Ухвала
іменем україни
19 жовтня 2017 року м. Київ

Колегія суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ,

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

розглянувши в судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0000104 за касаційною скаргою прокурора, котрий приймав участь під час розгляду кримінального провадження судом апеляційної інстанції, на вирок Апеляційного суду Дніпропетровської області від 11 листопада 2016 року,

за участю прокурора ОСОБА_5 ,
в с т а н о в и л а:
вироком Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 25 липня 2016 року
ОСОБА_6 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця
с. Посуньки Верхньодніпровського району
Дніпропетровської області, громадянина України,
мешканця

АДРЕСА_1 , раніше
судимого останніми за часом вироками:
- Вільногірського міського суду від 19 червня 2013 року за статтею 289 частини 2, статтею 185 частини 2, статтею 185 частини 2, статтею 195 частини 3, статтею 263 частини 2 КК України на 3 роки 6 місяців позбавлення волі. 08 серпня 2015 року звільнений у зв`язку з відбуттям строку покарання;

- Вільногірського міського суду від 22 лютого 2016 року за статтею 185 частини 3 КК України на 3 роки позбавлення волі, від відбуття якого звільнений на підставі статті 75 КК України з встановленням іспитового строку на 2 роки,

засуджено за частиною 3 статті 185 КК України на 3 роки позбавлення волі.
На підставі статті 71 КК України до призначеного покарання, частково, у виді позбавлення волі строком 2 місяці, приєднано невідбуту частину покарання за вироком Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 22 лютого 2016 року і ОСОБА_7 остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 2 місяці з поміщенням до кримінально-виконавчої установи закритого типу на призначений строк.

та
ОСОБА_8 ,

ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця
с. Триліси Фастівського району Київської області,
громадянина України, мешканця

АДРЕСА_2 ,
раніше судимого останніми за часом вироками:
- Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 21 червня 2012 року за статтями 185 частини3, 185 частини 2, 190 частини 2, 263 частини 1 КК України на 3 роки позбавлення волі. На підставі статті 71 КК України частково приєднано невідбутий строк 7 місяців за вироком від 26 грудня 2011 року та призначено до відбуття покарання у виді позбавлення волі 3 роки 7 місяців. Вирок вступив в закону силу 06 липня 2012 року;

- Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 19 червня 2013 року за статтею 185 частини 2 КК України на 3 роки 7 місяців позбавлення волі. Вирок вступив у закону силу 05 липня 2013 року. Звільнений 19 лютого 2015 року на не відбутий строк 8 місяців 7 днів,

засуджений за частиною 3 статті 185 КК України на 3 роки позбавлення волі.

Згідно з вироком, ОСОБА_6 визнано винуватим і засуджено за те, що він, повторно, 27 березня 2016 року о 05 годині 00 хвилин, разом з раніше йому знайомим ОСОБА_9 перебували поблизу гаражу № НОМЕР_1 гаражного кооперативу «Ентузіаст», що розташований по вул. Ентузіастів в м. Вільногірськ Дніпропетровської області, де у останніх раптово виник злочинний намір на таємне викрадення чужого майна.
Реалізуючи свій раптово виниклий злочинний намір, 27 березня 2016 року о 05 годині 10 хвилин, ОСОБА_10 , вступивши в злочинну змову з ОСОБА_9 , та впевнившись, що за їх діями ніхто не спостерігає, підійшли до воріт вказаного гаражу № НОМЕР_1 . Відповідно до розподілених між собою ролей, ОСОБА_11 , у якого при собі знаходилась пилка по металу, почав пиляти дужку навісного замку, а ОСОБА_10 в цей час знаходився на куті вказаного гаражу, для того щоб в разі появи будь-яких осіб, попередити ОСОБА_12 про необхідність припинення своїх дій, щоб не бути поміченим. Перепилявши дужку навісного замку, ОСОБА_10 та ОСОБА_11 відчинили ворота вказаного гаражу, та вдвох проникли до його приміщення, звідки діючи спільно, умисно, повторно, таємно, з корисливих мотивів, сумісними зусиллями викрали майно, яке належить ОСОБА_13 , на загальну суму 1450 грн, чим спричинили останньому матеріальну шкоду на вказану суму.

