилання на день надходження до суду обвинувального акту, за своїм змістом мають значення для визначення відрахування часу обов`язкового вирішення питання продовження тримання під вартою незалежно від наявності клопотань прокурора, які імперативно зобов`язують суд вирішувати такі питання без письмового клопотання сторони обвинувачення.

Попри те, що вказана норма, на думку суду, певною мірою не узгоджується з главою 18 КПК України, водночас вона чітко покладає відповідальність саме на суд вирішити це питання по суті і дає вказівку на необхідність його розв`язання незалежно від наявності письмових клопотань сторони обвинувачення.

Втім вказані норми не мають застосування до запобіжного заходу у виді домашнього арешту згідно ст. 181 КПК України. Оскільки клопотання прокурора в розумінні вимог ч. 6 ст. 181, ст. 199 КПК України щодо продовження строку домашнього арешту ОСОБА_6 не надійшло, підстав для його продовження на даний час судом не встановлено.

На підставі викладеного та керуючись статтями 314-317, 331, 372 КПК України,

ухвалив:

дане кримінальне провадження № 0000405 щодо ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 121 КК України призначити до судового розгляду на 14 год. 20 жовтня 2017 року у відкритому судовому засіданні в приміщенні Вишгородського районного суду Київської області.

Продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в СІЗО № 13 Державної установи «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України до 28 листопада 2017 року включно.
Строк продовження дії існуючої міри запобіжного заходу слід відраховувати з 28 вересня 2017 року.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя