Справа № 345/3706/17
Провадження № 11-сс/779/291/2017
Категорія ст. 181 КПК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 листопада 2017 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області

в складі суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

з участю секретаря ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Калуської місцевої прокуратури ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 10 листопада 2017 року про зміну запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_8 ,

за участю прокурора ОСОБА_9 ,

захисника ОСОБА_10 ,

підозрюваного ОСОБА_8 ,

ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі прокурор просить оскаржену ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою у задоволенні клопотання захисника підозрюваного ОСОБА_10 про зміну запобіжного заходу у виді тримання під вартою на домашній арешт щодо ОСОБА_8 відмовити.

Такі вимоги обґрунтовує тим, що вважає ухвалу незаконною через невідповідність висновків суду, викладених у ній, фактичним обставинам кримінального провадження. Зазначає обставини злочину, у вчиненні якого ОСОБА_8 повідомлено про підозру, чим обґрунтовується підозра, наявні ризики, передбачені ст. 177 КПК України. Вказує, що ухвалою слідчого судді Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 25 жовтня 2017 року підозрюваному обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою. Наводить мотивацію прийняття такого рішення слідчим суддею. Вказує, що 10 листопада 2017 року в судовому засіданні прокурором зверталася увага на ч. 5 ст. 201 КПК України. Що нових обставин, які б не розглядались слідчим суддею, не було. Вважає безпідставним твердження слідчого судді про те, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України, зменшилися. Вказує, у судовому засіданні було допитано свідків з числа родичів підозрюваного ОСОБА_8 стосовно його поведінки та характеристики. Однак в судовому рішенні не зазначено, чому суд взяв до уваги одні докази, а відкинув інші. Також слідчим суддею враховано висновок експерта від 25 жовтня 2017 року, однак висновок суду щодо нього містить істотні суперечності. На його думку, клопотання захисника про зміну запобіжного заходу підозрюваному належним чином не вмотивоване та не обґрунтоване.

Ухвалою слідчого судді Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 10 листопада 2017 року клопотання захисника підозрюваного ОСОБА_10 про зміну запобіжного заходу у виді тримання під вартою на домашній арешт щодо ОСОБА_8 задоволено, змінено щодо підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у виді тримання під вартою на запобіжний захід у виді домашнього арешту, заборонивши йому залишати місце проживання в період часу з 22 год. по 07 год. наступного дня, на підставі ч. 5 ст. 194 КПК України покладено на підозрюваного відповідні обов`язки.

Слідчий суддя виходив з того, що під час розгляду клопотання виявлено обставини, які вказують на те, що заявлені ризики, передбачені ст. 177 КПК України, зменшилися. Послався на те, що в судовому засіданні було допитано свідків, які є близькими родичами підозрюваного та потерпілого, вони охарактеризували підозрюваного виключно з позитивної сторони, запевнили, що ОСОБА_8 є відповідальним, надзвичайно спокійним, ніколи не бив свого брата, а навпаки завжди опікувався ним, хотів вилікувати від алкоголізму, а також дали гарантії належної його поведінки на волі. Твердження прокурора, що підозрюваний може незаконно впливати на свідків чи потерпілого у кримінальному провадженню спростовується тим, що органом досудового розслідування здійснено допит свідків, які також характеризували підозрюваного ОСОБА_8 виключно з позитивної сторони. Вплив на потерпілого ОСОБА_11 зі сторони підозрюваного фактично неможливий, оскільки потерпіла сторона знаходиться за межами України. Також, останній 26 жовтня 2017 року був допитаний в якості потерпілого та дав слідчому пояснення щодо спростування вини ОСОБА_8 у нанесенні тілесних ушкоджень брату. Враховуючи викладене, а також міцність соціальних зв`язків підозрюваного, його стан здоров`я, відсутність негативних даних щодо репутації підозрюваного, оцінюючи висновок експерта про відсутність тілесних ушкоджень, які б свідчили про заподіяння підозрюваним тілесних ушкоджень іншій людині, слідчий суддя вважав за можливе задовольнити клопотання захисника про зміну запобіжного заходу підозрюваному та застосувати відносно нього запобіжний захід у виді домашнього арешту у нічний час.

Під час апеляційного розгляду:

- прокурор підтримав доводи апеляційної скарги, з мотивів, викладених у ній, просить її задовольнити;

- підозрюваний ОСОБА_8 та його захисник ОСОБА_10 заперечували проти задоволення апеляційної скарги, вважають ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою, просили залишити її без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали клопотання, обговоривши доводи й мотиви апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити, а ухвалу слідчого судді залишити без змін, з наступних підстав.

Щодо можливості апеляційного оскарження ухвали слідчого судді Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 10 листопада 2017 року про зміну запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_8 колегія суддів зазначає наступне.

Згідно зі ст. 392 КПК України в апеляційному порядку можуть бути оскаржені ухвали слідчого судді у випадках, передбачених цим Кодексом.

Частиною 1 ст. 309 КПК України визначено перелік ухвал слідчого судді, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування. Ухвала слідчого судді про зміну запобіжного заходу в порядку ст. 201 КПК України у даному переліку відсутня.

В той час, згідно з ч. 4 ст. 201 КПК України розгляд клопотання про зміну запобіжного заходу здійснюється згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

А відповідно до ч. 6 ст. 9 КПК України в разі, якщо положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч. 1 ст. 7 цього Кодексу.

Системний аналіз вищезазначених норм кримінально-процесуального закону дає підстави для висновку, що змінюючи запобіжний захід в порядку ст. 201 КПК України, слідчий суддя фактично застосовує новий запобіжний захід. А тому, в залежності від того, чи може бути оскаржена в апеляційному порядку ухвала про застосування певного запобіжного заходу, підлягає такому оскарженню і ухвала слідчого судді про зміну запобіжного заходу, якою застосовано інший ніж раніше запобіжний захід.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 309 КПК України ухвала слідчого судді про застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту або відмову в його застосуванні підлягає оскарженню під час досудового розслідування.

З огляду на наведене, з метою дотримання однієї з головних засад кримінального провадження забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дана ухвала слідчого судді про зміну запобіжного заходу у виді тримання під вартою на запобіжний захід у виді домашнього арешту підлягає оскарженню в апеляційному порядку.

При цьому, колегія суддів враховує судову практику, зокрема позицію Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладену в ухвалі від 24 жовтня 2017року по справі 760/7803/16-к про те, що «Виходячи зі змісту статей 177, 178, 194, 196, 200, 201 КПК України застосування запобіжного заходу полягає в обранні запобіжного заходу, продовженні або скасуванні обраного раніше, а також у зміні запобіжного заходу, що являє собою скасування попереднього виду та обрання нового виду запобіжного заходу.».

А тому, винесена слідчим суддею ухвала, якою змінено запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт, підлягає оскарженню.

Щодо оскарженої ухвали по суті апеляційних вимог, то, на думку колегії суддів, висновок слідчого судді про наявність достатніх підстав для зміни ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою на запобіжний захід у виді домашнього арешту є обґрунтованим.

Так, ухвалою слідчого судді Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 25 жовтня 2017 року застосовано до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на шістдесят днів, до 21 грудня 2017 року включно.

У відповідності до вимог ст. 201 КПК України захисником ОСОБА_10 подано клопотання про зміну запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_8 , у якому викладено нові обставини, які не розглядалися слідчим суддею при постановленні наведеної ухвали про застосування запобіжного заходу.

При зміні запобіжного заходу у виді тримання під вартою на запобіжних захід у виді слідчим суддею в повній мірі дотримані вимоги ст. ст. 176, 177, 178, 181, 183, 201 КПК України.

Згідно з ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Так, 24 жовтня 2017 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, про те, що він заподіяв умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого.

Обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_8 цього кримінального правопорушення підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами - матеріалами кримінального провадження.

Колегія суддів, погоджується із наявністю ризиків, передбачених у ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.

На час обрання слідчим суддею запобіжного заходу у виді тримання під вартою, враховуючи на ті відомості щодо особи підозрюваного, які вбачалися з досліджених у судовому засіданні доказів, прокурор довів те, що застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, не зможе запобігти відповідним ризикам.

Однак, вирішуючи клопотання захисника ОСОБА_10 про зміну запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_8 слідчий суддя вмотивовано прийшов до висновку, дотримавшись вимог закону, навівши це по тексту ухвали, що в даному випадку відповідні ризики, а саме спроби підозрюваного здійснити дії передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, зменшилися.

Зокрема, на час вирішення клопотання про зміну запобіжного заходу у кримінальному провадженні органом досудового розслідування здійснено допит більшості свідків, в тому числі ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , допитано потерпілого ОСОБА_11 , який знаходиться за межами України, та як вбачається з його пояснень спростував вину підозрюваного у нанесенні тілесних ушкоджень брату, проведено судово-медичну експертизу ОСОБА_8 .

Відомості про те, що підозрюваний ОСОБА_8 вживав заходів, які б свідчили про його намір ухилятися від досудового слідства, впливати на свідків чи потерпілого, вчинити інше правопорушення, відсутні.

Досліджені матеріали свідчать, що ОСОБА_8 навпаки прагнув надавати допомогу органам досудового розслідування в установленні невідомих їм обставин справи, на що вказує протокол огляду місця події.

