Справа № 456/3360/17
Провадження № 1-кп/456/459/2017
ВИРОК
іменем України
30 листопада 2017 року Стрийський міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2

за участі прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 ,

представника потерпілого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Стрию кримінальне провадження про обвинувачення:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки

с. Дуброва Стрийського району Львівської області, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , українки, громадянки України, одруженої, з вищою освітою, працюючої на посаді продавця у ФОП « ОСОБА_6 », раніше не судимій, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 358 та ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 190 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
Обвинувачена ОСОБА_4 в період з 2012 по 2015 роки була зареєстрована в установленому законом порядку як фізична особа - підприємець та здійснювала свою господарську діяльність у сфері роздрібної торгівлі непродовольчими товарами у одному з орендованих магазинів в АДРЕСА_2 .

У вказаному магазині на посаді продавця непродовольчих товарів, відповідно до трудового договору, із зазначенням мінімальної заробітної плати, в період з 2013 по 2015 роки, працювала ОСОБА_7 .

Відповідно до ст.3 Закону України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям» № 1768-ІІІ від 01.06.2000 (далі Закон №1768-ІІІ) право на отримання державної соціальної допомоги мають малозабезпечені сім`ї, які постійно проживають на території України.

Так, ОСОБА_4 , будучи в період з 2013 року по 2015 рік, зареєстрованою в установленому законом порядку як фізична особа - підприємець та здійснюючи свою господарську діяльність у сфері роздрібної торгівлі непродовольчими товарами за юридичною адресою: АДРЕСА_3 , умисно власноручно склала та видала ОСОБА_7 офіційний документ довідку про доходи від 15.01.2015 року №7, для подання до органів праці та соціального захисту населення для оформлення соціальної допомоги, що надає право на отримання соціальної допомоги малозабезпеченій сім`ї, скріпивши її своїм підписом, до якої власноручно внесла неправдиві відомості щодо розміру заробітної плати, отриманої за період з липня 2014 року по грудень 2014 року ОСОБА_7 , на загальну суму 7308,00 грн., хоча фактично вона отримала на 342 грн. більше, з метою використання такого документу ОСОБА_7 в Управлінні СЗН Сколівської РДА та отримання державної соціальної допомоги як малозабезпечена сім`я.

Також, 15 січня 2015 року до ОСОБА_4 звернулася ОСОБА_7 з проханням скласти та видати їй офіційний документ - довідку про доходи для подачі в Управління СЗН Сколівської РДА з метою отримання державної соціальної допомоги малозабезпеченій сім`ї та для штучного створення відповідності її особи вимогам Закону №1768-ІІІ.

В подальшому, ОСОБА_4 , діючи як пособник та в інтересах ОСОБА_7 , достовірно знаючи, що такий документ потрібний ОСОБА_7 для подачі в Управління СЗН Сколівської РДА з метою отримання державної соціальної допомоги малозабезпеченій сім`ї та для штучного створення відповідності її особи вимогам Закону №1768-ІІІ, вирішила такий документи надати останній та таким чином сприяти у заволодінні ОСОБА_7 грошовими коштами державної соціальної допомоги малозабезпеченій сім`ї.

Водночас, ОСОБА_4 достовірно знаючи, що ОСОБА_7 отримує за виконану нею роботу на посаді продавця непродовольчих товарів, вищу заробітну плату, власноручно склала та видала офіційний документ довідку про доходи від 15.01.2015 року №7 із зазначенням нижчої заробітної плати на загальну суму 7 308 гривень.

В свою чергу, ОСОБА_7 усвідомлюючи, що отримала від ОСОБА_4 завідомо неправдивий офіційний документ та реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на заволодіння бюджетними коштами державної соціальної допомоги малозабезпеченій сім`ї, з корисливих мотивів, для введення в оману працівників Управління щодо отриманого доходу, подала в Управління СЗН Сколівської РДА, приміщення якого розташоване за адресою: Львівська область, м.Сколе, вул. Д.Галицького, 10, завідомо неправдиву довідку, на підставі якої їй було нараховано та виплачено соціальну допомогу як малозабезпеченій сім`ї.

