Справа № 216/5944/17
Провадження № 1-кс/216/3618/17
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17.11.2017 м. Кривий Ріг

Дніпропетровської області

Слідчий суддя Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

підозрюваного ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ Криворізького ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором Криворізької місцевої прокуратури № 3 Дніпропетровської області ОСОБА_3 , про застосування до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0001756 від 28.09.2017 року,
В С Т А Н О В И В:
17.11.2017 року до суду надійшло клопотання слідчого СВ Криворізького ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_6 про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Дане клопотання мотивоване наступним.

У провадженні СВ Криворізького ВП ГУНП в Дніпропетровській області перебувають матеріали досудового розслідування кримінального провадження за № 0001756 від 28.09.2017 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 раніше судимий, останній раз - 19.05.2017 року Дзержинським районним судом м. Кривого Рогу за ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі з іспитовим терміном 1 рік. Крім того, 30.09.2017 року обвинувальний акт відносно ОСОБА_4 по кримінальному провадженню № 0001486 за ч. 1 ст. 309 КК України направлено до суду, належних висновків для себе не зробив, перебуваючи на іспитовому терміні та маючи не зняту й не погашену в установленому законом порядку судимість, знову скоїв умисний злочин, пов`язаний з незаконним обігом наркотичних засобів на території м. Кривого Рогу.

Так, 27.09.217 року приблизно о 20.30 год. ОСОБА_4 , перебуваючи поряд із СТО «Пит СТОП» на вул. Українській у Центрально-Міському районі м. Кривого Рогу, побачив на землі поліетиленовий пакет. Піднявши пакет, в якому знаходилось 21 полімерних пакетиків з особливо небезпечним наркотичним засобом канабісом масами: 1,115 г; 0,530 г; 0,525 г; 0,660 г; 0,542 г; 1,140 г; 0,591 г; 0,577 г; 0,561 г; 0,560 г; 1,144 г; 0,558 г; 0,538 г; 1,154 г; 0,548 г; 0,589 г; 0,605 г; 0,580 г; 0,608 г; 1,083 г; 1,082 г, ОСОБА_4 , переслідуючи раптово виниклий злочинний намір, спрямований на незаконне придбання та зберігання без мети збуту особливо небезпечного наркотичного засобу канабісу, діючи повторно, поклав вищевказаний поліетиленовий пакет з наркотичним засобом до карману куртки, яка була одягнена на ньому, таким чином незаконного придбав наркотичний засіб канабіс, після чого направився по вул. Українська до пл. Визволення в Центрально-Міському районі м. Кривого Рогу, продовжуючи незаконно зберігати при собі наркотичний засіб.

Цього ж дня, 27.09.2017 року в період часу з 20.50 до 21.00 год. біля будинку № 143 на вул. Українській у Центрально-Міському районі м. Кривого Рогу, на законну вимогу працівників поліції ОСОБА_4 надав поліетиленовий пакет, який знаходився в кармані куртки, яка була одягнена на ньому, в якому було виявлено 21 полімерний пакетик з фіксатором, в яких згідно з висновком експерта № 1/8.6/3733 від 19.10.2017 року знаходиться особливо небезпечний наркотичний засіб канабіс, масою: 1,115 г; 0,530 г; 0,525 г; 0,660 г; 0,542 г; 1,140 г; 0,591 г; 0,577 г; 0,561 г; 0,560 г; 1,144 г; 0,558 г; 0,538 г; 1,154 г; 0,548 г; 0,589 г; 0,605 г; 0,580 г; 0,608 г; 1,083 г; 1,082 г. Маса канабісу ( в перерахунку на висушену речовину) становить 0,995 г; 0,470 г; 0,470 г; 0,592 г; 0,484 г; 1,023 г; 0,530 г; 0,518 г; 0,498 г; 0,499 г; 1,024 г; 0,498 г; 0,485 г; 1,029 г; 0,491 г; 0,519 г; 0,547 г; 0,516 г; 0,542 г; 0,969 г; 0,965 г.

Відповідно ст. 1 Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними» № 62/95-ВР від 15.02.1995, незаконний обіг наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів - це діяння з: культивування рослин, включених до Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, розроблення, виробництва, виготовлення, зберігання, перевезення, пересилання, придбання, збуту, ввезення на територію України, вивезення з території України, транзиту через територію України, використання, знищення наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, що здійснюються з порушенням законодавства про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори.

Згідно із затвердженим Постановою Кабінету міністрів України № 770 від 06.05.2000 року «Переліком наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», зі змінами, внесеними Постановою кабінету Міністрів України № 1298 від 02.12.2009 року, канабіс (таблиця І, список № 1), віднесений до особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких заборонений.

