н/п 1-кс/640/9345/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"20" листопада 2017 р. м. Харків
Київський районний суд м. Харкова у складі:
слідчого судді - ОСОБА_1 ,
за участю секретаря - ОСОБА_2 ,
До Київського районного суду м. Харкова надійшло клопотання старшого слідчого відділу СУ ГУНП в Харківській області підполковника поліції ОСОБА_3 , погоджене із прокурором відділу прокуратури Харківської області радником юстиції ОСОБА_4 , в якому сторона обвинувачення просить накласти арешт на тимчасово вилучене майно, яке належить підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та вилучено у останнього 16.11.2017 при затриманні його у порядку ст. 208 КПК України, а саме на мобільний телефон Lenovo ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 з сім-карткою Лайф; місцем зберігання арештованого майна визначити камеру схову слідчого управління ГУ НП в Харківській області, розташовану за адресою: м. Харків, вул. Весніна, 14, під`їзд №2.
На обґрунтування клопотання сторона обвинувачення зазначає, що у вересні 2017 року, ОСОБА_5 , із корисливих спонукань направлених на одержання стабільних незаконних прибутків від вербування та переміщення людей з метою їх експлуатації, керуючись метою вчинення злочинів, спрямованих на порушення конституційних прав людини особисту волю, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх протиправних дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, прийняв рішення вступити в групу з іншими невстановленими в ході досудового розслідування особами, жителями Російської Федерації, з метою вчинення особливо тяжких злочинів, які полягали у вербуванні людей на території України, їх переміщенні за кордон, з метою експлуатації у формі втягнення у злочинну діяльність на території Російської Федерації, а саме розповсюдження та збут наркотичних засобів, за що ОСОБА_5 мав отримувати винагороду.
Для досягнення злочинного умислу ОСОБА_5 розробив план, яким передбачив наступне: підтримувати зв`язок з невстановленими особами, які на території Російської Федерації здійснювали незаконний збут наркотичних засобів, з якими домовився про переміщення за грошову винагороду на територію Російської Федерації з України осіб, які в подальшому будуть втягнуті у злочинну діяльність, пов`язану з розповсюдженням та збутом наркотичних засобів; розповсюджувати на території Харківської області, інформацію про роботу кур`єром на території Російської Федерації; фінансування злочинної діяльності, що полягала у сплаті витрат на квитки, забезпечення осіб, які переміщуються до Російської Федерації мобільними телефонами, квитками, грошима; отримувати грошові кошти за переміщених осіб, одержані в результаті злочинної діяльності.
Так у жовтні 2017 року, ОСОБА_5 , діючи у складі групи, з метою вербування людей шляхом експлуатації, а саме втягнення у злочинну діяльність, на території Харківської області, з ціллю своєї конспірації, через ОСОБА_6 який дав добровільну згоду на конфіденційне співробітництво в рамках досудового розслідування, займався пошуком осіб, які через скрутне матеріальне положення погодяться займатися розповсюдженням наркотичних засобів на території Російської Федерації. При цьому, ОСОБА_5 достовірно відомо, що робота, яка пропонується громадянам України, полягає у розповсюдженні наркотичних засобів на території Російської Федерації.
Реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на вербування людини з метою експлуатації, ОСОБА_5 у листопаді 2017 року через ОСОБА_6 на території міста Харкова знайшов ОСОБА_7
14.11.2017 приблизно о 17 годині ОСОБА_5 зустрівся з ОСОБА_7 біля будинку АДРЕСА_1 , де у останньої довідався, що внаслідок збігу тяжких сімейних та матеріальних обставин, викликаних скрутним матеріальним становищем, відсутністю роботи, постійного джерела доходів, потерпіла ОСОБА_7 перебуває в уразливому стані. Після чого ОСОБА_5 , усвідомлюючи цю обставину, умисно використовуючи її у своїх протиправних цілях, з використанням уразливого стану особи, запропонував ОСОБА_7 роботу кур`єром наркотичних засобів на території Російської Федерації. При цьому ОСОБА_5 , усвідомлюючи той факт, що робота на території Російської Федерації полягає у розповсюдженні наркотичних засобів, не пояснив потерпілим ОСОБА_7 суті реальної відповідальності за роботу, яку їй необхідно буде виконувати у майбутньому, чим приховав важливу обставину та свій злочинний умисел.
