АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/793/286/17 Справа № 705/4924/16-к Категорія: ч.2 ст. 289 КК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 вересня 2017 року Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючого суддів при секретарі ОСОБА_2 ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_5
з участю прокурораОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора на вирок Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 19 січня 2017 року, яким:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Умані Черкаської області, громадянина України, освіта базова загальна середня, не працюючого, неодруженого, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого: 13.01.2006 Апеляційним судом Черкаської області за ч. 3 ст.142, п. «а», «і» ст. 93, ст. 42 КК України 1960 року до 10 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є його особистою власністю, судимість в установленому законом порядку не знята і не погашена

визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 289 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі статті 75 КК України звільнено ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановлено йому іспитовий строк тривалістю 3 (три) роки.

На підставі статті 76 КК України покладено на ОСОБА_7 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, а також не виїжджати за межі України на постійне проживання без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Вирішено стягнути з ОСОБА_7 на користь держави процесуальні витрати на залучення експерта в сумі 1 320,60 грн.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили залишено без змін у виді домашнього арешту із забороною залишати в період з 21 год. 00 хв. до 07 год. 00 хв. житло за місцем свого проживання по АДРЕСА_2 ..

Вирішено долю речових доказів відповідно до вимог ст. 100 КПК України, -

в с т а н о в и л а :
Згідно вироку суду ОСОБА_7 визнано винним та засуджено за те, що він 28.03.2016 року, приблизно о 06 год. 30 хв., перебуваючи в приміщенні квартири АДРЕСА_3 , діючи умисно, повторно, з метою незаконного заволодіння транспортним засобом, а саме: автомобілем «KIA CEED», шляхом вільного доступу, без відома власника, взяв ключі від автомобіля «KIA CEED», червоного кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , які знаходились в кишені куртки ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , після чого, вийшовши з квартири, за допомогою ключів замка запалювання привів у дію двигун транспортного засобу та керуючи вказаним автомобілем із місця події зник, тим самим вчинив незаконне заволодіння транспортним засобом. Після чого поїхав на територію м. Умані, при цьому, рухаючись по вул. І.Мазепи м. Умані, не впорався з керуванням та здійснив наїзд на стовп електроопори, внаслідок чого пошкодив вказаний транспортний засіб та залишив його на тому місці, тим самим завдав матеріального збитку потерпілому ОСОБА_8 на суму 60 255,72 грн.

Не погоджуючись з вказаним вироком прокурор, подав апеляцію, в якій вказує, що вирок суду першої інстанції підлягає до скасування в зв`язку з невідповідністю призначеного покарання тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченого. Просить вирок суду першої інстанції скасувати, та ухвалити новий вирок, яким визнати винним ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 289 КК України, та призначити йому покарання за ч.2 ст. 289 КК України у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора, яка підтримала подану прокурором апеляцію, та просила її задоволити з наведених в ній підстав, думку обвинуваченого ОСОБА_7 , який заперечував проти задоволення апеляції та просив вирок суду першої інстанції залишити без змін, вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, з урахуванням обставин справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення. Вказаних вимог суд першої інстанції дотримався в повному обсязі.

Висновок суду, щодо доведеності вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, за яке його засуджено при обставинах наведених у вироку, підтверджений зібраними по справі доказами, яким суд першої інстанції дав правильну юридичну оцінку і обґрунтовано дійшов до висновку про його винність у вчинені кримінального правопорушення.

Всі обставини справи були детально розглянуті та досліджені судом першої інстанції, що підтверджується наведеними та належно оціненими у вироку доказами про вчинення злочину обвинуваченим.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно прийшов до висновку щодо доведеності вини обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення та обґрунтовано постановив обвинувальний вирок, а посилання прокурора на м`якість призначеного покарання є необґрунтованими та безпідставними.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_7 покарання судом першої інстанції повністю враховано вимоги ст. 65, 66, 67 КК України.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що апеляція прокурора щодо м`якості призначеного покарання не підлягає задоволенню, оскільки при призначенні покарання, місцевий суд вірно врахував, тяжкість вчиненого злочину; особу обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується позитивно, неодружений, непрацюючий, на обліку в лікаря-нарколога і лікаря-психіатра не перебуває; та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Так вірно враховано в якості обтяжуючої покарання обставини рецидив злочинів, так як на час вчинення цього злочину ОСОБА_7 мав судимість за вчинення злочину, передбаченого п. «а», «і» ст. 93 КК України 1960 року, а обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, судом вірно враховано добровільне відшкодування завданого збитку потерпілому.

Таким чином, з урахуванням даних про особу обвинуваченого, обставини, що обтяжує тат пом`якшує покарання, суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку про те, що мета покарання, передбачена ч.2,3 ст. 50 КК України, може бути досягнута при призначенні обвинуваченому ОСОБА_7 міри покарання у виді позбавлення волі із застосуванням ст. 75 КК України. А тому вирок суду є законним і обґрунтованим, а доводи наведені в апеляції прокурора щодо м`якості покарання непереконливими та такими, що не підлягають задоволенню.

Враховуючи наведене, вирок Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 19 січня 2017 року є законним та обґрунтованим, а тому підстав для задоволення апеляції прокурора й скасування вироку суду першої інстанції відносно ОСОБА_7 та постановлення по справі нового вироку колегія суддів не вбачає,

На підставі наведеного та керуючись статтями 405, 407, 419 КПК України, -

у х в а л и л а :
Апеляційну скаргу прокурора на вирок Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 19 січня 2017 року залишити без задоволення.

Вирок Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 19 січня 2017 року відносно ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом трьох місяців з дня проголошення.

Головуючий :

Судді :