Справа № 562/2709/15-к
В И Р О К
ІМЕНЕМ У К Р А Ї Н И
10.01.2018 року.

Здолбунівський районний суд Рівненської області

у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

її представника адвоката ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

його захисника-адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Здолбунів Рівненської області кримінальне провадження №0000384 про обвинувачення ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Здолбунів Рівненської області, громадянина України, зі загальною середньою освітою, неодруженого, офіційно не працевлаштованого, проживаючого по АДРЕСА_1 , раніше не судимого

у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.187 КК України,

в с т а н о в и в:
28 червня 2015 року близько 06.00 години на території автовокзалу по вул.Базарна у м.Здолбунів Рівненської області ОСОБА_6 , маючи умисел на заволодіння чужим майном, який виник у нього раптово під час суперечки на ґрунті особистих неприязних відносин, вчинив напад на ОСОБА_8 , застосувавши насильство, яке є небезпечним для життя та здоров`я у момент заподіяння, що виразилось нанесенні трьох ударів кулаками рук в обличчя, спричинивши останньому легкі тілесні ушкодження з короткочасним розладом здоров`я у вигляді закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, забійної рани правої брови, та заволодів особистими речами потерпілого, а саме барсеткою чорного кольору вартістю 150 грн., в якій знаходилися паспорт громадянина України та закордонний паспорт на ім`я ОСОБА_8 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу на автомобіль-тягач марки «Рено Преміум» з державними номерними знаками « НОМЕР_1 », свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу на причіп марки «KRONE» з державними номерними знаками « НОМЕР_2 », посвідчення та картки водія і фізичної особи платника податків на ім`я ОСОБА_8 , пластикові картки ПАТ КБ «Приватбанк» та «FIRST INVESTMEN BANK», грошові кошти в сумі 4500 грн. і 150 євро, що становить у еквіваленті 3562,85 грн., чоловічим наручним годинником вартістю 300 грн., браслетом з металу жовтого кольору вартістю 100 грн. та ланцюжком вартістю 200 грн., спричинивши потерпілому матеріальну шкоду на загальну суму 8662 грн. 85 коп.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.187 КК України, визнав частково та пояснив, що між ним та ОСОБА_8 , який був у нетверезому стані, 28 червня 2015 року близько 06.00 години на території автовокзалу в м.Здолбунів дійсно виник словесний конфлікт, під час якого останній вдарив його в обличчя, на що він також почав наносити ОСОБА_8 удари кулаком в голову, від яких останній втратив рівновагу та впав. Присівши біля ОСОБА_8 він запитав у останнього чи все з ним добре, на що отримав відповідь, що з ним все нормально, і пішов. Будь-яких речей у ОСОБА_8 він не забирав і не мав такого наміру, тому свою вину визнає лише в частині нанесення потерпілому тілесних ушкоджень. Його знайомі у конфлікт не втручалися. Вилучена під час огляду місця події сіра кофта належить йому, яку він згубив під час конфлікту з ОСОБА_8 . У лікарню він дійсно їздив до ОСОБА_8 миритися, однак останній вимагав повернути йому 150 євро і 4500 грн., які він не брав, та документи, які згодом були відшукані ОСОБА_9 та повернуті потерпілому. Позовні вимоги не визнає.

Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_6 , незважаючи на часткове визнання ним своєї вини, що судом оцінюється як спосіб захисту з метою уникнення відповідальності за скоєне, у вчиненому злочині повністю доведена та підтверджується дослідженими у судовому засіданні доказами.

Зокрема, допитаний у судовому засіданні потерпілий ОСОБА_8 показав, що 27 червня 2015 року він знаходився на роботі та отримав від диспетчера ТОВ «Камаз Транс Севіс» ОСОБА_10 грошові кошти в сумі 150 євро та 2400 грн. на поїздку до Італії, а також відрядні з попередньої поїздки в сумі 6000 грн., оскільки працює водієм-експедитором. 28 червня 2015 року близько 06 години він йшов додому та біля автовокзалу у м.Здолбунів до нього підійшли незнайомі йому хлопці з дівчиною. Один з них, як потім з`ясувалося був ОСОБА_6 , попросив купити для них спиртного, на що він відмовив і тоді між ними виник словесний конфлікт, під час якого останній казав віддати йому барсетку, в якій знаходилися гроші, які він отримав напередодні на роботі, його паспорт громадянина України та закордонний, посвідчення водія, документи на автомобіль-тягач марки «Рено Преміум» та причіп марки «KRONE», на якому мав їхати до Італії, а також банківські картки. Конфлікт переріс у бійку, під час якої він ОСОБА_6 не бив, а лише відштовхнув, проте отримав від останнього удари в голову, від яких впав та втратив свідомість, а його барсетка з грошима та документами, а також ланцюжок, браслет і годинник, які були на руці зникли. Через деякий час до нього в лікарню приїжджав ОСОБА_6 з невідомим йому хлопцем та просили забрати заяву. Згодом працівники міліції повернули йому документи, але він вже поніс витрати на їх відновлення в сумі 843,96 грн. Також, перебуваючи з 28 червня по 10 липня 2015 року на лікуванні у Здолбунівській ЦРЛ він поніс витрати на придбання ліків у сумі 704,20 грн. та через втрату працездатності недоотримав 3441,10 грн. доходу, зазнав моральних страждань. Позовні вимоги про відшкодування завданої йому шкоди підтримує повністю.

Показання потерпілого ОСОБА_8 щодо обставини нанесення йому обвинуваченим ОСОБА_6 тілесних ушкоджень повністю підтвердили у судовому засіданні свідки ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_4 .

Також свідок ОСОБА_11 показала що, побачивши бійку хлопців, намагалася її припинити, казала, що викличе міліцію. Після побиття ОСОБА_6 спочатку забрав у потерпілого ОСОБА_8 , який лежав на дорозі без свідомості, мобільний телефон, але кинув його на землю і розбив, а потім забрав взяв барсетку останнього, яку кинув у машину, яка в цей час до них під`їхала до нього та якась дівчина казала ОСОБА_6 «поїхали», зняв з потерпілого часи і, здається, зірвав ланцюжок, сів у машину та поїхав. Через деякий час ОСОБА_6 знову приїжджав, можливо за загубленим светром, однак його вже забрали працівники міліції. Впізнавши у потерпілому сина ОСОБА_4 , яка в цей час також була неподалік події в ларьку, відразу їй повідомила про сина, вони викликали «Швидку» та міліцію.

Аналогічні показання щодо зняття з руки потерпілого ОСОБА_8 якогось предмету обвинуваченим ОСОБА_6 під час встановлених обставин підтвердила свідок ОСОБА_13 , яка в цей час знаходилася у маршрутному таксі і спостерігала за подією.

Водночас, переконливих доказів на спростування показань допитаних у судовому засіданні свідків та потерпілого про намір обвинуваченого на заволодіння майном ОСОБА_8 ще до нанесення йому тілесних ушкоджень суду не представлено, а показання свідка ОСОБА_14 суд оцінює критично.

Вина обвинуваченого у скоєному злочині також узгоджується та підтверджується протоколами слідчих дій, а саме: протоколами огляду місця події від 28 червня 2015 року та від 02 вересня 2015 року, під час якого по вул.Базарній у м.Здолбунів неподалік магазину «Продукти» та автобусної зупинки на проїзній частині дороги виявлені плями речовини бурого кольору та кофту сірого кольору з аналогічними плямами, про вилучення у ОСОБА_9 належних ОСОБА_8 документів /а.с.15-22, 70-73/; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, під час яких потерпілий ОСОБА_8 та свідок ОСОБА_11 впізнали серед пред`явлених для них осіб ОСОБА_6 , який наніс ОСОБА_8 тілесні ушкодження та заволодів його речами /а.с.28, 31/; протоколом проведення слідчого експерименту від 15 липня 2015 року та від 22 вересня 2015 року, у ході якого ОСОБА_6 та ОСОБА_8 показали обставини нанесення останньому ударів кулаком у голову /а.с.36-37, 95-99/, протоколами отримання у потерпілого та обвинуваченого зразків крові /а.с.44,47/, довідками по вартість викраденого у потерпілого майна /78-83/.

Обставини повернення у вересні 2015 року належних ОСОБА_8 документів, знайдених ОСОБА_9 , підтверджує обставини їх викрадення разом з грошима, що знаходилися у барсетці потерпілого з місця події.

