Справа №359/6171/14-к
Провадження №1-кп/359/3/2018
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
28 березня 2018 року м. Бориспіль
Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарях ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , його захисника адвоката ОСОБА_6 , свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ,
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Вишеньки Бориспільського району Київської області, громадянина України, українця, тимчасово не працевлаштованого, маючого на утриманні неповнолітню дитину, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та проживаючого в АДРЕСА_2 , раніше не судимого, реєстраційний номер облікової картки платника податків фізичної особи НОМЕР_1 , -
по обвинуваченню у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, -
ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 286 КК України, за наступних обставин.
Так, 20 лютого 2014 р. близько 19 години водій ОСОБА_5 керуючи автомобілем ЗАЗ 1105 н.з. НОМЕР_2 , рухався по автошляху Гора - Проців в с. Ревне Бориспільського р-у, в напрямку с. Гора.
Під час руху ОСОБА_5 , проявив злочинну недбалість, не діяв таким чином, щоб не загрожувати життю та здоров`ю громадян, чим порушив вимоги п. 1.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 р. Під час руху проявив неуважність та безпечність, чим: порушив вимоги п. 2,3 б) ПДР, в момент виникнення небезпеки для руху, негайно не вжив заходів для зменшення швидкості руху аж до повної зупинки транспортного засобу, чим порушив вимоги п. 12.3 ПДР, в наслідок чого допустив наїзд на пішоходів ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які штовхали причеп з мотоциклом, у попутному напрямку.
В результаті ДТП пішоходи: ОСОБА_10 згідно висновку експерта № 53 д від 25.04.2014 р. отримав тілесні ушкодження у вигляді відкритих уламкових переломів середніх третин обох кісток обох гомілок з розп`яттям та розчаленням м`яких тканин, пошкодженням судинно-нервового пучка правої гомілки та контузією судини з наступною ампутацією правої нижньої кінцівки на рівні третини стегна, ішемією лівої гомілки, що супроводжувались геморрагічним і травматичним шоком, які за ознакою небезпечності для життя в момент спричинення відносяться до тяжких тілесних ушкоджень; а ОСОБА_9 згідно висновку експерта №52д від 25.04.2014 р. отримав тілесні ушкодження у вигляді рани лівого надбрів`я, струсу головного мозку, відкритих уламкових переломів обох кісток обох гомілок у верхній та на межі верхньої та середньої третин, які за ознакою небезпечності для життя в момент спричинення відносяться до тяжких тілесних ушкоджень.
Таким чином, водій ОСОБА_5 грубо порушив вимоги наступних пунктів Правил дорожнього руху України, а саме: п. 1.3., де вказано, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими; п. 1.4., де вказано, що кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила; п. 1.5., де вказано, що дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків; п. 2.3., де вказано, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі: п. 12.3., де вказано, що у разі виникнення небезпеки для руху, яку водій об`єктивно спроможній виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості руху аж до зупинки транспортного засобу.
Грубі порушення водієм ОСОБА_5 вимог п.п. 1.3., 1.4., 1.5., 2.3. б та 12.3 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 року, знаходяться в прямому причинному зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою та наслідками, що настали - спричинення тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_10 та ОСОБА_9 .
Своїми діями, які виразилися в порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили тяжкі тілесні ушкодження потерпілим ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , ОСОБА_5 вчинив злочин передбачений ч. 2 cт. 286 КК України.
Розгляд даного кримінального провадження здійснювався судом відповідно до позиції державного обвинувачення, шляхом допиту обвинуваченого, потерпілих, свідків, та дослідження доказів сторони обвинувачення, доказів заявленого цивільного позову, характеризуючи особу обвинуваченого доказів, процесуальних витрат та речових доказів у справі.
В судовому засіданні, ОСОБА_5 свою вину у скоєнні зазначеного злочину не визнав, проти задоволення цивільного позову заперечив в повному обсязі та просив застосувати до нього положення Закону України «Про амністію в 2016 році», про що подав письмову заяву (клопотання).
Щодо обставин кримінального правопорушення, то повідомив, що дійсно 20.02.2014 року близько 19.00 год., керував технічно-справним транспортним засобом, належним йому автомобілем ЗАЗ «Таврія», та рухався з безпечною швидкістю руху. Несподівано він побачив по напрямку свого руху силуети людей, які рухались позаду якоїсь перешкоди, і він застосував екстрене гальмування. Однак уникнути зіткнення він не зміг, та здійснив наїзд на перешкоду, внаслідок чого потерпілі отримали тілесні ушкодження. В подальшому йому стало відомо, що це двоє громадян штовхали позаду причіп до мотоциклу, яким керував третій громадянин. Вважає, що причиною ДТП сталась відсутність у пішоходів, що рухались по автомобільній дорозі відповідних відбивачів світла фар та відсутність на причепі до мотоциклу відповідних габаритних вогнів. Указані обставини призвели до неможливості своєчасного виявленні останніх ним та своєчасного реагування, шляхом гальмування чи об`їзду перешкоди.
Потерпілі ОСОБА_9 та ОСОБА_10 в судове засідання не з`явилися, повідомлені належним чином про час та місце розгляду справи. Клопотань про перенесення розгляду справи не надійшло. 30.03.2018 року потерпілий ОСОБА_10 надав через канцелярію суду заяву про розгляд справи у його відсутність, покарання просить призначити обвинувачену на розсуд суду.
Потерпілі не допитувались, оскільки сторони кримінального провадження на їх допиті не наполягали.
Прокурор Бориспільської місцевої прокуратури, який діє в інтересах держави в особі фінансового управління Бориспільської районної державної адміністрації Київської області цивільний позов підтримав та просив задовольнити його в повному обсязі.
Свідок ОСОБА_8 повідомив, що подія сталася 20 лютого 2014 року взимку. Він разом з ОСОБА_7 на мотоциклі завозили шини з автомобіля на блок пост, який був розташований біля села. Після того, як вони відвезли на блок пост автомобільні шини, повертаючись додому у них заглух мотоцикл. Штовхати мотоцикл було важко в двох, тому вони зателефонували хлопцям, а саме ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , щоб прийшли їм на допомогу. ОСОБА_9 прийшов до них пішки, а ОСОБА_10 під`їхав на мопеді. Потім він сів на мопед ОСОБА_10 , а ОСОБА_10 став допомагати замість нього штовхати мотоцикл. ОСОБА_7 був водієм мотоцикла. Тримаючи за руль мотоцикла ОСОБА_7 штовхав його, а хлопці штовхали ззаду. Бачачи, що хлопці не справляються, він вирішив від`їхати на обочину, щоб поставити мопед та допомогти їм. Від`їхавши на мопеді близько 20-30 метрів від хлопців, він почув удар. В той час коли він від`їжджав на мопеді зустрічних автомобілів не було, світло на мопеді світилося. Після удару, він оглянувся та побачив, що хлопці лежать на асфальті. Він не пам`ятає хто викликав швидку допомогу. Автомобіль, який збив хлопців зупинився. В той час він був в тверезому стані. Чи ОСОБА_10 та ОСОБА_9 були в алкогольному сп`яніння він не знає. Мотоцикл, які вони штовхали був з причепом. Причеп не освітлювався, оскільки мопед був поламаний. На той час була темна ніч. Коли штовхали мотоцикл, то приблизно три зустрічні автомобілі їх обганяли. В той час коли інші зустрічні автомобілі рухалися, ОСОБА_10 ще не було. Мотоцикл, який вони штовхали не освітлювався. Чому працівники поліції не внесли мопед в схему він не знає. Документи на мотоцикл при ОСОБА_7 були. Даний мотоцикл належить батькові ОСОБА_7 . Коли хлопці лежали на асфальті, він їм вставати не давав, оскільки в них були роздроблені ноги. Приблизно дві хвилини пройшло, після того, як він сів на мопед та почув удар. Він хотів від`їхати на обочину далі чим на 20-30 м., але не встиг. Мопед належить ОСОБА_10 . Чи був зареєстрований даний мопед, чи були номера на мопеді ОСОБА_10 він не знає. До аварії вони штовхали мотоцикл приблизно двадцять хвилин. Коли під`їхав на мопеді ОСОБА_10 , він разом з ОСОБА_7 та ОСОБА_9 вже від штовхали мотоцикл приблизно на триста метрів. Коли він пересідав на мопед ОСОБА_10 не бачив світло фар автомобіля, чи ще будь-яке світло. На той час ожеледиці, туману, мокрого асфальту не було.
