Єдиний унікальний номер № 285/3792/17
Провадження № 1-кп/0285/632/17
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 грудня 2017 року м. Новоград-Волинський
Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області в складі:
головуючого-судді ОСОБА_1
за участю секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду у м. Новоград-Волинський кримінальне провадження № 0000247 по обвинуваченню
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Великий Молодьків, Новоград-Волинського району, Житомирської області, українця, громадянина України, одруженого, учасника бойових дій, має на утримані одну неповнолітню дитину, зареєстрованого та проживаючого АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
19 березня 2014 року ОСОБА_4 на підставі Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» № 303/2014 від 17 березня 2014 року призваний на військову службу під час мобілізації, на особливий період, ІНФОРМАЦІЯ_2 та направлений для проходження військової служби до військової частини польова пошта НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ) і, відповідно до ст.ст. 2, 4, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», солдат ОСОБА_4 вважається військовослужбовцем, що проходить службу під час мобілізації, на особливий період.

19 березня 2014 року солдат ОСОБА_4 прибув для проходження військової служби до військової частини НОМЕР_2 та наказом командира вказаної військової частини від 19 березня 2014 року №71 його зараховано до списків особового складу частини, на всі види забезпечення, призначено на посаду водія центру зв`язку командного пункту польового вузла зв`язку, останній справи та посаду прийняв та приступив до виконання службових обов`язків.

Відповідно до вимог ст.ст. 17, 65, 68 Конституції України визначено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є обов`язком громадян України та кожен повинен додержуватися вимог Конституції України та законів України, ст.ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» визначено, що військовий обов`язок встановлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення Збройних Сил України військовослужбовцями.

Під час проходження військової служби солдат ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем за призовом під час мобілізації, на особливий період, відповідно до положень Військової присяги, ст.ст. 11, 16, 49, 127,128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України зобов`язаний свято і непорушно додержуватись Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок та вимоги військових статутів, беззастережно виконувати накази командирів (начальників), знати та зразково виконувати свої службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою.

Однак, солдат ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем за призовом під час мобілізації, на особливий період, під час проходження військової служби у Збройних Силах України, в порушення вищезазначених нормативно- правових актів, вирішив стати на злочинний шлях та тимчасово ухилитися від військової служби.

З 3 жовтня 2014 року по 14 жовтня 2014 року солдат ОСОБА_4 проходив лікування у військовій частині НОМЕР_3 (Житомирський військовий госпіталь), після проходження якого, на підставі ст. 1 7 графи 2 переліку хвороб, що визначений Положенням про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженим Наказом МО України №402 від 14 серпня 2014 року, останньому надано реабілітаційну відпустку терміном на ЗО діб, із прибуттям до військової частини - польова пошта НОМЕР_1 до 08 години 00 хвилин 14 листопада 2017 року.
Реалізуючи задумане, солдат ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем за призовом під час мобілізації, на особливий період, в порушення вимог ст.ст. 17, 65, 68 Конституції України, ст.ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» ст. ст. 11, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи з прямим умислом та з метою тимчасово ухилитися від військової служби, без дозволу відповідних командирів (начальників) та без поважних причин 14 листопада 2014 року не з`явився вчасно на службу до військової частини - польова пошта НОМЕР_1 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , у подальшому обов`язки за посадою не виконував, перебуваючи поза межами військової частини органи державної влади або правоохоронні органи, в тому числі органи військового управління, про свою належність до військової служби, про вчинене ним ухилення від неї та його причини, не повідомляв та проводив час на власний розсуд.
26 лютого 2015 року солдат ОСОБА_4 з`явився до військової частини - польова пошта НОМЕР_1 та продовжив виконання обов`язків військової служби.

В судовому засіданні обвинувачений вину визнав повністю та пояснив, що він був призваний на військову службу та зарахований до списків особового складу військової частини польова пошта НОМЕР_1 . З 3 жовтня 2014 року по 14 жовтня 2014 року він проходив лікування у військовій частині НОМЕР_3 . Після проходження йому надано реабілітаційну відпустку терміном на 30 діб. Після відпустки він не з`явився вчасно на службу до військової частини та проводив час на власний розсуд.

26 лютого 2015 року він самостійно з`явився до військової частини. В скоєному щиро розкаюється, просить суворо не карати. Також, просить застосувати до нього як учасника бойових дій ст. 2 Закону України «Про амністію у 2016 році» та звільнити його від відбування покарання.
Судом визнано недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин справи, які ніким не оспорюються, і проти чого не заперечують всі учасники судового провадження.
Оцінюючи всі досліджені докази в їх сукупності суд вважає вину ОСОБА_4 у пред`явленому йому обвинуваченні доведеною і кваліфікує його дії за ч. 3 ст. 407 КК України як нез`явлення військовослужбовцем (крім строкової служби) вчасно на службу без поважних причин тривалістю понад один місяць.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлено.

Обираючи вид та міру покарання суд враховує, що вчинене кримінальне правопорушення є середньої тяжкості, тяжких наслідків від якого не наступило, особу обвинуваченого, який за місцем служби характеризується задовільно, раніше не судимий, обставини кримінального провадження, обставини, що пом`якшують покарання, відношення обвинуваченого до вчиненого та призначає покарання у вигляді позбавлення волі.

Разом з тим, у судовому засіданні від обвинуваченого надійшло клопотання про звільнення його від відбування покарання відповідно до ст. 2 Закону України «Про амністію у 2016 році».

Прокурор не заперечував щодо заявленого клопотання та вважає, що воно підлягає задоволенню.
Суд враховує, що відповідно до ст. 85 КК України на підставі закону про амністію або акту про помилування засуджений може бути повністю або частково звільнений від основного і додаткового покарань.
Статтею 3 Закону України «Про застосування амністії в Україні» встановлено, що установивши в стадії судового розгляду кримінальної справи наявність акта амністії, що усуває застосування покарання за вчинене діяння, суд, за доведеності вини особи, постановляє обвинувальний вирок із звільненням засудженого від відбування покарання.
Згідно ст. 2 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 року, який набрав чинності 07.09.2017 року, підлягають звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, особи… які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України, брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, отримали статус учасника бойових дій.
Судом встановлено, що ОСОБА_4 вчинив злочин до набрання чинності Закону України «Про амністію у 2016 році», приймав безпосередню участь в антитерористичній операції і на день набрання цим Законом чинності (7 вересня 2017 року) має статус учасника бойових дій, про що свідчить посвідчення серії НОМЕР_4 від 16.06.2015 року.
Обмежень щодо застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_4 амністії, передбачених ч. 4 ст. 86 КК України, ст. 4 Закону України «Про застосування амністії в Україні» та ст. 9 Закону України «Про амністію у 2016 році», судом не встановлено, амністія до нього не застосовувалась.
За таких обставин суд вважає, що на обвинуваченого ОСОБА_4 поширюється дія Закону України «Про амністію у 2016 році», а тому він підлягає звільненню від відбування покарання.

Керуючись ст.ст. 367, 368 Кримінального Процесуального кодексу України, суд,-

УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України і обрати йому покарання за цим законом 3 (три) роки позбавлення волі.

Звільнити ОСОБА_4 , від відбування призначеного за цим вироком покарання на підставі ст. 2 Закону України "Про амністію у 2016 році".

Даний вирок може бути оскаржений, не з підстав заперечення обставин, зазначених відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України, до апеляційного суду Житомирської області через Новоград-Волинський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Засудженому та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Головуючий: ОСОБА_1