Згідно висновків експерта №264 та №265 на представлених для дослідження кофті та фрагментах марлевого бинту, вилучених під час огляду місця події, встановлено наявність крові людини, характерної особам з групами А з ізогемаглютиніном анти-В з супутнім антигеном Н, О з ізогемаглютаннами анти-А анти-В, і в тому числі потерпілому ОСОБА_8 , а в разі походження крові від двох і більше осіб антигени А і Н можуть походити за рахунок змішання крові ОСОБА_8 та ОСОБА_6 , якщо на момент події в останнього була зовнішня кровотеча /а.с.49-52/.

Отримання потерпілим ОСОБА_8 коштів підтверджується довідкою ТзОВ фірма Камаз-Транс-Сервіс» про виплату останньому відрядних в сумі 6 000 грн. за поїздку в країну Турція та авансу на відрядження у країну Італія з 29 червня 2015 року в сумі 2 400 грн. на 150 євро, що еквівалентно 3 562,85 грн.

Обставини отримання потерпілим ОСОБА_8 вказаних коштів підтвердила у судовому засідання свідок ОСОБА_10 , а також свідки ОСОБА_15 та ОСОБА_16 .

Згідно висновку експерта №143 при госпіталізації 28 червня 2015 року в неврологічне відділення Здолбунівської ЦРЛ у потерпілого ОСОБА_8 лікарями діагностовано «закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку, забійна рана правої брови». Указаний симптомокомплекс ушкоджень у останнього виник не менш як від трьох травматичних дій (ударів) тупих предметів без відображення індивідуальних особливостей травмуючої поверхні, що відповідно до п.2.3.2 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України №6 від 17 січня 1995 року, відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я, міг утворитися незадовго до його поступлення на стаціонарне лікування та вірогідніше всього під час отримання цих ушкоджень потерпілий знаходився у вертикальному або близько до нього положенні та обернутий передньою поверхнею тулуба до травмуючого знаряддя.

Механізм виникнення тілесних ушкоджень у ОСОБА_8 , який він показував під час проведення з ним слідчого експерименту, відповідно до висновку експерта №170 не суперечить судово-медичним даним їх виникнення.

Згідно висновку експерта №145 при судово-медичній експертизі ОСОБА_6 у останнього виявлено садна на 3 та 5 пальцях правої кисті по зовнішній поверхні та припухлість м`яких тканин 3 пальця лівої кисті, які могли виникнути внаслідок нанесення ним ударів сторонній особі, що відповідно до п.2.3.5 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень. Указані тілесні ушкодження у ОСОБА_6 могли утворитися 28 червня 2015 року, будь-яких характерних для боротьби чи самооборони тілесних ушкоджень у останнього не виявлено.

Указані висновки експерта спростовують показання обвинуваченого про нанесення йому потерпілим тілесних ушкоджень ударом кулака в обличчя та узгоджуються з повідомленими ОСОБА_6 експерту обставинами про те, що сам він 28 червня 2015 року близько 06.00 години тілесних ушкоджень не отримував.

З роз`яснень, які містяться в п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України №10 від 06 листопада 2009 року «Про судову практику у справах про злочини проти власності» небезпечне для життя чи здоров`я насильство (стаття 187, частина третя статті 189 КК) - це умисне заподіяння потерпілому легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я або незначну втрату працездатності, середньої тяжкості або тяжке тілесне ушкодження, а також інші насильницькі дії, які не призвели до вказаних наслідків, але були небезпечними для життя чи здоров`я в момент їх вчинення. До них, зокрема, слід відносити насильство, що призвело до втрати свідомості.

Таким чином, судом установлено, що ОСОБА_6 здійснив напад на потерпілого ОСОБА_8 з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу, тобто вчинив розбій, тому його дії правильно кваліфіковані за ч.1 ст.187 КК України.
При обранні міри покарання суд враховує, що злочин, в якому обвинувачується ОСОБА_6 , згідно ст.12 КК України є тяжким злочином, за місцем проживання він характеризується посередньо, на обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває, раніше не судимий.

Обставин, що обтяжують та пом`якшують покарання обвинуваченого, суд не вбачає.

За таких умов суд рахує, що виправлення обвинуваченого та перевиховання неможливе без ізоляції від суспільства.

Згідно довідки Здолбунівської центральної районної лікарні №941-01/20 від 22 липня 2015 року потерпілий ОСОБА_8 знаходився на лікуванні в неврологічному відділенні з 28 червня 2015 року по 10 липня 2015 року з діагнозом: закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку, забійна рана правої брови, множинні забої м`яких тканин обличчя, і на лікування хворого лікарнею витрачено 2114 грн. 52 коп. вартості ліжко-дня /а.с.41/.

Відповідно до ст.1206 ЦК України, п.1.4 Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 липня 1993 року №545, особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину, які підлягають стягненню з винних осіб на користь бюджету, з якого фінансується лікувальний заклад.

Завдана ОСОБА_6 шкода закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого не відшкодована.

З огляду на викладене, позов прокурора у кримінальному провадженні в інтересах держави в особі Здолбунівської центральної районної лікарні до ОСОБА_6 про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого від кримінального правопорушення у розмірі 2 114 грн. 52 коп. є підставним та підлягає задоволенню.

У поданій потерпілим ОСОБА_8 позовній заяві він просить стягнути з ОСОБА_6 на його користь в рахунок відшкодування моральної шкоди 50 000 грн. та матеріальної шкоди на загальну суму 13802 грн. 11 коп.

Згідно свідоцтва про смерть, виданого Здолбунівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Рівненській області від 22 серпня 2017 року, потерпілий ОСОБА_8 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Для прийняття спадщини установлено строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини, протягом якого спадкоємець може також і відмовитися спадщини (ч.1 ст.1270, ч.1 ст.1273 ЦК України). Згідно ч.1 ст.1298 ЦК України свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини.

З огляду на викладене та враховуючи, що строк прийняття чи відмови від спадщини після смерті потерпілого ОСОБА_8 спливає лише 20 лютого 2018 року та коло спадкоємців є ще невизначеним, що унеможливлює на час ухвалення вироку вирішення цивільного спору потерпілої ОСОБА_4 , як правонаступника цивільного позивача ОСОБА_8 , у межах даного кримінального провадження, а тому позов слід залишити без розгляду, роз`яснивши право спадкоємців на звернення до суду з позовом про відшкодування завданої шкоди у порядку цивільного судочинства.

Процесуальні витрати по справі відсутні.

Питання речових доказів у справі вирішено відповідно до ст.100 КПК України.

У даному кримінальному провадженні щодо обвинуваченого запобіжні заходи не застосовувалися, а тому з урахуванням обставин справи та положень п.4 ч.2 ст.183 КПК України останньому до набрання вироком законної сили слід обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.368-371, 374, 395 КПК України, суд

з а с у д и в :
ОСОБА_6 визнати виннуватим у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.187 КК України та призначити йому покарання у виді 3 /трьох/ років 6 /шести місяців/ позбавлення волі.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_6 до вступу вироку в законну силу обрати у вигляді тримання під вартою, взявши його під варту негайно в залі суду.

Строк відбуття покарання рахувати з 10 січня 2018 року.

Речові докази по справі,:

- 2 відрізки бинту із змивами речовини бурого кольору, які зберігаються в кімнаті речових доказів Здолбунівського ВП ГУНП в Рівненській області, знищити;

- кофту сірого кольору, що належить ОСОБА_6 , яка зберігається в кімнаті речових доказів Здолбунівського ВП ГУНП в Рівненській області, повернути законному володільцю.

- паспорт громадянина України та закордонний паспорт на ім`я ОСОБА_8 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу на автомобіль-тягач марки «Рено Преміум» з державними номерними знаками « НОМЕР_1 », свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу на причіп марки «KRONE» з державними номерними знаками « НОМЕР_2 », посвідчення та картки водія і фізичної особи платника податків на ім`я ОСОБА_8 , пластикові картки ПАТ КБ «Приватбанк» та «FIRST INVESTMEN BANK», повернуті власнику на зберігання, залишити їх законному володільцю;

- документи кримінального провадження №0000384 залишити в справі.

Цивільний позов прокурора в інтересах держави в особі Здолбунівської центральної районної лікарні до ОСОБА_6 про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, задоволити.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь бюджету, з якого фінансується Здолбунівська центральна районна лікарня, кошти в сумі 2 114 /дві тисячі сто чотирнадцять/ грн. 52 /п`ятдесят дві/ коп.

Цивільний позов ОСОБА_4 як правонаступника ОСОБА_8 до ОСОБА_6 про відшкодування шкоди залишити без розгляду.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Рівненської області через Здолбунівський районний суд Рівненської області протягом 30 /тридцяти/ днів з дня його проголошення, а засудженим, який перебуває під вартою, у той же строк з моменту вручення йому копії судового рішення.

Суддя: