ЖОВТНЕВИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
провадження 1кс/201/8788/2017
У Х В А Л А
22 вересня 2017 року Жовтневий районний суд
м. Дніпропетровська
У складі:

Головуючого слідчого судді ОСОБА_1 ,

З секретарем ОСОБА_2 ,

За участю:

Прокурора ОСОБА_3

Розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в місті Дніпрі клопотання старшого слідчого Соборного ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 , погодженого з прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_3 , про арешт майна за матеріалами досудового розслідування внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001489 від 21.04.2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 192 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
22 вересня 2017 року в провадження слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська передано клопотання старшого слідчого Соборного ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 , погодженого з прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_3 , про арешт майна за матеріалами досудового розслідування внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001489 від 21.04.2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 192 КК України, згідного якого старший слідчий просить накласти арешт на майно шляхом заборони відчуження та користування нежитловим приміщенням, магазином непродовольчих товарів, об`єкт житлової нерухомості, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1.
В обґрунтування заявленого клопотання старший слідчий посилається на те, що До Соборного ВП ДВП ГУНП України в Дніпропетровській області надійшла заява від ОСОБА_5 , який повідомив, що невстановлені особи заподіяли йому майнову шкоду шляхом обману, протиправно використовуючи об`єкт нерухомості за адресою: АДРЕСА_1 , а також нежитлові приміщення за адресою: АДРЕСА_2 , нежитлове приміщення І, ІІ.

За даним фактом 21 квітня 2017 року було розпочато досудове розслідування зареєстроване в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0001489, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 192 КК України.

В ході досудового розслідування у якості потерпілого було допитано гр. ОСОБА_5 , який в ході допиту повідомив, що він є власником нежитлового приміщення магазину непродовольчих товарів, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , яке він придбав 15.02.2016 у ОСОБА_6 за договором купівлі-продажу № 423, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_7 (копії договорів купівлі-продажу надаються).

До 2012 року дане приміщення належало на праві власності ОСОБА_8 та використовувалося його сином ОСОБА_9 у підприємницькій діяльності для розміщення магазину одягу « ІНФОРМАЦІЯ_1 ».

Після того, як останній не зміг розрахуватися за отриманими у ПАТ «ВТБ Банк» кредитами, 19.09.2012 він продав ОСОБА_6 належну йому квартиру, розташовану по АДРЕСА_3 , нежитлове приміщення по АДРЕСА_4 , а його батько ОСОБА_8 зазначене нежиле приміщення по АДРЕСА_2 . Отриманими від продажу нерухомості коштами ОСОБА_9 погасив кредитні зобов`язання перед банком.

Проте ОСОБА_9 , не бажаючи втрачати дохід від підприємницької діяльності, не звільнив продані ОСОБА_6 приміщення та у 2015 році намагався визнати недійсними договори купівлі-продажу приміщень та державну реєстрацію правочинів і права власності.

Зважаючи на надуманість доводів ОСОБА_9 щодо укладання правочинів під впливом збігу тяжких обставин та скрутного матеріального становища, суди першої та апеляційної інстанції відхилили його позовні вимоги ОСОБА_9 (копії рішень судів додаються).

Після вирішення по суті судами спорів про право власності я 15.02.2016 придбав у ОСОБА_6 нежиле приміщення по АДРЕСА_1 .

Однак, не маючи законних підстав для повернення прав на приміщення, ОСОБА_9 вдався до злочинних дій, використовуючи своїх спільників адвоката ОСОБА_10 , її знайомих ОСОБА_11 та ОСОБА_12 .

Так, у 05.07.2016 ОСОБА_12 , використовуючи підроблену довіреність, нібито видану ОСОБА_5 за підробленими паспортами на ім`я ОСОБА_5 та ім`я моєї дружини, уклав з ОСОБА_11 договір купівлі-продажу мого приміщення.

У свою чергу ОСОБА_11 з метою переоформлення незаконно набутого майна на ОСОБА_9 07.07.2016 уклав з його представником ОСОБА_10 фіктивний договір позики, за яким передав у заставу моє приміщення.

По такій же «схемі» тими ж особами за замовленням ОСОБА_9 шахрайським способом відчужене майно ОСОБА_6 , яке остання придбала в 2012 році у ОСОБА_9 квартиру в м. Дніпрі.

За даним фактом 20.07.2016 Київською місцевою прокуратурою № 10 на підставі поданих мною та ОСОБА_6 заяв розпочато кримінальне провадження № 0000226 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України. Слідчим мене та ОСОБА_6 визнано потерпілими (витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань додається).

Проведеними у провадженні слідчими (розшуковими) діями та експертизами підтверджено, що наявні в нотаріальних справах копії мого паспорта, паспортів моєї дружини ОСОБА_13 та ОСОБА_6 підроблені з використанням комп`ютерної техніки шляхом фотомонтажу без наявності самих паспортів. Крім того, підписи у заявах, що стосуються відчуження приміщень, виконані не мною, ОСОБА_13 та ОСОБА_6 , а іншими особами.

