У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"02" квітня 2018 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретаря ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання представника цивільного відповідача ТОВ «Дієса» ОСОБА_3 про скасування арешту майна ТОВ «Дієса» // у кримінальному провадженні № 0001546 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України,
за участю учасників судового провадження:
прокурора ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,
потерпілої ОСОБА_7 ,
представника потерпілих та цивільних позивачів ОСОБА_8 ,
представника цивільного відповідача ТОВ «Дієса» ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
в с т а н о в и в:

Представник потерпілих та цивільних позивачів адвоката ОСОБА_8 звернувся до суду із клопотання, у межах кримінального провадження № 0001546 від 03.02.2016 року, про арешт майна ТОВ «Дієса» //, а саме: грошових коштів в розмірі 2 338 509,35 грн.
В судовому засіданні представник потерпілих та цивільних позивачів адвокат ОСОБА_8 клопотання підтримав, просив його задовольнити та накласти арешт на майно ТОВ «Дієса» з метою забезпечення цивільного позову, прокурор поклався на розсуд суду, обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник заперечували проти задоволення клопотання, представник цивільного відповідача ТОВ «Дієса» просив в задоволенні клопотання відмовити.
Вивчивши матеріали клопотання, дослідивши матеріали кримінального провадження, у рамках якого воно подано до суду, вислухавши думку учасників судового процесу, суд приходить до наступного.
Відповідно до п.7 ч.2 ст.131 КПК України, одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.
Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди /ч.2 ст.170 КПК України/.

Відповідно до ч.10 ст.170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна /ч.11 ст.170 КПК України/.

Також, на підставі вимог ч.5 ст.9 КПК України, суд враховує, що виходячи з положень Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, дотримання принципу верховенства права є однією з підвалин демократичного суспільства.

Також, у ст.1 Першого протоколу до Конвенції зазначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Згідно ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу. 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 23.02.2018 року, з метою забезпечення цивільного позову потерпілої ОСОБА_7 накладено арешт на майно /транспортні засоби/ ТОВ «Дієса».

З огляду на вищевикладене, враховуючи те, що представник потерпілих та цивільних позивачів у своєму клопотанні, а також у судовому засіданні не надав переконливих доказів того, що такий ступінь втручання в господарську діяльність ТОВ «Дієса» є співрозмірним та виправданим, суд приходить до висновку, що заявлене клопотання задоволенню не підлягає.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 110, 131, 170-175, 309 КПК України, -
у х в а л и в:
У задоволенні клопотання представника потерпілих та цивільних позивачів адвоката ОСОБА_8 про арешт майна ТОВ «Дієса», а саме: грошових коштів в розмірі 2 338 509,35 грн., які належать Товариству з обмеженою відповідальністю «Дієса» //, шляхом заборони відчуження, розпорядження та користування відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Суддя