1-кп/357/17/18
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
22.02.2018 Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючий суддя - ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду № 3 в м. Біла Церква кримінальне провадження № 0000069 від 12.09.2017 року відносно
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Бондурі Гайсинського району Вінницької області, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, маючого на утриманні малолітнього сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , працюючого водієм-експедитором Гайсинського молокозаводу, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , та проживаючого за адресою АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , раніше не судимого, призваного 15.08.2014 року ІНФОРМАЦІЯ_3 на військову службу під час мобілізації, який перебував у розпорядженні командира військової частини НОМЕР_2 , -

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, (злочину) передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
Так, 15.08.2014 року ІНФОРМАЦІЯ_3 старший солдат ОСОБА_4 призваний на військову службу за призовом під час мобілізації та направлений для проходження навчання до військової частини польова пошта НОМЕР_3 , яка дислокується в АДРЕСА_3 .

В подальшому старший солдат ОСОБА_4 направлений для проходження військової служби до військової частини НОМЕР_2 (до 30.06.2017 польова пошта НОМЕР_4 ), яка дислокується в АДРЕСА_4 , де останнього відповідно до наказу командира вказаної військової частини за № 141 від 02.09.2014 року призначено на посаду заступника командира бойової машини навідника-оператора 3 механізованого взводу 7 механізованої роти 3 механізованого батальйону вказаної військової частини та поставлено на всі види забезпечення.

Наказом командира військової частини польова пошта НОМЕР_4 за № 179 від 10.10.2014 року старшому солдату ОСОБА_4 надана відпустка терміном на 10 діб, з якої останній мав повернутись 20.10.2014 року до військової частини польова пошта НОМЕР_4 , яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 .

Під час проходження військової служби старший солдат ОСОБА_4 , як військовослужбовець Збройних Сил України, повинен керуватися вимогами ч.ч. 1, 3, 9 ст. 1, ч.ч. 1, 2, 3, 4, 6, 13 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 4, 9, 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, які зобов`язують його свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути дисциплінованим та не допускати негідних вчинків, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг завдань, доручених йому за посадою.

Разом з тим, являючись військовослужбовцем Збройних Сил України і достовірно знаючи вимоги керівних документів, що регламентували його діяльність, старший солдат ОСОБА_4 20.10.2014 року, діючи в порушення вищевказаних вимог Закону, бажаючи тимчасово ухилитись від несення обов`язків військової служби, без наказу або дозволу відповідних командирів і начальників, умисно, без поважних причин, не з`явився вчасно на службу до військової частини польова пошта НОМЕР_4 в АДРЕСА_4 з відпустки та в період з 20.10.2014 року по 03.09.2017 року включно, ухилявся від обов`язків військової служби, проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням службових обов`язків.

04.09.2017 року старший солдат ОСОБА_4 добровільно з`явився до військової частини польова пошта НОМЕР_4 , яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 .

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 кваліфіковані за ч. 3 ст. 407 КК України, як нез`явлення вчасно на службу без поважних причин тривалістю понад один місяць, вчиненому особою, зазначеною в ч. 2 ст. 407 КК України, тобто військовослужбовцем (крім строкової служби).

В судовому засіданні прокурор надав укладену ним з обвинуваченим ОСОБА_4 22 листопада 2017 року угоду про визнання винуватості, відповідно до якої ОСОБА_4 повністю визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення і зобов`язався беззастережно визнати висунуте йому обвинувачення в судовому засіданні. При цьому сторони узгодили призначення обвинуваченому покарання за ч. 3 ст. 407 КК України у виді 2 років позбавлення волі із звільненням на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком 1 рік та з покладенням на ОСОБА_4 обов`язків відповідно до ст. 76 КК України, а саме періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

В судовому засіданні прокурор і обвинувачений підтвердили зазначену угоду і просять її затвердити, не заперечує проти затвердження угоди і захисник ОСОБА_5 .

Суд, дослідивши обставини укладення сторонами угоди про визнання винуватості, перевіривши її на відповідність вимогам чинного КПК України, дійшов висновку про те, що клопотання сторін про затвердження вказаної угоди підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Укладена сторонами угода про визнання винуватості повністю відповідає вимогам ст.ст. 469, 470 та 472 КПК України.

Зазначена угода містить всі необхідні реквізити, визначені статтею 472 КПК України, зокрема, найменування сторін, формулювання обвинувачення та його правову кваліфікацію із зазначенням частини статті закону України про кримінальну відповідальність, істотні для даного кримінального провадження обставини, беззастережне визнання обвинуваченим своєї винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, узгоджене сторонами покарання та згоду обвинуваченого на його призначення, а також містить детальне роз`яснення передбачених ст. 473 КПК України наслідків затвердження цієї угоди судом та наслідків невиконання сторонами умов зазначеної угоди. Угоду підписано обвинуваченим ОСОБА_4 та прокурором ОСОБА_3 за участі захисника ОСОБА_5 .

Зогляду на викладене, укладена сторонами угода про визнання винуватості повністю відповідає вимогам чинного КПК України; дії обвинуваченого ОСОБА_4 за ч. 3 ст. 407 КК України кваліфіковані правильно; умови угоди не суперечать інтересам суспільства; права, свободи та інтереси сторін або інших осіб не порушуються; сторони дійшли зазначеної угоди добровільно, без будь-якого впливу зі сторони; узгоджена міра покарання відповідає загальним засадам призначення покарання, визначеним ст. 65 КК України; обвинувачений має реальну можливість виконати всі взяті на себе за угодою зобов`язання.

За таких обставин укладена прокурором та обвинуваченим ОСОБА_4 угода про визнання винуватості підлягає затвердженню.

Процесуальні витрати у даному кримінальному провадженні відсутні.

Речові докази у провадженні відсутні.

Запобіжний захід ОСОБА_4 не застосовувався.

При цьому обвинувачений ОСОБА_4 заявив клопотання про звільнення його від відбування покарання та застосування до нього Закону України «Про амністію».

Згідно п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію в 2016 році» від 22 грудня 2016 року № 1810-VIII, який набув чинності, підлягають звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, особи, які визнані винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, осіб, визнаних винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, а також особи, кримінальні справи стосовно яких за зазначеними злочинами розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили: не позбавлені батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років, дітей-інвалідів та/або повнолітніх сина, дочку, визнаних інвалідами.

У відповідності до стаття 10 Закону України «Про амністію у 2016 році» виконання цього Закону покладається на суди. Питання про застосування амністії суд вирішує за ініціативою особи, яка підтримує публічне обвинувачення в суді чи здійснює нагляд за додержанням законів при виконанні судових рішень у кримінальних справах, а також при застосуванні інших заходів примусового характеру, пов`язаних з обмеженням особистої свободи громадян, органу або установи виконання покарань, а також за ініціативою обвинуваченого (підсудного) чи засудженого, їхніх захисників чи законних представників. Застосування цього Закону здійснюється щодо: а) осіб, звільнених від відбування покарання з випробуванням, та осіб, яких засуджено до покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, крім покарання у виді штрафу, - за поданням органу виконання покарань, який здійснює контроль за поведінкою засудженого, або за клопотанням самої особи, її захисника чи законного представника.

ОСОБА_4 є особою, яка має на утриманні малолітнього сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відносно якого не позбавлений батьківських прав, вчинив вперше злочин, який згідно ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості, просить звільнити його від покарання за вчинений злочин, а тому підлягає звільненню від відбування покарання, згідно Закону України «Про амністію у 2016 році».

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 374-376, 474-475 КПК України, суд -

З А С У Д И В :
Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 22.11.2017 року заступником військового прокурора Білоцерківського гарнізону ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №0000069 від 12.09.2017 року.

ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України, та призначити йому покарання за ч. 3 ст. 407 КК України у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком 1 (один) рік, якщо він протягом цього строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обв`язки.

На підставі ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_6 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Контроль за поведінкою обвинуваченого ОСОБА_6 покласти на уповноважений орган з питань пробації за місцем його проживання.

Згідно п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію в 2016 році» від 22 грудня 2016 року № 1810-VIII звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання за вчинений злочин.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Київської області, через Білоцерківський міськрайонний суд, з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, протягом 30 діб від дня його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1 ,