У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
25 жовтня 2017 року м. Ужгород
Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участі секретаря судових засідань ОСОБА_2 , з участю прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , розглянувши клопотання слідчого відділу розслідування злочинів у сфері транспорту слідчого управління Головного управління Національної поліції в Закарпатській області старший лейтенанта поліції ОСОБА_4 , погоджене прокурором ОСОБА_3 , про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Іза Хустського району Закарпатської області, українця, громадянина України, з вищою освітою, вдівця, раніше не судимого, працюючого вчителем Ізянської ЗОШ І-ІІІ ступенів, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, -
В С Т А Н О В И В :
Головним управлінням Національної поліції в Закарпатській області проводиться досудове розслідування кримінального провадження №0000199, внесеного до ЄРДР 24 вересня 2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 Кримінального кодексу України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 23 вересня 2017 року близько 21 години 00 хвилин, водій ОСОБА_5 , керуючи технічно справним автомобілем марки «Opel» моделі «Vectra» реєстраційний номерний знак Республіки Польща НОМЕР_1 , разом з пасажирами ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , рухаючись з перевищенням швидкості автодорогою з боку с.Іза в напрямку с.Нанково, Хустського району, проїжджаючи лівостороннє заокруглення дороги, не забезпечив безпечну швидкість руху на даній ділянці дороги, що призвело до заносу автомобіля, втрати ним керованості та наступному виїзді автомобіля на узбіччя з подальшим перекиданням.

Таким чином, своїми діями ОСОБА_5 порушив вимоги п.п. 1.10, 1.5, 2.3 «б» та 12.1 Правил дорожнього руху України.

Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди, пасажири автомобіля марки «Opel» моделі «Vectra» реєстраційний номерний знак Республіки Польща НОМЕР_1 :

- ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , згідно висновку судово-медичної експертизи №122 від 24.09.2017 отримала тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, яка супроводжувалася розривом атланто-октіпітального з`єднанням з частковим пошкодженням спинного мозку, субарахноїдальним крововиливом, забоєм та набряком речовини головного мозку, що і стало безпосередньою причиною її смерті. Тілесні ушкодження виявлені в ОСОБА_7 знаходяться в прямому причинному зв`язку з настанням її смерті і відносно до живих осіб, відносяться до тяжких тілесних ушкоджень.

- ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , згідно висновку судово-медичної експертизи №574 від 03.10.2017 отримав тілесні ушкодження у вигляді: садна правої скроні, геморагічного забою головного мозку, САК, дифузного набряку головного мозку, субдуральної та супратенторіальної гематоми, косого перелому нижньої щелепи справа без зміщення. Тілесні ушкодження виявлені в ОСОБА_8 є небезпечними для життя і по цій ознаці їх слід кваліфікувати як тяжкі тілесні ушкодження.

Вказані тілесні ушкодження отримані потерпілими ОСОБА_7 та ОСОБА_8 характерні для даної дорожньо-транспортної події, вкладаються у час пригоди, яка мала місце 23.09.2017 та знаходяться у причинному зв`язку з фактом даної ДТП.

Водій автомобіля ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 згідно висновку судово-медичної експертизи №572 від 02.10.2017 отримав тілесні ушкодження у вигляді: синця правої вушної раковини, , тупої травми правої половини грудної клітки, перелому ІV, V та ІХ ребер справа, правобічного субтотального пневмотораксу, ЗЧМТ зі струсом головного мозку. Тілесні ушкодження, виявлені в ОСОБА_5 є небезпечними для життя і по цій ознаці їх слід кваліфікувати як тяжкі тілесні ушкодження.

Отже, невиконання водієм ОСОБА_5 вказаних вимог п.п. 1.10, 1.5, 2.3 «б» та 12.1 ПДРУ знаходиться в прямому причинному зв`язку з наслідками, що настали, а саме: смертю ОСОБА_7 та отриманням ОСОБА_8 тяжких тілесних ушкоджень.

Таким чином, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 Кримінального кодексу України, а саме, порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, якщо вони спричинили смерть потерпілого та заподіяли тяжке тілесне ушкодження.

Допитаний як підозрюваний ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, вину свою визнав повністю та щиро розкаявся.

