Справа № 638/7337/17
Провадження № 1-кс/638/2424/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 жовтня 2017 року Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

слідчого судді ОСОБА_1

секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши матеріали скарги ОСОБА_3 на постанову слідчого про відмову в задоволенні клопотання,

ВСТАНОВИВ:
08.09.2017 р. до Дзержинського районного суду м. Харкова надійшла скарга ОСОБА_3 , в якій він просить скасувати постанову слідчого СВ Шевченківського ВП ГУНП в Харківській області про відмову у визнанні заявника потерпілим та визнання ОСОБА_3 потерпілим по данному провадженню.

В обґрунтування доводів скарги ОСОБА_3 зазначає, що СВ Шевченківського відділу ГУ НП в Харківській області розслідується кримінальне провадження № 0001170, розпочате за його заявою від 11.03.2017 року , за фактом вчинення працівниками органів внутрішніх справ та іншими особами злочину, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України. 20.09.2017 року ним прокурору процесуальному керівнику по даному кримінальному провадженню направлено клопотання про визнання ОСОБА_3 потерпілим. Дане клопотання направлено до Шевченківського відділу ГУ НП в Харківській області, в його задоволенні заявнику слідчим незаконно відмовлено.

ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, про причину неявки не повідомив, про день, час та місце розгляду скарги повідомлений своєчасно та належним чином.

Прокурор у судове засідання не з"явився, про день, час та місце розгляду скарги повідомлений своєчасно та належним чином.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право звернення до суду. Проте, право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Порядок звернення до суду за судовим захистом у кримінальному провадженні врегульований Кримінальним процесуальним кодексом України. Зокрема, подання скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора під час досудового розслідування передбачено ст. 303 КПК України.

За змістом ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора:

1) бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна;

2) рішення слідчого, прокурора про зупинення досудового розслідування потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження;

3) рішення слідчого про закриття кримінального провадження заявником, потерпілим, його представником чи законним представником;

4) рішення прокурора про закриття кримінального провадження та/або провадження щодо юридичної особи заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження;

5) рішення прокурора, слідчого про відмову у визнанні потерпілим особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою;

6) рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора при застосуванні заходів безпеки особами, до яких можуть бути застосовані заходи безпеки, передбачені законом;

7) рішення слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представником, законним представником чи захисником;

8) рішення слідчого, прокурора про зміну порядку досудового розслідування та продовження його згідно з правилами, передбаченими главою 39 цього Кодексу, підозрюваним, його захисником чи законним представником, потерпілим, його представником чи законним представником.

За ч. 2 ст. 303 КПК України скарги на інші рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора не розглядаються під час досудового розслідування і можуть бути предметом розгляду під час підготовчого провадження у суді згідно з правилами статей 314 316 цього Кодексу.

За ч. ч. 1, 2 ст. 9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Відповідно до ч. 1 та ч. 4 ст. 40 КПК України слідчий несе відповідальність за законність та своєчасність здійснення процесуальних дій.

Відповідно до ч. 5 ст. 40 КПК України слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові особи, інші фізичні особи зобов`язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення слідчого.

Главами 20 та 21 КПК України визначено слідчі (розшукові) та негласні слідчі (розшукові) дії, які вчиняються слідчими під час досудового розслідування.

ОСОБА_3 зазначає, що слідчим неправомірно відмовлено в задоволенні його клопотання, проте, доказів щодо прийняття слідчим такого рішення про відмову в задоволенні його клопотання, не надає.

Зі змісту скарги ОСОБА_3 вбачається, що він ставить на розсуд суду питання, розгляд яких, відповідно до вимог ст. 303 КПК України, не передбачено. Не навів жодних доводів з приводу того, в чому саме полягає бездіяльність слідчого, тому слідчий суддя доходить висновку, що скарга ОСОБА_3 необґрунтована та така, що не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 9, 40, 303, 306 307 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:
Скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого про відмову в задоволенні клопотання залишити без задоволення.

Ухвала остаточна і оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1