Справа № 320/6300/16-к
Провадження № 51-2375ск18
Ухвала

2 лютого 2018 року м. Київ
Касаційний кримінальний суд Верховного Суду
у складі колегії:
головуючої ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу засудженої ОСОБА_4 на вирок Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 24 квітня 2017 року,
в с т а н о в и в:
У касаційній скарзі порушується питання про перегляд указаного судового рішення у касаційному порядку.
Перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 КПК, суд касаційної інстанції дійшов висновку, що скаргу було подано без додержання вимог пунктів 4, 5 ч. 2 та ч. 5 цієї статті.
Згідно зі ст. 427 КПК у касаційній скарзі зазначаються: обґрунтування заявлених скаржником вимог із відображенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення, та вимоги особи, що подає скаргу; до скарги додаються копії судових рішень, які оскаржуються.
Суд касаційної інстанції є судом права, а не факту. Згідно з ч. 1 ст. 438 вказаного Кодексу підставами для скасування чи зміни судових рішень є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК); неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК); невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК). Тому, засуджена заперечуючи законність судових рішень, має конкретно вказати у чому полягають допущені, на його думку, істотні порушення норм права, які відповідно до ст. 438 КПК є підставами для скасування оспорюваного рішення, тобто навести правове обґрунтування заявлених вимог.
Проте всупереч законодавчим приписам у поданій короткій скарзі не викладено обґрунтування явної несправедливості призначеного засудженій покарання, як це встановлено ст. 414 КПК, отже й необхідності зміни судових рішень на підставі, передбаченій п. 3 ч. 1 ст. 438 цього Кодексу, зважаючи також на положення статей 50, 65 КК й на особливості застосування ст. 75 цього Кодексу.
Крім того, як убачається з матеріалів провадження за скаргою, вирок щодо ОСОБА_4 переглядався в апеляційному порядку і ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 11 січня 2018 року його було залишено без змін. Однак у скарзі засудженою не наведено аргументів щодо порушень норм права, допущених, на її думку, апеляційним судом.
Поряд із цим вимога про застосування ст. 75 КК та призначення умовного покарання не узгоджується зі ст. 436 КПК (повноваження суду касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги).
Водночас до скарги засудженим не додано завірених належним чином копій судових рішень.
Поряд із цим засуджена направляючи до суду 17 січня 2018 року свою касаційну скаргу вказала, що скарга подається до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, що не відповідає приписам п. 21 ч. 1 ст. 3 КПК (в редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VІІІ), згідно з якою судом касаційної інстанції є Верховний Суд.
Оскільки касаційна скарга не відповідає вимогам, передбаченим ст. 427 КПК, колегія суддів вважає за необхідне на підставі ч. 1 ст. 429 цього Кодексу залишити скаргу без руху й установити строк для усунення допущених недоліків, що не може перевищувати п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали особою, яка подала касаційну скаргу.
Враховуючи викладене, керуючись ч. 1 ст. 429 КПК, суд
п о с т а н о в и в:
Касаційну скаргу засудженої ОСОБА_4 на вирок Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 24 квітня 2017 року залишити без руху та надати строк для усунення недоліків протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали.
У разі невиконання вимог касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3