Вина ОСОБА_5 підтверджується зібраними по кримінальному провадженню доказами: оглядом місця події та схеми до нього від 23.09.17., та іншими зібраними матеріалами у кримінальному провадженні.

Клопотання мотивоване тим, що ОСОБА_5 скоїв тяжкий злочин, передбачений ч.2 ст.286 КК України, за вчинення якого передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 3 до 8 років. Перебуваючи на волі може, в подальшому, переховуватись від органів досудового розслідування та суду виїхавши за межі місця свого проживання та держави, чим самим ухилятися від виконання покладених на нього процесуальних обов`язків, незаконно впливати на свідків та потерпілих, а застосування більш м`яких запобіжних заходів не дасть можливості запобігти вказаним вище ризикам. На підставі наведеного, слідчий просить задовольнити подане клопотання та застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

У судовому засіданні прокурор та слідчий клопотання підтримали та просили його задовольнити. Зазначили, що обґрунтованість підозри та наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України підтверджена, а тому просили обрати міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки інші більш м`які запобіжні заходи не зможуть запобігти ризикам, пов`язаними із перешкоджанням здійсненню кримінального провадження. Водночас, наголосили на тяжкості можливого покарання, яке може бути призначене підозрюваному.

Підозрюваний та його захисник у судовому засіданні заперечували проти обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки ризики, про які йдеться в клопотанні не підтверджені. Подія мала місце 23.09.2017 року і станом на 25.10.2017 року ОСОБА_5 дотримувався всіх умов і з`являвся на всі виклики до органу досудового розслідування. Свою вину у вчиненому визнає, щиро розкаюється. А тому, просили суд, з урахуванням наведених захистом обставин, застосувати більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою.

Заслухавши думки сторін кримінального провадження, слідчий суддя приходить до наступних висновків:
Головним управлінням Національної поліції в Закарпатській області проводиться досудове розслідування кримінального провадження №0000199, внесеного до ЄРДР 24 вересня 2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 Кримінального кодексу України.

