Справа № 464/880/18
пр.№ 1-кс/464/575/18
У Х В А Л А
14 березня 2018 року м.Львів
Слідчий суддя Сихівського районного суду м.Львова ОСОБА_1 , секретар судового засідання ОСОБА_2 , з участю прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , а також слідчого ОСОБА_6 , розглянувши клопотання про застосування запобіжного заходу тримання під вартою відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 ,

у с т а н о в и в :
слідчий Сихівського відділу поліції ГУ Національної поліції у Львівській області ОСОБА_6 звернувся до суду з клопотанням, погодженим із прокурором у кримінальному провадженні прокурором Сихівського відділу Львівської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави підозрюваному ОСОБА_5 у кримінальному провадженні № 0000458. Покликається на те, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185, ч.2 ст.345 КК України. Враховуючи особу підозрюваного та обставини вчинення ним злочинних дій, останній зможе: переховуватися від органів досудового розслідування та суду; здійснювати незаконний вплив на потерпілих та свідків у кримінальному провадженні; вчиняти інші кримінальні правопорушення; знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального провадження (до затримання сховав викрадене); перешкоджатиме кримінальному провадженню іншим чином (виробить єдину лінію ухилення від кримінальної відповідальності), жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе забезпечити його належну поведінку.

У судовому засіданні прокурор та слідчий клопотання підтримали.

Підозрюваний та його захисник у судовому засіданні проти клопотання заперечили. Захисник покликається на необґрунтованість підозри, а відтак і відсутність підстав для обрання запобіжного заходу, а також на численні недоліки та суперечності у процесуальних документах слідчого: протокол допиту потерпілого оперуповноваженого ОСОБА_7 не містить дати допиту; протокол пред`явлення речей для впізнання з потерпілою ОСОБА_8 , складений 13 січня 2018 року, тобто раніше, ніж вчинено злочин, в якому підозрюється ОСОБА_5 , та ніж внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань; органом досудового розслідування здійснювалося досудове розслідування до внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, що прямо заборонено ч.3 ст.214 КПК України, - що є недопустимими доказами. Жоден із зазначених у клопотанні ризиків ні прокурором, ні слідчим у суді не доведені. Тому просить відмовити в обранні даного заходу забезпечення кримінального провадження та обрати більш м`які запобіжні заходи: домашній арешт або особисте зобов`язання, а у разі обрання тримання під вартою визначити розмір застави, який не був би завідомо надмірним для внесення.

Заслухавши думку сторін кримінального провадження, дослідивши клопотання та матеріали в його обґрунтування, слідчий суддя дійшов до наступного висновку з огляду на таке.

СВ Сихівського ВП ГУ НП у Львівській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному 7 лютого 2018 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000458. ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень ч.3 ст.185, ч.2 ст.345 КК України.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Слідчим у клопотанні та доданих документах з достатньою на даній стадії кримінального провадження повнотою підтверджується наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, санкція якої визначає покарання у виді позбавлення волі на строк від 3 до 6 років, що відповідно до ст.12 КК України кваліфікується як тяжкий злочин. Вказане підтверджується: даними протоколу затримання ОСОБА_5 ; даними протоколів допиту свідка ОСОБА_9 , потерпілої ОСОБА_10 ; даними протоколів обшуку від 12-13 березня 2018 року; даними протоколу огляду місця події від 7 лютого 2018 року; даними протоколів огляду предметів та речей від 23 лютого 2018 року, які є достатніми на даному етапі кримінального провадження для визнання підозри обґрунтованою. Будь-які інші докази, які б викликали сумніви в обґрунтованості підозри, в матеріалах кримінального провадження відсутні.
Крім того, при встановленні факту наявності (чи відсутності) обґрунтованої підозри відносно ОСОБА_5 слідчий суддя керується не тільки положеннями національного кримінального процесуального законодавства, а враховує й практику з цього питання Європейського суду з прав людини (ч.5 ст.9 КПК України), яка відображена в рішенні від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, а також в рішенні у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, згідно з якою вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.
В інших рішеннях «Ілійков проти Болгарії» від 26 липня 2001 року, «Летельє проти Франції» від 26 червня 1991 року Європейський суд з прав людини зазначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу. Згідно з правовою позицію, яка закріплена у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» (рішення від 28 жовтня 1994 року), факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження чи навіть для пред`явлення обвинувачення, що є завданням наступних етапів кримінального процесу.
ОСОБА_5 , 1990 року народження, громадянин України, неодружений, не працює, має постійне місце проживання та формальну характеристику, на обліках у психоневрологічному та наркологічному диспансерах не перебуває, має захворювання: гепатит «В» та тромбофлебіт правої ноги, невійськовозобов`язаний, засуджений вироком Франківского районного суду м.Львова від 15 лютого 2017 року за ч.3 ст.185 КК України з урахуванням ст.71 КК України до 3 років 5 місяців позбавлення волі, покарання відбув, судимість непогашена. Отже ОСОБА_5 , який раніше притягався до кримінальної відповідальності за злочин проти власності, на шлях виправлення не став, продовжив злочинну діяльність та обґрунтовано підозрюється у кримінальному правопорушенні, передбаченому ч.3 ст.185 КК України.

