Справа № 487/1680/17
Провадження № 1-кс/487/1737/17
У Х В А Л А
Іменем України

30.11.2017 року слідчий суддя Заводського районного суду міста Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , власника майна - ОСОБА_3 , захисника - ОСОБА_4 , розглянувши клопотання слідчого СВ Заводського відділу поліції ГУ НП в Миколаївській області ОСОБА_5 про арешт майна по кримінальному провадженню № 0001169 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
24.11.2017 року слідчий Заводського ВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_5 , за погодженням з прокурором Заводського відділу Миколаївської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_6 , звернувся до суду з клопотанням про накладення арешту на автомобіль «Volkswagen Golf», д/н НОМЕР_1 , кузов НОМЕР_2 , білого кольору, 1985 року випуску та визначити місцем зберігання штраф-майданчик за адресою: Миколаївська область, Вітовський район, с. Шевченкове.

Підставою для внесення клопотання стало те, що вказаний автомобіль є об`єктом вчинення кримінального правопорушення та зберіг на собі його сліди.

Слідчий до судового засідання не з`явився, був повідомлений належним чином, причину неявки суду не повідомив.

Власник майна та його захисник в судовому засіданні заперечували проти клопотання, посилаючись на те, що відсутня необхідність у арешті автомобілю. Також вказали, що строк дії попередньої ухвали про накладення арешту сплинув, проте автомобіль власнику не повернутий. Просили відмовити в задоволенні клопотання.

Вислухавши пояснення власника майна, захисника, дослідивши клопотання та докази, якими воно обґрунтовується, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

СВ Заводського ВП ГУ НП в Миколаївській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0001169 за ознаками ст. 290 КК України, яке було розпочато за відомостями про те, що 24.03.2017 року під час огляду автомобіля Volkswagen Golf д.н. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_3 було виявлено зміну ідентифікаційного номера кузова.

З висновку експертного дослідження від 24.03.2017 року № 15/4841/423 встановлено, що в районі ідентифікаційного номера кузова наданого на дослідження транспортного засобу Volkswagen Golf д.н. НОМЕР_1 , наявні зварювальні шви по замкненому контуру, що може призводити до зміни ідентифікаційного номера кузова.

Ухвалою слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 29.03.2017 року був накладений арешт на автомобіль Volkswagen Golf д.н. НОМЕР_1 строком до 24.04.2017 року та визначено місцем зберігання територію Заводського ВП ГУНП в Миколаївській області.

З висновку експерта № 39 від 06.06.2017 на автомобілі марки Volkswagen Golf білого кольору, з закріпленим на ньому номерним знаком НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер кузова НОМЕР_2 , вварено та має ознаки перезакріплення.

Частиною 1 ст.170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Згідно вимог ст.173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідно до ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Так, із змісту клопотання, матеріалів провадження, встановлено, що органом досудового слідства не доведено існування ризиків, визначених у абзаці другому ч.1 ст.170 КПК України або достатність підстав вважати, що такі ризики можуть мати місце, як і не обґрунтовано належним чином мету застосування такого заходу забезпечення в даному кримінальному провадженні.
Крім того, слідчий в судове засідання не з`явився, що свідчить про фактичне не підтримання поданого ним клопотання та недоведення згаданих обставин, а матеріали клопотання не містять будь-яких відомостей на обґрунтування того, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, завдяки чому може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий звернувся до суду з клопотанням про накладення арешту на дане конкретне майно.
Відповідно до практики Європейського суду, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі "АГОСІ" проти Сполученого Королівства" (AGOSI v. the United Kingdom від 24 жовтня 1986 року, серія А, № 108, п. 52). Іншими словами, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування. Проте такого в судовому засіданні не встановлено.
Таким чином, встановлені слідчим суддею та вище перелічені обставини у своїй сукупності свідчать про відсутність підстав для задоволення клопотання слідчого.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 98, 167, 170-173 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:
В задоволенні клопотання слідчого СВ Заводського відділу поліції ГУ НП в Миколаївській області ОСОБА_5 про арешт майна по кримінальному провадженню № 0001169 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України - відмовити.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду Миколаївської області протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1