ТАРУТИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
____________________________________________________________________
Справа№ 514/1413/17
Провадження по справі № 1-кп/514/93/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23 листопада 2017 року
Тарутинський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1

при секретарі: ОСОБА_2

за участю:

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченої ОСОБА_4

потерпілої ОСОБА_5

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в залі суду смт Тарутине кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000367 від 08 вересня 2017 року за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку села Калинівка Комінтернівського району Одеської області, зареєстровану в будинку АДРЕСА_1 , мешканку будинку АДРЕСА_2 , громадянки України, заміжньої, на утриманні двоє малолітніх дітей,

у вчиненні злочинів, передбачених ч.ч. 1, 2 ст. 190 КК України,

В С Т А Н О В И В:
Досудовим слідством встановлено, що ОСОБА_4 07 травня 2017 року, користуючись довірливими відносинами, які склались внаслідок дружніх взаємовідносин з сім`єю ОСОБА_6 , маючи вільний доступ до банківської карти та відповідно до банківського рахунку потерпілої ОСОБА_5 , відкритого в ПАТ "Державний ощадний банк України", при цьому знаючи, що ОСОБА_5 не знає, яку саме суму грошових коштів вона повинна одержувати в якості державної допомоги сім`ям з дітьми, вирішила шляхом обману заволодіти грошовим коштами потерпілої ОСОБА_5 .

Так, 07 травня 2017 року близько 14 години, ОСОБА_4 , перебуваючи за місцем мешкання в будинку АДРЕСА_2 , реалізуючи свій злочинний намір, діючи з прямим умислом, з корисливих мотивів, шляхом обману, який виразився у наданні недостовірної інформації ОСОБА_5 щодо нарахування їй на банківський рахунок грошових коштів, достовірно знаючи, що сім`я ОСОБА_6 не знає, яку саме суму грошових коштів потерпіла повинна одержувати в якості державної допомоги сім`ям з дітьми, за допомогою мобільної комбінації перераховувала з банківського рахунку № НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_5 , відкритого в ПАТ "Державний ощадний банк України", грошові кошти в сумі 400 гривень на свій банківський рахунок № НОМЕР_2 , відкритий в ПАТ "Державний ощадний банк України», тим самим заподіяла матеріальний збиток ОСОБА_5 на суму 400 гривень, а грошовими коштами розпорядилась на власний розсуд.

Крім цього, 10 травня 2017 року ОСОБА_4 , усвідомивши, що ОСОБА_5 не дізналась про те, що вона раніше заволоділа її грошовими коштами, вирішила повторно, шляхом обману заволодіти грошовими коштами ОСОБА_5 в розмірі 400 гривень.

Так, 10 травня 2017 близько 12 години, ОСОБА_4 , перебуваючи за місцем мешкання в будинку АДРЕСА_2 , реалізуючи свій злочинний намір, діючи з прямим умислом, з корисливих мотивів, повторно, шляхом обману, який виразився у наданні недостовірної інформації ОСОБА_5 щодо нарахування їй на банківський рахунок грошових коштів, достовірно знаючи, що сім`я ОСОБА_6 не знає, яку саме суму грошових коштів потерпіла повинна одержувати в якості державної допомоги сім`ям з дітьми, за допомогою мобільної комбінації перераховувала з банківського рахунку № НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_5 , відкритого в ПАТ "Державний ощадний банк України", грошові кошти в розмірі 400 гривень на свій банківський рахунок № НОМЕР_2 , відкритий в ПАТ "Державний ощадний банк України», тим самим заподіяла матеріальний збиток потерпілій ОСОБА_5 на суму 400 гривень, а грошовими коштами розпорядилась на власний розсуд.

Крім цього, 12 травня 2017 року ОСОБА_4 , у зв`язку з відсутністю коштів, усвідомивши, що ОСОБА_5 не дізналась про те, що вона раніше заволоділа її грошовими коштами, вирішила повторно, шляхом обману заволодіти грошовими коштами потерпілої ОСОБА_5 у розмірі 700 гривень.

Так, 12 травня 2017 року близько 16 години ОСОБА_4 , перебуваючи за місцем мешкання в будинку АДРЕСА_2 , реалізуючи свій злочинний намір, діючи з прямим умислом, з корисливих мотивів, повторно, шляхом обману, який виразився у наданні недостовірної інформації ОСОБА_5 щодо нарахування їй на банківський рахунок грошових коштів, достовірно знаючи, що сім`я ОСОБА_6 не знає, яку саме суму грошових коштів потерпіла повинна одержувати в якості державної допомоги сім`ям з дітьми, за допомогою мобільної комбінації перераховувала з банківського рахунку № НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_5 , відкритого в ПАТ "Державний ощадний банк України", грошові кошти в розмірі 700 гривень на свій банківський рахунок № НОМЕР_2 , відкритий в ПАТ "Державний ощадний банк України», тим самим заподіяла матеріальний збиток потерпілій ОСОБА_5 на суму 700 гривень, а грошовими коштами розпорядилась на власний розсуд.

