АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-сс/789/230/17 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - запобіжний захід
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 вересня 2017 р. Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Тернопільської області в складі:

Головуючого - ОСОБА_2

Суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю - прокурора ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

підозрюваного ОСОБА_7

при секретарі ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду Тернопільської області в режимі відеоконференцзвязку матеріали за апеляційною скаргою захисника підозрюваного ОСОБА_7 ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської обл. від 01 вересня 2017 року,
В С Т А Н О В И Л А:
Ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 01 вересня 2017 року відмовлено у задоволенні клопотання підозрюваного ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_6 про застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді домашнього арешту та задоволено клопотання слідчого СВ Тернопільського відділу поліції ГУНП в Тернопільській обл., погоджене прокурором Тернопільської місцевої прокуратури, про застосування запобіжного заходу тримання під вартою до
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Тернополя, українця, гр. України, з середньою освітою, одруженого, такого, що не працює, прож. без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, та застосовано запобіжний захід - тримання під вартою із визначенням розміру застави в сумі 40 000 грн. із покладенням на нього відповідних обовязків у випадку внесення такої.
Датою закінчення дії ухвали зазначено 17 год 45 хв. 29 жовтня 2017 р.
Як вбачається з клопотання та доданих до нього матеріалів, слідчим слідчого відділу Тернопільського ВП ГУНП в Тернопільській обл. проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002869 від 30 серпня 2017 року, за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України.
У клопотанні зазначено, що 30 серпня 2017 р. близько 15 год 50 хв. ОСОБА_7 , який перебував на парковці для автомобілів біля ТЦ Орнава, що по вул. Живова, 15 А в м. Тернополі, усвідомлюючи, що вчинювані ним дії здійснюються в умовах очевидності, при цьому діючи відкрито, оскільки його дії були помічені потерпілим ОСОБА_9 , який знаходився у салоні автомобіля марки ВАЗ 2106 днз НОМЕР_1 , просунув руку через відчинене пасажирське вікно вказаного автомобіля та з корисливих мотивів викрав з підлокітника шкіряне портмоне жовтого кольору вартістю 200 грн, в якому знаходилися грошові кошти в сумі 1 000 грн, документи, видані на імя ОСОБА_9 , а саме: посвідчення водія, паспорт гр. України, посвідчення тракториста, пенсійне посвідчення, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу ВАЗ 2106 днз НОМЕР_1 , які матеріальної цінності для потерпілого не становлять, та блейзер вартістю 200 грн., після чого ігноруючи вимоги ОСОБА_9 повернутись, з викраденим майном з місця злочину втік, чим спричинив ОСОБА_9 матеріальну шкоду на суму 1 400 грн.
01 вересня 2017 року ОСОБА_7 у встановленому законом порядку повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України.
Задовольняючи клопотання слідчого, слідчий суддя зазначив, що з урахуванням особи підозрюваного, характеру вчинення злочину, а також тяжкості покарання, що загрожує ОСОБА_7 , а саме: позбавлення волі на строк до 6 років у випадку визнання його винним у даному кримінальному провадженні, того, що він ніде не працює, існують ризики, що останній зможе переховуватись від органів досудового розслідування або суду, вчиняти інші кримінальні правопорушення.
Слідчим суддею вивчалась можливість застосування відносно ОСОБА_7 більш мякого запобіжного заходу, в тому числі стан його здоровя, однак, з урахуванням існування всіх зазначених ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, та з метою їх запобігання, а також оцінюючи сукупність всіх обставин, передбачених ст.178 КПК України, слідчий суддя прийшов до висновку про неможливість застосування більш мякого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою із визначенням суми застави, яка достатньою мірою буде гарантувати виконання ОСОБА_7 покладених на нього обовязків.
Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду першої інстанції, захисник підозрюваного ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді скасувати, оскільки вважає її незаконною та необгрунтованою, та постановити нову ухвалу, якою запобіжний захід підозрюваному ОСОБА_7 змінити на домашній арешт по місцю його постійного проживання.
Зокрема, зазначає, що ні у клопотанні слідчого, ні прокурором у судовому засіданні не доведена недостатність застосування до підозрюваного більш м`яких запобіжних заходів, які могли б запобігти можливим ризикам, вказаним у клопотанні слідчого, що відповідно до ч. 3 ст. 176 ч. 4 ст. 194 КПК України є підставою відмови у задоволенні такого клопотання.
