В И Р О К
13 березня 2018 року Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
процесуального прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченої ОСОБА_4 ,
захисника адвоката ОСОБА_5 ,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Запоріжжя, громадянки України, з базовою середньою освітою, одруженої, не працюючої, маючої на утриманні 4-х малолітніх дітей, 2003, 2014, 2014, 2016 року народження, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше засудженої:
15.06.2010 Ленінським районним судом м. Запоріжжя за ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України до 3 років позбавлення волі,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 Кримінального кодексу України,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 вчинила кримінальне правопорушення за таких обставин.
5 вересня 2017 р. приблизно о 05:45 год. ОСОБА_4 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно з корисливих мотивів, знаходячись в приміщенні комп`ютерного клубу « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, скориставшись тим, що за її діями ніхто не спостерігає, викрала зі столу срібний браслет з золотим напиленням вагою 3 грами вартістю 300 грн., срібну обручку у вигляді корони 925 проби вагою 10 грам, вартістю 400 грн., два кільця біжутерії, а саме одне велике кільце з камінням та з двома плетіннями вартістю 100 грн., а друге кільце турецького виробництва біжутерія з одним камінням вартістю 60 грн., косметичку темного кольору, в якій знаходились 535 грн., платіжна квитанція за комунальні послуги (яка матеріальної цінності для потерпілої не становить), а також тональний крем «Мальва» вартістю 95 грн., тіні для бровей «Кристиан» вартістю 140 грн., блиск для губ вартістю 60 грн., пінцет для брів вартістю 200 грн., що належать ОСОБА_6 . Після цього, ОСОБА_4 з місця злочину зникла разом з викраденим майном, яким в подальшому розпорядилась на власний розсуд, чим спричинила потерпілій ОСОБА_6 матеріальну шкоду за загальну суму 1 890 гривень.
Допитана у судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 визнала себе винною у інкримінованому їй кримінальному правопорушенні, щиро покаялась у скоєному, надала пояснення про визнання вини та погодження з всіма обставинами скоєння кримінального правопорушення. Зокрема, зазначила, що 5 вересня 2017 р. приблизно о 05:45 год. вона побачила через вікно комп`ютерного клубу « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що в ньому спить потерпіла. Вона зайшла до приміщення клубу, звідки тумбочки викрала прикраси та косметичку. Після цього, вийшовши з клубу, викинула все майно, крім одного кільця та грошових коштів, гроші витратила на власний розсуд, кільце залишила собі. У скоєному розкаялась, зазначила, що на вчинення злочину її спіткали тяжкі життєві обставини, а саме не було роботи та були потрібні гроші, щоб годувати дітей. В подальшому шкоду потерпілій відшкодувала в повному обсязі. На даний час має неофіційний заробіток в Інтернеті. Просила призначити покарання із застосуванням ст. 69 КК України у вигляді штафу.
Враховуючи те, що обвинувачена та інші учасники процесу не оспорюють всі фактичні обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам процесу положення ст. 349 КПК України про позбавлення права на оскарження цих обставин в апеляційному порядку, провів судовий розгляд із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченої та дослідженням даних про особу обвинуваченої.
За таких обставин суд вважає доведеною вину ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого їй діяння та кваліфікує дії останньої за ч. 2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.
При призначенні обвинуваченій ОСОБА_4 покарання, суд враховує: ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке, відповідно до ст. 12 КК України, віднесено до злочину середньої тяжкості, спричинених наслідків тяжких наслідків не настало, шкода потерпілій відшкодована у повному обсязі шляхом повернення викраденого майна.
Також суд враховує дані про особу обвинуваченої, яка раніше була засуджена до покарання у вигляді позбавлення волі за корисливий злочин, звільнена в 2013 році з місць позбавлення волі, має місце реєстрації та постійного проживання, офіційно не працює, на обліку в КУ «ОКПЛ» не перебуває, однак перебуває на обліку в КУ «ЗОНД» з 07.09.2004 по теперішній час.
За сімейним станом ОСОБА_4 заміжня, на утриманні має чотирьох неповнолітніх дітей, тобто є багатодітною матір`ю.
Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 , є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування завданого збитку.
Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.
Обираючи вид та міру покарання, суд вважає за неможливе застосувати до обвинуваченої ст. 69 КК України та обрати покарання у вигляді штрафу, як на цьому наполягала сторона захисту, оскільки ОСОБА_4 раніше засуджена за вчинення корисливого злочину та не має офіційного джерела доходу.
При цьому, суд вважає також за неможливе застосувати до обвинуваченої покарання у вигляді обмеження волі або арешту, які передбачені санкцією ч. 2 ст. 185 КК України через те, що в неї на утриманні знаходиться 4 неповнолітні дитини, 3 з яких є малолітніми (ч. 3 ст. 60, ч. 3 ст. 61 КК України).
З урахуванням всіх обставин справи, відомостей про особу обвинуваченої, негативного ставлення до скоєного, повного відшкодування завданого збитку потерпілій, наявності на утриманні 4-х дітей, невеликої вартості викрадених речей, суд доходить висновку, що доцільним та необхідним для виправлення обвинуваченої та для попередження скоєння інших злочинів є покарання, не пов`язане з ізоляцією від суспільства, у зв`язку з чим, суд вважає доцільним призначити ОСОБА_4 покарання у вигляді позбавлення волі у мінімальному розмірі, визначеному санкцією ч. 2 ст. 185 КК України із застосуванням ст.ст. 75, 76 КК України, звільнивши її від відбування покарання з випробуванням.
Цивільний позов у даному кримінальному провадженні не заявлявся.
Питання про долю речових доказів суд вирішує відповідно до статті 100 КПК України.
Строк дії запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 у вигляді особистого зобов`язання, обраний ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 18.09.2017, закінчився. Оскільки ОСОБА_4 не порушувала його умов, виконувала всі процесуальні обов`язки, тому підстав для застосування запобіжного заходу до набрання вироком законної сили суд не вбачає.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 349, 369, 373, 374, 376 КПК України, суд
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винною у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначити їй покарання у вигляді 1 (одного) року позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування покарання у вигляді 1 (одного) року позбавлення волі з випробуванням, якщо вона протягом 1 (одного) року іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на неї обов`язки.
Відповідно до ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , періодично з`являтися на реєстрацію до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти орган з питань пробації про зміну місця проживання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Речові докази по справі:
-кільце та бирки, передані на відповідальне зберігання потерпілій ОСОБА_6 залишити ОСОБА_6 за належністю;
-диск з відеозаписом з камер відеоспостереження у приміщенні комп`ютерного клубу «Контакт», долучений до матеріалів кримінального провадження, залишити в матеріалах кримінального провадження прокурора.
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Запорізької області через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1