Справа №488/3134/15-к 21.11.2017
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження: № 11-кп/784/661/17 Головуючий суду першої інстанції:
Категорія: ч.2 ст.191, ч.1 ст.366 КК України ОСОБА_1
Доповідач апеляційного суду:
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 листопада 2017 року м. Миколаїв
Апеляційний суд Миколаївської області у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:
головуючого ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря - ОСОБА_5
розглянувши матеріали кримінального провадження №0000198 за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Корабельного районного суду м.Миколаєва від 26 червня 2017 року відносно
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Зеленогірське, Білогірського району, АР Крим, росіянина, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше несудимого,
обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.191, ч.1 ст.366 КК України

учасники судового провадження
прокурор: ОСОБА_8
обвинувачений: ОСОБА_7
захисник: ОСОБА_6
потерпілий: ОСОБА_9
представник потерпілого: ОСОБА_10
В с т а н о в и в :
Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції та вимог апеляційної скарги.
Вироком суду ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.191, ч.1 ст.366 КК України та призначено йому покарання:
- за ч.2 ст.191 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 роки, з позбавленням права обіймати керівні посади, пов`язанні з матеріальною відповідальністю, строком на 2 роки;
- за ч.1 ст.366 КК України у виді обмеження волі строком на 2 роки, з позбавленням права обіймати керівні посади, пов`язані з матеріальною відповідальністю, строком на 1 рік, звільнивши його від призначеного за ч.1 ст. 366 КК України покарання на підставі п.2 ч.1 ст.49 , ч.5 ст.74 КК України у зв`язку з закінченням строків давності.
На підставі ст.75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік, та покладено на останнього, на підставі ст. 76 КК України, обов`язки: періодично з`являтися на реєстрацію до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи.
Вирішено питання стосовно судових витрат та речових доказів.
Захисник обвинуваченого в апеляційній скарзі просить скасувати вирок Корабельного районного суду м. Миколаєва від 26.06.2017 року, яким ОСОБА_7 визнано винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 191 КК України та закрити провадження на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Захисник обвинуваченого в апеляційній скарзі зазначає, що оскаржуваний вирок в частині визнання ОСОБА_7 винним ч.2 ст.191 КК України є незаконним та підлягає скасуванню через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Вказує, що суд першої інстанції не дотримався вимог ст. 370 КПК України та прийшов до помилкового висновку про наявність в діях ОСОБА_7 складу злочину, передбаченого ч.2 ст.191 КК України.

Обґрунтовуючи такий висновок, суд зазначив, що обвинувачений, достовірно знаючи, що з моменту працевлаштування в ОЧК «Вітовка» та до звільнення з нього його дружина ОСОБА_11 фактично на роботу не з`являлась, покладені на неї обов`язки охоронця не виконувала, отримував замість дружини заробітну плату, привласнивши, таким чином, кошти, що належать Кооперативу. При цьому твердження обвинуваченого про те, що невиконання ОСОБА_11 охорони території кооперативу негативно не завдало шкоди майну кооперативу, оскільки замість неї цю роботу виконували інші особи і крадіжок не було, суд найшов голослівними, оскільки сам обвинувачений не зміг назвати конкретно ані осіб, які виконували роботу замість ОСОБА_11 , ані зазначити період виконання ними цієї роботи, ані розмір винагороди, яку він їм сплачував.

Такі висновки об`єктивно не грунтуються на дійсних обставинах справи, оскільки сам обвинувачений неодноразово називав прізвища охоронців, які фактично виконували роботу та отримували заробітну плату. Серед них ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , які працювали та відповідно отримували заробітну плату. Також обвинувачений чітко зазначив, що практика фактичної заміни охоронців людьми, що виконували їх роботу, існувала в ОЧК «Вітовка» ще задовго до його головування та продовжується до сьогоднішнього дня. Щодо оплати за роботу таким людям, то останні фактично отримували за це середньоденну заробітну плату, яка вираховувалась із щомісячної заробітної плати поділеної на кількість чергувань на місяць.