Згідно з Таблицею № 1 невеликих, великих та особливо великих розмірів наркотичних засобів, що знаходяться у незаконному обігу, затвердженою наказом МОЗ № 188 від 01.08.2000 року зі змінами, внесеними наказом МОЗ від 29.07.2010 року № 634, від 11.04.2012 року № 253, від 15.05.2015 року № 280, розмір особливо небезпечного наркотичного засобу - канабіс від 5,0 г, тягне за собою кримінальну відповідальність.

Таким чином, ОСОБА_4 незаконно придбав та зберігав без мети збуту особливо небезпечний наркотичний засіб канабіс, загальною масою 10,960 г.

15.11.2017 року ОСОБА_4 повідомлено та вручено письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України.

У вчиненні кримінального правопорушення підозрюється: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Кривого Рогу, молдованин, громадянин України, який не працює, не одружений, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимий, останній раз 19.05.2017 року Дзержинським районним судом м. Кривого Рогу за ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі з іспитовим строком 1 рік.

Підозра ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, обґрунтовується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме:

- протоколом огляду від 27.09.2017 року (додатками до нього);

- висновком експерта № 1/8.6/3733 від 19.10.2017 року;

- показами свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8 ;

- показами підозрюваного ОСОБА_4 .

Відповідно до пункту 5 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою застосовується до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки. Санкція ч.2 ст. 309 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі строком від 2-х до 5 років.

Крім того, в ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_4 19.05.2017 року Дзержинським районним судом м. Кривого Рогу засуджений за ч.2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі з іспитовим строком 1 рік, тобто, перебуваючи на іспитовому терміні, знаходячись на обліку Центрально-Міського районного сектору з питань пробації Центрального міськрайонного відділу м. Кривого Рогу, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не встав і знову скоїв навмисний злочин на території м. Кривого Рогу.

Крім того, ОСОБА_4 27.09.2017 року по кримінальному провадженню № 0001486 за ч. 1 ст. 309 КК України слідчим суддею Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу було обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком на 60 діб. Незважаючи на це, ОСОБА_4 , будучи ознайомленим з ухвалою про обрання запобіжного заходу, усвідомлюючи наслідки невиконання ухвали, скоїв новий, навмисний злочин, пов`язаний з незаконним обігом наркотичних засобів.

Беручи до уваги те, що підозрюваний ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні умисного злочину середньої тяжкості, за вчинення якого законом передбачене покарання у виді позбавлення волі строком від 2-х до 5 років, вагомість наявних доказів про вчинення саме підозрюваним ОСОБА_4 вказаного кримінального правопорушення, існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а саме: ОСОБА_4 може переховуватись від органу досудового розслідування, що підтверджується тим, що ОСОБА_4 офіційно не працевлаштований, тобто не має належних і достатніх засобів для існування, не одружений, не має дітей і мешкає не за адресою реєстрації, тобто у нього відсутні міцні соціальні зв`язки, які б могли його стримати покинути межі міста; вчинити інше кримінальне правопорушення, що підтверджується тим, що ОСОБА_4 вчинив даний злочин знаходячись на іспитовому терміні та перебуває на обліку Центрально-Міського районного сектору з питань пробації Центрального міськрайонного відділу м. Кривого Рогу (згідно з вироком Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 19.05.2017 року).

Відповідно до п. 1 ч. 5 ст. 182 КПК України та ч.3 ст. 183 КПК України визначити ОСОБА_4 заставу у розмірі 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 32 000 гривень.

На підставі вищевикладеного, з метою перешкоджання можливості підозрюваного ОСОБА_4 переховуватись від органів досудового слідства або суду, вчинити інше кримінальне правопорушення слідчий просив клопотання задовольнити.

У судовому засіданні прокурор клопотання підтримав та просив його задовольнити.

У судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_4 і його захисник ОСОБА_5 , кожен окремо, заперечували проти задоволення клопотання та просили обрати більш м`який запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, враховуючи обставини справи та особу підозрюваного.

Заслухавши учасників судового засідання, вивчивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя приходить до висновку про те, що клопотання задоволенню не підлягає з таких підстав.

Статтею 177 КПК України визначено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Запобіжні заходи у кримінальному провадженні обмежують права особи на свободу та особисту недоторканість, гарантовані ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому можуть бути застосовані тільки за наявності законної мети та підстав, визначених КПК України, з урахуванням відповідної практики Європейського суду з прав людини.