Свідок ОСОБА_7 в суді повідомив, що він разом з ОСОБА_8 прийшов підтримати хлопців на блок пост, який був розташований біля села. Хлопцям на блок пості знадобилися шини. Тому він пішов додому, взяв мотоцикл разом з причіпом, загрузив автомобільні шини та привіз їх на блок пост. Розгрузившись він вирішив їхати назад додому, але мотоцикл не заводився. Він разом з ОСОБА_8 почав штовхати мотоцикл. Штовхаючи мотоцикл він йшов попереду, не озираючись назад. В двох було важко котити мотоцикл, тому їм на допомогу прийшли хлопці, а саме ОСОБА_9 та ОСОБА_10 . ОСОБА_8 котив мотоцикл разом з ОСОБА_9 , а ОСОБА_10 в той час їхав за ними на мопеді з блок посту. Він штовхав мотоцикл з переду, а хлопці позаду. Згодом ОСОБА_10 запропонував ОСОБА_8 помінятися, щоб той перепочив. ОСОБА_10 став замість ОСОБА_8 штовхати мотоцикл, а ОСОБА_8 сів на мопед ОСОБА_10 . Проштовхали мотоцикл приблизно на триста метрів та стався удар. Він разом з мотоциклом злетів в кювет, а хлопці впали на дорогу. На місце події збіглося багато людей. Хто викликав швидку допомогу він не знає. Приїхала одна медична швидка допомога та забрала ОСОБА_9 . Не дочекавшись другої медичної швидкої допомоги ОСОБА_10 забрав автомобіль, який приїхав з села та відвіз його до лікарні. На мопеді ближнє світло фар, габарити і заднє світло фар горіло. ОСОБА_10 був в світло синій курточці та в синіх штанах, а ОСОБА_9 був одягнутий в світлу коричневу куртку та джинсові штани. В той час темно не було, також не було ожеледиці, туману та дощу. Дорога не була освітлена. Мопед ОСОБА_10 був на місці події. Під час події він був тверезий, хлопці на вигляд теж були тверезими. Коли вони штовхали мотоцикл, то інші автомобілі їх обганяли. Він не мав змоги на той час освітити мотоцикл, оскільки не було чим. Коли стався удар ззаду них, він не бачив світла фар автомобіля. Технічний паспорт на мотоцикл був при ньому.
Також судом досліджені інші докази сторони обвинувачення.
Так, згідно протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди та схеми до протоколу від 20.02.2014 року (а.с. 7-14), встановлено: місце дорожньо-транспортної пригоди знаходиться автодорога с. Гора-с. Проців, поблизу с. Проців Бориспільського району; елементи вулиці, дороги: горизонтальна ділянка, пряма в полі; вид покриття асфальтне, стан покриття сухий, дорожнє покриття для двох, число смуг для руху в напрямку огляду одна, число смуг для руху назустріч напрямку огляду одна, на проїжджій частині нанесені дорожня розмітка 1.1 білого кольору, до проїжджої частини примикають: праворуч узбіччя, ліворуч узбіччя, розміщене праворуч поле, спосіб регулювання руху на цій ділянці ПДР, місце пригоди знаходиться у зоні дії дорожніх знаків, встановлених по ходу огляду, ділянка дороги в момент огляду не освітлена, небо похмуре, з небесними світлинами (Том №2 а.с.19-28).