Повторно, ОСОБА_10 10 квітня 2016 року о 03 годині 00 хвилин разом з раніше йому знайомим ОСОБА_9 перебували біля огорожі території Верхньодніпровської дільниці Дніпродзержинського УЕГГ ПАТ «Дніпропетровськгаз», що розташована по вул. Промислова, 14, м. Вільногірськ, Дніпропетровської області, де у останніх раптово виник злочинний намір на таємне викрадення чужого майна. Реалізуючи свій раптово виниклий злочинний намір, 10 квітня 2016 року о 03 годині 10 хвилин ОСОБА_10 , вступивши в злочинну змову з ОСОБА_9 , та впевнившись, що за їх діями ніхто не спостерігає, відповідно до розподілених між собою ролей, перелізли через огорожу, тим самим потрапили на територію Верхньодніпровської дільниці Дніпродзержинського УЕГГ ПАТ «Дніпропетровськгаз», що розташована по вул. Промисловій, 14, м. Вільногірськ, Дніпропетровської області, де підійшли до вікна підсобного приміщення адміністративної будівлі дільниці та за допомогою плоскогубців, які приніс заздалегідь з собою ОСОБА_11 , зняли металеву решітку. Після чого, розбивши вікно, ОСОБА_10 та ОСОБА_11 проникли до вказаного приміщення, звідки діючи спільно, умисно, повторно, таємно, з корисливих мотивів, сумісними зусиллями викрали майно, яке належить ПАТ «Дніпропетровськгаз» на загальну суму 9440, 29 грн, чим спричинили матеріальну шкоду на вказану суму.
Перевіряючи вказаний вирок суду першої інстанції, 11 листопада 2016 року (з урахуванням ухвали суду апеляційної інстанції від 17 листопада 2016 року про виправлення описки) ухвалено новий вирок, яким вирок Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 25 липня 2016 року щодо ОСОБА_6 та ОСОБА_12 частково скасовано.

Дії ОСОБА_6 та ОСОБА_12 кваліфіковано за частиною 3 статті 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно за попередньою змовою групою осіб, поєднаного з проникненням у інше приміщення. В решті вирок суду першої інстанції залишено без зміни.

У касаційній скарзі прокурор ставить вимогу про скасування вироку суду апеляційної інстанції та призначення нового розгляду у суді апеляційної інстанції. Посилається на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону.

Свої вимоги прокурор обґрунтовує тим, що суд апеляційної інстанції виклав формулювання обвинувачення, яке суд першої інстанції вважав встановленим та невірно кваліфікував, у резолютивній частині не зазначено, у якій частині вирок суду першої інстанції частково скасований, а також не зазначено про визнання засуджених винними, їх засудження за новим обвинуваченням та ухвалено судове рішення, що не узгоджується з вимогами пункту 2 частини 4 статті 374, статті 420 КПК України, за якими не передбачено зазначення кваліфікації дій винної особи у резолютивній частині вироку суду апеляційної інстанції.

Заслухавши суддю - доповідача, доводи прокурора, котрий підтримав касаційну скаргу, обговоривши доводи касаційної скарги та перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Висновки суду щодо фактичних обставин вчинення ОСОБА_14 та ОСОБА_9 кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 185 КК України, кваліфікація їх дій, розмір та вид призначеного покарання в касаційній скарзі прокурором не оспорюються та не заперечуються.

Що стосується тверджень прокурора про недотримання вимог кримінального процесуального закону судом апеляційної інстанції при ухваленні нового вироку, то колегія суддів вважає їх неспроможними.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, суд першої інстанції погодився з обвинуваченням, пред`явленим органом досудового розслідування, та кваліфікацією дій ОСОБА_6 та ОСОБА_12 за частиною 3 статті 185 К України.

Проте, кваліфікував дії засуджених за частиною 3 статті 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно за попередньою змовою групою осіб.

Натомість, органом досудового розслідування, окрім вказаного, за частиною 3 статті 185 КК України дії засуджених кваліфікувалися і як вчинення крадіжки, поєднаною з проникненням у інше приміщення.

За таких підстав прокурором подано апеляційну скаргу, в якій ставилася вимога про часткове скасування вироку суду першої інстанції та ухвалення судом апеляційної інстанції нового вироку, в якому просив зазначити кваліфікуючу ознаку крадіжка, поєднана з проникненням у інше приміщення, в решті залишивши вирок суду першої інстанції незмінним.

В межах апеляційних вимог прокурора та дотримуючись вимог статті 421 КПК України суд апеляційної інстанції частково скасував вирок суду першої інстанції та здійснив виправлення у кваліфікації дій засуджених, залишивши вирок суду першої інстанції в решті незмінним. Свої висновки суд апеляційної інстанції навів у мотивувальній частині нового вироку.

Отже, судом апеляційної інстанції здійснено виправлення, які слугували ухваленню нового вироку за обставин погіршення становища засуджених, шляхом приведення у відповідність визнаного судом першої інстанції обвинувачення з кваліфікацією їх дій.

У зв`язку з наведеним, колегія суддів не вбачає недотримання судом апеляційної інстанції вимог кримінального процесуального закону, на які вказується прокурором у касаційній скарзі.

Відтак, касаційна скарга прокурора задоволенню не підлягає.

На підставі наведеного та керуючись статтями 433, 434, 436 КПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а :

вирок Апеляційного суду Дніпропетровської області від 11 листопада 2016 року щодо засуджених ОСОБА_6 та ОСОБА_8 залишити без зміни, а касаційну скаргу прокурора, котрий приймав участь під час розгляду кримінального провадження судом апеляційної інстанції без задоволення.

Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.
С у д д і:

_____________________ _______________________ ____________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3