УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21.02.2018 року м. Ужгород
Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши клопотання слідчого в ОВС 2 відділення слідчого відділу Управління СБ України в Закарпатській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором відділу прокуратури Закарпатської області ОСОБА_4 , про накладення арешту на тимчасово вилучене майно,-
З клопотання слідує, що в рамках даного провадження досліджуються обставини організації мережі гральних закладів, де здійснюється діяльність пов`язана з наданням доступу до ігор, обов`язковою умовою участі в яких є внесення грошей, та виграш яких залежить виключно від випадковості, які у відповідності до ЗУ «Про заборону грального бізнесу» є азартними іграми, а діяльність пов`язана з організацією надання можливості доступу до вказаних ігор , в тому числі на комп`ютерних симуляторах, та в інтерактивних закладах, незалежно від місця розташування сервера, є гральним бізнесом, та являє собою кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 203-2 КК України.
В ході проведення досудового слідства в рамках даного провадження, шляхом проведення негласних слідчих (розшукових) дій було задокументовано, що нежиле приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2 , являє собою незаконний гральний заклад, обладнаний необхідним комп`ютерним та мережевим обладнанням, де здійснюється надання доступу до азартних ігор.
В ході обшуку зафіксовано, що вилучена комп`ютерна техніка, перебувала у фактичному користуванні та адмініструванні у працюючого у гральному залі адміністратора ОСОБА_5 , а також зафіксовано, що вищевказана комп`ютерна техніка являє собою елементи комп`ютерної електронної мережі, та в якості елементів комп`ютерного та мережевого обладнання використовувались особами причетними до вчинення грального бізнесу, для надання з їх допомогою доступу до азартних ігор, тобто використовувались для досягнення злочинної мети, у зв`язку з чим вони є знаряддям вчинення злочину.
Слідчий вказує, шо таким чином, комп`ютерне обладнання зберегло на собі сліди вчинення злочину, та інші відомості, які підтверджують факти і обставини, що встановлюються в даному кримінальному провадженні. Таким чином, усі вказані речі підпадають під вимоги диспозиції ст. 98 КПК України, у зв`язку з чим того ж дня вони були визначені речовими доказами. В ході розслідування вказаного кримінального провадження, та документування протиправної діяльності, яка проводилась в незаконних гральних залах на території м.Мукачево встановлено, що у вказаних закладах, вживалися засоби приховання злочинної діяльності, шляхом надання гральному залу де надавався доступ до азартних ігор, вигляду інтернет кафе, що свідчить про умисел осіб причетних до проведення незаконної діяльності ухилитися від відповідальності за вчинені дії, а тому у випадку не накладення арешту та повернення вилучених предметів власнику, останній буде мати об`єктивну можливість приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення чи відчуження зазначених речей.
Слідчий на розгляд даного клопотання не з`явився. Однак, надав суду заяву, в якій просить розгляд даного подання провести за його відсутності..
Інші учасники судового провадження повідомлялись належним чином, клопотань про відкладення не надходила, їх неявка не перешкоджає розгляду клопотання.
Дослідивши матеріали клопотання приходжу до наступного висновку.
Відповідно до ч.1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Відповідно до ч.2 ст.170 КПК України: арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Клопотання слідчого мотивоване тим, що вилучене майно відповідає критеріям, зазначеним у ч.1 ст.98 КПК України.
У відповідності до ч.1 ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення
У відповідності до ч.5 ст.171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.
Відповідно до ч.5 ст.171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.
З матеріалів клопотання вбачається, що воно надійшло до канцелярії суду 20.02.2018 року. В клопотанні про накладення арешту на вилучене майно слідчим заявлено клопотання про поновлення пропущеного процесуального строк, у зв`язку з чим, слідчий суддя, відповідно до ст. 117 КПК України вважає можливим поновити строк звернення до суду з даним клопотанням.
У відповідності до ч.2 ст.167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) надані особі з метою схилити її до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та (або) матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи як винагорода за його вчинення; 3) є предметом кримінального правопорушення, пов`язаного з їх незаконним обігом; 4) набуті в результаті вчинення кримінального правопорушення, доходи від них, або на які було спрямоване кримінальне правопорушення.
У відповідності до ч.2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3 1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Дослідивши матеріали клопотання, враховуючи те, майно, яке було тимчасово вилучено 09.02.2018 року за адресою АДРЕСА_1 , має значення речового доказу в даному кримінальному провадженні та приймаюча до уваги те, що речові докази повинні зберігатися до передачі їх суду в органі, у складі якого функціонує слідчий підрозділ (п. 4 «Порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження», затвердженого Постановою КМ України від 19 листопада 2012 р. № 1104 «Про реалізацію окремих положень Кримінального процесуального кодексу України»), з метою забезпечення кримінального провадження, приходжу до переконання, що клопотання є обґрунтованим і таким, що підлягає до задоволення.
Керуючись ст.ст. 167, 170, 171-173, 309 КПК України, слідчий суддя, -
УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого в ОВС 2 відділення слідчого відділу Управління СБ України в Закарпатській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором відділу прокуратури Закарпатської області ОСОБА_4 , про накладення арешту на тимчасово вилучене майно задовольнити.
Поновити пропущений строк для подання клопотання про арешт майна.
Накласти арешт, який полягає у позбавленні права користування майном, на тимчасововилучене 09.02.2018 р. в ході обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , майно, а саме:
1.системний блок марки «HP», серійний номер CZC 8244338;
2.системний блок марки «HP», серійний номер CZC 8244336;
4.системний блок марки «HP», серійний номер CZC 8242W8K;
5.системний блок марки «HP», серійний номер CZC 9040VBG;
6.системний блок марки «HP», серійний номер CZC 8474JP1, p/n GC 760AV;
16.монітор марки «YAKUMO», vjltkm 900G, запис під штрихкодом А8РС610020554;
18.системний блок марки «HP», серійний номер CZC 8204JTW;
19.системний блок марки «HP», серійний номер CZC 8347FF5;
21.пристрій схожий на пульт виклику з червоною кнопкою, на якому наявне позначення «2» та приклеєна бирка на якій наявне позначення RS201TK2;
22.картонні картки у кількості 37 шт. з написами «PAY BOX»;
23.комутатор серійний номер 214С029003791;
24.9 комплектів периферійного обладнання (маніпулятори «мишка» та клавіатури).
Апеляційну скаргу на ухвалу суду першої інстанції можна подати протягом п`яти днів з дня її проголошення (особою, яка не була присутньою на оголошенні протягом п`яти днів з дня отримання її копії).
Слідчий суддя Ужгородського
міськрайонного суду: ОСОБА_1