Протоколом огляду транспортного засобу від 20.02.2014 року, згідно якого оглядом транспортного засобу (а.с.19-23), а саме мотоцикла ДНЕПР-11 встановлено пошкодження мотоцикла ДНЕПР-11 н.з. НОМЕР_3 , а саме: деформований задній борт причепа.
Протоколом огляду транспортного засобу від 20.02.2014 року, згідно якого оглядом транспортного засобу, автомобіля ЗАЗ 1105 н.з. НОМЕР_2 (а.с.24-28) встановлено виявлені пошкодження на останньому, що свідчить про зіткнення з перешкодою, а виявлені пошкодження відповідають наїзду на перешкоду, в тому числі і на причіп до мотоциклу.
Згідно висновку експерта № 53 д від 25.04.2014 р. ОСОБА_10 отримав тілесні ушкодження у вигляді відкритих уламкових переломів середніх третин обох кісток обох гомілок з розп`яттям та розчаленням м`яких тканин, пошкодженням судинно-нервового пучка правої гомілки та контузією судини з наступною ампутацією правої нижньої кінцівки на рівні третини стегна, ішемією лівої гомілки, що супроводжувались геморрагічним і травматичним шоком, які за ознакою небезпечності для життя в момент спричинення відносяться до тяжких тілесних ушкоджень (Том №2 а.с.105-107).
Згідно висновку експерта № 52 д від 25.04.2014 р. ОСОБА_9 отримав тілесні ушкодження у вигляді рани лівого надбрів`я, струсу головного мозку, відкритих уламкових переломів обох кісток обох гомілок у верхній та на межі верхньої та середньої третин, які за ознакою небезпечності для життя в момент спричинення відносяться до тяжких тілесних ушкоджень(Том №2 а.с.111-112).
Згідно висновків експертів Науково-дослідного експертно криміналістичного центру від 25.04.2014 року №306А, від 12.05.2014 року № 340А, 19.06.2014 року № 478 А встановлено, що в задній дорожній ситуації, автомобіль ЗАЗ 1105 перед початком гальмування рухався зі швидкістю більш ніж 35…36 км/год.; в задній дорожній ситуації, водій автомобіля ЗАЗ1105 н.з. НОМЕР_2 повинен був діяти відповідно до вимог п.п.12.2 та 12.3 ПДР; за даних дорожніх обставин, швидкість руху обрана водієм автомобіля ЗАЗ1105 відповідала видимості дороги на напрямку руху; в задній дорожній ситуації, водій автомобіля ЗАЗ1105 мав технічну можливість попередити наїзд на пішохода шляхом застосування термінового гальмування в момент виникнення небезпеки для руху водію (Том №2 а.с.75-77, а.с.91-93, а.с. 154-158).
Згідно висновку експерта № 334А від 05.05.2014 року встановлено, що система робочого гальма автомобіля ЗАЗ 1105 н.з. НОМЕР_2 на момент огляду знаходиться в працездатному стані. Несправності, що б могли викликати погіршення або відновлення в роботі системи робочого гальма перед подією, не виявлено; рульове керування автомобіля ЗАЗ 1105 н.з. НОМЕР_2 на момент огляду знаходиться в працездатному стані. Несправностей, що могли б викликати погіршення або відновлення в роботі рульового керування перед подією, не виявлено; елементи підвіски автомобіля ЗАЗ 1105 н.з. НОМЕР_2 на момент огляду знаходяться в працездатному стані. Несправностей, що могли б викликати зміну курсової стійкості транспортного засобу перед подією, не виявлено (Том № 2 а.с.97-99).
За протоколом слідчого експерименту від 11.04.2014 року за участю свідка ОСОБА_7 встановлено, що 20.02.2014 року на автодорозі с. Гора-с. Проців ОСОБА_7 , свідок ОСОБА_7 разом з ОСОБА_9 та ОСОБА_10 штовхали мотоцикл «Днепр» з причіпом по смузі руху в напрямок с. Гора автодорога с. Гора-с. Проців. ОСОБА_7 штовхав мотоцикл за кермо, а ОСОБА_9 та ОСОБА_10 ззаду за частину причепа. ОСОБА_7 відчув удар в задню частину причепа. Від чого мотоцикл з причепом відкинуло на праве узбіччя. (Том №2 а.с. 61-65).
Інші докази, окрім тих, що характеризують особу обвинуваченого, понесені процесуальні витрати та речові докази у справі судом не досліджувались.
З урахуванням указаних безпосередньо досліджених судом доказів, встановлено, що водій ОСОБА_11 керуючи автомобілем ЗАЗ 1105 н.з. НОМЕР_2 , рухався по автошляху Гора - Проців в с. Ревне Бориспільського р-у, в напрямку с. Гора. Під час руху ОСОБА_5 , проявив злочинну недбалість, не діяв таким чином, щоб не загрожувати життю та здоров`ю громадян, чим порушив вимоги п. 1.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 р. Під час руху проявив неуважність та безпечність, чим: порушив вимоги п. 2,3 б) ПДР, в момент виникнення небезпеки для руху, негайно не вжив заходів для зменшення швидкості руху аж до повної зупинки транспортного засобу, чим порушив вимоги п. 12.3 ПДР, в наслідок чого допустив наїзд на пішоходів ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які штовхали причеп з мотоциклом, у попутному напрямку.
В результаті ДТП пішохід ОСОБА_10 отримав тілесні ушкодження у вигляді відкритих уламкових переломів середніх третин обох кісток обох гомілок з розп`яттям та розчаленням м`яких тканин, пошкодженням судинно-нервового пучка правої гомілки та контузією судини з наступною ампутацією правої нижньої кінцівки на рівні третини стегна, ішемією лівої гомілки, що супроводжувались геморрагічним і травматичним шоком, які за ознакою небезпечності для життя в момент спричинення відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, а пішохід ОСОБА_9 отримав тілесні ушкодження у вигляді рани лівого надбрів`я, струсу головного мозку, відкритих уламкових переломів обох кісток обох гомілок у верхній та на межі верхньої та середньої третин, які за ознакою небезпечності для життя в момент спричинення відносяться до тяжких тілесних ушкоджень.
Покази обвинуваченого ОСОБА_5 у цьому зв`язку, суд розцінює критично, як спосіб уникнення ним відповідальності, оскільки зібрані в судовому засіданні докази та їх дослідження свідчить про наявність в діях обвинуваченого порушення вимог ПДР, що зазначені вище, що і стало причиною заподіяння тяжких тілесних ушкоджень потерпілим.
При встановлених обставинах, оцінюючи зібрані докази, суд вважає, що вина обвинуваченого у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення в судовому засіданні доведена повністю і зібраних доказів достатньо для визнання його винним, незважаючи на розбіжність в показах ОСОБА_5 щодо обставин дорожньо-транспортної пригоди.
Дії обвинуваченого кваліфіковані за ч. 2 ст. 286 КК України, як порушення під час керування транспортним засобом правил безпеки дорожнього руху, що спричинило тяжкі тілесні ушкодження потерпілим. Таку кваліфікацію дій ОСОБА_5 суд вважає правильною.
Додаткові обставини, які сприяли настанню цих наслідків, судом не встановлено. Тому між діяннями ОСОБА_5 та наслідками у вигляді нанесення тяжких тілесних ушкоджень потерпілим, існує безпосередній причинно-наслідковий зв`язок. Обвинувачений не передбачав можливості настання суспільно небезпечних наслідків своїх діянь, хоча повинен був і міг їх передбачити. Це свідчить про наявність в його діяннях злочинної недбалості. Вчинений злочин є закінченим.
