АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/502/18 Справа № 205/5540/17 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 березня 2018 року м. Дніпро
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючої судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря: ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні, апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в интересах засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 05 вересня 2017 року, якою було скасовано випробувальний строк покарання за вироком Подільського районного суду міста Києва та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 направлено для відбування покарання у виді 3(три) років обмеження волі,
за участю учасників провадження:

прокурора: ОСОБА_8

захисника: ОСОБА_6

засудженого: ОСОБА_7

В С Т А Н О В И Л А:
В апеляційній скарзі та доповненнях захисник просить скасувати ухвалу суду першої інстанції, постановити нову, якою відмовити в задоволенні клопотання Новокодацького районного сектору Центрального міжрайонного відділу м. Дніпра уповноваженого органу з питань пробації Південно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання покарань про скасування іспитового строку покарання на направлення засудженого ОСОБА_7 для відбування покарання у виді позбавлення волі.
Обґрунтовуючи свою позицію захисник зазначає, що суд першої інстанції в повній мірі не дослідив наявні матеріали провадження та особу засудженого. Так, при постановленні ухвали суд не взяв до уваги, що засуджений не мав систематичного порушення іспитового строку та відсутні протоколи про адміністративні правопорушення, матеріалами провадження не підтверджено неповажність причин неявки засудженого ОСОБА_7 до відділу пробації.
Крім того, захисник зазначає, що матеріали особової справи не містять належних та допустимих доказів направлення виклику за адресою проживання засудженого та проведення розшукових дій з боку органу пробації з метою встановлення місця його перебування.
Також захисник звертає увагу, що ОСОБА_7 позитивно характеризується за місцем навчання.
В доповненнях захисник зазначає про відсутність повноважень Новокодацького районного сектору Центрального міжрайонного відділу м. Дніпра уповноваженого органу з питань пробації Південно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання покарань на звернення до суду з вищенаведеним поданням. Вважає, що тільки прокурор має право звернутися до суду у відповідності до вимог ст. 474 КПК.
Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 05 вересня 2017 року задоволено подання Новокодацького районного сектору Центрального міжрайонного відділу м. Дніпра уповноваженого органу з питань пробації Південно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання покарань про скасування випробувального строку та направлення ОСОБА_7 для відбування покарання у виді 3 років обмеження волі за вироком Подільського районного суду м. Києва від 06 березня 2017 року.
Заслухавши суддю-доповідача, доводи захисника, яка підтримала вимоги апеляційної скарги, прокурора, яка заперечувала щодо апеляційної скарги та просила ухвалу суду першої інстанції залишити без змін, перевіривши матеріали та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню за таких підстав.
Відповідно до вимог ст. 370 КПК законним є рішення ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження.
Не можна погодитися з доводами апеляційної скарги про неповне дослідження судом першої інстанції доказів в їх сукупності, оскільки судом відповідно до вимог кримінального процесуального закону досліджені докази, які визнані допустимими та які в сукупності визнані достатніми для прийняття рішення про скасування іспитового строку відносно ОСОБА_7 .
Відповідно до ч. 2 ст. 78 КК України якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчинює правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, суд направляє засудженого для відбування призначеного покарання.

Суд ,за поданням органу, який здійснює контроль за поведінкою засудженого, звільненого від відбування покарання з випробуванням, може прийняти рішення про скасування звільнення та про направлення засудженого для відбування призначеного покарання в разі невиконання покладених на нього обов`язків, визначених ст. 76 КК, або систематичного вчинення правопорушень, що потягли адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення,тому слід вважати помилковими висновки захисника про відсутність у Новокодацького районного сектору Центрального міжрайонного відділу м. Дніпра уповноваженого органу з питань пробації Південно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання покарань повноважень на звернення до суду з поданням про скасування випробувального строку покарання.
При скасуванні звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням, суддя зобов`язаний з`ясувати, чи мав засуджений реальні можливості виконати покладені на нього обов`язки і чи можна розглядати факти, викладені у поданні органу, що відає відбуванням покарання, як свідчення небажання засудженого стати на шлях виправлення.

Відповідно до ст. 164 Кримінально-виконавчого кодексу України, на уповноважений орган з питань пробації покладено обов`язок вести облік засуджених протягом іспитового строку, організувати початковий розшук засуджених, місце знаходження яких невідоме, та надсилати матеріали до органів внутрішніх справ для оголошення розшуку таких засуджених.

