Ухвала
іменем україни

30 листопада 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого суддіОСОБА_1 ,
суддів: при секретарі за участю прокурора захисників засудженого ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
розглянувши в судовому засіданні в режимі відеоконференції кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001227, за обвинуваченням

ОСОБА_8 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, останній раз вироком Чернозаводського районного суду м. Харкова від 14 травня 2010 року за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років, звільнений 1 червня 2013 року по відбуттю строку покарання,

у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України,

та
ОСОБА_9 ,
ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина України, уродженця м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, раніше неодноразово судимого, останній раз вироком Київського районного суду м. Харкова від 21 листопада 2011 року за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185, ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 2 місяці, постановою Харківського районного суду Харківської області від 29 жовтня 2013 року звільнений умовно-достроково 6 листопада 2013 року на невідбутий строк 10 місяців 6 днів позбавлення волі,

у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 2 ст. 121 КК України,

за касаційною скаргою прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом апеляційної інстанції, на ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 17 березня 2016 року щодо ОСОБА_8 та ОСОБА_9 ,

в с т а н о в и л а:

Вироком Комінтернівського районного суду м. Харкова від 15 липня 2015 року ОСОБА_8 визнано винним та засуджено за ч. 3 ст. 187 КК Українидо 9 років позбавлення волі з конфіскацією майна, ОСОБА_9 визнано винним та засуджено за вчинення злочинів, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 2 ст. 121 КК України, та призначено покарання:

- за ч. 4 ст.187 КК України у виді позбавлення волі строком на 10 років з конфіскацією майна;

- за ч. 2 ст. 121 КК України у виді позбавлення волі строком на 7 років.

На підставі ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено ОСОБА_9 покарання у виді позбавлення волі строком на 10 років з конфіскацією майна.

На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків приєднано частково невідбута частина покарання за вироком Київського районного суду міста Харкова від 21 листопада 2014 року та ОСОБА_9 призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі строком 10 років шість місяців з конфіскацією майна.

Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 17 березня 2016 року вирок районного суду щодо ОСОБА_8 та ОСОБА_9

залишено без зміни.

У касаційній скарзі прокурор не оскаржуючи доведеності вини та правильності кваліфікації дій засуджених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , порушує питання про скасування ухвали апеляційного суду в зв`язку з істотним порушенням кримінального процесуального закону, неправильним застосуванням кримінального закону та невідповідністю призначеного покарання тяжкості вчинених засудженими злочинів та їх особам внаслідок м`якості. Зазначає, що судом при призначенні покарання засудженим не було взято до уваги такі обставини, як вчинення винними злочинів в стані алкогольного сп`яніння, не визнання засудженими своєї вини у вчиненні злочину передбаченого ч.ч. 3, 4 ст. 187 КК України, в той час як апеляційний суду відніс до обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_9 визнання вини та щире каяття. Вказує, що ухвала апеляційного суду не відповідає вимогам ст. 419 КПК України, а тому просить її скасувати та призначити новий розгляд кримінального провадження у суді апеляційної інстанції.

Згідно з вироком суду першої інстанції, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 визнано винними та засуджено за те, що вони 3 травня 2014 року близько 22 години 30 хвилин, діючи спільно, маючи єдиний корисний умисел, направлений на відкрите, протиправне заволодіння чужим майном, а саме грошима та товарно-матеріальними цінностями, увірвались до приміщення кіоску, що на зупинці громадського транспорту «вул. Киргизька» на перехресті з вул. Морозова в м. Харкові, та з метою подолання опору потерпілого ОСОБА_10 , який був наймачем вказаного кіоску, та потерпілої ОСОБА_11 , яка була реалізатором у кіоску, застосували до останніх насильство небезпечне для життя та здоров`я, а саме ОСОБА_8 застосував до потерпілих сльозогінний газ, з використанням газового балончику, який мав при собі, а ОСОБА_9 маючи окремий злочинний намір, на спричинення тілесних ушкоджень, наніс ряд ударів фрагментом металевого пруту, що взяв із собою, по голові та обличчю потерпілого ОСОБА_10 , а саме не менш 6-7 ударів, а також удари по тулубу та кінцівкам, кількість яких не встановлено, чим спричинив згідно висновку судово-медичної експертизи ХОБСМЕ філіалу № 1 наступні тілесні ушкодження - важку черепно-мозкову травму: перелам кісток зведення та основи черепу (втиснутий багато осколковий перелам чолово-тім`яної області зліва), забій головного мозку з розтрощенням лівої вушної раковини; синці та садна обличчя; крововилив в оболонки лівого ока; забій лівої нирки; зачинений перелам ліктьового відростку лівої ліктьової кістки, що є тяжкими тілесними ушкодженнями. Потерпіла ОСОБА_11 , у свою чергу, встигла вибігти з приміщення та зникнути з місця події. По дорозі остання випустила з рук свою сумочку, яку підібрав ОСОБА_8 та зник з нею та майном, що знаходилося у ній, а саме: паспортом на ім`я потерпілої, стільниковим телефон марки «Самсунг», з карткою мобільного оператора «Київстар», косметичкою, у якій була косметика, що не представляють для потерпілої матеріальної цінності, та грошові кошти у сумі 500 гривень. Після незаконного заволодіння майном ОСОБА_9 та ОСОБА_8 зникли з місця події, таким чином спричинивши матеріальну шкоду потерпілій ОСОБА_11 на загальну суму 500 гривен, а потерпілого ОСОБА_10 у той же день було доставлено до невідкладної лікарні швидкої допомоги м. Харкова, де останній помер, не приходячи до тями. Причиною смерті стала важка черепно-мозкова травма, та її ускладнення - набряк-дислокація стовбуру головного мозку, що є наслідком протиправних дій ОСОБА_9 .

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора ОСОБА_5 , яка підтримала касаційну скаргу прокурора, думку засудженого ОСОБА_8 та захисників ОСОБА_6 і ОСОБА_7 , які заперечували проти задоволення касаційної скарги прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з касаційної скарги, висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у вчиненні злочинів, за які їх засуджено та правильність кваліфікації дій винних у касаційній скарзі прокурором не оскаржується.

Доводи прокурора про невідповідність призначеного засудженому ОСОБА_12 та ОСОБА_13 покарання тяжкості вчинених ними кримінальних правопорушень та даним про їх особи, на думку колегії суддів, є безпідставними.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України, при призначенні покарання суду необхідно враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Як убачається з матеріалів справи, при вирішенні питання про призначення засудженим покарання, суд у повній мірі дотримався вимог зазначеного закону. При призначенні покарання ОСОБА_8 суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, характер і ступінь суспільної небезпеки скоєного, раль винного у вчиненні злочину, особу винного, його відношення до скоєного. При призначенні покарання ОСОБА_9 суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, характер і ступінь суспільної небезпеки скоєного, раль винного у вчиненні інкримінованих злочинів, особу винного, його відношення до скоєного та наслідків вчиненого винним. Так, обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_9 суд визнав його щире каяття. Обставиною, яка обтяжує покарання ОСОБА_8 та ОСОБА_9 суд визнав рецидив злочинів.

Призначене ОСОБА_12 та ОСОБА_13 покарання відповідає характеру і ступеню тяжкості злочину, всім обставинам справи і є необхідним для виправлення засуджених та попередження вчинення нових злочинів, як це передбачено ст. 65 КК України.

Підстав вважати призначене ОСОБА_12 та ОСОБА_13 покарання явно несправедливим через його м`якість, чи вважати його таким, що не відповідає вимогам кримінального закону, про що зазначає прокурор у касаційній скарзі, не вбачається.

Ухвала апеляційної інстанції відповідає вимогам ст. 419 КПК України.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, неправильного застосування кримінального закону, які були б підставою для зміни судових рішень щодо ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , колегією суддів не встановлено, а тому підстав для задоволення касаційної скарги прокурора немає.

Керуючись статтями 433, 434, 436 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом апеляційної інстанції, залишити без задоволення.

Ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 17 березня 2016 року щодо засуджених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

_________________ ________________ ________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3