АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 595/1962/14-кГоловуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/789/199/17 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - ч.1 ст. 355 КК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 жовтня 2017 р. Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Тернопільської області в складі:

Головуючого - ОСОБА_2

Суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5

з участю прокурора ОСОБА_6

захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8

обвинуваченого ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_9 на ухвалу Бучацького районного суду Тернопільської області від 30 травня 2017 року,-

в с т а н о в и л а :
Цією ухвалою щодо

ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, з вищою освітою, працюючого вчителем фізичної культури Пишківецької загальноосвітньої школи І-ІІ ступенів Бучацького , не судимого,-

закрито кримінальне провадження про обвинувачення його у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 125, ч.1 ст. 355 КК України, у зв`язку з відмовою потерпілого ОСОБА_10 від обвинувачення в кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Ухвалено повернути після набрання ухвалою законної сили:

-грошові кошти в сумі 3000 грн. та диктофон марки ОЛІПУС ВН-712ПС потерпілому ОСОБА_10

-грошові кошти в сумі 38653 грн, 6975 євро, 540 фунтів стерлінгів, 1890 злотих, 710 канадських доларів, 20 швейцарських франків, 10398 доларів США, 5430 російських рублів обвинуваченому ОСОБА_9 .

Закриваючи кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 125, ч.1 ст. 355 КК України, у зв`язку з відмовою потерпілого ОСОБА_10 від обвинувачення суд мотивував своє рішення тим, що ОСОБА_9 обвинувачується у вчинення кримінальних правопорушень, що згідно п.1ст.477 КПК є кримінальним провадженням у формі приватного обвинувачення.

Згідно п.7 ч.1 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо потерпілий відмовився від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Відповідно до п.2 ч.7 ст. 284 КПК України, якщо ця обставина виявляється під час судового провадження, суд постановляє ухвалу про закриття кримінального провадження.

З цих підстав, у зв`язку із відмовою потерпілого ОСОБА_10 від обвинувачення суд закрив кримінальне провадження у формі приватного обвинувачення щодо ОСОБА_11 за ч.1 ст. 125, ч.1 ст. 355 КК України.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 та обвинувачений ОСОБА_9 просять ухвалу суду про закриття кримінального провадження про обвинувачення ОСОБА_9 скасувати, винести вирок, яким виправдати обвинуваченого ОСОБА_9 у зв`язку з відсутність в його діях складу кримінальних правопорушень, які йому інкримінуються. Мотивують це тим, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, а ухвала суду винесена з істотним порушено вимоги кримінального-процесуального закону, судом порушено право обвинуваченого ОСОБА_9 на справедливий судовий розгляд. Зокрема, закриваючи кримінальне провадження щодо ОСОБА_9 суд зобов`язаний роз`яснити обвинуваченому порядок поновлення його порушених прав і відшкодування завданої йому шкоди, проте не зробив цього чим порушив вимоги закону.

З моменту його фактичного до процесуального затримання 12 серпня 2014 року він незаконно перебував 8 год. 30 хв. під вартою, також його три доби незаконно тримали в ІТТ, потім він тривалий час був під домашнім арештом. Про те в ухвалі суду не згадується. Хто з працівників правоохоронних органів, прокуратури, суду винен у його незаконному перебуванні під вартою та під домашнім арештом та чи понесли вказані особи відповідальність йому невідомо.

Під час досудового слідства й судового розгляду за одним й тим самим епізодами в одному провадженні тричі змінювали правову кваліфікацію злочинів інкримінованих ОСОБА_9 та ступінь їх тяжкості поступово зменшувалась. Як зазначено у двох останніх обвинувальних актах, підставами для цього були: зміна свідками показань у судовому засіданні і подання потерпілим заяв про притягнення ОСОБА_9 до кримінальної відповідальності за нанесення потерпілому легких тілесних ушкоджень. Вважають, що наведенні підстави є надумані, внаслідок чого не згадується які свідки, в якій частині змінили показання і чи відмовився потерпілий від своїх показань, на підставі яких були змінені обвинувачення та акти. Якщо свідки та потерпілий давали неправдиві показання, то чому їх за це не притягнули до відповідальності.

Потерпілий ОСОБА_10 подав до суду заяви, в яких просить слухати справу за його відсутності і відмовляється від підтримання приватного обвинувачення за ч. 1 ст. 125, ч. 1 ст. 355 КК України. В судовому засіданні 30 травня 2017 р. був оголошений короткий зміст наведених заяв. Ці заяви не були надані суду в установленому порядку, належним чином засвідчені, можуть бути фальшивими та суду достеменно невідомо чи потерпілий знає про приватне обвинувачення за ч. 1 ст. 125 та ч. 1 ст. 355 КК України. Потерпілий уникає явки в судове засідання, щоб не нести відповідальності за давання завідомо неправдивих показань. У зв`язку з цим не може бути законною зміна форми обвинувачення з державного на приватне, якщо відсутні достовірні докази, що потерпілий знає про це.