Більш того всі допитані свідки у цьому кримінальному провадженні вказували на наявність чотирьох охоронців та щоденному їх чергуванні із розрахунку доба через три. В журналі охорони ОЧК «Вітовка», який досліджувався в суді першої інстанції вбачається, що фактично роботи виконувались у 2009-2010 роках такими охоронцями: Кітаєвим, Черторигіним, ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , інколи ОСОБА_16 , у 2011 році - ОСОБА_17 , ОСОБА_15 , ОСОБА_12 , ОСОБА_19 , ОСОБА_14 . У вказаному журналі є щоденні позначки чергуючих охоронців, що об`єктивно та фактично підтверджує виконання робіт по охороні ОЧК «Вітовка».

Не аналізуючи вказані докази у кримінальному провадженні, суд знайшов такі доводи обвинуваченого «голослівними», чим допустив формальний підхід до вирішення справи по суті,

За наслідками, злочин передбачений ст. 191 КК України є злочином з матеріальним складом, оскільки для його об`єктивної сторони потрібно не тільки діяння, але й настання наслідків. Тому злочин з матеріальним складом вважається закінченим з того моменту, коли настав суспільно небезпечній наслідок, вказаний у диспозиції статті. У разі, якщо не настали зазначені в диспозиції статті наслідки, у злочинах з матеріальними складами, при відсутності ознак незакінченого злочину, йдеться про повну відсутність злочину.

Разом з тим, суд першої інстанції обмежився суммою нарахованої заробітної плати ОСОБА_11 , у сумі 27075,81 грн., тоді як така сума враховує в собі і обов`язкові відрахування до ПФУ та ДПІ. Судом взагалі не взято до уваги факти та суми виплат грошових коштів особам, що фактично виконували роботи охоронців.

Більш того, суб`єктивна сторона складу злочину, передбаченого ч.2 ст.91 КК України, як згадувалося вище, характеризується прямим умислом та корисливим мотивом. Враховуючи відсутність у ОСОБА_7 прямого умислу на заволодіння грошовими коштами ОЧК «Вітовка», фактичного виконання робіт по охороні ОЧК «Вітовка», та відсутність корисливого мотиву в цілому, вважаю, що склад злочину, передбачений ч. 2 ст. 191 КК України, інкримінований ОСОБА_7 відсутній.

Встановлені судом першої інстанції обставини.
Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_7 відповідно рішенню Загальних зборів обслуговуючого човнового кооперативу «Вітовка» ( далі - ОЧК «Вітовка», Кооператив) з 17.12.2006 року, обіймав посаду голови зазначеного кооперативу, та згідно до його статуту, затвердженого 01.07.2007 року на загальних зборах засновників кооперативу та зареєстрованого 02.08.2007 року Миколаївським міськвиконкомом, як голова, окрім іншого, очолював правління Кооперативу, виконував його рішення, за відсутності у Кооперативі виконавчого директора виконував його обов`язки, забезпечував організацію господарської діяльності Кооперативу, здійснював оперативне керівництво діяльністю Кооперативу, приймав на роботу та звільняв штатних працівників згідно із Правилами внутрішньої господарської діяльності Кооперативу, тобто являвся службовою особою, яка була наділена організаційно-розпорядчими та адміністративно-господарськими функціями.
Обіймаючи посаду голови ОЧК «Вітовка» та будучи, таким чином, службовою особою, ОСОБА_7 в період з січня 2009 року по вересень 2013 року, маючи умисел на незаконне заволодіння грошовими коштами ОЧК «Вітовка» шляхом внесення до бухгалтерських та інших фінансових документів зазначеного Кооперативу завідомо неправдивих відомостей про перебування ОСОБА_11 на роботі у якості охоронця та про отримання нею заробітної плати, усвідомлюючи, що у зазначений період вказана особа у Кооперативі не працювала, маючи можливість одноосібно розпоряджатися коштами Кооперативу, зловживаючи своїм службовим становищем, заволодів грошовими коштами ОЧК «Вітовка», які призначались до виплати ОСОБА_11 у якості заробітної плати, а саме: з січня 2009 року по вересень 2013 року на загальну суму 27075 грн. 81 коп.
Крім того, в період з січня 2007 по вересень 2013 років, ОСОБА_7 обіймаючи посаду голови ОЧК «Вітовка» та будучи службовою особою, маючи умисел, направлений на внесення до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей про перебування на роботі ОСОБА_11 та ОСОБА_20 у якості охоронців та про отримання ними заробітної плати, усвідомлюючи, що вказані особи у зазначений період у Кооперативі не працювали, з метою заволодіння коштами Кооперативу, надав вказівку бухгалтеру ОЧК «Вітовка» ОСОБА_21 про внесення недостовірних відомостей до книги наказів ОЧК «Вітовка» та трудових книжок ОСОБА_11 і ОСОБА_20 про прийняття і перебування на роботі у зазначеному Кооперативі у якості охоронців ОСОБА_11 з 09.01.2007 року по 30.09.2013 року та ОСОБА_20 з 01.08.2010 року по 28.02.2013 року, після чого завірив ці відомості власним підписом і офіційною печаткою Кооперативу.
В подальшому, ОСОБА_7 , продовжуючи свою злочинну діяльність, направлену на підроблення офіційних документів, з метою заволодіння коштами ОЧК «Вітовка», підробив підписи від імені ОСОБА_11 про отримання нею заробітної плати у платіжних відомостях на виплату заробітної плати за: січень 2009 року - вересень 2013 року, знаючи та усвідомлюючи, що ОСОБА_11 у цей період у Кооперативі не працювала.
Також, ОСОБА_7 , продовжуючи свою злочинну діяльність, направлену на підроблення офіційних документів, підробив підписи від імені ОСОБА_20 про отримання нею заробітної плати у платіжних відомостях на виплату заробітної плати за серпень 2010 року - квітень 2013 року, знаючи та усвідомлюючи, що ОСОБА_20 у цей у Кооперативі не працювала.
Встановлені судом апеляційної інстанції обставини з посиланням на докази. Мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався.
Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_7 на підтримку апеляційної скарги, заперечення потерпілого ОСОБА_9 , його представника ОСОБА_10 , думку прокурора про залишення вироку без змін, вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Висновки суду 1 інстанції про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_7 в скоєнні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, за обставин, встановлених судом, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження та підтверджені дослідженими в судовому засіданні доказами, аналіз яких наведений у вироку.

