Справа № 492/515/17
УХВАЛА
21.12.2017 м. Білгород - Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області
у складі судді-доповідача ОСОБА_1
судді ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю секретаря ОСОБА_4
прокурора Білгород-Дністровської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_5
обвинуваченого ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6
потерпілого ОСОБА_8
представника потерпілого ОСОБА_9
розглянувши відкритому судове засідання у залі суду м. Білгород-Дністровський кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 115 КК України, суд
ВСТАНОВИВ:
В провадженні Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області знаходиться кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 115 КК України.
Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області 03.11.2017 року ОСОБА_6 був продовжений запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 діб, який діє до 01.01.2018 року.
У судовому засіданні прокурор ОСОБА_5 заявив клопотання, в якому просив продовжити строк тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_6 , оскільки строк тримання під вартою спливає 01.01.2018 року, кримінальне провадження ще не розглянуто та необхідністю надання додаткового часу для підготовки до судових дебатів. Таким чином, у зв`язку з наявністю ризиків, передбачених п.1, 3, 4, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, просив задовольнити клопотання про продовження запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_6 .
У судовому засіданні потерпілий та представник потерпілого підтримали клопотання прокурора.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 та захисник ОСОБА_7 заперечували проти продовження строку тримання під вартою. Просили змінити запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт.
Відповідно до ч.1 ст.331 КПК України вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 КПК України.
Згідно ч.4 ст.176 КПК України запобіжний захід застосовуються: під час досудового розслідування слідчим суддею, а під час судового провадження судом за клопотанням прокурора.
Відповідно до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3)незаконно впливати на потерпілого, свідка іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженню; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчинені особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснювати дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України.
Згідно ст.178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України суд зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватим, вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків, наявність у підозрюваного обвинуваченого постійного місця роботи чи навчання, репутацію підозрюваного, обвинуваченого, майновий стан, наявність судимостей, дотримання умов застосованих запобіжних заходів, наявність повідомлення особи про підозру у вчинені іншого кримінального правопорушення, розмір майнової шкоди у завдані якої обвинувачується особа.
Згідно ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.
Згідно ст.29 Конституції України, кожна людина має право на свободу та особисту недоторканність. Ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.
П.1 ст.5 Європейської конвенції з прав людини визначає, що кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.
Разом з цим, тримання під вартою може бути виправдане тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважує принцип поваги до свободи особистості. Також згідно з пунктом 3 статті 5 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод саме тільки існування обґрунтованої підозри перестає бути підставою для позбавлення свободи, і органи досудового розслідування мають навести всі підстави для обрання запобіжного заходу тримання під вартою. До того ж такі підстави мають бути чітко вказані.
Відповідно до ч.3 ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Заслухавши думку учасників процесу, враховуючи, що на даний час кримінальне провадження не розглянуто, необхідністю надання учасникам судового провадження додаткового часу для підготовки до судових дебатів, а обвинувачений не має постійного місце проживання на території м. Білгород Дністровський та Білгород Дністровського району Одеської області, він (обвинувачений ОСОБА_6 ) обвинувачується у вчиненні злочину, який відповідно до закону відноситься до категорії особливо тяжких, а строк тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_6 спливає 01.01.2018 року, то суд вважає за необхідне продовжити строк тримання під вартою відносно ОСОБА_6 ще на 60 днів, який діє включно до 18.02.2018 року, оскільки обвинувачений може переховуватися від органів досудового розслідування або суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення, що унеможливлює запобігання ризиків, передбачених п.1,3,5 ч.1 ст. 177 КПК України. Крім того будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків передбачених ст. 177 КПК України, для застосування стосовно обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою в судовому засіданні не встановлено.
Керуючись ст. 177, 178, 183, 199, 369-372, 392-395 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:
Задовольнити клопотання прокурора Білгород-Дністровської місцевої прокуратури Одеської області про продовження запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою.
Продовжити запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_6 у виді тримання під вартою в Ізмаїльській установі виконання покарань УДПС України в Одеській області № 22 строком на 60 днів, який діє включно по 18.02.2018 року.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді