АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/315/18 Справа № 175/3430/17 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 січня 2018 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

за участю прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9

розглянувши 09 січня 2018 року у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро кримінальне провадження №0000758 за апеляційною скаргою прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури № 3 ОСОБА_10 на ухвалу Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 14 грудня 2017 року, якою обвинувальний акт за ч. 3 ст. 185 КК України, щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у м. Чимкент Казахстану, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, неодруженого, маючого на утриманні малолітнього сина, офіційно непрацюючого, проживаючого за місцем реєстрації по АДРЕСА_1 ,

повернуто прокурору для усунення недоліків,

В апеляції:

- прокурор, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції скасувати у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

В обґрунтування вказує що ухвала є незаконною та необґрунтованою, судом не враховано встановленні в ході підготовчого судового засідання обставини про отримання обвинуваченим та його захисником копій обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування, що було підтверджено безпосередньо обвинуваченим та його захисником в судовому засіданні.

Також вказує на те, що судом не враховано той факт, що відповідно до ст. 55 КПК України, потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної або майнової шкоди, а також юридична особи, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.

Вважає, що винесення оскаржуваної ухвали про повернення обвинувального акту сприяє лише затягуванню судового розгляду вказаного кримінального правопорушення, тим самим зводить на нівець основоположні принципи Кримінального процесуального кодексу України та може привести до зловживання обвинуваченими своїми процесуальними правами з метою перешкоджання судовому розгляду кримінальних проваджень або вчиненню окремих процесуальних дій.

Згідно обвинувального акту, органами досудового розслідування ОСОБА_11 пред`явлено обвинувачення за ч. 3 ст. 185 КК України.

У підготовчому судовому засіданні, суд першої інстанції обвинувальний акт відносно ОСОБА_11 , повернув прокурору, як такий, що не відповідає вимогам закону, зазначивши, що у долученій до обвинувального акта розписці ОСОБА_12 немає підпису обвинуваченого про отримання ним копії обвинувального акта та Реєстру. Крім того, в цій же розписці, адресованій на ім`я прокурора, захисниками власноруч зазначено, що копії вказаних документів їм вручено слідчим ОСОБА_13 , а не прокурором ОСОБА_10 , що суперечить вимогам ст.293 КПК України.

Судом в оскаржуваній ухвалі. Також зазначено, що з долученого Реєстру убачається, що він не містить відомостей про визнання потерпілого у даному кримінальному провадженні, у той час як у обвинувальному акті потерпілим зазначено ОСОБА_14 , та згідно з цим же Реєстром складено протокол його допиту.

За висновком суду першої інстанції визначені порушення та невідповідність обвинувального акту вимогам ст.291 КПК України свідчить про необхідність його повернення прокурору для усунення перелічених недоліків, які є істотними та перешкоджають призначенню судового розгляду по вказаному кримінальному провадженню.

Вислухавши думку прокурора, який підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги та просив їх задовольнити, думку обвинуваченого та його захисників, які заперечували проти задоволення апеляції прокурора, просили ухвалу суду залишити без змін, проаналізувавши доводи, які викладені в апеляційній скарзі і співставивши їх з наявними матеріалами, колегія суддів вважає, що принесена апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції перевіряє законність та обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг.

Суд при проведенні підготовчого судового засідання відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, має право повернути обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру прокурору, якщо вони не відповідають вимогам КПК.

Стаття 291 КПК України, дійсно визначає вимоги до змісту та форми обвинувального акту.

При цьому, суд може повернути обвинувальний акт прокурору не тільки з підстав порушень вимог, передбачених ст. 291 КПК України, а й інших норм цього Кодексу, якщо ці недоліки є такими, що унеможливлюють призначення справи до розгляду .

Так, відповідно до ч.1 ст. 293 КПК України, одночасно з переданням обвинувального акта до суду прокурор зобов`язаний під розписку надати його копію та копію реєстру матеріалів досудового розслідування підозрюваному (крім випадку, передбаченого частиною другою статті 297-1 цього Кодексу), його захиснику.

