Провадження № 11-кп/792/747/17
Справа № 675/1795/17 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія: ухвала суду Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20.12.2017 року м. Хмельницький
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Апеляційного суду Хмельницької області
в складі: головуючої судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

з участю: прокурора ОСОБА_6 ,

засудженого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому у режимі відеоконференцзв`язку з державною установою «Ізяславська виправна колонія (№ 31)» матеріали провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Ізяславського районного суду Хмельницької області від 2 листопада 2017 року, -

в с т а н о в и л а :
Цією ухвалою відмовлено у задоволенні клопотання засудженого
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 ,

про застосування до нього Закону України «Про амністію у 2016 році».

Своє рішення суд першої інстанції мотивував тим, що ОСОБА_7 відбуває покарання за вчинення злочинів, передбачених ст.ст. 309 ч. 2, 317 ч. 1 КК України, остаточний строк покарання визначено на підставі ст. 70 КК України, тобто є особою, яку засуджено за незаконне виробництво, виготовлення, придбання, зберігання, перевезення чи пересилання наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів без мети збуту при обтяжуючих обставинах, а тому амністія до нього не застосовується на підставі п. «е» ст. 9 Закону України «Про амністію у 2016 році».

Не погоджуючись з ухвалою суду, засуджений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати її та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Ухвалу вважає незаконною та необґрунтованою, такою, що постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Поза увагою суду залишився вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 03.11.2015 року, яким його засуджено, де вказано, що обставин, які обтяжують покарання, відповідно до ст. 67 КК України, не встановлено.

На думку апелянта, необхідність у досліджені цієї обставини нерозривно пов`язана з можливістю його звільнення від відбування покарання відповідно до ст. 3 Закону України «Про амністію у 2016 році».

Апелянт вважає хибним посилання суду в оскаржуваній ухвалі на п. «е» ст. 9 Закону України «Про амністію у 2016 році», як на підставу неможливості застосування цього закону у зв`язку з тим, що ч. 2 ст. 309 КК України містить кваліфікацію повторності, що на думку суду, є обтяжуючою обставиною, оскільки вказане суперечить вимогам ч. 4 ст. 67 КК України.

В порушення вимог ч. 6 ст. 336 КПК України, у судовому засіданні, яке проводилось дистанційно, йому не було вручено пам`ятку про процесуальні права. Зазначає, що вказане порушення перешкодило йому подати заяву про необхідність залучення до участі у розгляді клопотання захисника, тим самим проігноровано вимоги ст. 20 КПК в частині забезпечення права на захист.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення засудженого ОСОБА_7 на підтримку поданої апеляційної скарги з посиланням на зазначені у ній доводи, думку прокурора про законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції та безпідставність апеляційної скарги засудженого, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів не вбачає підстав для її задоволення, виходячи з таких підстав.

Відповідно до ст. 85 КК України на підставі закону України про амністію або акта про помилування засуджений може бути повністю або частково звільнений від основного і додаткового покарань.
Амністія оголошується законом України стосовно певної категорії осіб (ст. 85 КК України).
Згідно з ст. 1 Закону України «Про застосування амністії в Україні» амністія є повне або часткове звільнення від відбування покарання осіб, визнаних винними у вчиненні злочину, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили. Амністія оголошується законом про амністію, який приймається відповідно до положень Конституції України, Кримінального кодексу України та цього Закону.
За змістом ст. 10 Закону України «Про амністію у 2016 році» його виконання покладається на суди. Питання про застосування амністії суд вирішує за ініціативою особи, яка підтримує публічне обвинувачення в суді чи здійснює нагляд за додержанням законів при виконанні судових рішень у кримінальних справах, а також при застосуванні інших заходів примусового характеру, пов`язаних з обмеженням особистої свободи громадян, органу або установи виконання покарань, а також за ініціативою обвинуваченого (підсудного) чи засудженого, їхніх захисників чи законних представників.
Проте, амністія не поширюється на усіх без винятку засуджених. Закон встановлює перелік осіб, амністія до яких не застосовується.
Так, відповідно до п. е) ст. 9 Закону України «Про амністію у 2016 році» до вказаного переліку відносяться особи, яких засуджено за: незаконне виробництво, виготовлення, придбання, зберігання, перевезення чи пересилання наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів без мети збуту при обтяжуючих обставинах (частини друга і третя статті 309 КК України 2001 року); організацію або утримання місць для незаконного вживання, виробництва чи виготовлення наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів (стаття 317 КК України 2001 року).