Після чого, ОСОБА_5 , знаходячись в тому ж місці, реалізовуючи злочинний умисел, направлений на вербування людини з метою експлуатації, а саме втягнення у злочинну діяльність, довів до відома ОСОБА_7 порядок переміщення на територію Російської Федерації, умови оплати, порядок спілкування з «кураторами», таким чином ОСОБА_5 використовуючи уразливий стан ОСОБА_7 , який зумовлений тяжкими особистими обставинами, які обмежували її здатність усвідомлювати свої дії, досяг з нею домовленості про її переміщення через державний кордон України до Російської Федерації, тобто завербував її з метою втягнення у злочинну діяльність.
16.11.2017 о 16 годині 30 хвилин ОСОБА_5 реалізуючи свій сумісний з невстановленими особами злочинний умисел, зустрівся з ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в кафе «Пират», розташованому за адресою: м. Харків, з метою переміщення останньої до Російської Федерації, де ОСОБА_5 в ході проведення контролю за вчиненням злочину, передав у якості предоплати ОСОБА_6 грошові кошти в сумі 100 гривень, як винагороду за виконання раніше обумовленої домовленості за надані ОСОБА_6 послуги з пошуку осіб, після чого ОСОБА_5 о 18 годині 05 хвилин затриманий працівниками поліції на території Автовокзалу за адресою: м. Харків, пр. Гагаріна, 22.
Таким чином, своїми умисними діями, які виразилися у вербуванні людини, вчиненій з метою експлуатації у формі втягнення у злочинну діяльність, з використанням уразливого стану особи, вчинені групою осіб, ОСОБА_5 скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 149 КК України.
16.11.2017 ОСОБА_5 затримано у порядку ст. 208 КПК України та у нього в ході обшуку вилучено мобільний телефон Lenovo ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 з сім-карткою Лайф.
16.11.2017 ОСОБА_5 вручене повідомлення про підозру, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 149 КК України.
Орган досудового розслідування має підстави вважати, що вилучене майно, відповідає вимогам ст.170 Кримінального процесуального кодексу України з наведених нижче підстав.
Так, вилучений мобільний телефон Lenovo ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 з сім-карткою Лайф містить в собі інформацію про контакти, телефонні з`єднання ОСОБА_5 в період вчинення кримінального правопорушення, у зв`язку із чим він є доказом кримінального правопорушення.
Вилучений мобільний телефон визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.
Сторона обвинувачення зазначає, що з метою недопущення знищення вилучених речей або їх пошкодження, збереження речових доказів, фактичного позбавлення підозрюваної можливості володіти, користуватися та розпоряджатися майном, належить арештувати майно, тимчасово вилучене у ОСОБА_5 .
Прокурор в судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином про дату, час та місце розгляду клопотання, до канцелярії суду 17.11.2017 надійшла заява від прокурора відділу прокуратури Харківської області ОСОБА_4 , в якій він просить розглянути клопотання про арешт майна ОСОБА_5 без його участі, підтримав вказане клопотання (а.с. 14).
Слідчий в судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином про дату, час та місце розгляду клопотання, до канцелярії суду 17.11.2017 надійшла заява від слідчого СУ ГУ НП в Харківській області ОСОБА_8 , в якій він просить розглянути клопотання про арешт майна ОСОБА_5 без його участі, підтримав вказане клопотання (а.с. 15).
Захисник підозрюваного ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_9 в судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином про дату, час та місце розгляду клопотання, до канцелярії суду 17.11.2017 надійшла заява від адвоката ОСОБА_9 , в якій він просить провести розгляд клопотання слідчого та прокурора про арешт вилученого майна підозрюваного ОСОБА_5 без його участі, у задоволенні клопотання просить відмовити (а.с. 13).
Неприбуття в судове засідання власника майна, слідчого, відповідно до вимог ч. 1 ст. 172 КПК України не перешкоджає розгляду клопотань. Більш того, володілець майна, який не був присутнім при розгляді клопотання про арешт майна, має право заявити клопотання про скасування арешту майна в порядку та на підставах, визначених ст. 174 КПК України.
