АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження №11кп/790/891/17 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: повернення обвинувального акту
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16.11.2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Харківської області в складі:
- головуючого судді ОСОБА_2 ,
- суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
- при секретарі ОСОБА_5 ,
- за участю прокурора ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові кримінальне провадження за апеляційними скаргами прокурора, обвинуваченого на ухвалу Комінтернівського районного суду м. Харкова від 07.02.2017 року, -
В С Т А Н О В И Л А :
Ухвалою Комінтернівського районного суду м.Харкова від 07.02.2017 року обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0002208 від 25.09.2016 року відносно ОСОБА_7 повернуто прокурору у зв`язку з невідповідністю вимогам КПК України.
Своє рішення суд першої інстанції мотивував тим, що під час підготовчого судового засідання обвинувачений ОСОБА_7 заявив клопотання про повернення обвинувального акта прокурору, оскільки обвинувальний акт не відповідає вимогам ст.291 КПК України, а саме: неконкретність обвинувачення, не зазначено мотив вчиненого кримінального правопорушення. Обвинувачений ОСОБА_7 вважає обвинувальний акт підозрою у вчиненні кримінального правопорушення.
Захисник ОСОБА_8 підтримала клопотання обвинуваченого про повернення обвинувального акту прокурору, оскільки вважає, що не виконані вимоги ст.291 КПК України щодо змісту обвинувального акту та доданих до нього документів, а саме: крім мотиву вчиненого кримінального правопорушення, не зазначено знаряддя, яким вчинено кримінальне правопорушення; в реєстрі матеріалів досудового розслідування незрозуміло викладено п.8- огляд місця події, а саме службового приміщення каб.89 що у Слобідському ВП ГУНП в Харківській області, за адресою: м.Харків, пров.Балашовський, 12 та його дату 20.20.2016 року.
Прокурор ОСОБА_9 та потерпілий ОСОБА_10 вважали, що обвинувальний акт відповідає вимогам КПК України та підстав для його повернення не має.
Суд, заслухавши думку учасників судового провадження, вивчивши обвинувальний акт та додані до нього документи, дійшов до наступного.
Згідно з п.3 ч.3 ст.314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам КПК України.
Відповідно до ч.4 ст.110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним документом, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим ст.291 КПК України, яка, в свою чергу, містить вичерпний перелік відомостей, які повинен містити обвинувальний акт і вони є обов`язковими для їх виконання слідчим і прокурором.
Надання суду інших документів до початку судового розгляду забороняється.
Під реєстром матеріалів досудового розслідування розуміється опис процесуальних документів, які є в кримінальному провадженні і на які збирається прокурор посилатися при підтриманні державного обвинувачення.
Документ під №8 в реєстрі матеріалів досудового розслідування - огляд місця події, а саме службового приміщення каб.89 що у Слобідському ВП ГУНП в Харківській області, за адресою: м.Харків, пров.Балашовський, 12 та його дата 20.20.2016 року є незрозумілими, тобто реєстр матеріалів досудового розслідування не відповідає вимогам ч.2 ст.109 КПК України.
Як вказав суд, сам обвинувальний акт складений відповідно до ст. 291 КПК України, в ньому викладено фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
Щодо посилань обвинуваченого та захисника на неконкретність обвинувачення, то в цій частині суд вважає за необхідне відмовити, оскільки прокурор, відповідно до ст. 338 КПК України, в разі встановлення такої необхідності в судовому засіданні, може змінити обвинувачення, відмовитись від нього або висунути нове обвинувачення.
Але обвинувальний акт не скріплений печаткою прокуратури та не має статусу офіційного документа.
З урахуванням викладеного суд вважає за необхідне обвинувальний акт повернути прокурору.
Прокурор та обвинувачений оскаржив зазначену ухвалу.
В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати ухвалу Комінтернівського районного суду м.Харкова від 07.02.2017 року та призначити новий судовий розгляд.
Обґрунтовуючи свої вимоги, прокурор зазначає що вважає зазначену ухвалу суду незаконною та необґрунтованою, а тому підлягає скасуванню у зв`язку із істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.
Підставою ухвалення такого рішення стала невідповідність, на думку суду, реєстру матеріалів досудового розслідування вимогам ч.2 ст.109 КПК України оскільки документ під №8 в реєстрі матеріалів досудового розслідування огляд місця події, а саме службового приміщення каб.89 що у Слобідському ВП ГУ НП в Харківській області, за адресою: м.Харків, пров.Балашовський, 12 і його дата 20.20.2016 року є незрозумілими, та те що обвинувальний акт не скріплений печаткою прокуратури тому не має статусу офіційного документу.
Вважає, що суд послався на обставини, які не є підставою повернення обвинувального акта, відповідно до вимог КПК України, та необґрунтовано дійшов висновку про невідповідність реєстру матеріалів досудового розслідування вимогам ч.2 ст.109 КПК України та відсутність статусу офіційного документу у обвинувального акту, оскільки ст. 291, 109 КПК України містять вичерпні вимоги до обвинувального акта та реєстру матеріалів досудового розслідування, а ст.314 КПК України вичерпний перелік підстав для його повернення.
У ч.4 ст.110 КПК України зазначено, що обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким завершується досудове розслідування, та повинен відповідати вимогам, передбаченим у статті 291 КПК України.