24.10.2017 року гр. ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ).
Відповідно до позиції Європейського суду з прав людини, відображену у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, N 182), те що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).
При дослідженні доданих до клопотання доказів, суд приходить до висновку, що органом досудового розслідування ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України. Обґрунтованість підозри стверджується наявними в долучених на обґрунтування клопотання документах даними, які на даній стадії процесу є достатніми для висновку про обґрунтованість підозри. Також слідчим суддею враховано обставини вчинення інкримінованого діяння та його суспільну небезпечність.
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.
При цьому слід зауважити, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення злочину вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів.
Не вирішуючи питання про доведеність вини та правильність кваліфікації дій ОСОБА_5 , виходячи з наявних в наданих суду матеріалах клопотання, слідчий суддя приходить до висновку про наявність обґрунтованої підозри про причетність останнього до вчинення кримінального правопорушення, за викладених у клопотанні обставин.
В той же час, слідчий суддя вважає за необхідне роз`яснити, що згідно з ст. 198 КПК України, висловлені в ухвалі слідчого судді, суду за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, обвинувачення, не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінального проваджень.
Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, враховуються обставини, передбачені ст.178 КПК України: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.
Вирішуючи питання про застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу, слідчий суддя враховує не тільки положення, які передбачені КПК, а й вимоги пунктів 3 і 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою законом процедурою. При цьому ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення.
Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі Клоот проти Бельгії (Cloot v. Belgium, § 40) серйозність обвинувачення може служити для суду підставою для постановлення рішення про поміщення та утримання підозрюваного під вартою з метою запобігання спробі вчинення подальших порушень. Однак необхідно, щоб небезпека була явною, а запобіжний захід необхідний в світлі обставин справи і, зокрема, біографії та характеристики особи, про яку йдеться.
Як встановлено слідчим суддею, клопотання не містить переконливого обґрунтування припущень слідчого про наявність у підозрюваного наміру перешкоджати ходу досудового розслідування у такий спосіб, що застосування більш м`якого запобіжного заходу буде недостатнім для запобігання ризикам, передбаченими ст. 177 КПК України. Разом з цим, доводи, які зазначені в клопотанні слідчого про застосування запобіжного заходу щодо можливості переховування підозрюваного від органів досудового слідства та суду, не знайшли свого підтвердження, наданими та дослідженими в судовому засіданні доказами, долученими до матеріалів клопотання, а відтак є непропорційними легітимній меті, яка ставиться до застосування запобіжних заходів.
Разом з тим, в клопотанні слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_5 відсутнє обґрунтування, що більш м`який запобіжний захід від такого виняткового запобіжного заходу, як тримання під вартою, не здатний запобігти ризикам у кримінальному провадженні, не доведено і прокурором в судовому засіданні необхідність застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді взяття під варту.
Посилання прокурора на тяжкість кримінального правопорушення, передбаченого, ч.2 ст.286 КК України як на підставу для застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою є необґрунтованим, оскільки лише сама тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 не може бути підставою для застосування до підозрюваного такого виняткового запобіжного заходу як тримання під вартою, виходячи з сукупності заявлених ризиків.
Слідчий суддя бере до уваги дані щодо особи підозрюваного ОСОБА_5 в їх сукупності, зокрема, те, що останній 1962 року народження, позитивно характеризується за місцем роботи, раніше не судимий, має постійне місце проживання та роботи, має незадовільний стан здоров`я.
За вказаних обставин, проаналізувавши всі надані сторонами докази та дані про особу підозрюваного, слідчий суддя не знаходить підстав для задоволення клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
При розгляді клопотання про обрання або ж продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів (правова позиція, викладена у п. 80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України»).
На підставі наведеного, зважаючи на необхідність дотримання цілей кримінального провадження, загальних засад кримінального провадження, слідчий суддя, з метою забезпечення виконання підозрюваним, покладених на нього процесуальних обов`язків, у зв`язку з тим що в ході розгляду клопотання доведено обґрунтованість підозри та наявність існування ризиків з урахуванням початкової стадії досудового розслідування, передбачених ст. 177 КПК України, приходить до висновку про наявність підстав для застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, заборонивши йому залишати місце свого проживання АДРЕСА_1 , в період часу з 22 год. 00 хв. до 06 год. 00 хв. без дозволу слідчого, прокурора, або суду, а також на підставі ч. 5 ст. 194 КПК України, покласти на підозрюваного ОСОБА_5 наступні обов`язки: прибувати до слідчого, прокурора та суду за вимогою; не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
В той же час, суд вважає за необхідне роз`яснити, що застосування електронних засобів контролю полягає у закріпленні на тілі підозрюваного, обвинуваченого пристрою, який дає змогу відслідковувати та фіксувати його місцезнаходження. Такий пристрій має бути захищений від самостійного знімання, пошкодження або іншого втручання в його роботу з метою ухилення від контролю та сигналізувати про спроби особи здійснити такі дії. Відмова від носіння засобу електронного контролю, умисне зняття, пошкодження або інше втручання в його роботу з метою ухилення від контролю, а рівно намагання вчинити зазначені дії є невиконанням обов`язків, покладених судом на підозрюваного.
Керуючись ст. ст. 177, 178, 181, 183, 186, 193, 196, 205, 309 КПК України, слідчий суддя, -
У Х В А Л И В:
У задоволенні клопотання відмовити.
Обрати відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, заборонивши йому залишати місце свого проживання АДРЕСА_1 , в період часу з 22 год. 00 хв. до 06 год. 00 хв. без дозволу слідчого, прокурора, або суду.
На підставі ч. 5 ст. 194 КПК України, покласти на підозрюваного ОСОБА_5 наступні обов`язки:
-прибувати до слідчого, прокурора та суду за вимогою;
-не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;
-повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;
-здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
Строк дії ухвали про тримання під домашнім арештом - до 23 грудня 2017 року включно.
Контроль за виконанням ухвали слідчого судді доручити Хустському ВП ГУНП в Закарпатській області.
Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Закарпатської області протягом п`яти днів з дня ї проголошення.
Повний текст ухвали складено і проголошено 26 жовтня 2017 року о 16 год. 50 хв.
Слідчий суддя Ужгородського
міськрайонного суду ОСОБА_1