Крім цього, 16 травня 2017 року ОСОБА_4 , враховуючи те, що ОСОБА_5 нічого не запідозрила, що обвинувачена раніше неодноразово заволоділа її грошовими коштами, ОСОБА_4 вирішила скористатись можливістю та повторно, шляхом обману заволодіти грошовими коштами, які належать ОСОБА_5 , у розмірі 1000 гривень.

Так, 16 травня 2017 року близько 14 години ОСОБА_4 , перебуваючи за місцем мешкання в будинку АДРЕСА_2 , реалізуючи свій злочинний намір, діючи з прямим умислом, з корисливих мотивів, повторно, шляхом обману, який виразився у наданні недостовірної інформації ОСОБА_5 щодо нарахування їй на банківський рахунок грошових коштів, достовірно знаючи, що сім`я ОСОБА_6 не знає, яку саме суму грошових коштів потерпіла повинна одержувати в якості державної допомоги сім`ям з дітьми, за допомогою мобільної комбінації перераховувала з банківського рахунку № НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_5 , відкритого в ПАТ "Державний ощадний банк України", грошові кошти в розмірі 1000 гривень на свій банківський рахунок № НОМЕР_2 , відкритий в ПАТ "Державний ощадний банк України», тим самим заподіяла потерпілій ОСОБА_5 матеріальний збиток на суму 1000 гривень, а грошовими коштами розпорядилась на власний розсуд.

Крім цього, 09 червня 2017 року мешканка ОСОБА_4 , усвідомивши, що ОСОБА_5 не дізналась про те, що вона раніше заволоділа її грошовими коштами, вирішила повторно, шляхом обману заволодіти грошовими коштами ОСОБА_5 , у розмірі 4000 гривень.

Так, 09 червня 2017 року близько 20 години ОСОБА_4 , перебуваючи за місцем мешкання в будинку АДРЕСА_2 , реалізуючи свій злочинний намір, діючи з прямим умислом, з корисливих мотивів, повторно, шляхом обману, який виразився у наданні недостовірної інформації ОСОБА_5 щодо нарахування їй на банківський рахунок грошових коштів, достовірно знаючи, що сім`я ОСОБА_6 не знає, яку саме суму грошових коштів потерпіла повинна одержувати в якості державної допомоги сім`ям з дітьми, за допомогою мобільної комбінації перераховувала з банківського рахунку № НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_5 , відкритого в ПАТ "Державний ощадний банк України", грошові кошти в розмірі 4000 гривень на свій банківський рахунок № НОМЕР_2 , відкритий в ПАТ "Державний ощадний банк України», тим самим заподіяла матеріальний збиток ОСОБА_5 на загальну суму 4000 гривень, а грошовими коштами розпорядилась на власний розсуд.

Крім цього, 07 липня 2017 року ОСОБА_4 , усвідомивши, що ОСОБА_5 може викрити її злочинні діяння, а саме через велику суму надходження грошових коштів на банківський рахунок № НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_5 , відкритий в ПАТ "Державний ощадний банк України" вирішила повторно, шляхом обману заволодіти грошовими коштами, які належать ОСОБА_5 у розмірі 4000 гривень.

Так, 07 липня 2017 року близько 19 години ОСОБА_4 , перебуваючи за місцем мешкання ОСОБА_5 в будинку АДРЕСА_2 , реалізуючи свій злочинний намір, діючи з прямим умислом, з корисливих мотивів, повторно, шляхом обману, який виразився у наданні недостовірної інформації ОСОБА_5 щодо нарахування їй на банківський рахунок грошових коштів, достовірно знаючи, що сім`я ОСОБА_6 не знає, яку саме суму грошових коштів потерпіла повинна одержувати в якості державної допомоги сім`ям з дітьми, за допомогою мобільної комбінації перераховувала з банківського рахунку № НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_5 , відкритого в ПАТ "Державний ощадний банк України", грошові кошти в розмірі 4000 гривень на свій банківський рахунок № НОМЕР_2 , відкритий в ПАТ "Державний ощадний банк України», тим самим заподіяла матеріальний збиток ОСОБА_5 на суму 4000 гривень, а грошовими коштами розпорядилась на власний розсуд.

Таким чином, ОСОБА_4 спричинила потерпілій ОСОБА_5 матеріальний збиток на загальну суму 10500 гривень 00 копійок.

Тож, судом встановлено, що органами досудового слідства правильно кваліфіковані дії ОСОБА_4 :

за ч. 1 ст. 190 КК України, за кваліфікуючими ознаками: заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство);

за ч. 2 ст. 190 КК України, за кваліфікуючими ознаками: шахрайство, вчинене повторно.

Обвинувачена ОСОБА_4 в підготовчому засіданні свою вину визнала та підтримала обставини, викладені в обвинувальному акті.