Відповідно до ч.1 ст.291 КПК України обвинувальний акт складається слідчим, після чого затверджується прокурором. Згідно з ч.3 ст.291 КПК України обвинувальний акт підписується слідчим та прокурором, який його затвердив. Вищезазначені вимоги статті у даному випадку виконано та обвинувальний акт містить підписи слідчого і прокурора та затверджений прокурором. Щодо відсутності печатки на підписі прокурора, який затвердив обвинувальний акт, то ст.291 КПК України не передбачено засвідчення печаткою вищевказаного процесуального рішення прокурора.
Відповідно до п.18.2.4 Інструкції з діловодства в органах прокуратури України,, затвердженої наказом Генеральної прокуратури України №103 від 24.02.2016, зазначено, що перелік документів, які посвідчуються гербовою печаткою в органах прокуратури України, наведено у додатку 57 Інструкції.
Згідно з додатком 57 Інструкції з діловодства в органах прокуратури України,, серед інших документів, які посвідчуються гербовою печаткою, є: «процесуальні документи за рішенням прокурора, що здійснює процесуальне керівництво досудовим розслідуванням». Тобто зазначене є правом прокурора, що здійснює процесуальне керівництво, а не його обов`язком. Більш того, зазначена гербова печатка закріплена, зберігається та за неї несе відповідальність керівник місцевої прокуратури. Згідно з ч.1 ст. 36 КПК України прокурор, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог КПК України, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Відповідно до п.5 ч.1 ст.3 Закону України «Про прокуратуру» однією із засад є незалежність прокурорів, що передбачає існування гарантій від незаконного політичного, матеріального чи іншого впливу на прокурора щодо прийняття ним рішень при виконанні службових обов`язків. Крім того, відповідно до п.5 наказу Генеральної прокуратури України №1гн від 26.12.2011 (із змінами, внесеними наказами Генерального прокурора України від 05.04.2012 № 1гн-1-1/2гн-3, від 12.07.2012 № 1гн-2,від 05.06.2013 №1гн-3, від 13.11.2013 №98) «Про організацію роботи і управління в органах прокуратури України», який діяв на момент підписання та затвердження обвинувального акту 30.12.2016, необхідно не допускати у повсякденній діяльності проявів заорганізованості, формалізму, зайвого паперотворення, дріб`язкової опіки підлеглих. Принципово реагувати на факти бюрократичного стилю і методів керівництва.
На підставі викладеного, якщо керуватися рішенням суду першої інстанції, щодо необхідності засвідчення обвинувального акта гербовою печаткою то зазначене тягне втручання та вплив в незалежність прокурора, що здійснює процесуальне керівництво у конкретному кримінальному провадженні, що є неприпустимим та порушує засаду кримінального провадження - законність (ст. 9 КПК України).
Також, виходячи зі змісту ст.291 КПК України, до суду направляється оригінал обвинувального акта, який підписаний та затверджений підписом прокурора і додаткового засвідчення печаткою не потребує.
Крім того, протягом 2016 року до Комінтернівського районного суду м. Харкова направлено 361 обвинувальний акт і усі вони були призначені до розгляду, жоден із них не мав гербової печатки, більш того з початку набрання чинності Кримінальним процесуальним кодексом України 2012 року до зазначеного суду направлено більше 1500 обвинувальних актів, які також не мали печаток і усі вони призначені до розгляду. Вважаю, що зазначене рішення апеляційного суду буде формувати практику, тому прошу це врахувати.
Що стосується невідповідності, на думку суду, реєстру матеріалів досудового розслідування вимогам ч.2 ст. 109 КПК України оскільки документ під №8 в реєстрі матеріалів досудового розслідування - огляд місця події, а саме службового приміщення каб.89 що у Слобідському ВП ГУ НП в Харківській області, за адресою: м.Харків, пров.Балашовський, 12 і його дата 20.20.2016 року є незрозумілими, то даний висновок суду є незаконним, так як дата 20.20.2016 року є технічною помилкою, бо 20 місяця не існує, і така помилка не може свідчити про невідповідність реєстру матеріалів досудового розслідування вимогам ч.2 ст. 109 КПК України.
Крім того, ст. 314 КПК України містить вичерпний перелік підстав для повернення обвинувального акту прокурору - невідповідність обвинувального акту вимогам КПК України, саме обвинувального акту, а не його додатків, яким є реєстр матеріалів досудового розслідування.
Отже, за таких обставин вважаю ухвалу суду першої інстанції незаконною та необгрунтованою, оскільки вона винесена з порушенням вищевказаних норм процесуального права.
З урахуванням викладеного вбачається істотне порушення вимог кримінального процесуального закону та, як наслідок, є підставою для скасування судового рішення і призначення нового розгляду у суді першої інстанції.
Відповідно до ч. 4 ст. 314 КПК України ухвала про повернення обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру може бути оскаржена в апеляційному порядку.
Обвинувачений ОСОБА_7 просить зазначену ухвалу змінити, зазначити в ухвалі, що сам обвинувальний акт складений з порушенням вимог ст.291 КПК України, в решті залишити без змін.
Обґрунтовуючи свої вимоги, апелянт зазначає, що клопотав про повернення обвинувального акту прокурору у зв`язку з тим, що в ньому належним чином не зазначено обставини кримінального провадження, саме обвинувачення не конкретне, обставини, викладені в ньому не достовірні та не об`єктивні. Обвинувальний акт не містить посилань на об`єктивну та суб`єктивну сторони, мотив скоєного правопорушення, не зазначений причинно-наслідковий зв`язок між поведінкою потерпілого та діями обвинуваченого. Не зазначено докази, на яких ґрунтується обвинувачення, не зазначено пом`якшуючих обставин.