Слідчим суддею у своїй ухвалі також не наведено будь-якого обґрунтування про неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу, який би міг запобігти тим ризикам, що, на думку слідчого судді, мають місце.
Вказує, що усім тим можливо існуючим ризикам у кримінальному провадженні може запобігти запобіжний захід у виді домашнього арешту в певний період доби за адресою його постійного місця проживання.
Перебуваючи під вказаним запобіжним заходом, підзахисний, на думку адвоката, не зможе покинути своє постійне місце проживання, а будь-які спроби будуть припиненні працівниками поліції через електронний засіб контролю.
При цьому зазначає, що сам по собі факт тяжкості злочину, який інкримінується особі, не може бути підставою для застосування запобіжного заходу, оскільки це суперечило би презумпції невинуватості, як це зазначено у рішеннях Європейського Суду з прав людини, зокрема, Харченко проти України, Комарова проти України та ін., і підстави тримання під вартою мають бути обгрунтовані фактами (Клішин проти України).
Заслухавши доповідь судді, підозрюваного та його захисника, які просили задовольнити апеляційну скаргу захисника із наведених в ній мотивів, прокурора, який заперечував проти задоволення вказаної апеляційної скарги, вважаючи ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою, вивчивши матеріали судового провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника підозрюваного ОСОБА_7 - ОСОБА_6 задоволенню не підлягає.
Як вбачається з ухвали слідчого судді та матеріалів справи, в провадженні слідчого слідчого відділу Тернопільського ВП ГУНП в Тернопільській обл. проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002869 від 30 серпня 2017 року, за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України.
31 серпня 2017 року в порядку ст.208 КПК України ОСОБА_7 було затримано працівниками поліції як особу, на яку вказав потерпілий, що саме вона вчинила злочин.
01 вересня 2017 року ОСОБА_7 у встановленому законом порядку повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України.
01 вересня 2017 року слідчий слідчого відділу Тернопільського ВП ГУНП в Тернопільській обл. звернувся до слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду із клопотанням про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, мотивуючи його тим, що він обґрунтовано підозрюється у вчиненні інкримінованого йому злочину, а тому з метою виконання підозрюваним процесуальних обов`язків в даному кримінальному провадженні його під час досудового розслідування належить утримувати під вартою.
01 вересня 2017 р. ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду вказане клопотання задоволено та застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою із визначенням розміру застави в сумі 40 000 грн. та з покладенням на нього відповідних обовязків.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам:
1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;
2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;
3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;
4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;
5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у виді взяття під варту для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
За результатами апеляційного перегляду ухвали слідчого судді місцевого суду встановлено, що зазначені вимоги кримінального процесуального закону слідчим суддею належно дотримані.
Обираючи відносно підозрюваного запобіжний захід у виді взяття під варту, суд перевірив, що в матеріалах провадження є достатні дані, що підтверджують існування обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України. Вагомість наявних доказів вчинення підозрюваним кримінального правопорушення доведена прокурором та сумнівів не викликає.
Під час розгляду клопотання, як того вимагає закон, слідчий суддя встановив наявність достатніх підстав вважати, що обставини, визначені п. п. 1-3, ч. 1 ст. 194 КПК України, які свідчать про наявність встановлених стороною обвинувачення ризиків у даному кримінальному провадженні, достовірність підозри, недостатність застосування менш суворого запобіжного заходу для запобігання наявним ризикам - є обґрунтованими, оскільки вони належним чином вмотивовані та доведені прокурором, при цьому підтверджуються матеріалами справи. Обґрунтовуючи свої висновки, слідчий суддя місцевого суду в сукупності із зазначеним врахував тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 , та відомості про його особу.
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправданим за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи (Лабіта проти Італії № 26772/95).
З урахуванням викладеного, на думку колегії суддів, слідчий суддя дійшов правильного висновку про необхідність застосування виняткового запобіжного заходу щодо ОСОБА_7 , оскільки встановлені судом обставини достатньо переконливо підтверджують, що менш суворі запобіжні заходи не можуть забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків в даному кримінальному провадженні.
При цьому, застосувавши до підозрюваного запобіжний захід у виді тримання під вартою, слідчий суддя при розгляді клопотання слідчого, врахувавши конкретні обставини кримінального провадження, також дійшов вірного висновку щодо можливості визначення підозрюваному ОСОБА_7 розміру застави відповідно до ч.ч.4,5 ст.182 КПК України саме в сумі 40 000 грн.
Колегія суддів вважає, що, враховуючи значну суспільну небезпеку вчиненого злочину, на даному етапі розслідування лише такий запобіжний захід із встановленням розміру застави у вказаній сумі з покладенням на нього відповідних обовязків зможе дієво запобігти ризикам, доведеним прокурором, що виключає собою можливість застосування відносно підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу.
На об`єктивне переконання колегії суддів Апеляційного суду, сукупність всіх даних дає достатні підстави вважати ймовірною причетність ОСОБА_7 до вчинення кримінального правопорушення, що є підставою для застосування щодо підозрюваного відповідних заходів забезпечення кримінального провадження.
З урахуванням викладеного є безпідставними посилання захисника на необґрунтованість підозри.
Крім того, слідчий суддя, на переконання колегії суддів, також правильно наголосив на тому, що в межах кримінального провадження №0003769 від 24 грудня 2015 р., яке на сьогоднішній день розглядається в Тернопільському міськрайонному суді щодо ОСОБА_7 за ч.2 ст.185 КК України, 04 липня 2017 р. ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайсуду було відмовлено в задоволенні клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_7 і задоволено клопотання його захисника ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу на домашній арешт цілодобово із застосуванням електронного засобу контролю. Строк дії ухвали був визначений до 00 год 00 хв. 03 вересня 2017 р.
Однією з причин такого рішення слугував незадовільний стан здоровя останнього.
Тим не менш 31 серпня 2017 р. ОСОБА_7 було затримано працівниками поліції в порядку ст.208 КПК України як особу, на яку вказав потерпілий, що саме вона вчинила злочин, що, на думку колегії суддів, свідчить про його підвищену суспільну небезпеку як особи, яка, перебуваючи на волі, продовжить вчиняти й інші кримінальні правопорушення, отже, вказує на наявність ризику, передбаченого п.5 ч.1 ст.177 КПК України.
В судовому засіданні місцевого суду була оглянута і представлена слідчим СВ Тернопільського ВП ГУНП в Тернопільській обл. довідка щодо стану здоровя підозрюваного про те, що останній з огляду на його стан здоровя може утримуватись під вартою.
За таких обставин ухвала слідчого судді суду першої інстанції відповідно до вимог статті 370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому підстав для її скасування та обрання підозрюваному ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді домашнього арешту, про що йдеться в апеляційній скарзі захисника, колегія суддів не знаходить.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції не виявлено.
Враховуючи викладене, колегія суддів Апеляційного суду дійшла остаточного висновку про залишення апеляційної скарги захисника підозрюваного ОСОБА_7 без задоволення.
Керуючись ст. ст. 176, 177, 178, 183, 184, 193, 194, 309, 407 ч. 3 п. 1, ч.1 418, 422 КПК України, колегія суддів судової палати в кримінальних справах Апеляційного суду Тернопільської області -
УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_7 - ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду від 01 вересня 2017 року в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002869 від 01 вересня 2017 року за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, якою відмовлено у задоволенні клопотання підозрюваного ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_6 про застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді домашнього арешту та задоволено клопотання слідчого слідчого відділу Тернопільського ВП ГУНП в Тернопільській обл., погоджене прокурором Тернопільської місцевої прокуратури, про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_7 і застосовано до останнього запобіжний захід у виді тримання під вартою до 17 год. 45 хв. 29 жовтня 2017 року із визначенням розміру застави у сумі 40 000 грн. та покладенням на нього обовязків у випадку її внесення, а саме: 1) зявлятися за першою вимогою до слідчого, прокурора чи суду залежно від стадії кримінального провадження;2) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та або місця роботи- залишити без змін.
Ухвала Апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи
З оригіналом згідно:
Суддя апеляційного суду Тернопільської області ОСОБА_2