Враховуючи викладене, суд дійшов до переконання, що ОСОБА_5 повинен бути засуджений за ч. 2 ст. 286 КК України, тобто за порушення під час керування транспортним засобом правил безпеки дорожнього руху, що спричинило потерпілим тяжкі тілесні ушкодження.
Призначаючи покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, обставини його вчинення, дані про особу обвинуваченого й обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, у зв`язку з чим суд прийшов до висновку про необхідність обрання покарання, визначеного санкцією ч. 2 ст. 286 КК України.
Так, судом враховується те, що ОСОБА_5 вчинив злочин з необережності, який відноситься до тяжких злочинів.
Обставини, що пом`якшують відповідальність обвинуваченого ОСОБА_5 згідно ст. 66 КК України судом не встановлено.
Обставин, що обтяжує покарання обвинуваченому, судом, відповідно до ст. 67 КК України, не встановлено.
При врахуванні особи ОСОБА_5 суд бере до уваги те, що обвинувачений раніше не судимий, до адміністративної відповідальності за порушення Правил дорожнього руху України не притягався, за місцем свого проживання характеризуються з позитивного боку, на обліку у лікарів психіатра та нарколога за місцем проживання не перебуває, офіційно працевлаштований, одружений, має на утриманні малолітню дитину дочку, 2006 року народження (а.с.128).
Обвинувачений не є інвалідом, не досяг пенсійного віку, та не є військовослужбовцем.
Указані обставини потребують додаткового врахування при призначенні покарання обвинуваченому, оскільки мають істотне значення щодо вивчення особистості та відношення останнього до скоєного ним.
З цього приводу, суд вважає за доцільне призначити ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі на певний строк в межах санкції, передбаченої ч. 2 ст. 286 КК України без позбавленням права керування транспортними засобами.
Дана міра покарання відносно обвинуваченого є необхідною і достатньою для виправлення та попередження скоєння ним нових злочинів, враховуючи тяжкість вчиненого злочину та його особу.
Підстави для застосування положення ст. 69 КК України судом не встановлені.
В той же час, обвинуваченим заявлено клопотання про застосування до нього амністії, зважаючи на вчинення ним злочину необережності та наявності на утриманні малолітньої дитини, щодо якої він не позбавлений батьківських прав.
При вирішенні клопотання обвинуваченого про застосування до нього амністії суд виходить з наступного.
7 вересня 2017 року набрав чинності Закон України № 1810-VIIІ від 22.12.2016 року «Про амністію у 2016 році», відповідно до якого, питання про застосування амністії суд вирішує за ініціативою особи, яка підтримує публічне обвинувачення в суді чи здійснює нагляд за додержанням законів при виконанні судових рішень у кримінальних справах, а також при застосуванні інших заходів примусового характеру, пов`язаних з обмеженням особистої свободи громадян, органу або установи виконання покарань, а також за ініціативою обвинуваченого (підсудного) чи засудженого, їхніх захисників чи законних представників.
Вчинений ОСОБА_5 злочин є тяжким, що вчинений з необережності.
Обвинувачений не підпадає під перелік осіб, визначених ст. 4 Закону України «Про застосування амністії в Україні» та ст. 9 Закону України «Про амністію у 2016 році», відносно яких амністія не застосовується.
Також судом встановлено, що ОСОБА_5 має малолітню дитину, яка станом на 07.09.2017 року є неповнолітньою, відносно якої він не позбавлений батьківських прав. Злочин вчинено до набрання законом про амністію законної сили, тобто до 07.09.2017 року.
Прокурор при вирішенні даного питання поклався на вимоги КПК України, захисник обвинуваченого клопотання підтримав.
Відповідно до п. «в» ст. 1 Закону, звільняються від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, осіб, визнаних винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, осіб, визнаних винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, а також осіб, кримінальні справи стосовно яких за зазначеними злочинами розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили не позбавлених батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років, дітей-інвалідів та/або повнолітніх сина, дочку, визнаних інвалідами.