Після підтвердження доказами у кримінальному провадженні зазначених обставин Комісією з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації при Департаменті державної реєстрації Міністерства юстиції України (далі за текстом «Комісія») за моєю скаргою на дії нотаріусів та у жовтні скасовано незаконні реєстраційні дії по відчуженню мого майна. Зокрема, наказом Міністра юстиції України № 2975/5 від 18.10.2016 скасовано рішення державного нотаріуса П`ятнадцятої київської державної нотаріальної контори ОСОБА_14 від 05.07.2016 про державну реєстрацію права власності на моє приміщення за ОСОБА_11 за договором купівлі-продажу, а також рішення приватного нотаріуса КМНО ОСОБА_15 від 07.07.2016 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень іпотеки на користь ОСОБА_9 за договором позики з одночасною заставою майна (копія скарги та наказу додаються).

Також ОСОБА_9 намагався створити перешкоди у реалізації ОСОБА_5 права власності шляхом безпідставних звернень до правоохоронних органів із заявами про нібито вчинені злочини та накладення арештів на ОСОБА_5 приміщення в рамках кримінальних проваджень.

Зокрема, за його заявами про щодо нібито шахрайського заволодіння службовими особами ПАТ «Банк «Національний кредит» його нерухомим майном прокуратурою Шевченківського району м. Києва 09.06.2015 розпочато кримінальне провадження № 0000142 за ч. 4 ст. 190 КК України, а Києво-Святошинським РУ ГУМВС України у Київській області 24.06.2016 кримінальне провадження № 0002365) майже одночасно за аналогічним фактом та з тією ж кваліфікацією.

Під час досудового розслідування даних проваджень ОСОБА_9 ініційовано накладення арешту на належне мені приміщення у м. Дніпрі.

За результатами досудового розслідування проваджень № 0000142 та № 0002365 встановлено відсутність складу кримінального правопорушення, у зв`язку з чим їх 23.06.2016 та 08.12.2016 процесуальним керівником та слідчим закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України винесено постанову про закриття кримінального провадження (копії постанов про закриття проваджень додаються).

У зв`язку із закриттям проваджень скасовано арешти належного мені майна.

Після цього ОСОБА_9 за допомогою своїх спільників також намагався провести державну реєстрацію арешту належного мені приміщення шляхом надання нотаріусу підроблених документів. Так, його представник адвокат

ОСОБА_10 20.10.2016 звернулася до приватного нотаріуса КМНО ОСОБА_16 та надала їй підроблений листа слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва з вимогою повторно виконати ухвалу від 07.06.2016 про накладення арешту на належне мені майно у кримінальному провадженні № 0000142. При цьому, як зазначалося вище, ще у червні 2016 року дане провадження було закрито, а арешт знято.

За даним фактом Київською місцевою прокуратурою № 10 на підставі моєї заяви 04.04.2016 розпочато кримінальне провадження № 0000134 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України (копія витягу додається).

Після незаконних спроб позбавити мене права власності, намірів володіти і користуватися Приміщенням ОСОБА_9 не полишав і спрямовував свої дії на їх реалізацію.

07.11.2016 ОСОБА_9 намагався оскаржити реєстрацію права власності ОСОБА_6 за договором купівлі-продажу 2012 року та відповідно реєстрацію мого права власності на Приміщення за Договором купівлі-продажу 2016 року до Комісії. Проте, спроби його були марними і на підставі висновків Комісії в задоволенні скарги ОСОБА_9 відмовлено, що підтверджує безпідставність його вимог про скасування реєстрації права власності ОСОБА_6 та мого права власності на Приміщення (копія Наказу надається).

Таким чином, у жовтні 2016 року було відновлене ОСОБА_5 порушене право власності, однак реалізувати його ОСОБА_5 не мав можливості через триваючу злочинну діяльність ОСОБА_9 та незаконне зайняття ним мого нежилого приміщення.

Так, з 2012 по цей час ОСОБА_9 незаконно використовує моє приміщенням у власних цілях з метою отримання прибутку розміщення магазину і торгівлі чоловічим одягом. Представник ОСОБА_5 26.05.2016 прибув до приміщення, після чого стало відомо, що воно використовується, як магазин одягу марки «Вillionaire». На вимогу моєму представнику працівники магазину надали свідоцтво державної реєстрації фізичної особи підприємця ОСОБА_17 ( НОМЕР_1 ), (копія якого додається).

Пояснень щодо підстав знаходження та здійснення підприємницької діяльності в приміщенні ОСОБА_5 працівники магазину не надали. Адміністратору магазина, який представився ОСОБА_18 , були надані документи, що підтверджують право. Власності ОСОБА_5 , та залишені контакти для врегулювання відносин укладення зі мною договору оренди даного приміщення або його звільнення.

Також ОСОБА_5 01.06.2016 направлено на адресу приміщення та адресу ФОП ОСОБА_17 вимогу щодо надання правових підстав знаходження у моєму приміщенні, а також вимогу про його звільнення до 01.07.2016 (копія вимоги та докази відправки додаються).

Повторно вимогу про звільнення приміщення направлено ОСОБА_5 після відновлення Мінюстом мого порушеного права власності 24.10.2016р.