Подана ОСОБА_7 завідомо неправдива довідка про доходи від 15.01.2015 року №7 та копії трудових книжок були прийняті працівниками Управління, та на підставі даних документів, ОСОБА_7 власноручно написала на бланках, затверджених наказом Міністерства праці та соціальної політики України №204 від 22.03.2007 року заяву про призначення їй державної соціальної допомоги та декларацію про доходи та майновий стан її сім`ї, в якій вказала вид свого доходу, відповідно до довідок про доходи.
В подальшому, складений та виданий ОСОБА_4 завідомо неправдивий офіційний документ довідка про доходи №7 від 15.01.2015 року, вплинула на розмір встановленої ОСОБА_7 допомоги, в результаті чого останній нарахована державна соціальна допомога як малозабезпеченій сім`ї в період з 01.01.2015 по 30.06.2015 із збільшенням на суму 645,74 гривень, яку ОСОБА_7 отримувала на картковий рахунок «Ощадбанку» № НОМЕР_1 .

В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 вину у вчинених кримінальних правопорушеннях, ч.2 ст. 358 та ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 190 КК України визнала повністю. На даний час вона щиро розкаюється у вчиненому, просить суд суворо її не карати.

Враховуючи те, що обвинувачена свою вину у вчинених кримінальних правопорушеннях визнала повністю, інші учасники процесу не оспорюють фактичні обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, заслухавши думку учасників судового розгляду, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, та роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України про наслідки застосування обмеженого дослідження доказів, а саме про позбавлення їх у такому випадку права подальшого оспорювання цих обставин провадження в апеляційному порядку, суд визнає недоцільним дослідження інших доказів відносно тих обставин провадження, які ніким не оспорюються.

На підставі вище наведеного, суд допитавши обвинувачену, представника потерпілого та дослідивши характеризуючі дані, прийшов до висновку, що вина обвинуваченої ОСОБА_4 у вчиненні нею кримінальних правопорушеннях при обставинах, викладених в обвинувальному акті доведена у судовому засіданні повністю.

Таким чином, суд вважає, що дії обвинуваченої ОСОБА_4 вірно кваліфіковані за ч.3 ст. 358 КК України, як складання та видача приватним підприємцем завідомо підробленого офіційного документа, який посвідчує певні факти, що мають юридичне значення та надають певні права.

Її ж дії вірно кваліфіковані за ч.5 ст. 27, ч.1 ст. 190 КК України, як пособництво в заволодінні чужим майном, а саме грошовими коштами шляхом обману (шахрайстві), що завдало шкоди державному бюджету України.

Обтяжуючих вину обвинуваченої ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушеннях обставин, передбачених ст. 67 КК України, суд не вбачає.

Суд вважає, що обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченої ОСОБА_4 , передбачених ст. 66 КК України є щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженими, так і іншими особами.
Визначаючи міру покарання обвинуваченому по даному кримінальному провадженню, суду слід суворо дотримуватися принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, маючи на увазі, що метою покарання засудженого є його виправлення, виховання та соціальна реабілітація, запобігання вчиненню нових правопорушень як ним, так і іншими особами.
При визначенні міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує той факт, що вона раніше не судима, повністю визнала свою вину, активно сприяла у розкритті кримінального правопорушення.
З урахуванням наведених обставин, суд, під час вирішення питання про обрання міри покарання обвинуваченій ОСОБА_4 вважає за доцільне призначити його у межах, установлених санкціями ч.2 ст. 358 та ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 190 КК України у виді штрафу.