Аналіз зазначених норм закону свідчить про те, що до поважних причин неявки засудженого до уповноваженого органу з питань пробації слід відносити несвоєчасне одержання запрошення, хворобу та інші обставини, що фактично позбавляють засудженого своєчасно прибути за викликом.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що засуджений ОСОБА_7 свідомо допустив невиконання без поважних причин покладених на нього обов`язків вироком Подільського районного суду м. Києва від 06 березня 2017 року, у зв`язку з чим, суд обґрунтовано скасував звільнення від відбування покарання з випробуванням і направив засудженого для відбування призначеного покарання, оскільки невиконання обов`язків знайшло своє підтвердження дослідженими судом доказами, що містяться в матеріалах особової справи, підпискою засудженого ОСОБА_7 про ознайомлення його з обов`язками покладеними вироком суду (а.с.19), вироком Подільського районного суду м. Києва за ч.2 ст. 205-1 КК України, яким затверджено угоду між засудженим ОСОБА_7 та прокурором, яким покладено на ОСОБА_7 певні обов`язки (а.с. 3-7), поясненнями засудженого ОСОБА_7 , які надав в апеляційній інстанції, що зводиться до того, що він дійсно не з`являвся на реєстрацію до управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації, оскільки фактично покинув місце проживання та виїхав в іншу область.
ОСОБА_7 не навів доказів які могли підтвердити поважність його неодноразових неявок ,оскільки покинув місце свого проживання та 07.07. 2017 року виїхав до Запоріжжя без дозволу уповноваженого органу з питань пробації, тоді як в матеріалах особової справи наявна підписка засудженого та він знав про обов`язки покладенні на нього вироком суду.
Доводи захисника стосовно позитивної характеристики з місця навчання не знижують відповідальності засудженого від ухилення від покарання,оскільки вказана характеристика передувала подіям, які зазначені у поданні, тоді як твердження про те, що засуджений на даний час працює не підтверджено та відповідно до пояснень ОСОБА_7 , вказане працевлаштування мало місце після порушень, які зазначені у поданні уповноваженого органу з питань пробації.
Інших доказів, які б вказували на поважність причин невиконання покладених вироком суду обов`язків, надані матеріали не містять, що спростовує твердження апеляційної скарги захисника про поважні причини невиконання обов`язків та сам засуджений не навів переконливих доказів, які б свідчили про неможливість виконання засудженим покладеним на нього обов`язків.
З матеріалів особової справи, які досліджувалися апеляційною інстанцією повторно з метою участі сторони захисту при дослідженні доказів, убачається, що засудженому ОСОБА_7 06.03. 2017 року було уповноваженим органом з питань пробації роз`яснено покладені на засудженого обов`язки: повідомляти орган пробації про зміну місця проживання та роботи, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації ( а.п. 19) та постановою про встановлення днів явки на реєстрацію встановлено один день на місяць ( а.п. 21), що поза сумнівом не виконував ОСОБА_7 ,оскільки виїхав без належного дозволу органу пробації в іншу область на три місяці без поважних причин не з`являвся до уповноваженого органу з питань пробації, що знайшло своє відображення у листу реєстрації (08.06. 2017, 13.07. 2017, 10.08. 2017 року а.п. 22).
Крім того,в матеріалах особової справи наявні пояснення ОСОБА_7 щодо проведення профілактичних бесід стосовно виконання покладених на засудженого обов`язків, що виключає незнання ОСОБА_7 про наслідки порушення їм вказаних обов`язків.
У зв`язку з неявкою ОСОБА_7 до уповноваженого органу з питань пробації, службові особи вказаного органу провели розшукові дії, оскільки ОСОБА_9 - бабуся засудженого написала письмове пояснення до органу пробації, що ОСОБА_7 не проживає за місцем реєстрації та їй не відомо місце його знаходження ( а.п. 38), що свідчить про умисне невиконання засудженим покладених на нього вироком суду обов`язків.
Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що ОСОБА_7 мав реальні можливості виконати покладені на нього обов`язки та наведені факти, викладені у поданні органу, що відає відбуванням покарання, можливо враховувати, як свідчення небажання засудженого стати на шлях виправлення, тому апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б тягли скасування судового рішення не встановлено.

Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, п.3 розділу Х11 «Прикінцевих та перехідних положень ЗУ « Про судоустрій і статус суддів», колегія суддів, -
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 . В інтересах засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Ухвалу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 05 вересня 2017 року якою задоволено подання Новокодацького районного сектору Центрального міжрайонного відділу м. Дніпра уповноваженого органу з питань пробації Південно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання покарань про скасування випробувального строку покарання та направлення ОСОБА_7 для відбування покарання у виді 3 ( три) років обмеження волі, залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено до Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту проголошення.

Судді
Апеляційного суду

------------------------- ------------------------ ---------------------
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4