Відповідно до відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно власником вказаного приміщення №3 за адресою: АДРЕСА_2 є ОСОБА_5 .

Враховуючи вищевикладене, старший слідчий просить накласти арешт шляхом заборони відчуження нерухомого майна, за адресою: АДРЕСА_1 з метою забезпечення збереження речового доказу по даному кримінальному провадженню, оскільки нерухоме майно виступає предметом вчинення кримінального правопорушення, право власності на яке було набуто в результаті вчинення кримінального правопорушення.

Прокурор в судовому засіданні підтримав клопотання та просив його задовольнити, посилаючись на те, що відповідно даних, отриманих слідчими органами під час проведення ряду слідчих (розшукових) дій по даному кримінальному провадженні є всі об`єктивні підстави вважати, що саме злочинним шляхом було здійснено заволодіння майном, яке належить ОСОБА_5 , що підтверджується зібраними доказами. А враховуючи те, що в даний час власник майна не може вільно використовувати та розпоряджатися майном, оскільки ним користуються невідомі йому люди, які звільнити приміщення відмовляються, тому з метою уникнення можливості пошкодження, передачу чи відчуження незаконним шляхом вказаного у клопотанні майна третім особам, а також можливості встановлення істини по справі, виявлення осіб, причетних до його вчинення, є всі підстави для необхідності накладення арешту на нерухоме майно, зазначене в клопотанні.

Вивчивши клопотання та докази, якими обґрунтовується клопотання, заслухавши думку прокурора, суд приходить до наступних висновків.
Судом встановлено, що 21.04.2017 року внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001489 за ознаками скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 192 КК України.
Відповідно до ст. 107 ч. 1 КПК України рішення про фіксацію процесуальної дії за допомогою технічних засобів під час досудового розслідування, в тому числі під час розгляду питань слідчим суддею, приймає особа, яка проводить відповідну процесуальну дію. За клопотанням учасників процесуальної дії застосування технічних засобів фіксування є обов`язковим.
Враховуючи те, що від учасників процесуальної дії не надійшло клопотання про застосування технічних засобів фіксування розгляду клопотання про обрання міри запобіжного заходу, тому суд вважає за можливим розглянути дане клопотання без застосування технічних засобів фіксування.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
На підставі ч. 2 ст. 172 КПК України клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.
З доданих до клопотання документів вбачається, що існують обґрунтовані підстави вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 192 КК України, що підтверджується доданими до клопотання матеріалами, а саме: копією заяви ОСОБА_5 про вчинення кримінального правопорушення від 13.04.2017 року, копією договору купівлі-продажу нежитлового приміщення від 20 вересня 2012 року, відповідно до якого ОСОБА_8 продав ОСОБА_6 нежитлове приміщення непродовольчих товарів за адресою: АДРЕСА_1 ; копією договору купівлі продажу нежитлового приміщення № НАТ 512897 від 15 лютого 2016 року, з якого вбачається, що ОСОБА_6 продав ОСОБА_5 нежитлове приміщення, магазин непродовольчих товарів за адресою: АДРЕСА_1 ; копією протоколу допиту потерпілого ОСОБА_5 від 27 липня 2017 року, інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Теєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотека, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого май на щодо об`єкта нерухомого майна, запит в який зроблено 20 вересня 2017 року, відповідно до якого власником нежитлового приміщення магазину непродовольчих товарів за адресою: АДРЕСА_1 . є ОСОБА_5 .
Тому з метою не допущення перетворений, пошкодження, передачу чи відчуження зазначеного в клопотанні майна третім особам, спроби відчуження якого вже неоднократна робилися, але були анульовані судовими рішеннями, а також встановлення повних обставин скоєння злочину та осіб, які причетні до його вчинення, на думку суду існують підстави, для накладення арешту на зазначене в клопотання майно. так як іншому випадку дане майно може бути відчужене, передане чи пошкоджене особами, які його незаконно використовують.
Виходячи з вищевикладеного, суд дійшов висновку, що клопотання старшого слідчого Соборного ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 , погодженого з прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_3 , про арешт майна шляхом заборони відчуження та користування нежитловим приміщенням, магазин непродовольчих товарів, об`єкт житлової нерухомості, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 107, 110, 170-173 КПК України,
УХВАЛИВ:
Клопотання старшого слідчого Соборного ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 , погодженого з прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_3 , про арешт майна - задовольнити
Накласти арешт на майно шляхом заборони відчуження та користування нежитловим приміщенням, магазин непродовольчих товарів, об`єкт житлової нерухомості, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1.

Заборонити державним реєстраторам та іншим особам (нотаріусам), які уповноважені вчиняти реєстраційні дії, вчиняти будь-які реєстраційні дії в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, щодо об`єкту нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1.

Відділу реєстрації майнових прав Управління у сфері державної реєстрації Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпропетровської міської ради 49004, м. Дніпро, вул. Старокозацька (Комсомольська), 58 внести до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомості про цю ухвалу про заборону вчинення реєстраційних дій щодо об`єкту нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1.

Строк оскарження ухвали п`ять днів з моменту її проголошення.
Слідчий суддя: ОСОБА_1