Згідно вимог ст. 12 КК України, злочин, який вчинив ОСОБА_5 не є особливо тяжким, оскільки передбачено покарання до восьми років позбавлення волі.
Суд вважає, що оскільки ОСОБА_5 є батьком малолітньої дочки, 2006 року народження, тобто на день набрання 07.09.2017 чинності Законом України «Про амністію у 2016 році» має дитину віком менше 18 років, щодо неї не позбавлений батьківських прав, то є всі підстави для задоволення заявленого клопотання на підставіп. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році».
Однак, суд вважає за необхідне застосувати положення даного закону лише щодо основного покарання, пов`язаного з ізоляцією від суспільства.
Як зазначалось вище, в ході розгляду кримінального провадження Бориспільською місцевою прокуратурою, в інтересах держави в особі фінансового управління Бориспільської районної державної адміністрації Київської області пред`явив до ОСОБА_5 цивільний позов про стягнення коштів, витрачених на стаціонарне лікування потерпілих ОСОБА_10 та ОСОБА_9 (а.с.37-40).
Обвинувачений та його захисник проти задоволення цивільного позову в повному обсязі заперечили, зважаючи на можливість задоволення вимог в межах доведеного.
Прокурор вважав за доцільне вказаний цивільний позов задовольнити.
З урахуванням викладеного заявлений цивільний позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч. 2 ст. 127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову у кримінальному провадженні.
Частиною 5 ст. 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Згідно ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Згідно ст. 1188 ЦК України - шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.
Відповідно до ст. 1195 ЦК України фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо.
Внаслідок зазначеної дорожньо-транспортної пригоди було завдано матеріальну шкоду (пов`язану з лікуванням потерпілих), яка підтверджується відповідними доказами, перевіреними судом на відповідність оригіналам.
Таким чином, на думку суду, позовні вимоги Бориспільської місцевої прокуратури, заявлені в інтересах держави в особі фінансового управління Бориспільської районної державної адміністрації Київської області підлягають задоволенню в повному обсязі.
Крім того, з обвинуваченого на користь держави слід стягнути витрати на проведення судових експертиз у розмірі 3140 грн. 04 коп.,
Долю речових доказів слід вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України.
Запобіжні заходи не обирався, підстав для його обрання судом не встановлено, зважаючи на необхідність застосування закону про амністію щодо обвинуваченого.
Керуючись ст.ст. 100, 122, 124, 126, 127-129, 318, 322, 342-351, 358, 363-368 КПК України, ст.ст. 217, 373 ЦПК України, суд
ОСОБА_5 визнати винним у вчинені злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, та призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі без позбавленням права керування транспортними засобами.
Звільнити на підставі ст. 75 КК України засудженого ОСОБА_5 від відбування призначеного основного покарання у виді позбавлення волі, з випробуванням, встановивши іспитовий строк терміном в 1 (один) рік, з покладенням на нього, відповідно до ч. 1 ст. 76 КК України обов`язків: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи чи навчання.
Застосувати положення п. в) ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 року, та звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі строком на три роки з іспитовим строком.
Речові докази в кримінальному провадженні після набрання вироком суду законної сили: автомобіль марки «ЗАЗ 1105», реєстраційний номер НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_12 , - залишити в користуванні власника чи належного користувача транспортного засобу; транспортний засіб мотоцикл «Днепр-11», реєстраційний номер НОМЕР_4 , з причепом без номерних знаків, - залишити в користуванні власника чи належного користувача ( ОСОБА_13 ).
Цивільний позов Бориспільської місцевої прокуратури, заявлений в інтересах держави в особі фінансового управління Бориспільської районної державної адміністрації Київської області, - задовольнити.
Вирок суду може бути оскаржений до апеляційного суду Київської області на протязі 30 днів з дня його проголошення через Бориспільський міськрайонний суд Київської області шляхом подачі апеляційної скарги.

Суддя ОСОБА_1