У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24 листопада 2017 року м. Ужгород
Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , розглянувши матеріали клопотання захисника засудженого ОСОБА_2 - адвоката ОСОБА_3 про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк відбування покарання, застосування Закону України «Про амністію у 2014 році» та звільнення від відбування покарання,-

ВСТАНОВИВ:
Захисник засудженого ОСОБА_2 - адвокат ОСОБА_3 звернувся до Ужгородського міськрайонного суду з клопотанням про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк відбування покарання, застосування Закону України «Про амністію у 2014 році» та звільнення від відбування покарання.

Клопотання мотивоване тим, що вироком Лефортовського районного суду міста Москви Російської Федерації від 18 лютого 2013 року ОСОБА_4 визнано винним та засуджено за: ч.3 ст. 30, п. «г» ч.3 ст.228.1 Кримінального кодексу Російської Федерації - на 8 років 6 місяців позбавлення волі, без призначення додаткового покарання у виді позбавлення права займати певні посади чи займатися певною діяльністю і штрафу; ч.3 ст.30, п. «б» ч.2 ст.228.1 Кримінального кодексу Російської Федерації - на 6 років позбавлення волі, без призначення додаткового покарання у виді обмеження волі і штрафу; ч. 1 ст.30, п. «г» ч.3 ст.228.1 Кримінального кодексу Російської Федерації на 8 років позбавлення волі, без призначення додаткового покарання у виді позбавлення права займати певні посади чи займатися певною діяльністю і штрафу. На підставі ч.2 ст.69 Кримінального кодексу Російської Федерації за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання, остаточно призначено покарання у вигляді 9 років 6 місяців позбавлення волі. Строк покарання рахується з 22 вересня 2012 року, тобто з часу фактичного затримання. Ухвалою судової колегії по кримінальних справах Московського міського суду Російської Федерації від 06 травня 2013 року вирок Лефортовського районного суду міста Москви Російської Федерації від 18 лютого 2013 року залишено без змін.

Після засудження ОСОБА_5 звернувся із заявою про передачу його в Україну для подальшого відбування покарання. Ухвалою Тячівського районного суду від 30.06.2016 року у справі № 307/1622/16-к вищевказаний вирок було приведено у відповідність до законодавства України. Суд вирішив ОСОБА_4 вважати засудженим: за ч.2 ст. 15, ч.3 ст.307 КК України на 8 (вісім) років 6 (шість) місяців позбавлення волі; за ч.2 ст. 15, ч.2 ст.307 КК України на 6 (шість) років позбавлення волі; за ч.1 ст.14, ч.3 ст.307 КК України на 8 (вісім) років позбавлення волі. На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання призначених покарань, вважати ОСОБА_4 остаточно засудженим до покарання у виді 9 (дев`ять) років 6 (шість) місяців позбавлення волі. Строк відбуття покарання ОСОБА_4 відповідно до вироку Лефортовського районного суду міста Москви Російської Федерації від 18 лютого 2013 року при приведенні його у відповідність з законодавством України рахувати з 22 вересня 2012 року, тобто з часу його фактичного затримання.

Законом України «Про амністію у 2014 році» передбачено: 1) звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, осіб, крім тих, які підлягають звільненню від відбування покарання на підставі статті 1 цього Закону, засуджених за будь-які злочини, які не поєднані з насильством, небезпечним для життя і здоров`я, якщо вони на день набрання чинності цим Законом відбули не менше однієї чверті призначеного строку основного покарання - ст. 2 Закону; 2) скорочення наполовину невідбуту частину покарання засудженим, що відбувають покарання у виді позбавлення волі на певний строк, та інші покарання, не пов`язані з позбавленням волі, які не підлягають звільненню від відбування покарання на підставі статей 1-5 цього Закону - ст. 6 Закону. Вказаний Закон набув чинності 19.04.2014 року.

Захисник зазначає, що засуджений відбув покарання з 22.09.2012 року по 19.04.2014 року 1 рік, 6 місяців і 29 днів. 24.12.2015 року почала діяти редакція частини 5 ст. 72 КК України про зарахування одного дня попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. Вказана норма діяла до 20.06.2017 року і має зворотню силу (ст. 5 КК України). Отже, станом на 19.04.2014 року засуджений з врахуванням ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції станом до 20.06.2017 року) відбув: строк з 22.09.2012 року по 06.05.2013 року як день за два, а саме: 2 * (7 місяців і 15 днів) = 1 рік і 3 місяці; строк з 07.05.2013 року по 19.04.2014 року - 11 місяців і 13 днів. Всього засуджений відбув станом на 19.04.2014 року 1 рік 3 місяці + 11 місяців 13 днів = 2 роки 2 місяці 13 днів, що є більшим за одну четверту строку його покарання, після правильного приведення вироку іноземного суду до законодавства України.