Враховуючи, що між потерпілою ОСОБА_5 та обвинуваченою ОСОБА_4 на стадії досудового розслідування, а саме 24 жовтня 2017 року була укладена угода про примирення, за якою обвинувачена ОСОБА_4 беззаперечно визнала свою вину у вчинених злочинах за вказаних в обвинувальному акті обставин, щиро розкаялась, між сторонами була досягнута домовленість про призначення обвинуваченій ОСОБА_7 покарання у вигляді штрафу розміром 70 (сімдесят) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 1190 гривень - суд розглянув справу відповідно до положень ст.ст. 473, 474 КПК України.

Відповідно до вимог ст. 469 КПК України, угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Злочини, у вчиненні яких обвинувачена визнала себе винуватою, відповідно до ст. 12 КК України, є злочинами невеликої та середньої тяжкості відповідно.

Відповідно ст. 468 КПК України в кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.

Згідно з ч. 5 ст. 469 КПК України угода про примирення може ініціюватись в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.

Суд, у відповідності до ч. 1 ст. 473 КПК України та ч.ч. 5,7 ст. 474 КПК України, роз`яснивши обвинуваченій ОСОБА_4 та потерпілій ОСОБА_5 їх права та наслідки укладення та затвердження угоди, переконався у добровільності укладення угоди і що угода не є наслідком насильства, примусу, погроз, обіцянок, дії будь-яких інших обставин, ніж ті, які передбачені в угоді.

Обвинувачена ОСОБА_7 , як і потерпіла ОСОБА_5 заявили, що вони повністю розуміють наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ч. 1 ст. 473 КПК України та просили суд затвердити зазначену угоду про примирення.

Прокурор не заперечував проти затвердження зазначеної вище угоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 475 Кримінального процесуального кодексу України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

В ході перевірки відповідності зазначеної угоди вимогам КПК України судом встановлено, що її умови не суперечать вимогам КПК України, відповідають інтересам суспільства та не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, узгоджені сторонами, вид та міра покарання відповідають нормам кримінального законодавства, а також ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

За таких обставин, суд вважає необхідним зазначену вище угоду про примирення затвердити, а обвинувачену ОСОБА_7 визнати винуватою у вчинені злочинів, передбачених ч.ч. 1, 2 ст. 190 КК України.

Відповідно до ст. 85 КК України на підставі закону про амністію засуджений може бути повністю або частково звільнений від основного і додаткового покарань.

07 вересня 2017 року набрав чинності Закон України «Про амністію у 2016 році» і його дія поширюється на осіб, які вчинили злочини до дня набрання ним чинності включно.

За приписами п. «в» ст. 1 зазначеного Закону звільнено від покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, осіб, визнаних винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, не позбавлених батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років, дітей-інвалідів та/або повнолітніх сина, дочку, визнаних інвалідами;

На підставі ст. 9 зазначеного Закону питання про застосування амністії суд вирішує за ініціативою прокурора, органу або установи виконання покарань, а також за ініціативою обвинуваченого (підсудного) чи засудженого, їх захисників чи законних представників.

В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 заявила клопотання про звільнення її від покарання на підставі акту амністії та надала на це свою згоду, прокурор проти цього не заперечував.

Як встановлено в судовому засіданні ОСОБА_4 має на утриманні малолітніх дітей, відносно яких вона не позбавлена батьківських прав, а саме сина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та доньку ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , вчинила злочини до дня набрання чинності Законом України «Про амністію у 2016 році», які згідно ст.12 КК України віднесені до категорії злочинів невеликої та середньої тяжкості відповідно.

Обмежень щодо застосування відносно обвинуваченої ОСОБА_4 амністії, передбачених ст. 4 Закону України «Про застосування амністії в Україні» та ст. 9 Закону України «Про амністію у 2016 році» судом не встановлено, амністія до неї не застосовувалась.

Враховуючи викладене, клопотання ОСОБА_4 про звільнення її від покарання на підставі Закону України «Про амністію у 2016 році» підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що обвинувачена ОСОБА_4 у даному кримінальному провадженні не затримувалась, під вартою не утримувалась, має постійне місце проживання, а тому запобіжний захід до неї не застосовується.

Цивільний позов не заявлявся, процесуальні витрати відсутні.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 368-371, 373, 374 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:
Затвердити угоду про примирення, укладену 24 жовтня 2017 року між потерпілою ОСОБА_5 та обвинуваченою ОСОБА_4 у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000367 від 08 вересня 2017 року.

ОСОБА_4 визнати винною у вчиненні злочинів, передбачених ч.ч. 1, 2 ст. 190 КК України і призначити їй покарання:

за ч. 1 ст. 190 КК України - у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 гривень,

за ч. 2 ст. 190 КК України - у виді штрафу в розмірі сімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 1190 гривень.

На підставі ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді штрафу в розмірі сімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 1190 гривень.

На підставі п. «в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» ОСОБА_4 повністю звільнити від відбування покарання у виді штрафу.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили, не обирати.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Одеської області через Тарутинський районний суд Одеської області протягом 30-ти днів з дня його проголошення.

Копію вироку обвинуваченому та прокурору вручити негайно після його проголошення.

Суддя ОСОБА_1