В И Р О К
Іменем України
05 березня 2018 р.

Ленінський районний суд м. Миколаєва в складі:

судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченої - ОСОБА_4 ,

захисника - ОСОБА_5 ,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Кишинів республіки Молдова, громадянки України, освіта середньо-спеціальна, заміжньої, не працює, раніше судимої:

- 04.09.2017 Центральним районним судом м. Миколаєва за ч.2 ст. 190 КК України до 3 років позбавлення волі з випробуванням строком на 2 роки;

- 13.09.2017 Новоодеським районним судом Миколаївської області за ч.2 ст. 190 КК України до 2 років обмеження волі;

- 22.01.2018 Нікопольським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч.2 ст. 190, ч.4 ст. 70 КК України до 2 років 3 місяців позбавлення волі, вирок Центрального районного суду м. Миколаєва від 04.09.2017 року - виконувати самостійно, яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 190 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 , діючи повторно, за попередньою змовою з невстановленою досудовим розслідуванням особою, 14.06.2017 приблизно о 15:30 знаходячись на території Миколаївського обласного онкологічного (помилково вказано наркологічного) диспансеру, який розташований за адресою: АДРЕСА_2 , маючи умисел, направлений на заволодіння чужим майном шляхом обману, під приводом купівлі майна ОСОБА_6 , заволоділа належним йому телевізором Samsung UE49KS7080U вартістю 30000 грн. Своїми умисними діями ОСОБА_4 спричинила ОСОБА_6 матеріальну шкоду на вказану суму.

Після чого ОСОБА_4 , з місця скоєння кримінального правопорушення зникла, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.

Обвинувачена ОСОБА_4 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 190 КК України визнала повністю та пояснила, що в 2017 році знайомий на ім`я ОСОБА_7 зателефонував їй та запропонував заволодіти телевізором в м. Миколаєві на території онкологічного диспансеру. Вона приїхала на територію онкологічного диспансеру, одягла білий халат та зустріла потерпілого з телевізором. Потерпілий заніс телевізор в хол, та пішов за грошима в бухгалтерію. Куди йти потерпілому казав по телефону ОСОБА_7 . Вона в цей час викликала таксі, сіла з телевізором та поїхала на АДРЕСА_3 , де зустрілась з ОСОБА_7 , якому передала телевізор. За це вона отримала кілька тисяч гривень. З кваліфікацією, маркою телевізора та його вартістю погоджується. У вчиненому кається.

Вина обвинуваченої підтверджується:

- протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 14.06.2017, згідно якого ОСОБА_6 звернувся до правоохоронних органів із заявою про те, що 14.06.2017 близько 15:30 год. невстановлена особа, знаходячись за адресою: АДРЕСА_2 , під приводом купівлі телевізору шахрайським шляхом заволоділа його майном на суму 30000 грн.;

- товарним чеком № НИЛ-18318810 від 10.06.2017 року, згідно якого вартість рідкокристалічного телевізору Samsung UE49KS7080U становить 30000 грн.;

- протоколом проведення слідчого експерименту від 03.07.2017 року, згідно якого ОСОБА_4 розказала та показала обставини заволодіння телевізором шахрайським шляхом 14.06.2017 року на території онкологічного диспансеру за адресою: АДРЕСА_2 .

Оцінюючи докази в їх сукупності, суд вважає, що дії обвинуваченої ОСОБА_4 необхідно кваліфікувати за ч.2 ст. 190 КК України, тобто заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб.

Вивченням особи обвинуваченої встановлено, що вона на момент вчинення злочину не судима в силу ст. 89 КК України, перебуває на обліку у лікаря-нарколога в ОНД ХОР з 2014 року з діагнозом: "Розлади психіки та поведінки внаслідок вживання опіоїдів. Синдром залежності", на обліку у лікаря-психіатра не перебуває, характеризується посередньо, страждає рядом тяжких захворювань.

Враховуючи суспільну небезпечність вчиненого злочину, який відноситься до злочину середньої тяжкості, обставини справи, особу обвинуваченої, обставину, яка пом`якшує покарання - щире каяття, суд вважає необхідним призначити ОСОБА_4 покарання у вигляді позбавлення волі, так як її виправлення неможливе без ізоляції від суспільства.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд
У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винною у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.190 КК України та призначити їй покарання у вигляді 2 років 6 місяців позбавлення волі.

На підставі ч.4 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного вироком Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22.01.2018 року, більш суворим, призначеним даним вироком, остаточно призначити покарання у вигляді 2 років 6 місяців позбавлення волі, рахуючи строк відбування покарання з 05.03.2018 року.

Зарахувати в строк відбування покарання ОСОБА_4 час відбування покарання у вигляді обмеження волі за вироком Новоодеського районного суду Миколаївської області від 13.09.2017 року за правилами пп. б п.1 ч.1 ст. 72 КК України, відповідно до якого одному дню позбавлення волі відповідають два дні обмеження волі, з 15.02.2018 року по 05.03.2018 року.

На підставі ч.4 ст. 70 КК України, вирок Центрального районного суду м. Миколаєва від 04.09.2017 року - виконувати самостійно.

Обрати ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Миколаївської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а засудженою, яка перебуває під вартою, з моменту отримання нею копії вироку.

Суддя: ОСОБА_1