Відмова ж підозрюваного отримати копії обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування також є процесуальною дією, яка згідно ст. 104 КПК України мала б бути оформлена протоколом із залученням понятих, що і передбачено ч. 6 згаданої статті.

Між тим, в матеріалах справи, наявна письмова розписка яка підписана захисниками ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , де ними зазначено, що копію обвинувального акту та реєстру, вручено слідчим ОСОБА_13 захисникам без участі підозрюваного, та прокурора.

Підпис на долученій до обвинувального акту обвинуваченого ОСОБА_7 про отримання ним копії обвинувального ату та копії реєстру матеріалів досудового розслідування відсутня.

Доводи прокурора, що ОСОБА_7 отримав копію обвинувального акту не знайшли свого підтвердження.

В апеляційній інстанції ОСОБА_7 пояснив, що йому копію обвинувального акту та копію реєстру прокурором під розписку не вручався.

У даному випадку, згідно ч.1 ст. 293 КПК України вручення обвинуваченому копії обвинувального акту і реєстру прокурором є обов`язковим і ігнорування виконання цих вимог є істотним порушенням кримінального процесуального закону і суттєвою перешкодою призначення судового розгляду, оскільки даний недолік не може бути виправлений на стадії підготовчого чи судового розгляду.

Слід зауважити, що про право обвинуваченого на отримання докладної інформації щодо суті та причин обвинувачення, висунутого проти нього, наголошується у рішеннях ЄСПЛ у справах «Маттоціа проти Італії» від 07 березня та 04 липня 2000 року та «Ващенко проти України» від 26 червня 2008 року, в яких зазначено: «Обвинувачення для цілей п. 1 ст. 6 Конвенції може бути визначене як офіційне доведення до відома особи компетентним органом твердження про вчинення цією особою правопорушення, яке нормою загального характеру визнається осудним і за яке встановлюється відповідальність карного та попереджувального характеру (п. 51)».

У рішенні від 25 липня 2000 року, ухваленому у справі «Маттоціа проти Італії», детальніше прописано: «Обвинувачений у скоєнні злочину має бути негайно і детально поінформований про причину обвинувачення, тобто про ті факти матеріальної дійсності, які нібито мали місце і є підставою для висунення обвинувачення; а також про характер обвинувачення, тобто юридичну кваліфікацію згаданих фактів. Хоча ступінь детальності інформування обвинуваченого залежить від обставин конкретної справи, однак у будь-якому випадку відомості, надані обвинуваченому, повинні бути достатніми для повного розуміння останнім суті висунутого проти нього обвинувачення, що є необхідним для підготовки адекватного захисту.».

А отже, невручення обвинуваченому у спосіб і порядок, визначений законом, копії обвинувального акту, свідчить про порушення права обвинуваченого на підготовку адекватного захисту.

Колегія суддів також погоджується з судом першої інстанції, який звернув увагу на те, що вручення копії обвинувального акту та копії реєстру матеріалів досудового розслідування підозрюваному та його захиснику закон зобов`язує прокурора, а не слідчого у кримінальному провадженні.

Крім того, з долученого реєстру також вбачається, що він не містить відомостей про визнання потерпілого у даному кримінальному провадженні, у той час як у обвинувальному акті потерпілим зазначено ОСОБА_14 ,

Таким чином, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про те, що обвинувальний акт не відповідає вимогам кримінального процесуального Кодексу, недоліки якого унеможливлюють призначення судового розгляду.

Рішення суду про повернення обвинувального акту прокурору не суперечить вимогам закону, є обґрунтованим і достатньо вмотивованим, підстав для його скасування колегія суддів не вбачає, а наявність обставин, які є підставою для повернення, позбавляють можливості суд першої інстанції належним чином провести судове засідання і прийняти судове рішення.

Таким чином, невідповідність обвинувального акту вимогам закону позбавляє суд в подальшому розглянути кримінальне провадження по суті та прийняти законне та обґрунтоване рішення у відповідності до закону, а тому колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, а апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури № 3 ОСОБА_10 залишити без змін.

Ухвалу Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 14 грудня 2017 року, про повернення обвинувального акту прокурору, у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_11 за ч. 3 ст. 185 КК України залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає
Судді :
_______________ ______________ ___________
ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3