Апеляційним судом встановлено, що вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 3 листопада 2015 року, який залишений без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 11 лютого 2016 року, ОСОБА_7 визнано винним вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 2 ст. 309, ч. 1 ст. 317 КК України та призначено покарання: за ч. 2 ст. 309 КК України 2 роки 6 місяців позбавлення волі; за ч. 1 ст. 317 КК України 3 роки позбавлення волі. На підставі ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначено ОСОБА_7 остаточне покарання у виді 3 років позбавлення волі.
Отже, ОСОБА_7 відповідно до п. е) ст. 9 Закону України «Про амністію у 2016 році» відноситься до переліку осіб, яких засуджено за вчинення злочинів, передбачених ч. 2 ст. 309, ч. 1 ст. 317 КК України, та до яких амністія не застосовується.

А тому, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про те, що підстав для застосування до засудженого ОСОБА_7 Закону України «Про амністію у 2016 році» немає.

Доводи апелянта про те, що поза увагою суду залишився вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 03.11.2015 року, де вказано, що обставин, які обтяжують покарання, відповідно до ст. 67 КК України, не встановлено, а тому посилання суду в оскаржуваній ухвалі на п. «е» ст. 9 Закону України «Про амністію у 2016 році», як на підставу неможливості застосування цього закону у зв`язку з тим, що за ч. 2 ст. 309 КК України наявні обтяжуючі обставини є хибним, на увагу не заслуговують, оскільки суперечать вимогам закону.

Так, у п. е) ст. 9 Закону України «Про амністію у 2016 році» чітко зазначено, що не застосовується амністія до осіб, яких засуджено за незаконне виробництво, виготовлення, придбання, зберігання, перевезення чи пересилання наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів без мети збуту при обтяжуючих обставинах. При цьому, законодавцем тут же у дужках вказано перелік статтей, які є перепоною для застосування амністії, тобто ті, які підпадають під ознаки «при обтяжуючих обставинах», і до таких віднесено частину другу статті 309 КК України.

У даному випадку наявність чи відсутність обставин, які обтяжують покарання, відповідно до ст. 67 КК України, та які встановлені вироком, за яким засуджений відбуває покарання, значення не мають.

Щодо посилання ОСОБА_7 на допущене судом першої інстанції процесуальне порушення, а саме не вручення йому у судовому засіданні, яке проводилось дистанційно, пам`ятки про процесуальні права, то таке спростовується даними наявного у матеріалах провадження звукозапису судового засідання.

Так, після відкриття судового засідання 2 листопада 2017 року, головуючим суддею, на виконання вимог ст. 345 КПК України, було з`ясовано у засудженого чи вручено йому пам`ятку про права та обов`язки, передбачені КПК України, а також чи ознайомився він з нею та чи зрозумілі йому його права та обов`язки. При цьому, ОСОБА_7 на поставлене запитання дав ствердну відповідь про те, що пам`ятку отримав, ознайомився з її змістом, права та обов`язки зрозумілі (а.п. 15, файл 4037).

За таких обставин, колегія суддів вважає ухвалу суду законною, обґрунтованою та вмотивованою, порушень норм чинного КПК України, які могли б стати підставою для скасування чи зміни судового рішення, не встановлено.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:
Ухвалу Ізяславського районного суду Хмельницької області від 2 листопада 2017 року про відмову у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про застосування до нього Закону України «Про амністію у 2016 році» залишити без змін, а його апеляційну скаргу без задоволення.

Головуюча: /підпис/

Судді: /підписи/

З оригіналом згідно: суддя апеляційного суду ОСОБА_2