Заслухавши доповідь судді, з`ясувавши думку прокурора, яка підтримала апеляційну скаргу державного обвинувача та заперечувала проти скарги обвинуваченого, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляцій, колегія суддів приходить до висновку про необхідність задоволення апеляції прокурора та часткове задоволення апеляції обвинуваченого, виходячи з наступного.
Наведеною вище ухвалою районного суду обвинувальний акт щодо ОСОБА_11 повернутий прокурору у зв`язку з невідповідністю вимогам КПК України.
Своє рішення суд першої інстанції мотивував тим, що обвинувальний акт не скріплений печаткою прокуратури та не має статусу офіційного документу.
У п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України вказані підстави повернення обвинувального акту прокурору якщо обвинувальний акт не відповідає вимогам КПК України.
Згідно із ст. 291 КПК України, обвинувальний акт має містити відомості, в тому числі фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію з посиланням на закон та формулювання обвинувачення.
Тому районний суд повинен був тільки в цих межах розглядати можливість повернення обвинувального акту. А посилання, що реєстр матеріалів досудового розслідування не відповідає вимогам ст. 109 КПК України, про що вказав районний суд, не є підставою для повернення обвинувального акту. Відсутність печатки на обвинувальному акті також не є підставою для повернення обвинувального акту. Як видно обвинувальний акт складений та підписаний слідчим, прокурором, а також затверджений підписом прокурора та проставлена дата, тому в цій частині доводи вказані районним судом необґрунтовані.
Як видно з ухвали районного суду при розгляді обговорювалося питання по доводам обвинуваченого та захисника про неконкретність обвинувачення. Та у зв`язку з необгрунтованістю суд ці доводи залишив без задоволення, навівши об`єктивні мотиви.
Наведене спростовує доводи апеляції обвинуваченого в цій частині.
Що стосується з`ясування обставин злочину, то ці доводи будуть перевірятися при розгляді справи по суті.
У зв`язку з викладеним ухвала районного суду скасовується, а при новому розгляді слід усунути наведені недоліки та прийняти засноване на законі рішення.
Керуючись ст.ст. 404, 405, ст. 407, ст. 418, 419, ч. 2 ст. 376 КПК України, колегія суддів, -
У Х В А Л И Л А :

Апеляцію прокурора задовольнити повністю, апеляцію обвинуваченого задовольнити частково.

Ухвалу Комінтернівського районного суду м. Харкова від 07.02.2017 р. щодо ОСОБА_7 скасувати, призначити новий судовий розгляд у суді 1 інстанції.

Ухвала набирає чинності з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий -

Судді: