АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 539/3759/16-к Номер провадження 11-кп/786/87/18Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 січня 2018 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з секретарем судового засідання ОСОБА_5

з участю прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві об`єднане кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001803 від 07.10.2016 року щодо

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Стегайлівка, Серединно-Будського району Сумської області, жителя АДРЕСА_1 , інваліда 2 гр.,

за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 16 березня 2017 року

В С Т А Н О В И Л А:
Цим вироком ОСОБА_8 засуджено за ч. 4 ст. 296 КК України на 3 роки 6 місяців позбавлення волі.

За ч.1 ст.129 КК України ОСОБА_8 виправдано у зв`язку з відсутністю у його діянні складу злочину.

Відповідно до ст.100 КПК вирішено долю речових доказів.

Із змісту апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_8 вбачається що він прохає призначити йому більш м`яке покарання із застосуванням ст.69 КК України. На думку апелянта, суд помилково врахував такі обтяжуючі обставини як рецидив злочинів та вчинення злочину особою в стані алкогольного сп`яніння. Стверджує, що не має непогашених судимостей; в день вчинення злочину зранку випив 100 грам горілки, а тому на момент вчинення злочину о 15 годині був тверезий.

Обгрунтовуючи свої апеляційні вимоги посилається на те, що при призначенні покарання суд не в достатній мірі врахував обстави вини справи та стан здоров`я обвинуваченого. Наголошує на помилковості висновків судово-психічної експертизи, яка була проведена без дослідження медичної карти обвинуваченого.

Інші учасники судового провадження вирок суду не оскаржили.

За вироком суду, 07.10.2016 року близько 15 години 20 хвилин ОСОБА_8 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, маючи з собою ніж загальною довжиною 20 см, прибув до перукарні «Роксолана» за адресою: м. Лубни, вул. Г.Тютюнника, 4, Полтавської області, де грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, застосовуючи принесений з собою ніж, тримаючи його правою рукою таким чином, що клинок був направлений до мізинця правої руки, підійшов ззаду до працівниці даного закладу ОСОБА_10 , схопив її за шию та приставив лезо ножа до її горла спереду, при цьому почав погрожувати останній вбивством, а також вступити з нею в статевий зв`язок. Під час вчинення цих дій ОСОБА_8 виражався в бік ОСОБА_10 , а також присутньої іншої працівниці закладу ОСОБА_11 , нецензурною лайкою, не реагуючи на її прохання припинити протиправні дії.

Заслухавши доповідь судді-доповідача; обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_7 , які уточнили апеляційні вимоги, відмовилися від клопотання щодо повторного дослідження доказів, призначення судово-психіатричної експертизи та просили пом`якшити призначене покарання; заперечення прокурора ОСОБА_6 проти задоволення апеляційної скарги; перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає до задоволення виходячи з такого.

Висновки суду щодо доведеності вини ОСОБА_8 у вчинені злочину, за які він засуджений, ґрунтуються на зібраних у справі доказах. Дії ОСОБА_8 кваліфіковані судом за ч. 4 ст. 296 КК України.

Переглядаючи вирок суду в межах поданої апеляційної скарги колегія суддів встановила, що при призначенні обвинуваченому покарання суд дотримався вимог статей 50, 65 КК України та призначив обвинуваченому покарання, необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів.

Так, призначаючи ОСОБА_8 покарання за вчинений злочин, суд виходячи із вимог ст. 65 КК України, урахував: ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується негативно, має непогашені судимості та неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності за вчинення дрібного хуліганства. Обставинами, які пом`якшують покарання винного, є те, що ОСОБА_8 має інвалідність ІІ групи, виявляє ознаки такого хворобливого стану психіки у вигляді розладу особистості та поведінки внаслідок комбінованого органічного ураження головного мозку (посттравматичного та алкогольно-токсичного). Обставинами, які обтяжують покарання винного, суд визнав вчинення злочину у стані сп`яніння та рецидив злочинів.