Статтею 178 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі:

1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується;

3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого;

4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців;

5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання;

6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого;

7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого;

8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого;

9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше;

10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення;

11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

Разом з тим частиною 4 ст. 194 КПК України визначено, що якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Згідно із ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Тримання під вартою є найбільш суворим запобіжним заходом, який застосовується лише тоді, коли є підстави вважати, що менш суворі запобіжні заходи можуть не забезпечити виконання підозрюваним, обвинуваченим процесуальних обов`язків і належної поведінки.

Тобто застосування такого запобіжного заходу можливе не тільки за наявності обґрунтованої підозри щодо вчинення особою злочину та ризиків, а й у разі неможливості зменшити наявні ризики до розумних меж через застосування більш м`яких запобіжних заходів.

ЄСПЛ робить висновок, що перед застосуванням до особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою національний судовий орган повинен обов`язково розглянути можливість застосування інших, альтернативних триманню під вартою, заходів. Позбавлення свободи може бути виправданим лише тоді, коли інші, менш суворі запобіжні заходи, поперше, були розглянуті, а по-друге, за результатами розгляду визнані такими, що не зможуть забезпечити мети, досягнення якої вимагається (п. 31 рішення ЄСПЛ у справі «Амбрушкевич проти Польщі»).

Відповідно до вимог пунктів 3 і 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини обмеження права особи на свободу й особисту недоторканність можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення, це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного заходу у вигляді ув`язнення. Питання про те, чи є тримання під вартою обґрунтованим, не можна вирішувати абстрактно. Воно має вирішуватися в кожній справі з урахуванням конкретних обставин. Тримання під вартою може бути виправданим у тій чи іншій справі лише за наявності специфічних ознак того, що цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують правило поваги до особистої свободи (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Лабіта проти Італії» та у справі «Харченко проти України»).

Згідно із практикою Європейського суду з прав людини: «При розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів» (пункт 80 рішення Європейського суду з прав людини від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України»), «Тримання особи під вартою буде свавільним, оскільки національні суди не обґрунтували необхідність такого тримання і не було розглянуто можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу» (пункт 29 рішення Європейського суду з прав людини від 11 жовтня 2010 року у справі «Хайредінов проти України»).

Право на свободу є одним із основоположних прав людини, яке має виняткову роль як засіб забезпечення інших прав і свобод людини. Це право гарантується статтею 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та статтею 29 Конституції України.

Проголошуючи «право на свободу», стаття 5 Конвенції передбачає фізичну свободу людини; її мета полягає в забезпеченні того, щоб жодна особа не могла бути свавільно позбавлена волі.

Частиною другою статті 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

ЄСПЛ відповідно до усталеної практики зазначив, що особиста свобода повинна бути правилом, а позбавлення свободи до рішення суду - суворим винятком.

Слідчим суддею встановлено, що підозрюваний ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення середньої тяжкості, за яке законом передбачено покарання у виді позбавлення волі строком від 2 до 5 років. Підозрюваний свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнає повністю та щиро кається. Крім того, підозра ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення обґрунтовується такими доказами:

- протоколом огляду від 27.09.2017 року (додатками до нього);

- висновком експерта № 1/8.6/3733 від 19.10.2017 року;

- показами свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8 ;

- показами підозрюваного ОСОБА_4 .

Підозрюваний ОСОБА_4 раніше судимий, останній раз - 19.05.2017 року Дзержинським районним судом м. Кривого Рогу за ч.2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі з іспитовим терміном 1 рік, громадянин України, не працює, не одружений, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_2 .

Згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Ураховуючи вимоги ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, фактичні обставини справи, особу підозрюваного та характер вчиненого злочину, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному, у їх взаємозв`язку з можливими ризиками в справі, слідчий суддя вважає, що є підстави для застосування більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного з позбавленням волі, ніж тримання під вартою, а саме цілодобовий домашній арешт, що зможе запобігти доведеним під час розгляду клопотання ризикам та забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків і належної поведінки.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 176-178, 181, 193-196, 369-372 КПК України,
У Х В А Л И В:
У задоволенні клопотання слідчого слідчого СВ Криворізького ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відмовити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту строком на 60 днів, тобто до 15.01.2018 року.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такі обов`язки:

- не відлучатися без дозволу слідчого, прокурора, суду за межі м. Кривого Рогу Дніпропетровської області;

- повідомляти слідчого, прокурора, суд про зміну місця проживання або реєстрації;

- не залишати приміщення квартири АДРЕСА_3 .

Ухвала слідчого судді щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвалу про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту з метою контролю передати для виконання до Криворізького ВП ГУНП у Дніпропетровській області за місцем проживання підозрюваного.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_4 , що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України працівники органу внутрішніх справ з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1