справа № 492/163/17
АРЦИЗЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________
ВИРОК

Іменем України
28 листопада 2017 року м.Арциз

Арцизький районний суд Одеської області
у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю: прокурора ОСОБА_3 ,

захисника-адвоката ОСОБА_4 ,

обвинуваченої ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Арциз Одеської області обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м.Арциз Одеської області, українки, громадянки України, з неповною середньою освітою, перебуваючої у фактичних шлюбних відносинах, маючої на утриманні одну неповнолітню дитину, не працюючої, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , не судимої,

у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, -

встановив:
09 грудня 2016 року, приблизно о 13 год. 30 хв., більш точного часу в ході судового слідства встановити не представилося можливим, ОСОБА_5 , знаходячись біля приміщення бару «Асоль», розташованого по вул.Соборна, м.Арциз Одеської області, в ході виниклої сварки, на ґрунті неприязних відносин, що склалися між нею та потерпілою ОСОБА_6 , умисно почала тягнути руками останню за волосся, після чого нанесла один удар кулаком правої руки по обличчю потерпілої, а саме в ніс, та штовхала потерпілу двома руками, від чого остання впала на землю. Далі, продовжуючи свій злочинний умисел, спрямований на спричинення тілесних ушкоджень, ОСОБА_5 умисно нанесла один удар ногою в область тім`яної ділянки зліва голови потерпілої, яка в той час лежала на землі, чим спричинила їй тілесні ушкодження у вигляді: закритої внутрішньочерепної травми у формі струсу головного мозку, ущільнення в тім`яній ділянці зліва; синця кінчика носу, поперекового відділів хребта; забій лівої гомілки, які згідно висновку експерта судово-медичної експертизи № 201 від 10.01.2017р. відносяться до тілесних ушкоджень легкого ступеня тяжкості, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_5 повністю визнала себе винною в обсязі пред`явленого їй обвинувачення. В ході судового розгляду вона детально розповіла про обставини кримінального правопорушення (злочину) та щиро розкаялася у його вчиненні, не піддавши сумніву фактичні обставини справи, викладені в обвинувальному акті. Цивільний позов визнала частково, суму заподіяних матеріальних збитків визнала у розмірі 1000,00 грн., а розмір заподіяної моральної шкоди в сумі 500,00 грн. Крім того, ОСОБА_5 також просила суд застосувати відносно неї дію Закону України «Про амністію у 2016 році» так як має неповнолітню дитину.
Приймаючи до уваги повне визнання обвинуваченою ОСОБА_5 своєї вини в обсязі пред`явленого їй обвинувачення, а також те, що вона не піддавала сумніву фактичні обставини справи, викладені в обвинувальному акті, правильно розуміла зміст цих обставин, у суду не виникає сумнівів в добровільності позиції обвинуваченої, а також у суду не виникає сумнівів в добровільності позиції інших учасників судового провадження у зв`язку з чим, згідно ч. 3 ст. 349 КПК України суд, за згодою учасників судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, та визнав можливим обмежити обсяг досліджуваних доказів допитом обвинуваченої, потерпілої, а також дослідженням доказів, що стосуються особи обвинуваченої. При цьому судом роз`яснено учасникам судового провадження, що вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини справи в апеляційному, касаційному порядку.

Крім повного визнання обвинувачуваною ОСОБА_5 своєї вини у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення (злочину), її вина підтверджується показаннями потерпілої ОСОБА_6 .
Так, потерпіла ОСОБА_6 дала суду показання про те, що вона 09 грудня 2016 року біля бару «Ассоль», розташованого по вул.Соборна, м.Арциз Одеської області зустріла ОСОБА_5 , з якою сталася сварка, в ході якої останнязняла шапку з її голови та почала тягнути за волосся і штовхати, а потім вдарила кулаком по обличчю, від чого вона впала на землю. Далі, ОСОБА_5 нанесла їй удар ногою в областьголови. Заявлений цивільний позов підтримала в повному обсязі та просила його задовольнити. На її думку цивільний відповідач ОСОБА_5 має нести матеріальну відповідальність та відповідальність по відшкодуванню моральної шкоди у зв`язку з тим, що по вині останньої вона знаходилася на лікуванні у зв`язку з чим були витрачені грошові кошти, а також по вині ОСОБА_5 порушений її звичайний уклад життя.
Суд вважає, що вивчені в судовому засіданні докази є належними, допустимими та достовірними, а в сукупності вони є достатніми та взаємопов`язаними для ухвалення обвинувального вироку.

Давши оцінку доказам, які були вивчені в процесі судового слідства, суд вважає доведеною винність обвинуваченої і вищеописані дії обвинуваченої ОСОБА_5 суд кваліфікує за ч. 2 ст. 125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

При призначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_5 суд відповідно до ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обвинувачена ОСОБА_5 вчинила злочин, який відноситься до злочинів невеликої тяжкості в повнолітньому віці; перебуває у фактичних шлюбних відносинах; має на утриманні одну неповнолітню дитину; характеризується за місцем проживання позитивно; на обліку в наркологічному кабінеті, а також на диспансерному обліку в психіатричному кабінеті Арцизької районної поліклініки не знаходиться; не судима.

До обставин, які відповідно до ст. ст. 66 КК України пом`якшують покарання ОСОБА_5 суд відносить щире каяття.

Обставин, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання ОСОБА_5 , судом не встановлено.

Згідно висновку досудової доповіді про ОСОБА_5 , ймовірність вчинення повторного кримінального правопорушення, а також ризик небезпеки для суспільства оцінюється як середній, а тому перевиховання обвинуваченої вважається можливим без позбавлення волі на певний строк та не становить високої небезпеки для суспільства (у т.ч. окремих осіб). Уповноважений орган з питань пробації вважає, що виконання покарання без ізоляції від суспільства можливе за умови здійснення нагляду та застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень.

Враховуючи всі встановлені в судовому засіданні обставини справи, давши їм оцінку, беручи до уваги особу обвинуваченої, тяжкість вчиненого нею злочину, керуючись вимогами кримінального закону і передбачених цим законом санкцій, суд вважає, що винній ОСОБА_5 необхідно для її виправлення та запобігання нових злочинів призначити покарання у вигляді штрафу. Підстав для застосування до обвинуваченої дії ст. 69 КК України суд не вбачає.

У той же час у судовому засіданні було встановлено, що ОСОБА_5 є матір`ю неповнолітньої ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджено свідоцтвом про її народження і не позбавлена відносно неї батьківських прав.

22 грудня 2016 року Верховною Радою України був прийнятий Закон України «Про амністію у 2016 році»№ 1810-VIІI (далі - Закон), який набув чинності 07 вересня 2017 року, тобто після вчинення ОСОБА_5 злочину.

Згідно п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» звільняються від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, осіб, визнаних винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до ст. 12 КК України особи, не позбавлені батьківських прав, які на день набрання чинності вищезазначеним Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років.

Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону України «Про застосування амністії в Україні» установивши в стадії судового розгляду кримінальної справи наявність акта амністії, що усуває застосування покарання за вчинене діяння, суд, за доведеності вини особи, постановляє обвинувальний вирок із звільненням засудженого від відбування покарання.

Таким чином, як було зазначено вище, підсудна ОСОБА_5 вчинила умисний злочин, який не є тяжким або особливо тяжким злочином відповідно до ст. 12 КК України та вчинено нею у тверезому стані до набрання чинності Закону України «Про амністію у 2016 році» та на день набрання чинності зазначеного закону ОСОБА_5 має неповнолітню дитину, якій не виповнилося 18 років і дана обставина судом встановлена на стадії судового розгляду кримінального провадження, тобто судом установлено наявність акта амністії, що усуває застосування покарання за вчинене ОСОБА_5 діяння, у зв`язку з чим суд вважає за необхідне постановивши обвинувальний вирок, звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного судом покарання.

Суд вважає за необхідне до набрання вироком законної сили запобіжний захід відносно ОСОБА_5 не обирати.

Відповідно до ч. 2 ст. 127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Згідно з ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого.

Вирішуючи питання про заявлений цивільний позов ОСОБА_6 про стягнення з ОСОБА_5 матеріальної шкоди, завданої злочином в розмірі 4000,00 грн., які витрачені на лікування потерпілого ОСОБА_6 від кримінального правопорушення (злочину), відшкодування моральної шкоди в сумі 10000,00 грн. суд керується наступним.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями особистим немайновим правам фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Сума матеріальної шкоди в судовому засіданні підтверджена доказами в розмірі 3629,46 грн., у зв`язку з чим цивільний позов в частині стягнення матеріальної шкоди підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Згідно з ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала.

Щодо визначення розміру відшкодування потерпілій моральної шкоди, то в цьому випадку суд бере до уваги роз`яснення п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.02.1995р. № 4, який зазначає, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації …».

При визначенні розміру грошового відшкодування моральної шкоди суд бере до уваги те, що неправомірними винними діями обвинуваченої ОСОБА_5 завдано потерпілій ОСОБА_6 легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, які порушили законні немайнові права потерпілої у зв`язку з чим потерпілій була заподіяна моральна шкода. Потерпіла ОСОБА_6 перенесла моральні страждання та фізичний біль у зв`язку з отриманими травмами. Тривалий період часу потерпіла змушена була лікуватись, була поставлена у скрутне матеріальне становище, що вимагало від неї додаткових зусиль для організації свого життя. З урахуванням стану здоров`я потерпілої, її переживань, характеру та обсягу страждань, їх тривалості/часу та зусиль, необхідних для відновлення попереднього стану суд, керуючись принципами розумності та справедливості, дійшов висновку, що в судовому засіданні знайшла своє підтвердження сума моральної шкоди у розмірі 2000,00 грн. Суд вважає, що зазначена сума є справедливою і співрозмірною з понесеними потерпілою моральними стражданнями від заподіяних тілесних ушкоджень. Отже позовні вимоги ОСОБА_6 про стягнення з обвинуваченої ОСОБА_5 моральної шкоди, підлягають частковому задоволенню.
Суд не вирішує питання про речові докази у справі в силу ч. 9 ст. 100 КПК України так як речові докази суду не надавались, у зв`язку з чим у суду відсутні правові підстави для вирішення питання про долю речових доказів у даному кримінальному провадженні.

Керуючись ст. ст. 369-371, 373-375 КПК України, суд, -
засудив:
ОСОБА_5 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України та призначити їй покарання за ч. 2 ст. 125 КК України у вигляді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесят) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Засуджену ОСОБА_5 від відбування призначеного судом покарання у вигляді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесят) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривеньзвільнити на підставі п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році»від 22.12.2016р.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили не обирати.

Цивільний позов ОСОБА_6 - задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 суму матеріальної шкоди в розмірі 3629 (три тисячі шістсот двадцять дев`ять) гривень 46 копійок, суму моральної шкоди в розмірі 2000 (дві тисячі) гривень 00 копійок. В задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_6 про стягнення з ОСОБА_5 матеріального збитку та моральної шкоди, у зазначеному ОСОБА_6 розмірі - відмовити.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через Арцизький районний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом Одеської області.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченій, потерпілій та прокурору.

Суддя
Арцизького районного суду ОСОБА_1