Суд дійшов висновку, що необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_8 та попередження нових злочинів буде покарання у виді позбавлення волі в розмірі наближеному до мінімального покарання, передбаченого санкцією ч.4 ст.296 КК України. При цьому, як вбачається зі змісту вироку, суд врахував також пом`якшуючі обставини на які посилається обвинувачений у своїй апеляційній скарзі.

Колегія суддів вважає, суд суд правильно встановив обставини, які обтяжуються покарання винного.

Так, посилання апелянта на те, що він був тверезий під час вчинення злочину, спростовується висновком Лубенського наркологічного диспансеру від 07.10.2016 року (т.1, а.с. 63), згідно якого ОСОБА_8 перебував у стані алкогольного сп`яніння.

Доводи апелянта про те, що під час комплексної судової психолого-психіатричної експертизи не досліджувалась його медична картка є слушними. Водночас, зі змісту висновку амбулаторної судової психолого - психіатричної експертизи вбачається, що експертами, в тому числі, була врахована довідка видана Лубенським наркологічним диспансером з якої вбачається, що обвинувачений перебуває на обліку з діагнозом «психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання алкоголю, синдром залежності». Тобто, експертами був досліджений анамнез ОСОБА_12 не з медичної карти хворого, а з інших джерел. В тому числі, у висновку експертів зазначено про відсутність об`єктивних даних щодо епілептичного нападу на який посилається ОСОБА_12 .. У висновку також зазначено про відсутність у підекспертного психотичних порушень. У період часу, що відноситься до інкримінованого йому противного діяння під експертний не виявляв ознак тимчасового розладу психічної діяльності, перебував у стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується медичними висновками.

Надані стороною захисту під час апеляційного перегляду документи щодо стану здоров`я ОСОБА_8 узгоджуються з даними наведеними в висновку експертизи щодо анамнезу обвинуваченого

Крім того, з пояснень допитаних місцевим судом лікаря-невролога ОСОБА_13 та лікаря-психіатра ОСОБА_14 вбачається, обвинувачений ОСОБА_8 перебуває під їх наглядом, має в анамнезі важку черепно-мозкову травму, на фоні вживання алкоголю його стан може погіршуватися. Незважаючи на те, що ОСОБА_8 , як епілептику протипоказано вживання алкоголю, його неодноразово бачили у стані алкогольного сп`яніння.

Доводи апелянта щодо неправильного врахування судом такої обтяжуючого обставини, як рецидив злочинів є безпідставними, оскільки вони спростовуються наявними в матеріалах кримінального провадження даними щодо непогашених судимостей обвинуваченого. Твердження апелянта про те, що попередня судимість не може бути врахована в зв`язку із застосуванням щодо нього Закону України «Про амністію у 2014 році» є безпідставними оскільки відповідно до ч.2 ст.2 Закону України «Про застосування амністії в Україні» закон про амністію не може передбачати зняття судимості стосовно осіб, які звільняються від відбування покарання, крім випадків індивідуальної амністії.

Таким чином, переглядаючи вирок суду в межах поданої апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що призначене судом покарання відповідає вимогам кримінального закону, а тому відсутні підстави для зміни вироку суду в цій частині.

Під час апеляційного перегляду не встановлено істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Оскільки до набрання вироком законної сили ОСОБА_8 утримувався під вартою, а 20.06.2017 року набрали чинності зміни до ст.72 КК України, то у відповідності до вимог ч.5 ст.72 КК України (в ред. Закону України № 838-VIII від 26.11.2015 року) строк попереднього ув`язнення ОСОБА_8 до 20.06.2017 року підлягає зарахуванню у строк відбування покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Керуючись ч.2 ст.376, статтями 404, 405,407, 418 КПК України колегія суддів
У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 16 березня 2017 року щодо нього - без змін.

Зарахувати ОСОБА_8 в строк відбування покарання перебування під вартою з 07.10.2016 року по 20.06.2017 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі.

Касаційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Головуючий суддя ОСОБА_2
Судді ОСОБА_3 ОСОБА_4