Справа № 367/6094/15-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/1168/17 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 41 18.12.2017

УХВАЛА
18 грудня 2017 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю прокурора: ОСОБА_5 ,

при секретарі: ОСОБА_6 ,

виправданого ОСОБА_7 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора, яка брала участь в розгляді справи судом першої інстанції, на вирок Ірпінського міського суду Київської області від 15.08.2017 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Буча Київської області, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , -раніше не судимого,-

визнано невинуватим в скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст. 307 КК України та виправдано.

Вирішено питання речових доказів.

В С Т А Н О В И Л А :

Згідно обвинувального акту, в травні 2015 року (точний час та дата досудовим розслідуванням не встановлені) ОСОБА_7 , не маючи спеціального дозволу на придбання та зберігання наркотичних засобів, при невстановлених досудовим розслідуванням обставинах та місці, у невстановленої досудовим розслідуванням особи, незаконно з метою збуту придбав наркотичний засіб опій ацетильований, який приніс до місця свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 , де незаконно зберігав з метою подальшого збуту.
В подальшому, 28.05.2015 р., близько 18 год 00 хв (точний час досудовим розслідуванням не встановлено), ОСОБА_7 , знаходячись за адресою свого проживання незаконно збув ОСОБА_9 за 160,00 грн. вищезазначений наркотичний засіб, який знаходився в одноразовому медичному шприці об`ємом 5 мл, заповнений частково на 2 мл рідиною коричневого кольору, яка згідно висновку судово-хімічної експертизи від 29.05.2015 № 2-02/669 містить особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено, - опій ацетильований масою 0,0847 г (в перерахунку на суху речовину).
Крім того, ОСОБА_7 обвинувачується у тому, що 30.05.2015 р. близько 18 год 40 хв (точний час досудовим розслідуванням не встановлено), знаходячись неподалік від будинку АДРЕСА_3 , повторно незаконно збув ОСОБА_9 за 160,00 грн. наркотичний засіб - опій ацетильований, який знаходився в одноразовому медичному шприці об`ємом 5мл, заповнений частково на 2 мл рідиною коричневого кольору, яка згідно висновку судово-хімічної експертизи від 25.06.2015 № 2-02/782 містить особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено - опій ацетильований масою 0,0847г (в перерахунку на суху речовину).
Вироком Ірпінського міського суду Київської області від 15.08.2017 року ОСОБА_7 визнано невинуватим та виправдано.
Своє рішення суд першої інстанції мотивував тим, що в ході судового розгляду стороною обвинувачення не було надано достатніх та допустимих доказів того, що ОСОБА_7 в травні 2015 р. незаконно, з метою збуту, повторно придбав опій ацетильований, який в подальшому повторно зберігав у себе вдома з метою продажу, а також стороною обвинувачення не надано доказів вчинення ОСОБА_7 збуту наркотичних засобів 28.05.2015 р. та 30.05.2015 р.
Не погоджуючись з вироком суду, в апеляційній скарзі та доповненнях до неї, прокурор просить його скасувати, у зв`язку невідповідності висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, та кримінальне провадження направити для розгляду в суд першої інстанції.
В обґрунтуванні вказує, що судом першої інстанції необґрунтовано визнано недопустимими ряд доказів, які як вважає, складені у відповідності до вимог законодавства, що є грубим порушенням положень ст.87 КПК України, крім того, судом також безпідставно відкинуто показання свідка ОСОБА_9 та не прийнято до уваги показання свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , що вказує на відсутність належної їх оцінки та аналізу, та має істотне значення для вирішення даної справи.
Також звертає увагу суду на відсутність звукозапису судових засідань від 13.10.2015 року та 26.05.2017 року та на невідповідність обвинувального акту вимогам ст.291 КПК України, у зв`язку з тим, що в ньому відсутній виклад фактичних обставин, встановлених прокурором, тому, вважає, що суд мав повернути обвинувальний акт щодо ОСОБА_7 прокурору, для усунення недоліків.
В запереченні на апеляційну скаргу захисник виправданого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 просить вирок суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, вважає рішення суду першої інстанції законним, обґрунтованим та вмотивованим, а доводи апеляційної скарги такими, що не відповідають матеріалам кримінального провадження та нормам КПК України.
Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, яка підтримала апеляційну скаргу, виправданого та його захисника, які просили рішення суду залишити без змін, провівши судові дебати, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі,колегія суддів приходить до наступного.

