Справа № 525/321/18
Провадження № 1-в/525/15/2018
У Х В А Л А
24.04.2018 року сел. Велика Багачка
Великобагачанський районний суд Полтавської області в складі: головуючого-судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , з участю прокурора Миргородської місцевої прокуратури Полтавської області ОСОБА_3 , засудженого ОСОБА_4 , начальника Великобагачанського районного сектору з питань пробації ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в сел. Велика Багачка заяву (клопотання) засудженого ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення від відбування додаткового покарання в порядку ст.81 КК України,-

в с т а н о в и в:

До Великобагачанського районного суду Полтавської області надійшла заява (клопотання) засудженого ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення від відбування додаткового покарання в порядку ст.81 КК України, з якої вбачається, що вироком Херсонського міського суду Херсонської області від 19.10.2016 року (справа №766/5928/16-к) його визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.369-2 КК України та призначено покарання у виді штрафу в розмірі 1500 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 25500 грн., а також додаткове покарання у виді позбавлення права обіймати посади в правоохоронних органах України строком на два роки. Вирок набрав законної сили 19.11.2016 року, основне покарання у виді штрафу ОСОБА_4 було повністю виконано 19.10.2016 року.

ОСОБА_4 вказує, що в даний час він відбуває додаткове покарання за вищевказаним вироком суду у Великобагачанському районному секторі з питань пробації Північно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації, він одружений, належним чином відбуває додаткове покарання та займається особистим селянським господарством, в нього на утриманні крім дружини, знаходиться батько, який є інвалідом війни, він приймав участь в АТО на передовій, де отримав контузію, після чого тривалий час проходив реабілітацію.

Посилаючись на вищевказані обставини, положення ст.81 КК України, те, що на момент звернення до суду з даним клопотанням він вже відбув дві третини строку додаткового покарання, у вчиненому кримінальному правопорушенні щиро розкаявся, за час відбування додаткового покарання будь-яких зауважень від органу пробації до нього не виникало, засуджений ОСОБА_4 звернувся до суду з відповідною заявою, в якій просив звільнити його умовно-достроково від відбування додаткового покарання у виді позбавлення права обіймати посади в правоохоронних органах України строком на два роки на невідбутий строк вказаного додаткового покарання (а.с.а.с.1-3).

В судовому засіданні засуджений ОСОБА_4 подану заяву (клопотання) про умовно-дострокове звільнення від відбування додаткового покарання в порядку ст.81 КК України підтримав, в своїх поясненнях посилався на обставини, що викладені в заяві і просив її задовольнити. Також, в судовому засіданні ОСОБА_4 висловився про намір повернутися в зону проведення АТО для участі у захисті незалежності та територіальної цілісності України.

Прокурор Миргородської місцевої прокуратури Полтавської області ОСОБА_3 в судовому засіданні не заперечував проти задоволення заяви (клопотання) засудженого ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення від відбування додаткового покарання в порядку ст.81 КК України.

Начальник Великобагачанського районного сектору з питань пробації Північно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації ОСОБА_5 не заперечувала щодо задоволення заяви (клопотання) засудженого ОСОБА_4 , підтвердила, що будь-яких зауважень щодо відбуття ним додаткового покарання чи порушень встановлених обмежень виявлено не було; посилалася на те, що на даний час засуджений відбув дві третини додаткового покарання і невідбутий строк додаткового покарання станом на 23.04.2018 року становить 6 місяців і 25 днів; вказала про те, що органом пробації не ініціювалося клопотання до суду про умовно-дострокове звільнення даного засудженого, оскільки ОСОБА_4 самостійно звернувся до суду з відповідним клопотанням.

Суд, заслухавши пояснення та доводи засудженого ОСОБА_4 , думку та міркування прокурора ОСОБА_3 , пояснення уповноваженого представника органу пробації ОСОБА_5 , вивчивши матеріали справи та детально дослідивши особову справу №01/17 засудженого ОСОБА_4 , приходить до наступних висновків.

Вироком Херсонського міського суду Херсонської області від 19.10.2016 року (справа №766/5928/16-к) ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.369-2 КК України та призначено покарання у виді штрафу в розмірі 1500 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 25500 грн., а також додаткове покарання у виді позбавлення права обіймати посади в правоохоронних органах України строком на два роки (а.с.40). Вирок суду набрав законної сили 19.11.2016 року (а.с.39).

Вбачається, що основне покарання у виді штрафу в сумі 25500 грн. ОСОБА_4 було сплачено 19.10.2016 року згідно квитанції №18629302 від 19.10.2016 року, вищевказану суму штрафу (як основного покарання) сплачено на відповідний рахунок, вказано номер справи - №766/5928/16-к (а.с.8).

Як вбачається з копій документів з особової справи №01/17 відносно ОСОБА_4 (оригінали документів, що містяться в особовій справі були оглянуті в судовому засіданні), ОСОБА_4 07.02.2017 року взятий на облік Великобагачанського районного сектору з питань пробації Північно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації для відбуття додаткового покарання у виді позбавлення права обіймати посади в правоохоронних органах України за вироком Херсонського міського суду Херсонської області від 19.10.2016 року (справа №766/5928/16-к) (а.с.а.с.36,37). В період з 07.03.2017 року по 03.04.2018 року він з`являвся для проведення профілактичних бесід до Великобагачанського районного сектору з питань пробації Північно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації (а.с.37), протягом 2017-2018 років до адміністративної відповідальності не притягувався (а.с.а.с.38,46), нового злочину не вчинив (а.с.45), посад, які йому заборонено займати згідно вищевказаного вироку він не займав (а.с.44).

Відповідно до ч.1 ст.539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Питання про умовно-дострокове звільнення від відбування додаткового покарання за клопотанням Великобагачанського районного сектору з питань пробації Північно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації станом на 23.04.2018 року Великобагачанським районним судом не розглядалося; звернення ОСОБА_4 до суду у вересні 2017 року стосувалося можливого дострокового зняття судимості в порядку ст.91 КК України, яке не є зверненням про умовно-дострокове звільнення від відбування додаткового покарання в порядку, передбаченому ст.81 КК України (статті 81 та 91 КК України мають різну правову природу та різні юридичні наслідки).

За змістом ст.81 КК України (в редакції із змінами, внесеними згідно з Законом від 14.10.2014 року №1698-VII «Про Національне антикорупційне бюро» (набув чинності 25.01.2015 року), особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково від відбування додаткового покарання. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення та після фактичного відбування засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за корупційний злочин середньої тяжкості.

З роз`яснень, викладених у п.п. 7,10 постанови Пленуму Верховного Суду України №2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання та заміни невідбутної частини покарання більш м`яким» від 26 квітня 2002 року вбачається, що згідно з ч.1 ст. 81 КК України, особу може бути умовно-достроково звільнено (повністю або частково) від відбування додаткового покарання. При цьому слід мати на увазі, що таким додатковим покаранням, від якого можна звільнити достроково (тобто до закінчення строку), є лише позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю. Коли питання про умовно-дострокове звільнення від відбування додаткового покарання виникло після повного відбуття засудженим основного покарання, суд за поданням зазначених у КПК органів може повністю або частково звільнити його від додаткового покарання після фактичного відбуття встановленої законом частини останнього та за наявності інших зазначених у законі умов.

В цьому контексті (щодо особи, уповноваженої на звернення до суду з питанням ініціювання умовно-дострокового звільнення від відбування покарання) суд детально вивчив законодавчу базу та узагальнення судової практики Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ і вважає за необхідне вказати наступне.

Відповідно до ч.1 ст.30 КВК України (КВК є спеціальним законодавчим актом, який здійснює регулювання відбування різних видів покарань), виконання покарання у виді позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю, призначеного як основне покарання, а також як додаткове до основних покарань, покладається на уповноважені органи з питань пробації. Нормами ст.31 даного Кодексу, передбачені обов`язки уповноваженого органу з питань пробації щодо виконання покарання у виді позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю.

Згідно ч.3 ст.154 КВК України, стосовно засудженого, щодо якого відповідно до статей 81,82 Кримінального кодексу України може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання або заміна невідбутої частини покарання більш м`яким, орган або установа виконання покарань у місячний термін надсилає клопотання до суду у порядку, встановленому кримінальним процесуальним законодавством (частина третя статті 154 із змінами, внесеними згідно з Законами №4652 від 13.04.2012 року та №1186 від 08.04.2014 року).

З матеріалів справи та пояснень представника органу пробації вбачається, що Великобагачанським районним сектором з питань пробації Північно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації не ініціювалося та не подавалося згідно ч.3 ст.154 КВК України до суду клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування додаткового покарання в порядку ст.81 КК України щодо ОСОБА_4 (при тому, що представником даного сектору не заперечується, що даний засуджений відбув дві третини строку додаткового покарання, призначеного судом за корупційний злочин відповідної тяжкості і будь-яких порушень порядку відбування додаткового покарання ОСОБА_4 за час відбування додаткового покарання органом пробації встановлено не було).

Тому, в цьому контексті суд посилається на Узагальнення судової практики розгляду судами України деяких питань, які вирішуються судом під час виконання вироків, проведене Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ (яке є чинним) про те, що при вирішенні питання про можливість розгляду клопотань, що подані до суду безпосередньо засудженими та їх задоволення судам належить виходити з таких обставин, як: виконання/невиконання органом або установою покарань обов`язків, передбачених ч.3 ст.154 КВК, встановлення під час судового розгляду факту бездіяльності суб`єктів, визначених у ч.3 ст.154 КВК України щодо своєчасності звернення до суду із відповідним подання про умовно-дострокове звільнення засудженого, що порушує права засудженого на вирішення питання про можливість застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання тощо.

Отже, виходячи з сукупності вище встановлених та викладених обставин, враховуючи наведені положення Узагальнення судової практики розгляду судами України деяких питань, які вирішуються судом під час виконання вироків, що проведене Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ (яке є чинним) та не вчинення уповноваженим органом дій, передбачених ч.3 ст.154 КВК України, суд вважає, що засуджений ОСОБА_4 в даному конкретному випадку наділений правом на звернення до суду з відповідним клопотанням про розгляд питання щодо умовно-дострокове звільнення від відбування додаткового покарання в порядку ст.81 КК України, що в даному випадку є реалізацією його права на можливість вирішення питання про застосування умовно-дострокового звільнення від відбування додаткового покарання.

Згідно ч.3 ст.55 КК України строк додаткового покарання обчислюється з моменту набрання законної сили вироком суду.

Відповідно до п.1.7 Інструкції про порядок виконання покарань, не пов`язаних з позбавленням волі та здійснення контролю щодо осіб, засуджених до таких покарань, затвердженої Наказом ДДУ з питань виконання покарань МВС України від 19.12.2003 року №270/1560, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 09.01.2004 року №16/8615, строк додаткового покарання обчислюється з моменту відбуття основного покарання, а при призначенні покарання у виді позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю як додаткового до інших основних покарань, а також у разі застосування статті 77 КК України з моменту набрання вироком законної сили.

Судом з матеріалів справи та особової справи №01/17 встановлено, що засуджений ОСОБА_4 за період відбування додаткового покарання у виді позбавлення права обіймати посади в правоохоронних органах України строком на два роки не порушував умови та порядок відбування даного виду покарання, станом на 23.04.2018 року відбув дві третини призначеного додаткового покарання і невідбутий строк даного виду покарання станом на цю дату становить 6 місяців 25 днів згідно довідки Великобагачанського районного сектору з питань пробації №413 від 23.04.2018 року (а.с.35), заборонені судом посади засуджений не обіймав, по місцю фактичного проживання без реєстрації Білоцерківською сільською радою Великобагачанського району Полтавської області характеризується позитивно, зокрема, вказується, що він трудолюбивий, скромний, ввічливий, порушень не допускає, користується повагою серед молоді села, вміє працювати з людьми (а.с.7), Центром реабілітації учасників бойових дій та головою відокремленого підрозділу «Всеукраїнської спілки учасників АТО, бойових дій та миротворчих місій» м. Миргород ОСОБА_6 також характеризується позитивно та як такий, що займається веденням особистого селянського господарства, проходив реабілітацію після отримання контузії в зоні АТО, як надійний товариш, готовий прийти на допомогу співробітникам громадської організації (а.с.а.с.15,16).

Також з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_4 безпосередньо приймав участь в антитерористичній операції та є учасником бойових дій (а.с.а.с.7,11), тобто здійснював захист державного суверенітету та цілісності України; також він неодноразово нагороджувався відзнаками МВС України (а.с.а.с.12,14). Вищевказані документи оцінюються судом з позиції того, що вищевказаний статус ОСОБА_4 набутий до 19.10.2016 року, тобто до дати засудження.

Враховуючи вищевикладене, проаналізувавши у своїй сукупності матеріали справи, матеріали особової справи №01/17 і давши їм належну оцінку, зважаючи на належну поведінку ОСОБА_4 після засудження і відбуття ним основного покарання, з огляду на те, що станом на 23.04.2018 року він відбув дві третини призначеного додаткового покарання за вчинений корупційний злочин (що підтверджено уповноваженим органом з питань пробації), суд приходить до висновку, що він став на шлях виправлення та своєю сумлінною поведінкою довів своє виправлення, а тому заява (клопотання) засудженого ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення від відбування додаткового покарання в порядку ст.81 КК України підлягає задоволенню.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.81 КК України, ст.ст.537,539 КПК України, роз`ясненнями, що викладені в п.п. 7,10 постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 26.04.2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання та заміни невідбутної частини покарання більш м`яким», суд, -

у х в а л и в:

Заяву (клопотання) засудженого ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення від відбування додаткового покарання в порядку ст.81 КК України задовольнити.

Звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 умовно-достроково від відбування додаткового покарання у виді позбавлення права обіймати посади в правоохоронних органах України строком на два роки, призначеного вироком Херсонського міського суду Херсонської області від 19.10.2016 року, на невідбутий строк додаткового покарання 6 (шість) місяців 25 (двадцять п`ять) днів.

Попередити ОСОБА_4 про наслідки вчинення ним нового кримінального правопорушення, передбачені ч.4 ст.81 КК України.

На ухвалу суду протягом семи діб з дня її проголошення прокурор та засуджений вправі подати апеляції до Апеляційного суду Полтавської області.

Суддя ОСОБА_1