У відповідності до вимог ст. 370 КПК України, суд і інстанції дав оцінку доказам, ґрунтуючись на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності. Суд, безпосередньо дослідив зібрані по справі докази, здійснив їх оцінку у повній відповідності до вимог кримінального процесуального закону, встановивши обставини справи з належною повнотою і вірно кваліфікував його дії.

Відповідно до вимог ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення в межах апеляційної скарги.

Доводи в апеляційній скарзі захисника обвинуваченого є безпідставними, оскільки незважаючи на невизнання вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.191 КК України його винуватість повністю доведена сукупністю досліджених судом доказів.

В судовому засіданні, обвинувачений ОСОБА_7 хоча і не визнав свою вину у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.191 КК України, однак не заперечував, що наприкінці 2006 року рішенням Загальних зборів ОЧК «Вітовка» його було обрано головою зазначеного кооперативу. В січні 2007 року до кооперативу охоронцем він працевлаштував свою дружину ОСОБА_11 , яка рахувалася у штаті кооперативу до вересня 2013 року. Дружина виконувала вказану роботу, однак не завжди. Інколи, в тому числі у час відпусток, дружину підмінювали інші особи, а в нічну годину за неї чергував він. У випадках, коли за дружину чергували інші особи, він сплачував за це останнім винагороду. Заробітну плату за ОСОБА_11 отримував він, розписуючись за це у платіжних відомостях від імені останньої. Також, у період з серпня 2010 року по квітень 2013 року у штаті ОЧК «Вітовка» охоронцем рахувалась і його дочка ОСОБА_20 , однак фактично у кооперативі у вказаний період вона теж не працювала, а замість неї працював ОСОБА_22 , який на той час не був офіційно працевлаштований у кооперативі. Заробітну плату, яка нараховувалася щомісячно ОСОБА_20 , також отримував він, розписуючись за це у платіжних відомостях від імені останньої, та віддавав її ОСОБА_22 .. Влаштував своїх рідних він з метою отримання ними трудового стажу.
Обвинувачений наполягав, що його дії по влаштуванню рідних ніякої шкоди кооперативу не завдали, оскільки за час, коли дружина та донька фактично не виконували охорону території кооперативу, охорону здійснювали інші особи. За цей час фактів крадіжок не було, фонд заробітної плати кооперативу не зменшився. Таким чином, ніякої матеріальної шкоди кооперативу він своїми діями не завдав.
Свою причетність до внесення завідомо неправдивих відомостей до книги наказів ОЧК «Вітовка» та трудових книжок ОСОБА_11 і ОСОБА_20 про прийняття і перебування їх на роботі у зазначеному Кооперативі, обвинувачений не заперечував.
Вирішуючи питання про доведеність вини обвинуваченого, суд 1 інстанції виходив із сукупності всіх обставин вчинення ним злочинів.
Як вбачається з матеріалів справи, висновки суду про винуватість ОСОБА_7 підтверджені перевіреними й викладеними у вироку суду доказами, а саме показаннями потерпілого ОСОБА_9 , який вказав, що в ході проведення комісією, головою якої він був, ревізії фінансово-господарчої діяльності ОЧК «Вітовка» було виявлено факт перебування дружини і дочки ОСОБА_7 у період 2007-2013 років на роботі у якості охоронців , хоча фактично у кооперативі вони не працювали; показаннями свідків ОСОБА_21 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , та інших, протоколом тимчасового доступу до речей і документів від 17.03.2015 року, протоколу огляду предмету від 17.06.2015 року, висновками судових почеркознавчих експертиз, відповідно яких встановлено, що підписи від імені ОСОБА_11 та ОСОБА_20 в платіжних відомостях на видачу заробітної плати виконані ОСОБА_7 ; висновком судово-економічної експертизи.

Так, свідок ОСОБА_21 пояснила, що працювала бухгалтером в ОЧК «Вітовка» з липня 2005 року по грудень 2013 року. У кооперативі за документами рахувалось чотири охоронця, а саме: ОСОБА_11 , ОСОБА_20 , ОСОБА_23 та ОСОБА_27 .. Про те, чи працювали вказані особи у кооперативі їй не відомо, так як на роботу вона їх не приймала та табелі їх робочого часу не вела. Нарахування заробітної плати працівникам кооперативу здійснювалось нею, на підставі тих даних, які їй надавав ОСОБА_7 . Заробітну плату працівникам кооперативу не видавала. Відомості у книзі наказів ОЧК «Вітовка» та у трудових книжках ОСОБА_11 і ОСОБА_20 про їх працевлаштування у зазначеному кооперативі охоронцями та про їх подальше звільнення, вносила вона за вказівкою ОСОБА_7 . Підписував та затверджував печаткою ці відомості особисто ОСОБА_7 .
Свідок ОСОБА_23 в судовому засіданні пояснила, що в період з січня 2010 року по лютий 2013 року працювала охоронцем в ОЧК «Вітовка». Заробітну плату вона отримувала в кінці кожного місяця готівкою від голови кооперативу, середній розмір якої складав близько 1000 грн. Крім неї, на той час, охоронцями у кооперативі також працювали ОСОБА_28 , ОСОБА_29 та ще один чоловік, прізвища якого вона не пам`ятає. Крім того, її іноді заміняв її чоловік ОСОБА_30 , який є членом зазначеного кооперативу. З дружиною ОСОБА_7 та його дочкою вона незнайома та ніколи їх не бачила. У кооперативі вказані особи не працювали.
Як слідує з показань свідка ОСОБА_24 , який з січня 2013 року працює охоронцем в ОЧК «Вітовка», режим роботи охоронців у кооперативі був визначений сутки через троє, тобто всього у кооперативі працювало 4 охоронця. Чергування охоронців у кооперативі, фіксувалося у відповідному журналі. Крім нього, на той час, охоронцями також працювали ОСОБА_31 , ОСОБА_29 та ОСОБА_32 .. Заробітну плату він отримував в кінці кожного місяця готівкою від голови кооперативу, про що розписувався у відповідній відомості. Посаду голови ОЧК «Вітовка» на той час обіймав ОСОБА_7 .. Дружину та дочку ОСОБА_7 неодноразово бачив на території кооперативу, проте у кооперативі зазначені особи не працювали.
Згідно показань свідка ОСОБА_25 , який з лютого 2005 року до початку 2010 року офіційно працював охоронцем у ОЧК «Вітовка», після того, як він у 2010 році розрахувався, охоронцем до ОЧК «Вітовка» працевлаштувалася його донька ОСОБА_27 , яка фактично лише отримувала заробітну плату, а він за неї працював ще декілька років. Головою зазначеного кооперативу на той час був ОСОБА_7 , а охоронцями, окрім нього, також працювали ОСОБА_31 , ОСОБА_28 та ОСОБА_33 .. Дружину та дочку ОСОБА_7 неодноразово бачив на території кооперативу, проте у кооперативі зазначені особи не працювали. Він замість останніх не виконував роботу охоронця.
Інші свідки ОСОБА_26 , ОСОБА_34 , ОСОБА_35 , ОСОБА_36 , ОСОБА_37 та ОСОБА_38 , які є членами кооперативу «Вітовка» підтвердили, що за час головування ОСОБА_7 охоронниками у кооперативі працювали лише чоловіки. Жінки охоронцями у кооперативі не працювали. Замість дружини та доньки обвинуваченого обов`язки охоронців кооперативу ніхто не виконував.
Ці показання свідків узгоджуються з іншими дослідженими судом доказами.
Відповідно рішенню Загальних зборів ОЧК «Вітовка» від 17.12.2006 року на посаду голови кооперативу було обрано ОСОБА_7 , про що, як слідує із журналу наказів за № 16 від 17.12.2006 року, виданий наказ.

Згідно Статуту ОЧК «Вітовка» голова Кооперативу, окрім іншого, очолює правління Кооперативу, виконує його рішення, за відсутності у Кооперативі виконавчого директора виконує його обов`язки, забезпечує організацію господарської діяльності Кооперативу, здійснює оперативне керівництво діяльністю Кооперативу, приймає на роботу та звільняє штатних працівників згідно із Правилами внутрішньої господарської діяльності Кооперативу.

Як слідує із заяви голови ревізійної комісії Кооперативу «Вітовка» ОСОБА_9 від 19.01.2015 року останній просив прийняти заходи до колишнього голови Кооперативу ОСОБА_7 у зв`язку з привласненням коштів зазначеного Кооперативу.

Згідно даних журналу наказів ОЧК «Вітовка» на посаду охоронця з окладом згідно штатного розкладу: 12.01.2007 року була прийнята ОСОБА_11 та 01.08.2010 року ОСОБА_20 .. Останні звільнені за згодою сторін: ОСОБА_20 - 28.02.2013 року, ОСОБА_11 -30.09.2013 року.

Відповідно даних трудових книжок ОСОБА_20 та ОСОБА_11 останні в період з 01.08.2010 року по 28.02.2013 року та з 12.01.2007 року по 30.09.2013 року відповідно працювали охоронцями в ОЧК «Вітовка», що завірено головою правління кооперативу ОСОБА_7 .

Відповідно інформації ДПІ у Корабельному районі м. Миколаєва ГУ Міндоходів у Миколаївській області за №254/8/14-18-05-030 від 02.03.2015 року, в переліку працівників ОЧК «Вітовка», за яких звітувало згадане підприємство у період з 01.01.2007 року по 01.02.2014 року, зазначені ОСОБА_11 та ОСОБА_20 ..

Відповідно протоколу огляду предмету від 17.06.2015 року, органом досудового розслідування оглянуті відомості на видачу заробітної плати ОЧК «Вітовка» за період з січня 2009 року по вересень 2013 року.

Як слідує із висновків судово-економічної експертизи ( акт №32 від 30.03.2015 року), загальна сума заробітної плати нарахованої ОСОБА_11 у період часу з січня 2009 року по вересень 2013 року становила 53 701 грн.34 коп. Вказану суму було виплачено за рахунок коштів ОЧК «Вітовка».

Як вбачається з даних Журналу охорони ОЧК «Вітовка», в якому зафіксовано періодичність чергувань охоронців у зазначеному кооперативі за період з 27.04.2009 року по 18.02.2014 рік, ОСОБА_7 працював охоронцем у кооперативі лише у період з 21.11.2009 року по 03.08.2011 року та з 01.04.2012 року по 03.12.2012 року.

