Справа № 639/5402/17
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
05 жовтня 2017 року м.Харків
Жовтневий районний суд м. Харкова у складі:
Головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду заяву засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про застосування Закону України «Про амністію у 2016 році»,
15 вересня 2017 року до Жовтневого районного суду м. Харкова надійшла заява засудженого ОСОБА_4 , 1992 року народження, про застосування Закону України Про амністію у 2016 році №1810-VIIІ від 22.12.2016 року, який набрав чинності 07.09.2017 року.
В обґрунтування клопотання ОСОБА_4 посилається на те, що він свою вину визнав повністю, став на шлях виправлення, просить суд застосувати до нього Закон України «Про амністію у 2016 році».
Засуджений ОСОБА_4 надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, просив суд застосувати до нього Закон України «Про амністію у 2016 році».
Учасниками процесу клопотань щодо технічної фіксації процесу не заявлено.
Прокурор у судовому засіданні висловив думку про відсутність підстав для задоволення заяви засудженого про застосування Закону України «Про амністію у 2016 році».
Суд, вислухавши думку учасників процесу, перевіривши надані матеріали особової справи засудженого ОСОБА_4 , приходить на наступного висновку.
Відповідно до ст.85 КК України, на підставі закону про амністію або акта про помилування засуджений може бути повністю або частково звільнений від основного і додаткового покарань.
Згідно ст.1 Закону України «Про застосування амністії в Україні», амністія є повне або часткове звільнення від відбування покарання осіб, визнаних винними у вчиненні злочину, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили. Амністія оголошується законом про амністію, який приймається відповідно до положень Конституції України, Кримінального кодексу України та цього Закону.
07 вересня 2017 року вступив в силу Закон України №1810-VIIІ від 22.12.2016 року «Про амністію у 2016 році».
Відповідно до ст. 10 Закону України «Про амністію у 2016 році», питання про застосування амністії суд вирішує за ініціативою особи, яка підтримує публічне обвинувачення в суді чи здійснює нагляд за додержанням законів при виконанні судових рішень у кримінальних справах, а також при застосуванні інших заходів примусового характеру, пов`язаних з обмеженням особистої свободи громадян, органу або установи виконання покарань, а також за ініціативою обвинуваченого (підсудного) чи засудженого, їхніх захисників чи законних представників.
Згідно ст.3 Закону України «Про застосування амністії в Україні», ст.11 Закону України «Про амністію у 2016 році», рішення про застосування чи не застосування амністії приймається судом стосовно кожної особи індивідуально після ретельної перевірки матеріалів особової справи та відомостей про поведінку засудженого за час відбування покарання.
Судом встановлено, що засуджений ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, уродженець м.Красноармійськ Донецької області, з професійно-технічною освітою, не працює, неодружений, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , засуджений: 15.04.2016 року Димитровським міським судом Донецької області за ст.185 ч.3, 186 ч.2, 70 ч.1,2 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі, 15.06.2016 року Димитровським міським судом Донецької області за ст..185 ч.3 КК України до 3 років 3 місяців позбавлення волі, ухвалою Жовтневого районного суду м.Харкова від 11.09.2017 року на підставі ст.71 КК України до вироку Димитровського міського суду Донецької області від 15.06.2016 року частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Димитровського міського суду Донецької області від 15.04.2016 року у вигляді 1 (одного) місяця позбавлення волі та остаточно призначено покарання у вигляді 3 років 4 місяців позбавлення волі. Ухвала набрала законної сили 19.09.2017 року.
Відповідно до ст.9 Закону України «Про амністію у 2016 році» амністія не застосовується до осіб, зазначених у статті 4 Закону України «Про застосування амністії в Україні».
Відповідно до статті 4 п. «в» Закону України «Про застосування амністії в Україні», амністія не може бути застосована до осіб, які мають дві і більше судимості за вчинення умисних тяжких та/або особливо тяжких злочинів, крім випадків індивідуальної амністії. Законом про амністію можуть бути визначені й інші категорії осіб, на які амністія не поширюється.
Згідно довідки з особової справи ОСОБА_4 , 1992 року народження, має 2 судимості за вчинення умисних тяжких злочинів проти власності.
Відповідно до вимог ст.12 КК України, злочини, передбачені ч.3 ст.185, ч.2 ст.186 КК України є тяжкими.
Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що до засудженого ОСОБА_4 не може бути застосована амністія, а тому у задоволенні заяви про застосування Закону України «Про амністію у 2016 році» - слід відмовити.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 537, 539, КПК України, ст.ст. 74, 85, 86 КК України, ст.9, 10 Закону України «Про амністію у 2016 році», ст.ст.1, 4 Закону України «Про застосування амністії в Україні», суд,
У задоволенні заяви засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про застосування Закону України «Про амністію у 2016 році» - відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Харківської області через Жовтневий районний суд м.Харкова протягом 7 (семи) днів з дня її оголошення, засудженим, який тримається під вартою у той же строк з моменту отримання копії ухвали.
Суддя ОСОБА_1