№707/202/18
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
03 квітня 2018 року м.Черкаси

Черкаський районний суд Черкаської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

потерпілого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Черкаси кримінальну справу по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Леськи Черкаського району Черкаської області, мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, освіта середня спеціальна, не одруженого, не працюючого, маючого на утриманні двох малолітніх дітей, раніше не судимого,

у скоєнні злочинів, передбачених ч. 1, ч. 2 ст. 185 КК України, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_4 , 01.08.2017 року, близько 12 години 00 хвилин, проживаючи з липня 2017 року з дозволу власника ОСОБА_5 , на території «Риббригади» по АДРЕСА_1 , маючи вільний доступ до території і приміщень «Риббригади», усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та відповідні наслідки, бажаючи їх настання, таємно, умисно, з корисливих мотивів, викрав з приміщення «Риббригади» металеву ванну, і з викраденим майном з місця скоєння злочину зник, чим завдав потерпілому ОСОБА_5 матеріальної шкоди на суму 248 грн.

Крім того, ОСОБА_4 , повторно, 03.01.2018 року близько 14 години 00 хвилин, здійснюючи охорону території «Риббригади» та маючи вільний доступ до приміщень, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїй дій, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків та бажаючи їх, таємно, умисно, з корисливих мотивів, шляхом відкривання металевих листів зі споруди для зберігання сіток, яка знаходиться на території «Риббригади», викрав пять металевих листів, розмірами 1 м. х 1,75 м. х 2 мм., після чого викрадене переніс за територію «Риббригади» і сховав в очереті з метою подальшого продажу, чим завдав потерпілому ОСОБА_5 матеріальної шкоди на суму 690,69 грн.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_4 свою вину визнав та пояснив, що з літа 2017 року проживаючи з дозволу власника ОСОБА_5 , на території «Риббригади» по АДРЕСА_1 влітку викрав з території та приміщень «Риббригади» ванну, столи, ліжка, плиту , а в січні 2018 року викрав пять металевих листів.

Учасники процесу не оспорюють обставини, які підлягають доказуванню у цьому кримінальному провадженні та які викладено в обвинувальному акті. Судом з`ясовано, що вони правильно розуміють зміст цих обставини, немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції.
Відтак суд, пояснивши учасникам процесу, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, роз`яснивши положення ст. 349 КПК України, переконавшись, що ніхто із учасників судового провадження не заперечує, щодо такого порядку судового розгляду, провів судовий розгляд даного кримінального провадження щодо всіх фактичних обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.
Прийняття судом рішення про проведення скороченого судового розгляду свідчить про те, що обставини, які сторони не оспорюють, будуть вважатися встановленими в судовому засіданні і суд буде це враховувати при постановленні вироку.

Крім того, дане рішення повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу III Рекомендації N 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи "Відносно спрощеного кримінального правосуддя" та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують Європейську конвенцію з прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
У своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978 року, «Коробов проти України» від 21.10.2011 року Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.
Суд, допитавши обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, прийшов до висновку,що вина обвинуваченого ОСОБА_4 доведена «поза розумним сумнівом» і знайшла своє повне підтвердження в ході судового розгляду кримінального провадження.
Дії ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч.1 ст. 185 КК України - як таємне викрадення чужого мйна (крадіжка) та за ч. 2 ст. 185 КК України таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд керується вимогами ст.ст. 65-67 КК України, роз`ясненнями пунктів 1, 2, 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» (із змінами та доповненнями), а також виходить з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_4 , згідно ст. 66 КК України, суд визнає, що обвинувачений повністю визнав вину, щиро розкаявся у вчиненому та активно сприяв розкриттю злочину. Обставини, що обтяжують покарання, згідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.
Європейський суд з прав людини у справі «Скоппола проти Італії» від 17.09.2009 року (заява № 10249/03) зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.
Відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого і має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.
Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд, відповідно до вимог ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до вимог ст. 12 КК України відноситься до категорії середньої тяжкості, особу обвинуваченого, який повністю визнав себе винним та щиро розкаявся в скоєному, на час вчинення злочину раніше не судимий, за місцем проживання характеризується посередньо, на обліку у лікарів: нарколога та психіатра не перебуває, а тому вважає, що покарання обвинуваченому слід призначити у виді позбавлення волі.
Проте з урахуванням обставин, які сприяли вчиненню злочину та проаналізувавши поведінку обвинуваченого після вчинення злочину, його щире каяття, сприяння розкриттю злочину, наслідки суспільно-небезпечного діяння, відсутність будь-яких намірів уникнути кримінальної відповідальності, висновку органу пробації, суд приходить до висновку що, при призначенні покарання також має бути застосований принцип гуманізації відповідальності з врахуванням засад закріплених у Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка підлягає застосуванню згідно зі ст. 9 Конституції України та ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", а тому виправлення ОСОБА_4 та попередження вчинення ним нових злочинів можливе без ізоляції останнього від суспільства, з призначенням йому покарання, передбаченого санкціями ч.1 ст.185 та ч.2 ст.185 КК України, у виді позбавлення волі, остаточно визначивши його за правилами ч.1 ст.70 КК України, із звільненням ОСОБА_4 від відбування покарання, в порядку ст.75 КК України, визначивши йому іспитовий строк та поклавши обов`язки відповідно до ст. 76 КК України. Призначення такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів, та випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод 1950 року.
Цивільний позов не заявлено.
З обвинуваченого необхідно стягнути на користь держави процесуальні витрати за проведення експертиз по справі на загальну суму 2002 грн.

Питання про речові докази необхідно вирішити в порядку ст.100 КПК України.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого не обирався.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 368, 370, 371, 374, 376 КПК України, суд
з а с у д и в:

Визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.1, ч. 2 ст. 185 КК України і призначити йому покарання:

- за ч.1 ст.185 КК України - 1 рік позбавлення волі;
- за ч.2 ст.185 КК України - 2 роки позбавлення волі .
На підставі ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно визначити ОСОБА_4 покарання у виді двох роківпозбавлення волі

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням терміном на один рік.

На підставі ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 протягом іспитового строку не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.; періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Речові докази по справі, а саме: пять металевих листів, які знаходяться на відповідальному зберіганні у ОСОБА_5 залишити власнику ОСОБА_5 за належністю.

Стягнути із ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати за проведення експертиз по справі на загальну суму 2002 грн.

Вирок може бути оскаржений в апеляційний суд Черкаської області всіма учасниками процесу протягом 30 днів з дня проголошення.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається засудженому та прокурору, а учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні надсилається не пізніше наступного дня.

Суддя: ОСОБА_1