Крім того, в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 заявила клопотання про звільнення від відбування покарання не пов`язаного з позбавленням волі відповідно до Закону України «Про амністію у 2016 році», оскільки на день набрання чинності цим Законом остання є матір`ю двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , щодо яких обвинувачена ОСОБА_4 не позбавлена батьківських прав.
Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні не заперечила щодо задоволення клопотання про застосування відносно обвинуваченої ОСОБА_4 Закону України «Про амністію у 2016 році».
Відповідно до ст. 85 КК України на підставі закону про амністію або акту про помилування засуджений може бути повністю або частково звільнений від основного і додаткового покарань.
Статтею 86 КК України передбачено, що амністія оголошується законом України стосовно певної категорії осіб. Законом про амністію особи, визнані винними у вчиненні злочину обвинувальним вироком суду, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили, можуть бути повністю або частково звільнені від відбування покарання.
Відповідно до вимог п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році», який набрав чинності 07 вересня 2017 року, підлягають звільненню від відбування покарання особи, засуджені за вчинення умисного злочину, який не тяжким чи особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, не позбавлених батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років.
Згідно зі ст. 13 Закону України «Про амністію у 2016 році», його дія поширюється на осіб, які вчинили злочини до дня набрання ним чинності включно, і не поширюється на осіб, які вчинили триваючі або продовжувані злочини, якщо вони закінчені, припинені або перервані після набрання чинності цим Законом.
Судом встановлено, що ОСОБА_4 є матір`ю неповнолітніх ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , актовий запис № 8 та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 , актовий запис № 11, копії яких наявні в матеріалах справи, щодо яких обвинувачена ОСОБА_4 не позбавлена батьківських прав, обвинувачена ОСОБА_4 вперше вчинила умисні злочини, які не є тяжкими чи особливо тяжкими відповідно до ст. 12 КК України. Вказані кримінальні правопорушення вона вчинила до дня набрання чинності (07 вересня 2017 року) Закону України «Про амністію у 2016 році».
Таким чином, ОСОБА_4 відноситься до осіб, які підпадають під дію п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році».
Обставини, передбачені ст. 9 Закону України «Про амністію у 2016 році», які б виключали можливість застосування амністії до ОСОБА_4 , судом не встановлені, амністія до неї не застосовувалась.
Враховуючи, що ОСОБА_4 є особою, на яку поширюється дія Закону України «Про амністію у 2016 році» у зв`язку з тим, що на день набрання чинності цим Законом вона є матір`ю двох дітей віком до 18 років, стосовно якої не позбавлена батьківських прав, кримінальні правопорушення у вчиненні яких вона обвинувачується не є тяжкими чи особливо тяжкими відповідно до ст. 12 КК України, а також те, що Закон України «Про амністію у 2016 році» поліпшує становище обвинуваченого, зокрема, передбачає звільнення його від призначеного покарання, суд вважає необхідним клопотання обвинуваченого про його звільнення від відбування покарання на підставі п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» задовольнити.
Наслідки застосування амністії обвинуваченій роз`яснено.
Судові витрати та речові докази в кримінальному провадженні відсутні.
Запобіжний захід щодо обвинуваченої ОСОБА_4 в кримінальному провадженні не обирався.
Керуючись ст. ст. 368, 370, 374 КПК України, п «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році»,суд
ЗАСУДИВ:
ОСОБА_4 визнати винною у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст. 27, ч.1 ст. 190; ч.2 ст. 358 КК України і призначити покарання:

-за ч.5 ст. 27, ч.1 ст. 190 у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що в грошовому еквіваленті становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень;

-за ч.2 ст. 358 КК України у виді штрафу в розмірі 100 (ста) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що в грошовому еквіваленті становить 1700 (одна тисяча сімсот) гривень;

Згідно ст. 70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_4 остаточну міру покарання у виді штрафу в розмірі 100 (ста) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що в грошовому еквіваленті становить 1700 (одна тисяча сімсот) гривень.

Відповідно до п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» звільнити ОСОБА_4 від призначеного судом основного покарання, оскільки остання являється матір`ю двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , щодо яких ОСОБА_4 не позбавлена батьківських прав.
Судові витрати та речові докази в кримінальному провадженні відсутні.
Запобіжний захід ОСОБА_4 не обирався.
Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Уразі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Львівської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення через Стрийський міськрайонний суд Львівської області.

Головуючий-суддя ОСОБА_1