Згідно інформації ДПІ у Корабельному районі м. Миколаєва ГУ Міндоходів у Миколаївській області за №345/8/14-05-18-030 від 17.03.2015 року, ОСОБА_11 в період з 01.01.2007 року по 31.09.2013 року отримала зарплату на загальну суму 27075 грн. 81 коп.

Як на доказ невинуватості ОСОБА_7 захисник посилається на те, що обвинувачений, обіймаючи посаду голови ОЧК «Вітовка», працевлаштувавши охоронцем свою дружину, не мав наміру привласнювати кошти Кооперативу. Однак, вказані обставини спростовуються показаннями самого ОСОБА_7 , відповідно яких остання обов`язки охоронця виконувала епізодично, заробітну плату за дружину отримував він, за що розписувався у відомостях на її отримання; показаннями вище перелічених свідків, які стверджували, що ані дружину, ані доньку обвинувачуваного вони як охоронців Кооперативу ніколи не бачили, замість останніх не працювали, винагороду за це не отримували; та даними журналу наказів ОЧК «Вітовка» про працевлаштування на посаду охоронця ОСОБА_11 з 12.01.2007 року ( наказ №2) по 30.09.2013 року (наказ №1), та висновками судово-почеркознавчих експертиз, згідно яких підписи у відомостях на отримання заробітної плати ОСОБА_11 були виконанні ОСОБА_7 ..

Твердження захисника обвинуваченого в апеляційній скарзі про те, що невиконання ОСОБА_11 охорони території кооперативу негативно не завдало шкоди майну кооперативу, оскільки замість неї цю роботу виконували інші особи і крадіжок не було, суд 1 інстанції обґрунтовано не прийняв до уваги, оскільки сам обвинувачений не зміг назвати конкретно ані осіб, які виконували роботу замість ОСОБА_11 , ані зазначити період виконання ними цієї роботи, ані розмір винагороди, яку він їм сплачував.
Показання ОСОБА_11 , яка є дружиною обвинуваченого, щодо виконання нею належним чином обов`язків охоронця кооперативу, суд, також вірно не прийняв до уваги враховуючи їх родинні відносини.
За такого, суд прийшов до висновку, що обвинувачений, достовірно знаючи, що з моменту працевлаштування в ОЧК «Вітовка» та до звільнення з нього його дружина ОСОБА_11 фактично на роботу не з`являлась, покладені на неї обов`язки охоронця не виконувала, отримував замість дружини заробітну плату, привласнивши, таким чином, кошти, що належать Кооперативу.
Таким чином, суд 1 інстанції вірно поклав в основу вироку висновки експертизи, показання свідків, оскільки вони є послідовними, узгоджуються між собою, що свідчить про їх достовірність.

Тому апеляційний суд не може погодитися з доводами захисника щодо постановлення вироку за відсутності сукупності доказів винуватості обвинуваченого у заволодінні чужим майном шляхом зловживання своїм службовим становищем.

За таких обставин, висновки суду першої інстанції щодо фактичних обставин провадження, винуватості обвинуваченого, правильності кваліфікації його дій, передбачених ч.2 ст. 191 КК України є правильними.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що судом проігноровані показання свідка ОСОБА_39 суттєво не впливає на доведеність вини обвинуваченого.

Вирок суду в частині визнання винним обвинуваченого у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.366 КК України апелянтом не оскаржується.

Наведені вище докази спростовують твердження захисника обвинуваченого про недоведеність вини ОСОБА_7 у скоєні злочину, передбаченого ч.2 ст. 191 КК України , а тому апеляційний суд не має підстав для скасування з цих підстав вироку, тим більш, що захисник не навів в своїй апеляційній скарзі жодної переконливої підстави для скасування вироку, або доказів на підтвердження невинуватості обвинуваченого.
Будь-яких істотних порушень вимог матеріального та процесуального закону, зокрема щодо недопустимості досліджених судом доказів та які б давали підстави для скасування вироку саме за відсутністю в діях ОСОБА_7 складу злочину, органами досудового розслідування та судом не допущено, а тому апеляційний суд вважає, що немає підстав для задоволення апеляційної скарги захисника обвинуваченого.
Керуючись ст.ст.405, 407, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,
П о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Вирок Корабельного районного суду м. Миколаєва від 26 червня 2017 року відносно ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 3-х місяців з дня її проголошення.

Головуючий:
Судді: