Справа № 461/1520/18
Провадження № 1-кс/461/1283/18
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06.03.2018 м.Львів

Відповідно до клопотання 12.01.2018 р. в слідче управління ГУ НП у Львівській області з письмовою заявою звернувся гр. ОСОБА_5 , 1975 р.н.,в якій просить притягнути до кримінальної відповідальності начальника відділу Укртрансбезпеки у Львівській області ОСОБА_6 , яка вимагає в нього грошові кошти в сумі 500 доларів США за видачу дозволів на вантажні перевезення в Республіку Польща. Під час досудового розслідування свідок ОСОБА_5 підтвердив свої покази викладенні у заяві про вчинення кримінального правопорушення.
У ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 перебуває на посаді начальника відділу надання адміністративних послуг управління Укртрансбезпеки у Львівській області та свою діяльність здійснюють у службових кабінетах, які знаходяться в приміщенні за адресою: м. Львів, вул. Шевченка, 335.
Слідчий зазначає, що в ході досудового розслідування у відповідності до вимог ч.3 ст.233 КПК України було проведено невідкладний обшук автомобіля марки «Фольксваген Джета», сірого кольору, р.н.з. НОМЕР_1 , який припаркований біля адміністративної будівлі Укртрансбезпеки у Львівській області, що по вул. Шевченка, 335 у м. Львові, яким користується ОСОБА_7 та на праві власності належить ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . В ході проведення невідкладного обшуку було виявлено та вилучено: дозволи на вантажні перевезення, а саме: наступні серії:
Вищевказані речі визнані речовими доказами у кримінальному провадженні. З метою збереження речових доказів слідчий просить слідчого суддю накласти арешт на вищеперелічене майно.
Слідчий та прокурор в судове засідання не прибули. При матеріалах клопотання є заява слідчого,в якій останній просив проводити розгляд клопотання без його участі та задовольнити таке клопотання.
Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до наступного висновку.
Відповідно до ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у разі якщо до такої юридичної особи може бути застосовано захід кримінально-правового характеру у вигляді конфіскації майна, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку. Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.
Арешт може бути накладено на нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковому вигляді, цінні папери, корпоративні права, які перебувають у власності у підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, і перебувають у нього або в інших фізичних, або юридичних осіб, а також які перебувають у власності юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, з метою забезпечення можливої конфіскації майна, спеціальної конфіскації або цивільного позову.
Слідчий звернувся в суд із клопотанням про накладення арешту на все майно, що було вилучене в ході проведення обшуку.
Проте, слідчим суддею встановлено, що такий обшук проводився неправомірно. Слідчий звертався до суду із клопотання про узаконення проведеного обшуку, однак на розгляд такого клопотання не прибув і в задоволенні клопотання про надання дозволу на проведення обшуку автомобіля марки «Фольксваген Джета», сірого кольору, р.н.з. НОМЕР_1 слідчим суддею відмовлено.
Крім цього, відповідно до п.15 ч.1 ст. 7 КПК України зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, в тому числі засаді змагальності сторін та свободі в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом у їх переконливості. Слідчий та прокурор в судове засідання не прибули, відтак не довели слідчому судді переконливість та обґрунтованість клопотання.
Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя приходить до висновку про необхідність відмовити в задоволенні клопотання слідчого.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст.234, 309, 376 КПК України, слідчий суддя,-
Ухвала оскарженню не підлягає.
Слідчий суддя: ОСОБА_1