Ухвала
Іменем України
16 квітня 2018 р.

м. Київ
Справа № 414/1555/16-к
Провадження № 51-5465 ск 18
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного кримінального суду (друга палата):

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Кремінського районного суду Луганської області від 24 листопада 2017 року,
встановив:
Вироком Кремінського районного суду Луганської області від 24 листопада 2017 року ОСОБА_4 засуджено за ч. 2 ст. 289 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 7 місяців без конфіскації майна, яке є його власністю. На підставі ч. 1 ст. 71, ч. 1 ст. 72 КК України ОСОБА_4 призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 7 місяців 20 днів без конфіскації майна, яке є його власністю.

Цим же вироком засуджено ОСОБА_5 , щодо якого судові рішення не оскаржуються.

Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України зараховано ОСОБА_4 в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 19 серпня 2016 року по день набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Вирішено питання щодо речових доказів у провадженні.

Ухвалою Апеляційного суду Луганської області від 21 березня 2018 року зазначений вирок місцевого суду щодо ОСОБА_5 та ОСОБА_4 змінено в частині призначеного покарання.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України ( в редакції Закону України № 838- VIII від 26 листопада 2015 року) зараховано ОСОБА_4 в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 19 серпня 2016 року по 20 червня 2017 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, а з 21 червня 2017 року по 21 березня 2018 року ( в редакції Закону України № 2046- VIII від 18 травня 2017 року) з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі

Виключено з мотивувальної частини вироку посилання як на доказ винуватості ОСОБА_4 та ОСОБА_5 показання свідка ОСОБА_6 , як такі, що досліджені із порушенням вимог кримінального процесуального закону.

У решті вирок залишено без зміни.

У касаційній скарзі порушується питання про перегляд оскаржуваного судового рішення в касаційному порядку.

Перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 КПК України, суд касаційної інстанції дійшов висновку, що скаргу подано без додержання вимог пунктів 3, 4, 5 ч. 2 цієї статті.

Згідно з ч. 2 ст. 427 КПК України у касаційній скарзі, зокрема, зазначаються: судові рішення, що оскаржуються; обґрунтування вимог особи, яка подала касаційну скаргу, із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення; вимоги особи, яка подає касаційну скаргу, до суду касаційної інстанції.

Проте, у касаційній скарзі засудженого ОСОБА_4 відсутнє обґрунтування незаконності ухвали Апеляційного суду Луганської області від 21 березня 2018 року, якою вирок змінено, та необхідності скасування вироку місцевого суду з підстав істотного порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність і невідповідності призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.

Посилання ОСОБА_4 на неповноту судового розгляду та на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, враховуючи положення ч. 1 ст. 438 КПК України, не можуть бути предметом розгляду суду касаційної інстанції.

Крім цього, зазначена засудженим вимога про скасування вироку місцевого суду з направленням справи на додаткове розслідування, не відповідає положенням ст. 436 КПК України, якою визначено рішення, які вправі ухвалити суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги. Крім того, з прохальної частини не вбачається того, яке рішення має ухвалити касаційний суд стосовно ухвали апеляційного суду,що позбавляє можливості належно визначитись з предметом оскарження.

Зокрема, ст. 436 КПК України передбачено, що суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право:
1) залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу - без задоволення;
2) скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції;
3) скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження;
4) змінити судове рішення.

З урахуванням наведеного, засудженому слід конкретизувати, яке саме судове рішення він оскаржує, зазначити вимогу щодо оскаржуваного судового рішення, яка б узгоджувалася з положеннями ст. 436 КПК України, обґрунтувати свою вимогу з урахуванням положень ч. 1 ст. 438 цього ж Кодексу.

Відповідно до ч. 3 ст. 427 КПК України якщо особа не бажає брати участі у касаційному розгляді, вона зазначає про це в касаційній скарзі, проте зі змісту касаційної скарги не вбачається думка особи щодо бажання чи небажання брати участь у касаційному розгляді.

Також, згідно з ч. 3 ст. 33 КПК України кримінальне провадження у касаційній інстанції здійснює Верховний Суд, однак всупереч зазначеним вимогам закону касаційна скарга адресована Верховному спеціалізованому суду України.

Вказані недоліки касаційної скарги перешкоджають вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.

Таким чином, оскільки касаційна скарга не відповідає вимогам, передбаченим ст. 427 КПК України, колегія суддів вважає за необхідне на підставі ч. 1 ст. 429 КПК України залишити скаргу без руху та встановити строк для усунення допущених недоліків, що не може перевищувати п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали особою, яка подала касаційну скаргу.

Враховуючи викладене та керуючись ч. 1 ст. 429, ст. 441 КПК України, суд,

постановив:
Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Кремінського районного суду Луганської області від 24 листопада 2017 року залишити без руху і встановити йому строк для усунення недоліків п`ятнадцять днів із дня отримання копії цієї ухвали.
У разі невиконання ухвали касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3