Справа180/1591/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 жовтня 2017 р. м. Марганець

Марганецький міський суд Дніпропетровської області у складі:

головуючої ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
за участю обвинуваченої ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000577 від 02.08.2017 року, про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка народилась в м. Запоріжжі, громадянки України, незаміжньої, із середньою спеціальною освітою, яка не працює, має на утриманні неповнолітніх дітей, яка мешкає та зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
01.08.2017 року, приблизно о 16-35 год., обвинувачена ОСОБА_4 , з метою таємного викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, знаходячись в гостях у знайомого ОСОБА_5 , в приміщенні квартири АДРЕСА_2 , таємно, умисно, викрала зі столу спальні мобільний телефон «Леново А328», чим спричинила потерпілому ОСОБА_5 матеріальну шкоду на загальну шкоду на суму 2137,07 грн.

Допитана у судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення визнала повністю, розкаялася, просить суворо не карати обіцяючи більше злочинів не вчиняти.

Потерпілий ОСОБА_5 у судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд кримінального провадження за його відсутності.

В зв`язку з повним визнанням обвинуваченим своєї вини, суд, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, не досліджує докази стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким в судовому засіданні не оспорюються.

Таким чином, суд вважає, що винуватість обвинуваченої ОСОБА_4 в судовому засіданні доведена повністю і її дії слід кваліфікувати за ч. 1 ст. 185 КК України, тому що вона вчинила таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

Призначаючи покарання обвинуваченій, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, те, що вона посягнула на чуже майно, скоївши злочин середньої тяжкості.

Суд також враховує особу обвинуваченої ОСОБА_4 , яка раніше не судима, не працює, задовільно характеризується за місцем проживання.

До обставин, що пом`якшують покарання, суд відносить щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання, судом не встанволено.

Таким чином, суд вважає, що мірою покарання, необхідною і достатньою для перевиховання обвинуваченої і попередження нових злочинів повинна бути міра покарання у виді позбавлення волі. Але, враховуючи те, що обвинувачена раніше не судима, визнала свою вину та щиро розкаялася, суд приходить до висновку про можливість звільнення її від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, із застосуванням ст. 76 КК України.

У судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 заявила клопотання про застосування до неї амністії, звільнивши від відбування покарання, оскільки вона має чотирьох неповнолітніх дітей, що підтверджується копіями свідоцтв про їх народження, а саме: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 1 Закону України «Про застосування амністії в Україні» амністія є повне або часткове звільнення від відбування покарання осіб, визнаних винними у вчиненні злочину, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили; амністія оголошується законом про амністію, який приймається відповідно до положень Конституції України, Кримінального Кодексу України та цього Закону.
Статтею 3 вказаного Закону встановлено, що установивши в стадії судового розгляду кримінальної справи наявність акта амністії, що усуває застосування покарання за вчинене діяння, суд, за доведеності вини особи, постановлює обвинувальний вирок із звільненням засудженого від відбування покарання.
07 вересня 2017 року набрав чинності Закон України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 року №1810-VIІI. Дія цього Закону поширюється на осіб, які вчинили злочини до дня набрання ним чинності включно (ст. 13 названого Закону).
Відповідно до п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 року, який набрав чинності 07 вересня 2017 року, звільненню від покарання у вигляді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, підлягають особи, засуджені за умисні злочини, які не є тяжкими або особливо тяжкими відповідно до ст. 12 КК України та за злочини, вчинені з необережності, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років.
Обмежень щодо застосування відносно обвинуваченої ОСОБА_4 амністії, передбачених ст. 4 ЗУ «Про застосування амністії в Україні» та ст. 9 ЗУ «Про амністію 2016 році», судом не встановлено, амністія до неї не застосовувалась.
За таких обставин суд вважає, що на обвинувачену ОСОБА_4 поширюється дія Закону України «Про амністію у 2016 році», а тому вона підлягає звільненню від відбування покарання.
Запобіжний захід не обирався.

Цивільний позов не заявлено.

На підставі викладеного, керуючись ст. 3 ЗУ «Про застосування амністії в Україні», п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році», ст.ст. 373 та 374 КПК України, суд,-
У Х В А Л И В :
ОСОБА_4 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1ст. 185 КК і призначити їй покарання у виді двох років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування основного покарання з випробуванням строком на 2 роки, якщо вона протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на неї обов`язки.

На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:

-не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу органу пробації,

-повідомляти орган пробації про зміну місця проживання

-періодично з`являтись для реєстрації до органу пробації.

-
Звільнити повністю від відбування покарання ОСОБА_4 на підставі п. «в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році»

Речовий доказ мобільний телефон «Леново А328», переданий на зберігання потерпілому, залишити ОСОБА_5 .

Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

На вирок суду може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Марганецький міський суд.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: ОСОБА_1