З огляду на встановлені у судовому засіданні обставини та наведені норми Кримінального процесуального кодексу України, вирішуючи питання про обрання запобіжного заходу ОСОБА_5 , слідчий суддя враховує: тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винним у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, його вік, стан здоров`я, сімейний стан (неодружений та на утриманні осіб немає), майновий стан (не працює, що свідчить про відсутність офіційного джерела доходу та постійної зайнятості), особу підозрюваного, який раніше притягувався до кримінальної відповідальності та підозрюється у вчиненні умисного тяжкого кримінального правопорушення проти власності, вагомість наведених доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, слідчий суддя приходить до висновку про те, що в сукупності є всі підстави вважати, що застосування підозрюваному більш м`якого, окрім виняткового, запобіжного заходу не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, а саме переховуватися від органів досудового розслідування та суду; здійснювати незаконний вплив на потерпілу та свідка ОСОБА_9 у кримінальному провадженні; вчиняти інші кримінальні правопорушення; знищити або спотворити речі чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального провадження з урахуванням того, що підозрюваний за попередньою змовою з іншою особою не були затримані безпосередньо на місці вчинення крадіжки чи одразу після злочину. Ризик «перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином» в ході розгляду клопотання не доведений, що в цілому не впливає на висновок слідчого судді, як і покликання слідчого та прокурора на відсутність міцних соціальних зв*язків ОСОБА_5 за відсутності перебування на утриманні останнього саме працездатних осіб, що суперечить чинному законодавству.
За наведених вище обставин інший, більш м*який запобіжний захід, як просить захист та підозрюваний, застосований бути не може; саме такий запобіжний захід сприятиме забезпеченню виконанню обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, з урахуванням викладеного та зважаючи на доведеність прокурором наявності обставин, передбачених ч.1 ст.194 КПК України, клопотання слідчого про застосування підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слід задоволити. Потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи.
При вирішені питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному враховуються положення ст.5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, але на даній стадії досудового розслідування, з урахуванням положень Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини та практики Європейського суду з прав людини, наявні по справі реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який, навіть з урахуванням презумпції невинуватості, переважає над принципом поваги до особистої свободи підозрюваного. Так, з урахуванням обставин справи викрадення чужого майна (крадіжка) за попередньою змовою групою осіб, поєднаного з проникненням у житло, особою, яка має судимість за вчинення аналогічного злочину, такі запобіжні заходи як домашній арешт і особисте зобов`язання не забезпечать його належної поведінки.

На підставі вимог ч.1 ст.197 КПК України, з урахуванням стадії досудового розслідування, строк тримання під вартою визначається до 60 днів. За умовою ч.2 ст.197 КПК України строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання підозрюваного, обвинуваченого, - з моменту затримання. У даному випадку взяття під варту обчислюється з 12 березня 2018 року, тобто з часу затримання в порядку ст.208 КПК України згідно з протоколом.

Відповідно до ч.3 ст.183 КПК України суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених ч.4 цієї статті.

Враховуючи незазначення у підозрі від 12 та 14 березня 2018 року вчинення будь-яких дій саме ОСОБА_5 за ч.2 ст.345 КК України, а відтак відсутність обставин за ч.4 ст.183 КПК України, та, зважаючи на тяжкість кримінального правопорушення і дані про особу підозрюваного, наведені вище, слідчий суддя вважає, що заставу останньому слід визначити в розмірі 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 35 240 грн. З урахуванням обставин справи саме даний розмір застави достатньою мірою гарантуватиме виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та не є завідомо непомірним для нього з урахуванням особи. Перспектива втрати даної суми застави буде для нього необхідним і достатнім стримуючим фактором. У разі внесення підозрюваним суми застави слід покласти на нього обов`язки, передбачені ст.194 КПК України.

Керуючись ст.ст.176-178, 183, 194, 196, 197, 309, 369-372 КПК України,

п о с т а н о в и в :
клопотання задоволити частково.

Обрати ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Строк дії ухвали про обрання ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою визначити до 10 травня 2018 року включно.
Визначити ОСОБА_5 заставу - 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 35240 грн.
Підозрюваний (обвинувачений) або заставодавець (фізична або юридична особа) мають право у будь-який момент внести заставу на депозитний рахунок суду у розмірі визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою протягом дії ухвали.
З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави ОСОБА_5 вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.
Покласти на ОСОБА_5 у разі внесення застави наступні обов`язки:
- прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, суду;
- не відлучатись з населеного пункту, в якому проживає, без дозволу слідчого, прокурора, суду;
- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон.
У разі внесення застави та з моменту звільнення підозрюваного з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, підозрюваний зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.
Зазначені обов`язки діють до 10 травня 2018 року включно.
Дана ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до апеляційного суду Львівської області протягом 5 (п`яти) днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1