Провадження № 1-кп/520/471/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14.04.2017 року Київський районний суд м. Одеси у складі:
Головуючого - судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_4 ,
розглянувши в залі суду у підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0003496 від 17.08.2016 року відносно ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч. 3 ст. 185 КК України,
ВСТАНОВИВ:
Обвинувачений ОСОБА_5 заявив клопотання про відмову від призначеного йому захисника ОСОБА_4 , та заявив суду, що йому потрібен інший захисник, а цей захисник йому не подобається і він йому не довіряє. Самостійно залучати захисника він не бажає, а хоче щоб йому за рахунок держави надали іншого захисника.

Захисник ОСОБА_4 пояснив суду, що він намагається налагодити спілкування з підзахисним, але той відмовляється з ним розмовляти нічим не пояснюючи свою позицію. Питання про відмову від захисника залишив на розсуд суду

Прокурор вважав, що клопотання задоволенню не підлягає оскільки у діях обвинуваченого вбачаються ознаки зловживання правом.

У відповідності до ст. 54 КПК України, обвинувачений має право відмовитись від захисника або замінити його. Відмова від захисника не приймається у випадку, якщо його участь є обов`язковою.

Судом встановлено, що обвинуваченому ОСОБА_5 захисник за призначенням призначався неодноразово. При цьому він також неодноразово від захисників відмовлявся, що призводило до призначення нового захисника за призначенням, і в решті до затягування розгляду справи.

Так, дорученням від 17.08.2016 р. затриманому ОСОБА_5 було призначено захисника ОСОБА_6 для надання безоплатної правової допомоги.

У судовому засіданні 21.11.2016р. ОСОБА_5 відмовився від захисника ОСОБА_6 та просив призначити йому іншого захисника з безоплатної вторинної допомоги.

Ухвалою суду від 21.11.2016 р. постановлено призначити замість захисника ОСОБА_6 іншого захисника за призначенням.

Дорученням від 28.11.2016 р. обвинуваченому ОСОБА_5 було призначено захисника ОСОБА_7 для надання безоплатної правової допомоги.

27.12.2016 року до суду надійшла заява від обвинуваченого ОСОБА_5 про відмову від захисника ОСОБА_7 та призначення йому іншого захисника.

Ухвалою суду від 11.01.2017 року постановлено призначити замість захисника ОСОБА_7 іншого захисника за призначенням.

Дорученням від 12.01.2017 р. обвинуваченому було призначено захисника ОСОБА_8 для надання безоплатної правової допомоги.

У судовому засіданні 21.02.2017 р. обвинувачений ОСОБА_5 знову заявляє суду про свою відмову від захисника ОСОБА_8 посилаючись на те, що йому потрібен інший захисник, а цей захисник пропонував йому визнати вину у інкримінованому йому кримінального правопорушення.

Ухвалою суду від 21.02.2017 року постановлено призначити замість захисника ОСОБА_8 іншого захисника за призначенням.

Дорученням від 21.02.2017 р. обвинуваченому було призначено захисника ОСОБА_4 для надання безоплатної правової допомоги.

Таким чином ОСОБА_5 у цьому кримінальному провадженні вже четверо разів призначався захисник для надання безоплатної правової допомоги.

Обвинувачений ОСОБА_5 вже в четвертий раз заявляє про свою відмову від призначеного йому захисника. При цьому мотиви відмови, на які він посилається зводяться до того, що призначений захисник йому не подобається.

На підставі викладеного суд приходить до висновку, що в чергова заява обвинуваченого ОСОБА_5 свідчить про зловживання ним своїм правом на відмову від захисника, якого йому вже четверо разів надавала держава безоплатно.

При цьому суд вважає, що ОСОБА_5 умисно діє саме таким чином з метою затягування розгляду справи, адже з огляду на діючі положення Закону України «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» №838-VIII від 26.11.20015 року, у відповідності до яких зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

З огляду на положення ст. 20 КПК України право на захист забезпечується зокрема шляхом надання підсудному можливості користуватись правовою допомогою захисника.

Судом було належним чином виконано обов`язок і забезпечено призначення обвинуваченому захисника за призначенням для надання безоплатної правової допомоги. Призначений захисник є адвокатом з багаторічним стажем і здатен кваліфіковано надавати правову допомогу.

Суд зазначає, що право обвинуваченого на вільний вибір захисника є одним із основних елементів права на захист. Разом із тим, зловживання таким правом також не може бути допущене.

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у своєму узагальненні від 25 вересня 2015 року «Про судову практику забезпечення права на захист у кримінальному провадженні» зазначив зокрема, що «неодноразова відмова від захисника за призначенням без обґрунтування своєї позиції або ж із повторенням одних і тих же підстав може свідчити про зловживання обвинуваченим своїми правами з метою затягування розгляду. Очевидно, що у таких випадках суд має право відмовити в задоволенні заяви обвинуваченого, при цьому в ухвалі повинні бути докладно обґрунтовані мотиви, з яких суд виходив при ухваленні відповідного рішення».

З огляду на викладені вище мотиви та положення ст. 7, ч.6 ст.9, ч.4 ст. 81 КПК України, суд приходить до висновку, що оскільки четверта заявлена ОСОБА_5 відмова від захисника очевидно має ознаки зловживання правом з метою затягування кримінального провадження, відтак таку заяву про відмову від захисника слід залишити без розгляду.

Керуючись ст.7, ч.6 ст.9, ч.4 ст. 80,81, ст. 372 КПК України,

УХВАЛИВ:

Заяву обвинуваченого ОСОБА_5 про відмову від захисника ОСОБА_4 , залишити без розгляду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1