Ухвала
Іменем України
12 березня 2018 р.

м. Київ
справа № 311/2960/14-к

провадження № 51-4640 ск 18
Верховний Суд у складі колегії суддів першої палати Касаційного кримінального суду:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу прокурора, котрий приймав участь під час розгляду кримінального провадження судом першої інстанції, на вирок Василівського районного суду Запорізької області від 12 березня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Запорізької області від 04 грудня 2017 року щодо виправданої ОСОБА_4 ,
встановив:
вироком Василівського районного суду Запорізької області від 12 березня 2015 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано невинуватою у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого частиною 2 статті 367 Кримінального кодексу України (далі КК) та виправдано, оскільки не доведено, що в її діянні є склад вказаного кримінального правопорушення.

Цивільний позов законного представника ОСОБА_5 в інтересах дітей ОСОБА_6 та ОСОБА_7 до КЗ «Дніпрорудненська спеціалізована школа I-III ступенів «Талант» залишено без розгляду. Роз`яснено ОСОБА_5 право звернутися до суду з позовом в порядку цивільного судочинства.
Ухвалою Апеляційного суду Запорізької області 04 грудня 2017 року вирок Василівського районного суду Запорізької області від 12 березня 2015 року щодо виправданої ОСОБА_4 залишено без зміни.

У касаційній скарзі прокурор ставить вимогу про скасування вказаних судових рішень та призначення нового розгляду у суді апеляційної інстанції. Посилається на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.
Відповідно до вимог частини 2 статті 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК) у касаційній скарзі, окрім іншого, наводяться обґрунтування вимог щодо незаконності чи необґрунтованості судового рішення з урахуванням підстав для його скасування або зміни судом касаційної інстанції, визначених у статті 438 КПК, а також зазначаються вимоги до суду касаційної інстанції, які б узгоджувалися зі статтею 436 КПК.
Однак, вказаних вимог кримінального процесуального закону прокурор не дотримався.
Зокрема, зі змісту касаційної скарги вбачається, що прокурор вказуючи на істотні порушення вимог кримінального процесуального законодавства, посилається на вибіркове дослідження доказів судом апеляційної інстанції, однак не обґрунтовує таку позицію належними доводами.
Також, посилаючись у касаційній скарзі на порушення вимог статті 419 КПК судом апеляційної інстанції, прокурор не зазначає конкретні помилки, які на його думку, були допущені судом при постановленні оскаржуваного судового рішення, з урахуванням положень статті 412 КПК.
Крім того, прокурор, просить скасувати вирок районного суду та ухвалу суду апеляційної інстанції, однак у прохальній частині касаційної скарги просить призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції, чим допустив неузгодженість своєї позиції з мотивувальною частиною касаційної скарги.
Більше того, не виконано прокурором і вимог частини 6 статті 427 КПК, оскільки не додано до касаційної скарги стільки її копій з додатками в кількості, що буде необхідною для надіслання сторонам кримінального провадження і учасникам судового провадження.
Таким чином, недодержання прокуроромвимог, передбачених статтею 427 КПК, є підставою для залишення його касаційної скарги без руху.

На підставі викладеного та керуючись частиною 1 статті 429 цього Кодексу, суд

постановив:

касаційну скаргу прокурора, котрий приймав участь під час розгляду кримінального провадження судом першої інстанції, на вирок Василівського районного суду Запорізької області від 12 березня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Запорізької області від 04 грудня 2017 року щодо виправданої ОСОБА_4 залишити без руху, надавши йому п`ятиденний строк для усунення недоліків з дня отримання ним ухвали.

У разі невиконання ухвали касаційну скаргу буде повернуто скаржнику.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3