В пункті 79 Рішення Європейського Суду «Мамедова (MaMedova) проти Російської Федерації», заява №7064/05, від 01.06.2006 року зазначено, що єдиною альтернативною підставою продовження терміну тримання заявниці під вартою був висновок національних судів про те, що заявниця могла знищити докази, перешкодити встановленню істини у справі або продовжити займатися злочинною діяльністю. Європейський суд визнав, що на перших етапах розслідування небезпека втручання заявниці у відправлення правосуддя могла виправдати висновок про тримання ії під вартою. Але після того, як були зібрані докази, дана підстава втратила значимість. (Рішення Європейського суду у справі «Ніколов проти Болгарії» (Nikolov v. Bulgaria) від 30 січня 2003 p., скарга N 38884/97, §74; Рішення Великої палати Європейського суду у справі «Аабіта проти Італії», §152).

Також, аналізуючи наявні в матеріалах справи докази, слідчий суддя навів переконливе обґрунтування свого висновку про те, що більш м`який запобіжний захід, а саме у виді домашнього арешту, зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

При цьому, в повній мірі взяв до уваги відомості відносно особи підозрюваного, наведені як у клопотанні про зміну запобіжного заходу, так і отримані під час дослідження письмових доказів та допиту свідків, які зокрема свідчать про те, що підозрюваний у разі застосування щодо нього запобіжного заходу у виді домашнього арешту не порушуватиме покладених на нього процесуальних обов`язків.

Так, ОСОБА_8 має постійне місце проживання, одружений, має на утриманні неповнолітню дочку, раніше не судимий, на обліку в психіатра та нарколога не перебуває. Має певні захворювання, що підтверджується доданими під час апеляційного розгляду доказами, що долучені до матеріалів справи.

З письмових пояснень свідків вбачається, що вони охарактеризували його позитивно.

В судовому засіданні суду першої інстанції допитані свідки ОСОБА_23 , ОСОБА_12 , ОСОБА_25 та ОСОБА_24 , які є близькими родичами підозрюваного та потерпілого, запевнили, що ОСОБА_8 є відповідальним, надзвичайно спокійним, ніколи не бив свого брата, а навпаки завжди опікувався ним, хотів вилікувати від алкоголізму, а також дали гарантії належної його поведінки на волі.

Крім цього, як під час розгляду клопотання у суді першої інстанції, так і під час апеляційного розгляду, прокурором не доведено, що зміна запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт не забезпечить належної поведінки останнього, перешкодить досудовому розслідуванню у кримінальному провадженню та встановленню істини у справі.

Колегія суддів вважає доводи прокурора про те, що слідчий суддя безпідставно не застосував ч. 5 ст. 201 КПК України, неслушними, оскільки прийняття рішення про залишення клопотання про зміну запобіжного заходу, яке подане раніше тридцяти днів з дня постановлення попередньої ухвали про застосування запобіжного заходу, якщо у ньому не зазначені нові обставини, які не розглядалися слідчим суддею, відноситься до дискреційних повноважень слідчого судді, та вирішується в кожному конкретному випадку індивідуально. Дана норма не встановлює обов`язок слідчого судді, а лише вказує на таку його процесуальну можливість.

Домашній арешт є одним із запобіжних заходів, передбачених ч. 1 ст. 176 КПК України.

Відповідно до ст. 181 КПК України домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі та полягає у забороні підозрюваному залишати житло цілодобово або у певний період доби.

Колегія суддів вважає, що слідчий суддя, з метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та запобіганню виникненню ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, з врахуванням даних про його особу, відповідно до вимог кримінального процесуального закону обґрунтовано прийняв рішення про задоволення клопотання захисника про зміну запобіжного заходу у виді тримання під вартою та обрання щодо підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу саме у виді домашнього арешту, заборонивши йому залишати місце проживання в період часу з 22 год. по 07 год. наступного дня.

Слідчий суддя дотримався вимог закону та прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість утримання особи під вартою, з дотриманням прав, гарантованих ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, та з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, при цьому слідчий суддя дослідив належним чином всі матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.

Таким чином, підстав для скасування ухвали слідчого судді колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. 29 Конституції України, ст. ст. 12, 176-178, 181, 183, 194, 201, 376, 404, 407, 419, 422 КПК України, ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

В задоволенні апеляційної скарги прокурора Калуської місцевої прокуратури ОСОБА_7 - відмовити.

Ухвалу слідчого судді Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 10 листопада 2017 року про зміну запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4

ОСОБА_5

Згідно з оригіналом

Суддя ОСОБА_3