Центральний районний суд м. Миколаєва
__________________________________________________
Справа № 490/8249/16-к
Провадження № 1-кп/490/578/2016
У Х В А Л А
04 липня 2017 року м.Миколаїв

Центральний районний суд міста Миколаєва

У складі: головуючого судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2

за участі прокурорів - ОСОБА_3

ОСОБА_4

обвинувачених - ОСОБА_5

ОСОБА_6

захисників - ОСОБА_7

ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Миколаєві кримінальне провадження № 0000172 за обвинуваченням:

ОСОБА_9 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Санкт-Петербург Російської Федерації, є громадянином України, мешкає за адресою: АДРЕСА_1

у вчиненні злочинів, передбачених частиною 5 статті 27 - частиною 2 статті 263-1, частиною 1 статті 263 Кримінального Кодексу України,

та

ОСОБА_10 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 у м. Києві, є громадянином України, мешкає за адресою: АДРЕСА_2

у вчиненні злочинів, передбачених частиною 2 статті 263-1, частиною 1 статті 263 Кримінального Кодексу України, -

встановив:
В межах цього кримінального провадження ОСОБА_5 та ОСОБА_6 звинувачені у вчиненні злочину за таких обставин.

В червні 2016 року обвинувачені дійшли згоди про те, що ОСОБА_5 придбає або пришукає флеш-накопичувач та мобільний телефон, який буде відповідати параметрам для виготовлення вибухового пристрою, а ОСОБА_6 - виготовить з наданих йому флеш-накопичувача та мобільного телефону міну-пастку (міну-сюрприз).
На виконання досягнутої домовленості , ОСОБА_5 придбав та передав ОСОБА_6 мобільний телефон "Nokia 105 DS (RM-11133) та USB-флеш-накопичувач "Smartbuy" 8 ГБ.
ОСОБА_11 в свою чергу виготовив:
-на основі вказаного мобільного телефону та заряду ініціюючої вибухової речовини азиду свинцю вибуховий пристрій - міну-пастку;
-на основі вказаного флеш-накопичувача та ініціюючої вибухової речовини азиду свинцю - заряд ініціюючої вибухової речовини азиду свинцю
та 12 червня передав їх ОСОБА_5 , отримавши за це грошову винагороду у розмірі 700 грн.
ОСОБА_5 ж перевіз вказані саморобні вироби до міста Одеса, де збув їх за грошову винагороду громадянину ОСОБА_12 , отримавши за це 2.250 грн.

Вказані дії ОСОБА_5 органами досудового розслідування кваліфіковані, за частиною 5 статті 27 - частиною 2 статті 263-1 Кримінального Кодексу України (як пособництво у вчиненні незаконного виготовлення вибухових пристроїв за попередньою змовою групою осіб) та за частиною 1 статті 263 Кримінального Кодексу України (як незаконне носіння та збут вибухових пристроїв).

Вказані дії ОСОБА_6 кваліфіковані за частиною 2 статті 263-1, частиною 1 статті 263 Кримінального Кодексу України (як незаконне виготовлення вибухових пристроїв).

Під час судового розгляду кримінального провадження захисник ОСОБА_7 заявила клопотання про визнання недопустимими доказами відомостей. що містяться у протоколі обшуку за місцем фактичного проживання ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування клопотання послалась про те, що обшук за місцем проживання її підзахисного був проведений не уповноваженою на те посадовою особою.

Після вислуховування обвинуваченого ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_8 , які заявлене клопотання підтримали, та прокурорів, які вважали заявлене клопотання таким, що підлягає задоволенню, суд дійшов такого.

Матеріали справи свідчать, та сторони не заперечують того, що ухвалою слідчого судді Центрального районного суду міста Миколаєва ОСОБА_13 від 24 червня 2016 року було задоволено клопотання старшого слідчого військової прокуратури Миколаївського гарнізону майора юстиції ОСОБА_14 про проведення обшуку за місцем фактичного проживання ОСОБА_5 - у квартирі АДРЕСА_3 .

При цьому слідчий суддя ухвалила:

"Надати дозвіл старшому слідчому військової прокуратури Миколаївського гарнізону майору юстиції ОСОБА_14 на проведення обшуку за місцем фактичного проживання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за адресою: АДРЕСА_1 з метою відшукання" предметів злочину та знарядь злочину.
Наведене доводить, що вказаною ухвалою слідчий суддя надала дозвіл на проведення обшуку лише певній посадовій особі - слідчому ОСОБА_14 .

Відповідно до частини 2 статті234 КПК України обшук проводиться лише на підставі ухвали слідчого судді.

Отже, в цьому випадку обшук відповідно до вказаної вище ухвали міг бути проведеним лише слідчим ОСОБА_14 .

Всупереч цього, як свідчить наданий суду протоколу обшуку, проведеного на виконання цієї ухвали 25 червня 2016 року за місцем фактичного проживання ОСОБА_5 вбачається, що ця слідча дія була проведена іншою посадовою особою - слідчим військової прокуратури Миколаївського гарнізону лейтенантом юстиції ОСОБА_15 .

Наведене доводить, що в цьому випадку обшук був проведений без дотримання умов, вказаних в ухвалі слідчого судді, а саме - не тою особою, який був наданий відповідний дозвіл.
При цьому ця умова є суттєвою, адже вона є спеціально зазначеною у резолютивній частині ухвали.

Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 87 КПК України у разі здійснення процесуальної дії, яка потребує попереднього дозволу суду, з порушенням його суттєвих умов суд зобов`язаний визнати таку дію проведеною з істотним порушенням прав людини і основоположних свобод.

Відповідно ж до частини 1 вказаної статті та частини 2 статті 89 КПК України за таких обставин відомості, отримані внаслідок проведення такої слідчої дії, слід визнати очевидно недопустимими на будь-якій стадії кримінального провадження.

Заперечуючи проти задоволення клопотання захисника, прокурори посилались про те, що слідчий ОСОБА_15 проводив обшук на виконання доручення слідчого ОСОБА_14 та у зв`язку із тим, що був включений до групи слідчих по вказаному кримінальному провадженню.

Проте, з наданої суду постанови про визначення слідчої групи для здійснення цього провадження вбачається, що слідчий ОСОБА_15 був включений до її складу 24 червня 2016 року. Отже, на момент винесення ухвали слідчому судді мало бути відомо про існування групи прокурорів, проте слідчий суддя надала дозвіл на проведення обшуку лише визначеному нею слідчому.

Що ж стосується доручення, то воно не є документом, яким може бути змінений слідчий, що здійснює обшук, оскільки надання доручень слідчими один одному діючим законодавством не передбачене.

За такого посилання прокурорів не можуть бути покладеними у підґрунтя судового рішення.

Отже, клопотання захисника підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 314-316 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:
Клопотання захисника ОСОБА_7 - задовольнити частково.
Визнати недопустимим доказом відомості, отримані внаслідок проведення 25 червня 2016 року обшуку за місцем фактичного проживання ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 , що тягне за собою припинення його дослідження та неможливість використання цього доказу під час подальшого доказування у справі.

Ухвала оскарженню окремо від судового рішення не підлягає.

СУДДЯ = ОСОБА_16 =

01.08.2017