Крім того, до засудженого слід застосувати скорочення строку невідбутої частини покарання. Станом на 19.04.2014 року засуджений відбув з 9 років 6 місяців - 2 роки 2 місяці і 13 днів, а тому йому на той день залишилося відбути різницю між присудженим строком та відбутим, а саме : 9 років 6 місяців - 2 роки 2 місяці і 13 днів = 7 років 1 місяць і 17 днів день, половина якого складає 3 роки 7 місяців і 2 дні. Вказаний строк засуджений відбуде станом на 20.11.2017 року, а тому підлягає звільненню.

Виходячи з вищевикладеного, керуючись ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції станом до 20.06.2017 року), ст.ст. 2, 5 ЗУ «Про амністію в 2014 році», захисник у клопотанні просить: зарахувати строк попереднього ув`язнення ОСОБА_2 з моменту затримання 22.09.2012 року по день набуття вироком законної сили 06.05.2013 року в розрахунку 1 день тримання під вартою за 2 дні позбавлення волі; вважати ОСОБА_2 таким, що відбув покарання станом на 20.11.2017 року; застосувати до ОСОБА_2 Закон України «Про амністію у 2014 році»; звільнити ОСОБА_2 від відбування покарання та негайно з-під варти.

24 листопада 2017 року адвокат ОСОБА_3 подав до суду письмове клопотання про повернення клопотання про застосування амністії, у зв`язку з його помилковим поданням.

Дослідивши матеріали клопотання, приходжу до наступного висновку.

Згідно зі ст. 9 Закону України «Про амністію у 2014 році» виконання цього Закону покладається на суди. При цьому, питання про застосування амністії суд вирішує за ініціативою прокурора, органу або установи виконання покарань, а також за ініціативою обвинуваченого (підсудного) чи засудженого, їх захисників чи законних представників.

Відповідно до ч. 6 ст. 9 КПК України, під час виконання вироку, питання застосування Закону України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26 листопада 2015 року має вирішуватись відповідно до п.2 ч.2 ст.539 КПК України місцевим судом, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок.

Згідно положень ст.539 КПК України для розгляду клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, у судове засідання викликаються засуджений, його захисник, законний представник, прокурор. Неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання (подання), не перешкоджає проведенню судового розгляду, крім випадків, коли їх участь визнана судом обов`язковою або особа повідомила про поважні причини неприбуття.

24 листопада 2017 року адвокат ОСОБА_3 , який діє в інтересах засудженого ОСОБА_2 , подав до суду письмове клопотання про повернення клопотання про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк відбування покарання, застосування Закону України «Про амністію у 2014 році» та звільнення від відбування покарання, у зв`язку з його помилковим поданням.

Відповідно до ч.6 ст. 9 КПК України у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу, в тому числі і принцип аналогії закону.

Статтею 9 Закону України «Про амністію у 2014 році» визначено, що застосування амністії не допускається, якщо обвинувачений (підсудний) або засуджений заперечує проти цього.

Положеннями КПК України не врегульовано наслідки відмови особи від поданого ним клопотання про застосування амністії або залишення без розгляду. Водночас, враховуючи, що використання громадянином його прав, наданих чинним законодавством України, у тому числі прав, передбачених КПК України, є його правом, а не обов`язком, який реалізовується ним на його власний розсуд, відмова від поданого клопотання або залишення без розгляду за його клопотанням не призводить до порушення прав та інтересів заявника, гарантованих Конституцією України та міжнародними договорами України, та не порушує прав та інтересів інших осіб.

Враховуючи, що застосування амністії допускається лише якщо засуджений не заперечує проти цього, приймаючи до уваги, що адвокат ОСОБА_3 , який діє в інтересах засудженого ОСОБА_2 , не підтримує клопотання про зарахування засудженому строку попереднього ув`язнення у строк відбування покарання, застосування Закону України «Про амністію у 2014 році» та звільнення від відбування покарання, суд приходить до висновку, що клопотання слід повернути заявнику.

Керуючись ст. 9 Закону України «Про амністію у 2014 році», ст.ст.9, 72, 372, 537, 539 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання захисника засудженого ОСОБА_2 - адвоката ОСОБА_3 про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк відбування покарання, застосування Закону України «Про амністію у 2014 році» та звільнення від відбування покарання повернути заявнику.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Закарпатської області протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя Ужгородського
міськрайонного суду ОСОБА_1