Відповідно до ч. 3 ст. 208 КПК України, уповноважена службова особа, слідчий, прокурор може здійснити обшук затриманої особи з дотриманням правил, передбачених частиною сьомою статті 223 і статтею 236 цього Кодексу.
Згідно абз. 2 ч. 7 ст. 223 КПК України, обшук особи здійснюються з обов`язковою участю не менше двох понятих незалежно від застосування технічних засобів фіксування відповідної слідчої (розшукової) дії.
Відповідно до ч. 5 ст. 236 КПК України, за рішенням слідчого чи прокурора може бути проведено обшук осіб, які перебувають в житлі чи іншому володінні, якщо є достатні підстави вважати, що вони переховують при собі предмети або документи, які мають значення для кримінального провадження.
Згідно ч. 3 ст. 168 КПК України, слідчий, прокурор, інша уповноважена службова особа під час затримання або обшуку і тимчасового вилучення майна або негайно після їх здійснення зобов`язана скласти відповідний протокол, копія якого надається особі, у якої вилучено майно, або її представнику
Відповідно до ч. 1 ст. 167 КПК України, тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.
Згідно протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 16.11.2017, 16.11.2017 о 18 год. 05 хв. ОСОБА_5 затриманий в порядку ст. 208 КПК України, в ході якого, з дотриманням вказаних вище норм КПК України, здійснено огляд затриманої особи, в ході якого, згідно зазначеного протоколу, вилучено мобільний телефон Lenovo ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 з сім-карткою Лайф (а.с. 6-7).
16.11.2017 ОСОБА_5 вручено повідомлення про підозру у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 149 КК України, тобто вербування людини, вчинене з метою експлуатації у формі втягнення у злочинну діяльність, з використанням уразливого стану особи, вчинені групою осіб.
Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Згідно вимог п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. За змістом ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цього Кодексу, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.
Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу).
Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу (ч. 1 ст. 173 КПК України).
Стороною обвинувачення доведено, що вищевказане майно, вилучене під час затримання особи в порядку ст. 208 КПК України, має значення для забезпечення даного кримінального провадження, за існування розумних підозр вважати, що це майно є доказом злочину, за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.
Вилучене відповідно до протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину майно, підлягає арешту, оскільки не застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна може в подальшому перешкодити кримінальному провадженню. На виконання вимог ч.1 ст.173 КПК України слідчий, прокурор довели слідчому судді необхідність арешту майна, а також наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.170 КПК України.
Враховуючи викладене, слідчий суддя приходить до висновку про наявність правових підстав до арешту майна, вказаного в клопотаннях сторони обвинувачення, враховує можливість використання його як доказу у даному кримінальному провадженні, наслідки арешту майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а тому клопотання про арешти майна підлягають задоволенню.
Застосування заходу забезпечення у вигляді арешту майна у вказаний спосіб відповідає належній правовій процедурі та завданням кримінального провадження.
Клопотання про фіксацію процесуальної дії за допомогою технічних засобів під час розгляду питання слідчим суддею від учасників процесуальної дії не надійшло, за ініціативою суду не здійснюється, що відповідає положенням ст.107 КПК України.
На підстав викладеного, керуючись ст. ст. 2, 7, 170-173, 309, 372 КПК України, слідчий суддя, -
УХВАЛИВ:
Накласти арешт на майно, вилучене 16.11.2017 під час затримання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в порядку ст. 208 КПК України, а саме на мобільний телефон Lenovo ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 з сім-карткою Лайф - до скасування арешту майна у встановленому нормами КПК України порядку.
Визначити місцем зберігання мобільного телефону Lenovo ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 з сім-карткою Лайф, камеру схову слідчого управління ГУ НП в Харківській області, розташовану за адресою: м. Харків, вул. Весніна,14, під`їзд №2.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду Харківської області протягом п`яти днів з дня її проголошення, а ОСОБА_5 - в той же строк, але з моменту вручення йому ухвали суду.
Ухвала виготовлена в нарадчій кімнаті, є оригіналом.

Слідчий суддя ОСОБА_1