АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого суддіОСОБА_1 ,
суддів при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві 06 березня 2018 року, апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_5 в інтересах власника майна ОСОБА_6 , на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 19 грудня 2017 року,

за участі: адвоката ОСОБА_5 ,
ВСТАНОВИЛА:

Вказаною ухвалою задоволено клопотання прокурора у кримінальному провадженні, прокурора Київської місцевої прокуратури № 6 ОСОБА_7 та накладено арешт на речові докази - на тимчасово вилучене в ході обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , де проживає ОСОБА_6 , майно, а саме на грошові кошти в сумі 10900 доларів США купюрами по 100 доларів США з наступними номерами: LE 02313658 A, LE 02313659 A, LE 02313660 A, LE 02313661 A, LE 02313662 A, LE 02313663A, LE 02313664A, LE 02313665A, LE 02313666A, LE 02313667A, LE 02313657 A, LE 02313656 A, LE 02313655A, LE 02313654 A, LE 02313653 A, LE 02313652A, LE 02313651A, LE 02313650A, LE 02313649 A, LE 02313648 A, LE 02313647 A, LE 02313646 A, LE 02313645 A, LE 02313644 A, LE 02313643 A, LE 02313642 A, LE 02313641 A, LE 02313640 A, LE 02313639 A, LE 02313638 A, LE 02313637 A, LE 02313636 A, LE 02313635A, LE 02313634A, LE 02313633 A, LE 02313632 A, LE 02313601 A, FE 67632843 A, AD 36816929 B, HB 38248741 P, FJ 09858191A, KB 66542502 A, KB 51213316 R, KB 93245457 H, KF 19592108 D, HB 41714757 N, KL 35497501 C, FH 02283433 A, AB 680422676 V, AL 27220227 A, HE 49690810 B, AB 08365231G, FF 41918367 A, KB 22259853 F, HB 26195361 R, HL 65066096 D, KL 60313947 A, FL 97763950 B, FK 73099832 A, KB 43222121 R, AE 22068749 B, HF 72633645 B, HB 46610975 E, FL 18883214 A, HB 86923087 N, HB 40489681 C, KB 21829304 I, HB 89456663 E, KB 24792202 H, HF 48951789 A, KF 97963943 A, HL 86281339 E, HB20565654 M, HF 72912638 E, HD 15555306 B, KD 57592075 A, FB 31244637 A, FL 60808120 C, HB 06235354 G, HB 92040569 P, HG 10715113 C, HA 73427095 A, KG 25919554 B, HF 25786683 F, HB 30085171 I, KF 02271463 *, HB 48762780 Q, KF 62218499 C, HH 68356746 A, KI 04628492 A, KH 61666029 A, KB 28287327 A, KB 90267883 D, KH 23708673 A, HL 35885602 F, KL 03617876 E, KB 48748325 C, HL 02963466 G, HG 31838356 A, KF 33367727 D, KL 89615770 B, KB 09251510 K, HK 15678708 B, KL 96056340 C, KH 61666028 A, KM 17966915 A.
Приймаючи рішення, слідчий суддя дійшов висновку про необхідність задоволення клопотання прокурора та накладення арешту на вилучене майно, оскільки вилучене майно відповідає критеріям, передбаченим ст. 98, ч. 2 ст. 167 КПК України, визнане речовими доказами у вказаному кримінальному провадженні та метою такого арешту є забезпечення зберігання речових доказів.

Не погоджуючись з таким рішенням, адвокат ОСОБА_5 , в інтересах власника майна ОСОБА_6 , подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на практику Європейського суду з прав людини, просить поновити строк на оскарження, скасувати ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 19 грудня 2017 року та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора.
Щодо строків апеляційного оскарження адвокат зазначає, що слідчий суддя здійснив розгляд клопотання прокурора без виклику захисника ОСОБА_6 , який у призначений час розгляду справи знаходився у коридорі, про що секретар судді був завчасно повідомлений. Крім того, в матеріалах справи містяться заяви адвоката ОСОБА_5 від 19, 20, 28 грудня 2017 року про видачу копію ухвали Печерського районного суду міста Києва від 19 грудня 2017 року, однак адвокат зміг отримати копію ухвали лише 17 січня 2018 року.
Автор апеляційної скарги вважає, що в порушення вимог ч. 1 ст. 172 КПК України, слідчий суддя розглядав клопотання прокурора понад двадцять п`ять днів.

Зазначає, що вилучені грошові кошти в ході обшуку 23 листопада 2017 року за адресою: АДРЕСА_1 , не входять до переліку майна, на відшукання якого надавався дозвіл ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 16 листопада 2017 року.
Крім того, на переконання адвоката, прокурором не доведено правових підстав для арешту вилученого майна, можливість використання їх як доказу в кримінальному провадженні, в межах якого подано клопотання, а так само, розумність і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження та наслідки арешту майна для третіх осіб.

Разом з тим, як стверджує автор апеляційної скарги, прокурор не довів, що це майно відповідає критеріям ст. 98 КПК України, оскільки ним не надано даних, які б давали підстави вважати, що саме ці грошові кошти у сумі 10 900 доларів США були об`єктом кримінального правопорушення, набуті внаслідок злочинних дій, або були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Посилається скаржник і на те, що постанова про визнання майна речовими доказами від 24 листопада 2017 року належним чином не обґрунтована, оскільки в ній відсутній висновок прокурора, який би давав підстави вважати, що тимчасово вилучене майно в ході обшуку відповідає критеріям речового доказу.
Звертає увагу на те, що вилучені в обшуку грошові кошти ніяким чином не стосуються кримінального провадження та набуті законним шляхом. ОСОБА_6 з 2005 року працює в АТ «Ощадбанк», з 2012 року на посаді директора казначейства АТ «Ощадбанк» із заробітною платою у розмірі 77 034,00 грн., що є доказом того, що останній мав можливість придбати іноземну валюту у розмірі 10 900 доларів США.

В судове засідання у справі прокурор не з`явився, про причини своєї неявки він не повідомляв, хоча про час та місце судового засідання йому було завчасно повідомлено, тому колегія суддів вирішила за можливе розглянути дану справу за відсутністю прокурора, що не суперечить положенням ч. 1 ст. 172 та ч. 4 ст. 405 КПК України.

Заслухавши доповідь судді, виступ представника, яка підтримала подану апеляційну скаргу та просила її задовольнити, перевіривши та обговоривши доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали судового провадження, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Згідно з вимогами ст. 395 КПК України, ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її проголошення, а у випадку якщо ухвалу суду було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

З апеляційної скарги, доданих до неї документів та матеріалів судового провадження вбачається, що слідчий суддя здійснив розгляд клопотання прокурора без виклику захисника ОСОБА_6 , в матеріалах провадження не міститься доказів, які б спростовували доводи апеляційної скарги про поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження, а тому колегія суддів вважає, що строк на апеляційне оскарження підлягає поновленню.

КПК України вимагає обов`язкового дотримання вимог закону при оформленні всіх процесуальних документів, надаючи цим вимогам принциповий характер.

Отже, якщо закон визначив, що клопотання слідчого про накладення арешту повинно відповідати вимогам ст. 171 КПК України, то слідчий повинен неухильно їх дотримуватися.

Так, згідно зі ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого повинно бути зазначено правові (законні) підстави, у зв`язку з якими потрібно здійснити арешт майна.

Вказана норма також узгоджується з ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Як вбачається з матеріалів судового провадження, Печерським управлінням поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості якого 04 жовтня 2017 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000207, за ознаками складу злочину, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України.
Досудовим розслідуванням встановлено, що службові особи ПАТ «Державний ощадний банк України» в змові з невстановленими особами, вчинили протиправні дії з облігаціями внутрішньої державної позики, що завдало збитків в особливо великих розмірах.

23 листопада 2017 року на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 16 листопада 2017 року проведено обшук за адресою: АДРЕСА_1 , де проживає ОСОБА_6 директор казначейства вищевказаного банку, в ході якого виявлено та вилучено грошові кошти в сумі 10 900 доларів США купюрами по 100 доларів США з наступними номерами: LE 02313658 A, LE 02313659 A, LE 02313660 A, LE 02313661 A, LE 02313662 A, LE 02313663 A, LE 02313664 A, LE 02313665 A, LE 02313666 A, LE 02313667 A, LE 02313657 A, LE 02313656 A, LE 02313655A, LE 02313654 A, LE 02313653 A, LE 02313652 A, LE 02313651A, LE 02313650A, LE 02313649 A, LE 02313648 A, LE 02313647 A, LE 02313646 A, LE 02313645 A, LE 02313644 A, LE 02313643 A, LE 02313642 A, LE 02313641 A, LE 02313640 A, LE 02313639 A, LE 02313638 A, LE 02313637 A, LE 02313636 A, LE 02313635A, LE 02313634 A, LE 02313633 A, LE 02313632 A, LE 02313601 A, FE 67632843 A, AD 36816929 B, HB 38248741 P, FJ 09858191 A, KB 66542502 A, KB 51213316 R, KB 93245457 H, KF 19592108 D, HB 41714757 N, KL 35497501 C, FH 02283433 A, AB 680422676 V, AL 27220227 A, HE 49690810 B, AB 08365231G, FF 41918367 A, KB 22259853 F, HB 26195361 R, HL 65066096 D, KL 60313947 A, FL 97763950 B, FK 73099832 A, KB 43222121 R, AE 22068749 B, HF 72633645 B, HB 46610975 E, FL 18883214 A, HB 86923087 N, HB 40489681 C, KB 21829304 I, HB 89456663 E, KB 24792202 H, HF 48951789 A, KF 97963943 A, HL 86281339 E, HB20565654 M, HF 72912638 E, HD 15555306 B, KD 57592075 A, FB 31244637 A, FL 60808120 C, HB 06235354 G, HB 92040569 P, HG 10715113 C, HA 73427095 A, KG 25919554 B, HF 25786683 F, HB 30085171 I, KF 02271463 *, HB 48762780 Q, KF 62218499 C, HH 68356746 A, KI 04628492 A, KH 61666029 A, KB 28287327 A, KB 90267883 D, KH 23708673 A, HL 35885602 F, KL 03617876 E, KB 48748325 C, HL 02963466 G, HG 31838356 A, KF 33367727 D, KL 89615770 B, KB 09251510 K, HK 15678708 B, KL 96056340 C, KH 61666028 A, KM 17966915 A.

24 листопада 2017 року постановою прокурора вилучені грошові кошти визнані речовими доказами у кримінальному провадженні № 0000207.

24 листопада 2017 року прокурор у кримінальному провадженні прокурор Київської місцевої прокуратури № 6 ОСОБА_7 звернувся з клопотанням про накладення арешту на тимчасово вилучене майно в ході обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , де проживає ОСОБА_6 .

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 19 грудня 2017 року зазначене клопотання задоволено.

З таким рішенням слідчого судді колегія суддів погоджується, з огляду на такі обставини.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно зі ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема і збереження речових доказів.

При цьому, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Приймаючи рішення, слідчий суддя місцевого суду зазначених вимог закону дотримався.

Задовольняючи клопотання, внесене в межах кримінального провадження № 0000207, про накладення арешту на вищезазначені грошові кошти, слідчий суддя, як вбачається з журналу судового засідання, дослідивши матеріали, додані до клопотання, прийшов до правильного висновку, про накладення арешту на вилучене майно, оскільки воно відповідає критеріям, передбаченим ст. 98, ч. 2 ст. 167 КПК України та визнано речовими доказами у вказаному кримінальному провадженні (а.п. 31-34).

Як вважає колегія суддів, слідчий суддя під час розгляду клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту на майно, перевірив співрозмірність втручання у діяльність ОСОБА_6 , з потребами кримінального провадження.
З огляду на положення ч.ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, майно, яке відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України, повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Крім того, арешт майна з підстав передбачених ч.ч. 2, 3 ст. 170 КПК України по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та, на відміну від двох останніх правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.

Тому, посилання автора апеляційної скарги на те, що слідчим суддею було безпідставно та всупереч ст. 170 КПК України накладено арешт на майно, яке було тимчасово вилучено 23 листопада 2017 року під час обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , де проживає ОСОБА_6 , не можуть прийматися до уваги, оскільки арешт на вказане майно накладено з правових підстав, передбачених ч.ч. 2, 3 ст. 170 КПК України.

Крім того, матеріали судового провадження свідчать, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою запобігання зникнення чи відчуження майна, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Як вбачається з ухвали слідчого судді, суд дослідив зазначені обставини та не знайшов у висновках органу досудового розслідування при зверненні з клопотанням про накладення арешту на майно, порушень вимог КПК України та чогось очевидно безпідставного чи довільного.

Крім того, відповідно до ч. 5 ст. 171 КПК України, клопотання слідчого про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

Як вбачається з матеріалів судового провадження, 23 листопада 2017 року, саме за ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 16 листопада 2017 року (а.п. 24-25), було проведено обшук за адресою: АДРЕСА_1 , де проживає ОСОБА_6 , в ході якого виявлено та вилучено вищезазначене майно.
24 листопада 2017 року прокурор ОСОБА_7 звернувся до місцевого суду з клопотання про накладення арешту на вищевказане майно, що підтверджується відтиском штемпеля, який міститься на аркуші паперу 1, тобто з дотриманням вимог ч. 5 ст. 171 КПК України, а тому доводи апеляційної скарги в цій частині є безпідставними.

Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, автором апеляційної скарги не надано та колегією суддів не встановлено.
При цьому колегія суддів враховує і те, що у відповідності до вимог ст. 174 КПК України законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна, а також і те, що арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Крім того, відповідно до листа Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 05 квітня 2013 року № 223-559/0/4-13, у разі подання особами, визначеними у ст. 174 КПК, скарги на ухвалу слідчого судді суду першої інстанції про арешт майна у зв`язку з необґрунтованістю його накладення, судді судів апеляційної інстанції мають перевірити, чи подавалось цими особами клопотання про скасування цього заходу забезпечення слідчому судді місцевого суду та в разі негативної відповіді на зазначене питання, можуть залишити ухвалу без змін. Іншими словами, з підстави необґрунтованості накладення арешту на майно, особи, перелік яких визначено у ч. 1 ст. 174 КПК, вправі звернутися до слідчого судді суду першої інстанції із клопотанням про скасування ним своєї ухвали (абз. 2 ч. 2 ст. 174 КПК), а уже потім, у разі незгоди з прийнятим рішенням, вправі оскаржити ухвалу про арешт майна в апеляційному порядку згідно зі ст. 309 КПК.

Істотних порушень вимог КПК України, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, по справі не вбачається.

Рішення слідчого судді є законним та обґрунтованим, яке ухвалено на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, що підтверджені достатніми даними, дослідженими судом, а тому апеляційна адвоката ОСОБА_5 в інтересах власника майна ОСОБА_6 ,навіть з урахуванням усіх викладених в ній доводів, задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 170, 171, 173, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Поновити адвокату ОСОБА_5 , в інтересах власника майна ОСОБА_6 , строк на апеляційне оскарження.

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 19 грудня 2017 року, якою задоволено клопотання прокурора у кримінальному провадженні, прокурора Київської місцевої прокуратури № 6 ОСОБА_7 та накладено арешт на речові докази - на тимчасово вилучене в ході обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , де проживає ОСОБА_6 , майно, а саме на грошові кошти в сумі 10900 доларів США купюрами по 100 доларів, - залишити без змін, а апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_5 в інтересах власника майна ОСОБА_6 , - без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа №11-сс/796/916/2018 Категорія: ст. 170 КПК УкраїниГоловуючий у першій інстанції ОСОБА_8 Доповідач: ОСОБА_1