Також вважають, що судом безпідставно вирішено після набрання ухвали законної сили повернути потерпілому ОСОБА_10 3000 грн., оскільки ці гроші були вилучанні в обвинуваченого ОСОБА_9 і ніхто не довів що він їх отримав незаконно, щодо повернення інших коштів вилучних у обвинуваченого ОСОБА_9 не заперечують проте, вважають що він має право знати чому вилученні в нього кошти тривалий час зберігались під арештом, якщо вони не були речовим доказом, не підлягали конфіскації і не було заявлено цивільний позов до початку судового розгляду.

Заслухавши суддю доповідача, в судових дебатах:

-прокурора, який просить ухвалу суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення,

-захисників ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які підтримали подану апеляційну скаргу та просять ухвалу суду скасувати, винести вирок, яким виправдати обвинуваченого ОСОБА_9 за відсутність в його діях складу злочину.

-в судових дебатах та останньому слові обвинуваченого ОСОБА_9 який просить ухвалу скасувати, за відсутністю в його діях складу злочину,

перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 477 КПК України кримінальне провадження щодо ОСОБА_9 за ч. 1 ст. 125, ч. 1 ст. 355 КК України є кримінальним провадженням у формі приватного обвинувачення і тому має особливий порядок розгляду.

Зокрема, відповідно до принципу диспозитивності кримінального провадження, який закріплений ст.26 КПК України, відмова потерпілого від обвинувачення є безумовною підставою для закриття кримінального провадження у формі приватного обвинувачення. Також цей принцип знайшов своє відображення і в ст.284 КПК України, згідно з вимогами якої кримінальне провадження закривається в разі, якщо потерпілий відмовився від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення. Якщо дана обставина виявилася під час судового провадження, суд постановляє ухвалу про закриття кримінального провадження.

При прийнятті такого рішення судом фактично визнається відсутність самого обвинувачення (підозри) щодо певної особи, в даному випадку ОСОБА_9 у вчиненні певного злочину і судом при закритті провадження з цієї підстави не встановлюються ні сам факт вчинення злочину, ні винуватість чи невинуватість особи.

Згідно з п. 7 ч. 1 ст. 284 КПК України, у разі якщо потерпілий відмовився від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення, суд, у відповідності з ч. 6 ст. 284 КПК України постановляє ухвалу про закриття кримінального провадження.

Тому, з урахуванням наведених обставин, суд першої інстанції прийняв законне та обґрунтоване рішення про закриття кримінального провадження щодо ОСОБА_9 у зв`язку з відмовою потерпілого ОСОБА_10 від обвинувачення, що стверджується його заявою про відмову від обвинувачення, щодо ОСОБА_9 за ч.1 ст.125 та ч.1 ст. 355 КК України від 1 травня 2017 року.

Не знайшли свого підтвердження доводи апеляційної скарги про те що заяви потерпілого ОСОБА_10 могли бути подані від його імені іншими особами. Потерпілий ОСОБА_10 подав під час апеляційного розгляду письмову заяву у якій підтвердив що всі поданні у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_9 заяви поданні особисто ним та підписанні ним власноручно. При подачі зазначеної заяви від 28 серпня 2017 року заступником начальника відділу діловодства обліку звернення громадян апеляційного суду Тернопільської області встановлено особу громадянина України ОСОБА_10 згідно паспорта України серія НОМЕР_1 про що зазначено відповідний запис на заяві ОСОБА_10 .

Щодо доводів апеляційної скарги про те, що судом невірно вирішено долю речових доказів, зокрема грошових коштів які були вилученні в обвинуваченого ОСОБА_9 та потерпілого ОСОБА_10 то як вбачається з матеріалів кримінального провадження судом вірно відповідно до вимог закону вирішено після набрання ухвалою законної сили їх повернути особам, яким вони належать.

Не допустив суд порушень закону і при вирішенні питання про закриття кримінального провадження та відповідно до вимог закону в ухвалі суду роз`яснив обвинувачено, що відповідно до ч.4 ст.26 КПК України кримінальне провадження у формі приватного обвинувачення розпочинається лише на підставі заяви потерпілого. Відмова потерпілого, а у випадках, передбачених цим Кодексом, його представника від обвинувачення є безумовною підставою для закриття кримінального провадження у формі приватного обвинувачення.

Безпідставні й вимоги апеляційної скарги про скасування ухвали суду та винесення вироку апеляційним судом. За змістом ст. 407 КПК України, повноваження суду апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги змінити вирок або ухвалу, скасувати вирок повністю чи частково та винести новий вирок,скасувати ухвалу повністю чи частково і ухвалити нову ухвалу, скасувати вирок чи ухвалу та призначити новий розгляд в суді першої інстанції. Апеляційний суд за наслідками розгляду апеляційної скарги не вправі скасувати ухвалу суду першої інстанції та винести вирок.

Колегія суддів вважає, судове рішення у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_9 законне, обґрунтоване і вмотивоване, а тому підстав для його скасування та задоволення апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_9 та його захисника ОСОБА_7 немає.

Враховуючи наведене та керуючись вимогами ст.ст. 404-405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_9 на ухвалу Бучацького районного суду Тернопільської області від 30 травня 2017 року залишити без задоволення, а ухвалу Бучацького районного суду від 30 травня 2017 року без змін.

Ухвала Апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, на неї може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 , ОСОБА_4 .

Головуючий - підпис

Судді - два підписи
З оригіналом згідно:
Суддя апеляційного суду Тернопільської області ОСОБА_2