Згідно із ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, однак суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого.
Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Згідно із положеннями ч.1 ст.412 КПК України, істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
Відповідно до п.13 ч.1 ст.3 КПК України, обвинуваченням є твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.
Процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування, відповідно до положень ч.4 ст.110 КПК України, є обвинувальний акт, який повинен відповідати вимогам, передбаченим у статті 291 цього Кодексу.
У відповідності до вимог п.5 ч.2 ст.291 КПК України, обвинувальний акт має містити, серед іншого, виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
Практика Європейського суду з прав людини (далі Європейський суд) орієнтує, що обвинуваченням визнається офіційне доведення до відома особи компетентним органом твердження про наявність припущення про вчинення особою кримінально караного правопорушення й при цьому стосується змісту, а не формального поняття обвинувачення, оскільки в контексті ст. 6 Конвенції Європейський суд покликаний убачати, що приховано за зовнішньою стороною справи, та досліджувати реалії розглядуваної справи («Девеер проти Бельгії» від 27 лютого 1980 року).
Європейський суд у справі «Абрамян проти Росії» від 09 жовтня 2008 року, зазначив, що у тексті підпункту «а» п.3 ст.6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення («Камасінскі проти Австрії» від 19 грудня 1989 року). Крім того, Європейський суд нагадує, що положення підпункту «а» п.3 ст.6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п.1 цієї статті. Конкретності саме змісту обвинувачення стосуються й рішення Європейського суду у справах «Пелісьє та Сассі проти Франції» від 25 березня 1999 року, «Матточіа проти Італії» від 25 липня 2000 року, «І.Н. та інші проти Австрії» від 20 квітня 2006 року, що відображають послідовну рекомендацію цієї міжнародної установи про пріоритетність неформального розуміння поняття «обвинувачення» національними судами.
При перевірці матеріалів кримінального провадження щодо ОСОБА_7 , судом апеляційної інстанції встановлено, що 20 серпня 2017 року з прокуратури м. Ірпеня Київської області до Ірпінського міського суду Київської області направлено обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000787 від 08.04.2015 року по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, складений слідчим СВ Ірпінського МВ (з обслуговування міст Ірпінь та Буча) ГУМВС України в Київській області лейтенантом міліції ОСОБА_13 та затверджений прокурором у кримінальному провадженні прокурором прокуратури міста Ірпеня Київської області ОСОБА_14 .
Як видно з даного обвинувального акта, складеного та затвердженого 19 серпня 2015 року щодо ОСОБА_7 , він органами досудового розслідування обвинувачується за епізодом від 30.05.2015 року в незаконному зберіганні з метою збуту, а також в збуті особливо небезпечного наркотичного засобу, вчиненого повторно.
Разом з тим, колегія суддів вважає, що зазначене процесуальне рішення прокурора є неконкретним, оскільки в ньому не зазначено, які дії ОСОБА_7 були вчинені по незаконному зберіганню з метою збуту наркотичного засобу.
Крім того, обвинувальний акт в цілому не містить викладу фактичних обставин кримінального провадження, які прокурор вважає встановленими.
В зв`язку з чим обвинувальний акт не відповідає вимогам п.5 ч.2 ст.291 КПК України.
Відповідно до вимог ч.1 ст.337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.
Слід зазначити, що судова практика щодо визначення відповідності обвинувального акта вимогам ст.291 КПК України є досить різноманітною.
Так у своїй постанові № 5-328кс16 від 24 листопада 2016 року Верховний Суд України звернув увагу на те, що важливим елементом обвинувального акта є саме виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, бо правильне їх відображення має суттєве значення не тільки для аргументації висновків слідчого, але і для дослідження обставин вчиненого кримінального правопорушення в суді та для реалізації права на захист. Фабула обвинувачення є фактичною моделлю вчиненого злочину, а юридичне формулювання (формула та формулювання обвинувачення) це правова модель злочину, вказівка на кримінально-правові норми, порушення яких інкримінується обвинуваченому. Крім того, Верховний Суд України в цій же постанові акцентує увагу на позиції Європейського суду щодо неприпустимості перегляду остаточних судових рішень тільки з метою проведення повторного слухання та отримання нового рішення («Брумареску проти Румунії»).
Разом з тим, на думку колегії суддів, скасування судового рішення суду першої інстанції, яке не набрало законної сили, за результатами розгляду апеляційної скарги, з призначенням повторного перегляду справи місцевим судом, відповідно до повноважень суду апеляційної інстанції, передбачених ст.407 КПК України, за наявності встановлених кримінальним процесуальним законом підстав, не є порушенням правової визначеності як складової принципу верховенства права.
Таким чином, оскільки у обвинувальному акті, складеному щодо ОСОБА_7 , відсутній виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими та неконкретизовано обвинувачення за епізодом від 30.05.2017 року, суд першої інстанції не мав правових підстав для призначення судового розгляду кримінального провадження.
З урахуванням того, що судовий розгляд проведений всупереч вимог ст. 337 КПК України, за обвинувальним актом, який не містить викладу фактичних обставин кримінального правопорушення, без конкретизованого обвинувачення за епізодом від 30.05.2017 року, вирок суду першої інстанції не може вважатися законним і обґрунтованим та підлягає скасуванню, при цьому, суд апеляційної інстанції також позбавлений можливості прийняти у справі законне та обґрунтоване рішення на підставі такого обвинувального акта.
За таких обставин, вирок необхідно скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції зі стадії підготовчого судового засідання, у зв`язку з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
Відповідно до ч.2 ст.415 КПК України, суд апеляційної інстанції, призначаючи новий розгляд у суді першої інстанції, не має права вирішувати наперед питання про доведеність чи недоведеність обвинувачення, достовірність або недостовірність доказів, переваги одних доказів над іншими, застосування судом першої інстанції того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність та покарання, а тому доводи апеляційної скарги прокурора підлягають ретельній перевірці під час нового розгляду кримінального провадження щодо ОСОБА_7 судом першої інстанції.
Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 409, 412, 415, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :
Вирок Ірпінського міського суду Київської області від 15.08.2017 року щодо ОСОБА_7 скасувати та призначити новий розгляд справи в суді першої інстанції зі стадії підготовчого судового засідання в іншому складі суду.

Судді: