Дата документу Справа № 329/676/17
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ

Єдиний унікальний № 329/676/17 Головуючий в 1 інстанції ОСОБА_1
Провадження №11-кп/778/622/18 Доповідач в 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія: ч.3 ст.185 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 березня 2018 року м. Запоріжжя
Судова колегія з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
за участю прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7
розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань апеляційного суду Запорізької області кримінальне провадження за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_7 та прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції, прокурора Чернігівського відділу Бердянської місцевої прокуратури Запорізької області ОСОБА_8 на вирок Чернігівського районного суду Запорізької області від 13 листопада 2017 року, яким
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Дегтярка Милославського району Рязанської області Російської Федерації, громадянин України, який має середню освіту, неодружений, який не має на утриманні неповнолітніх дітей, не працюючий, який мешкає по АДРЕСА_1 , раніше судимий:
1)12 березня 2004 року Кіровським районним судом м. Макіївка Донецької області за ч.ч. 2, 3 ст. 185, ч. 1 ст. 355, ч. 1, 2 ст. 70 ст. 72 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі, звільнений 3 березня 2008 року;
2)24 грудня 2009 року Межівським районним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки;
3)14 квітня 2011 року Межівським районним судом Дніпропетровської області за ч.ч. 2, 3 ст.185, ст. 75 КК України до 5 років позбавлення волі з іспитовим строком 3 роки;
4)22 березня 2012 року Межівським районним судом Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до 5 років 10 місяців позбавлення волі;
5)8 листопада 2013 року Межівським районним судом Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до 5 років 10 місяців позбавлення волі, звільнений 24 лютого 2016 року;
6)25 квітня 2017 року Чернігівським районним судом Запорізької області за ч. 1 ст. 263, ст. 75 КК України до 4 років позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки,
7)7 липня 2017 року Чернігівським районним судом Запорізької області за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 190, ч. 1 ст. 70, 71, 72 КК України до 4 років 2 місяців позбавлення волі,
визнаний винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень,
передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України, та йому призначено покарання:
-ч. 3 ст. 185 КК України у вигляді 3 років позбавлення волі;
-ч. 3 ст. 185 КК України 3 років 1 місяця позбавлення волі;
-ч. 3 ст. 185 КК України 3 років 2 місяців позбавлення волі;
-ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України 2 років позбавлення волі;
-ч.3 ст. 185 КК України 3 роки 4 місяці позбавлення волі.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом часткового складання призначених покарань, призначено остаточне покарання за сукупністю злочинів у вигляді 4 років позбавлення волі.
На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, шляхом часткового складання призначеного покарання та покарання, призначеного вироком Чернігівського районного суду Запорізької області від 7 липня 2017 року, визначено остаточне покарання ОСОБА_7 у виді 4 років 5 місяців позбавлення волі.
У строк остаточно призначеного покарання зараховано покарання, відбуте частково за вироком Чернігівського районного суду Запорізької області від 7 липня 2017 року.
Строк покарання вироком суду постановлено рахувати з 25 травня 2017року.
Вироком вирішено питання процесуальних витрат та долю речових доказів.
Тим самим вироком ОСОБА_9 був визнаний винуватим та засуджений за вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, вирок відносно якого ніким не оскаржувався,
В С Т А Н О В И В:
За вироком суду ОСОБА_7 визнано винуватим у скоєнні в період часу з 3 квітня 2017 року по 10 травня 2017 року, 5-х епізодів крадіжок чужого майна, вчинених повторно, поєднаних з проникненням в житло та інше сховище, в тому числі 1 епізод за попередньою змовою групою осіб, та 1 епізоду незакінченого замаху на таємне викрадення чужого майна, вчиненого повторно, а саме:

-3 квітня 2017 року, близько 11:30 год., ОСОБА_10 , проникнувши до приміщення будинку АДРЕСА_1 , викрав майно, яке належить ОСОБА_11 , на загальну суму 1541 грн. 53 коп.;
- 6 травня 2017 року, близько 02:00 год., ОСОБА_7 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, проникнувши на територію господарського подвір`я домоволодіння, розташованого по АДРЕСА_1 , викрав майно, яке належить ОСОБА_12 , на загальну суму 483 грн.;
-того ж дня, близько 13:00 год., ОСОБА_10 , проникнувши в будинок АДРЕСА_2 , викрав майно, яке належить ОСОБА_13 на загальну суму 100,13 грн.;
-7 травня 2017р., близько 22:00 год., ОСОБА_7 за попередньою змовою з ОСОБА_9 , проникнувши на територію домоволодіння, розташованого по АДРЕСА_1 , із приміщення господарської будівлі викрали майно, яке належить ОСОБА_14 , на загальну суму 1140 грн.;
-10 травня 2017 року, близько 22:00 год., ОСОБА_10 , проник на територію нежилого домоволодіння, розташованого по АДРЕСА_3 , де з приміщень нежилого будинку та приміщення літньої кухні викрав майно, яке належить ОСОБА_15 , на загальну суму 1038 грн. 26 коп.
-17 квітня 2017 року, близько 10:00 год., ОСОБА_10 , маючи намір на вчинення викрадення чужого майна, з території неогородженого подвір`я домоволодіння АДРЕСА_4 , намагався таємно, повторно, шляхом вільного доступу, викрасти майно на загальну суму 307 грн. 87 коп., яке належить ОСОБА_16 , однак був застигнутий мешканцем села ОСОБА_17 .
В апеляційній скарзі та доповненні до неї прокурор просить вирок скасувати в частині призначеного покарання у зв`язку із неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність. Постановити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання за ч. 3 ст. 185 КК України у вигляді 4 років позбавлення волі, за ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України 2 років позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом часткового складання покарань, призначити покарання за сукупністю злочинів у виді 4 років 2 місяців позбавлення волі. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання призначених покарань, з урахуванням вироку Чернігівського районного суду Запорізької області від 7 липня 2017 року, призначити ОСОБА_7 остаточне покарання у вигляді 4 років 5 місяців позбавлення волі.
В обґрунтування своїх вимог вказує на те, що за окремими епізодами злочинної діяльності або за окремими пунктами статті КК України, які не мають самостійної санкції покарання не призначається.

Крім того, прокурор зазначає, що покарання за ч. 3 ст. 185 КК України повинно було призначено судом виключно в роках.

В апеляційній скарзі та доповненні до неї обвинувачений ОСОБА_7 просить пом`якшити призначене покарання, а також застосувати положення ч. 5 ст. 72 КК України, зарахувавши строк тримання під вартою з 25 травня 2017 року по день ухвалення рішення апеляційним судом з розрахунку один день тримання під вартою за два дні позбавлення волі.
В суді апеляційної інстанції прокурор апеляційну скаргу підтримала частково, вважала, що недоліки судового рішення можливо усунути шляхом його зміни, а не постановлення нового вироку апеляційним судом, оскільки прокурор в апеляційній скарзі просить постановити таке саме остаточне рішення, яке призначено вироком суду першої інстанції. Також прокурор погодилась з апеляційної скаргою обвинуваченого лише в частині її вимог про зарахування строку попереднього ув`язнення до строку призначеного покарання з розрахунку день за два з 25 травня 2017 року по 21 червня 2017 року. В іншій частині доводи апеляційної скарги обвинуваченого вважала необґрунтованими.

Обвинувачений ОСОБА_7 в апеляційному суді підтримав свою апеляційну скаргу та не заперечував проти задоволення апеляційної скарги прокурора.

Заслухавши доповідь судді по справі, прокурора та обвинуваченого, перевіривши матеріали кримінального провадження, провівши судові дебати і надавши обвинуваченому останнє слово, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають задоволенню частково з наступних підстав.
Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих йому злочинів, за обставин, викладених у вироку, а також висновки суду про юридичну кваліфікацію дій обвинуваченого за ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам справи та підтверджені наявними у справі доказами, які досліджувались за згодою усіх учасників провадження, у тому числі обвинуваченого ОСОБА_7 в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, і в апеляційній скарзі не оспорюються.
Переглядаючи вирок відповідно до ст. 404 КПК України в межах апеляційних скарг, колегія суддів вважає обґрунтованими доводи апеляційної скарги прокурора про неправильне застосування судом першої інстанції закону про кримінальну відповідальність.
Згідно зі ст. 409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення судом апеляційної інстанції може бути неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.
Відповідно до ч. 1 ст. 65 КК України суд призначає покарання, зокрема відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу.
Виходячи із положень ст. 70 КК України та враховуючи роз`яснення, що містяться в п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», передбачені ст. 70 КК правила призначення покарання за сукупністю злочинів застосовуються у випадках самостійної кваліфікації вчиненого як за різними статтями, так і за різними частинами однієї статті кримінального закону, якими передбачено відповідальність за окремі склади злочинів і які мають самостійні санкції. За цими ж правилами призначається покарання і в разі вчинення особою діянь, частина яких кваліфікується як закінчений злочин, а решта - як готування до злочину чи замах на нього.

Як вбачається зі змісту мотивувальної та резолютивної частини вироку суд, визнавши ОСОБА_7 винуватим у вчиненні декількох епізодів злочинів, передбачених ч. 3 ст. 185 КК України, дійшов до помилкового висновку про необхідність призначення покарання за кожним епізодом злочинної діяльності з посиленням покарання за кожний наступний епізод та подальшим застосуванням ст. 70 КК України, що підлягає виправленню апеляційним судом.
Апеляційна скарга прокурора не містить обґрунтування необхідності посилення відповідальності ОСОБА_7 за ч. 3 ст. 185 КК України, при цьому суд першої інстанції, призначаючи покарання обвинуваченому врахував тяжкість злочинів, задовільну характеристику з місця проживання, скоєння злочину в стані алкогольного сп`яніння за двома епізодами як обставину, що обтяжує покарання, а також в якості обставин, що пом`якшують покарання щире каяття і активне сприяння розслідуванню злочинів, тобто взяв до уваги усі обставини, що враховуються при призначенні покарання, тому покарання за ч. 3 ст. 185 КК України у вигляді 3 років позбавлення волі є достатнім для виправлення обвинуваченого.
З огляду на наведене підстави для ухвалення нового вироку апеляційним судом, передбачені ст. 420 КПК України за доводами апеляційної скарги прокурора відсутні.
Що стосується доводів апеляційної скарги обвинуваченого стосовно суворості вироку та необхідності зарахування строку тримання під вартою, колегія суддів дійшла наступних висновків.
Як вбачається з мотивувальної частини вироку, суд, призначаючи ОСОБА_7 покарання, виконав вимоги ст. 65 КК України, а саме: врахував ступень тяжкості вчинених ним злочинів, які відпостяться до категорії тяжких злочинів, врахував дані про особу обвинуваченого, які свідчать про те, що він раніше був неодноразово судимий за вчинення аналогічних корисливих злочинів, судимість за які не зняті та не погашені, та суд прийшов до обґрунтованого висновку, що обвинувачений на шлях виправлення не став, є суспільно небезпечною особою і йому слід призначити покарання з позбавленням волі в умовах ізоляції від суспільства.
Разом з тим, суд першої інстанції в достатній мірі врахував і обставини, які пом`якшують покарання та полягають в щирому каятті та активному сприянні розкриттю вчинених ним злочинів.
При призначенні покарання за ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України судом враховані положення ч. 3 ст. 68 КК України.
Судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції з приводу того, що виправлення та перевиховання, а також попередження вчинення нових злочинів обвинуваченим можливо лише з призначенням йому покарання у виді позбавлення волі і підстави для застосування ст.ст. 69, 75 КК України до вказаного покарання відсутні.
Відповідно до резолютивної частини вироку ОСОБА_7 у строк остаточно призначеного покарання зараховано покарання, відбуте частково за вироком Чернігівського районного суду Запорізької області від 7 липня 2017 року, за яким він перебував під вартою з 25 травня 2017 року.
Згідно з вимогами ч. 5 ст. 72 КК України судова колегія вважає за необхідне зарахувати строк тримання під вартою з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі з 25 травня 2017 року по 20 червня 2017 року включно, та з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі за період з 21 червня 2017 року по день набрання вироком законної сили.
На підставі зазначеного, керуючись ст.ст. 405, 407, 409, 413, 418, 419 КПК України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 та прокурора Чернігівського відділу Бердянської місцевої прокуратури Запорізької області ОСОБА_8 задовольнити частково.

Вирок Чернігівського районного суду Запорізької області від 13 листопада 2017 року відносно ОСОБА_7 в частині призначеного покарання змінити.

Вважати ОСОБА_7 засудженим:

- за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі;

- за ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у вигляді 2 (двох) років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом часткового складання призначених покарань, призначити остаточне покарання за сукупністю злочинів у виді 4 років позбавлення волі.
Відповідно до положень ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання покарань за цим вироком та вироком Чернігівського районного суду Запорізької області від 7 липня 2017 року, визначити ОСОБА_7 остаточне покарання у вигляді 4 (чотирьох) років 5 (п`яти) місяців позбавлення волі.
Згідно з ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_7 у строк покарання строк попереднього ув`язнення з 25 травня 2017 року по 20 червня 2017 року включно з розрахунку один попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, з 21 червня 2017 року по 19 березня 2018 року з розрахунку один попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
В решті вирок залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення.

Касаційна скарга на ухвалу може бути подана протягом трьох місяців з дня її оголошення безпосередньо до Верховного Суду, а засудженим ОСОБА_7 , в той же строк з дня вручення йому копії ухвали.
Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4