ВИЩИЙ СПЕЦІАЛІЗОВАНИЙ СУД УКРАЇНИ
З РОЗГЛЯДУ ЦИВІЛЬНИХ І КРИМІНАЛЬНИХ СПРАВ
УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 04 жовтня 2017 року м. Київ
Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду
цивільних і кримінальних справ у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю прокурора ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5

розглянувши у судовому засіданні кримінальну справу за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_6 на вирок Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 21 квітня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Запорізької області від 29 лютого 2016 року щодо нього,
Вироком Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 21 квітня 2015 року засуджено:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця м. Мелітополя, громадянина України, раніше не судимого:
- за ч. 2 ст. 121 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки.
Цим же вироком засуджено ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , щодо яких касаційних скарг не надходило.
Судом вирішено питання відшкодування судових витрат та долю речових доказів у справі.
Ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 29 лютого 2016 року вирок місцевого суду щодо ОСОБА_6 змінено в частині призначеного покарання. Визначено вважати ОСОБА_6 засудженим за ч. 2 ст. 121 КК України з застосуванням ст. 69 КК України до 4 років позбавлення волі.
Як встановив суд, ОСОБА_6 визнано винуватим у тому, що він, діючи спільно з ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , 29 серпня 2011 року, приблизно о 22 год. 20 хвл., після конфлікту, що виник неподалік інтернет-клубу «Резидент» за адресою: АДРЕСА_1 , наздогнали потерпілого ОСОБА_9 та діючи спільно, завдали йому численних ударів ногами та руками у голову та по тулубу, чим спричинили тяжкі тілесні ушкодження, небезпечні для життя у момент заподіяння.
У касаційній скарзі та доповненнях до неї засуджений ОСОБА_6 , посилаючись на істотні порушення кримінально-процесуального закону, невідповідність призначеного покарання тяжкості вчиненого злочину та даним, що характеризують особу засудженого, внаслідок надмірної суворості, невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи та неправильне застосування кримінального закону просить судові рішення скасувати, направити справу на новий судовий розгляд.
Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який заперечив проти задоволення касаційної скарги засудженого, пояснення захисника, перевіривши матеріали провадження і обговоривши наведені у скарзі та доповненнях доводи, суд дійшов висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, з таких підстав.
Доводи касаційної скарги про те, що судом не дотримано вимоги кримінально-процесуального закону під час винесення вироку, є необґрунтованими.
Як убачається зі змісту вироку, суд, відповідно до вимог ст. 334 КПК 1960 року, виклав у мотивувальній частині формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, зазначивши час, місце та спосіб вчинення злочину, його наслідки, у тому числі конкретні тілесні ушкодження спричинені потерпілому та до якої категорії тяжкості вони відносяться. При цьому, відсутність конкретизації характеру, хто саме з трьох засуджених спричинив під час спільного побиття ногами та руками у голову та тулуб завданих потерпілому тілесних ушкоджень не впливає на обсяг пред`явленого ОСОБА_6 обвинувачення, яке визнав доведеним.
Посилання ОСОБА_6 у касаційній скарзі на недоведеність його вини саме у завданні тяжких тілесних ушкоджень потерпілому, з огляду на те, що били вони втрьох, є безпідставним і спростовується зібраними по справі доказами, які відповідають вимогам закону щодо їх допустимості, достатності й достовірності.
Зокрема, винуватість ОСОБА_6 стверджується показаннями засуджених за цим же вироком ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , які повністю визнали свою вину та підтвердили, що вони разом зі своїм братом ОСОБА_6 побили потерпілого ОСОБА_9 , окрім того, саме ОСОБА_6 взутими ногами стрибав по голові лежачого потерпілого, який не здійснював супротиву. Показаннями свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , щодо характеру та динаміки розвитку подій, які мали місце 29 серпня 2011 року, а також злочинних дій ОСОБА_6 , даними протоколу огляду місця події, висновком експерта та речовими доказами у справі. Показання зазначених осіб з урахуванням суб`єктивного сприйняття ними подій, суттєвих суперечностей не мають та узгоджуються як між собою так із іншими доказами, а тому суд обґрунтовано визнав їх такими, що відповідають дійсності. Судовий експерт ОСОБА_16 в судовому засіданні апеляційного суду повністю підтвердив висновки судових експертиз та пояснив, що на підставі проведених слідчих дій, матеріалів кримінальної справи вбачається, що тілесні ушкодження ОСОБА_17 завдавались у ділянку голови спільними діями засуджених і виокремити хто з них саме завдавав якої тяжкості удари неможливо.

Враховуючи наведене, дії ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 121 КК України кваліфіковані правильно.

Призначене ОСОБА_6 покарання, на думку колегії суддів, відповідає вимогам, передбаченим ст.ст. 65, 69 КК України, оскільки судами враховано обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, ступінь тяжкості вчиненого злочину, конкретні обставини справи, позитивні характеристики ОСОБА_6 , наявність на утриманні малолітньої дитини, працевлаштованість, подальшу поведінку засудженого, родичі якого заподіяну потерпілому матеріальну шкоду відшкодували. Саме це й дало змогу суду застосувати до засудженого положення ст. 69 КК України та призначити ОСОБА_6 покарання нижче від найнижчої межі, яке є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів. Але з огляду на фактичні обставини справи, наслідки, що настали від злочину інвалідність 2 групи потерпілого, довготривала реабілітація потерпілого після лікування, не дає можливість звільнити ОСОБА_6 від призначеного покарання на підставі ст. 75 КК України.
З огляду на викладене, вирок місцевого суду та ухвала апеляційного суду є законними і обґрунтованими, призначене покарання справедливим, а відтак касаційна скарга засудженого задоволенню не підлягає.
Керуючись статтями 394 396 КПК 1960 року, пунктами 11, 15 розділу «Перехідні положення» КПК, колегія суддів
ухвалила:

Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Вирок Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 21 квітня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Запорізької області від 29 лютого 2016 року щодо засудженого ОСОБА_6 без зміни.

Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_18 ОСОБА_3