Провадження № 1-кп/742/112/17
Єдиний унікальний № 733/144/17
ВИРОК
Іменем України
26 вересня 2017 року Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , інспектора Прилуцького міськрайонного відділу з питань пробації ОСОБА_7 , потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та представника потерпілого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_10 , обвинуваченого ОСОБА_11 , його захисника адвоката ОСОБА_12 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Прилуки кримінальне провадження по обвинуваченню:
ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Чернігівської області, Ічнянський район, с.Бурімка, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , громадянина України, розлученого, маючого на утриманні неповнолітнього сина, з вищою освітою, працюючого інспектором енергонагляду у ПАТ «Чернігівобленерго», раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

07 травня 2016 року близько 19 год. 30 хв., обвинувачений ОСОБА_11 , керуючи транспортним засобом ЗІЛ ММЗ 45021, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався по польовій дорозі в напрямку автодороги Ічня-Бурімка. Рухаючись у вказаному напрямку, в порушення вимог п.п. «б» п.2.3 Правил дорожнього руху, згідно якого для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну,технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; п. 10.1 Правил дорожнього руху, який передбачає, що перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху; п.16.11 Правил дорожнього руху, згідно якого на перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається по другорядній дорозі, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху, обвинувачений ОСОБА_11 перед виїздом з другорядної дороги поблизу дорожнього знака 5.45 «Бурімка» на головну дорогу, проявив неуважність, не стежив та не врахував дорожню обстановку, яка склалася, не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, не надав дорогу мопеду «Дельта», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням потерпілого ОСОБА_13 , який рухався зліва направо відносно руху транспортного засобу ЗІЛ ММЗ 45021 по головній дорогі з м.Ічня в напрямку с.Бурімка, та на відстані 11,03 м до дорожнього знаку 5.45 «Бурімка» Правил дорожнього руху, допустив зіткнення з ним.
В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди потерпілий ОСОБА_13 , відповідно до висновку судово-медичної експертизи №129 від 07 травня 2016 року, отримав тілесні ушкодження у вигляді: політравма: закрита травма органів грудної клітки, прямий перелом тіла грудини, непрямі переломи 4,5,6 го ребер справа по передньо-пахвовій лінії, крововилив в серцеву сорочку з її розривом, крововиливи в корені обох легень, рідка кров в обох плевральних порожнинах по 150 мл та в порожнині серцевої сорочки 5 мл; закрита травма органів черевної порожнини, розмічення печінки, рідка кров в черевній порожнині близько 800 мл, відкритий перелом нижньої третини обох кісток правого передпліччя, забійна рана правої тім`яної ділянки, множинні крововиливи та садна тіла, які за ознаками небезпеки для життя в мить спричинення, мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, та знаходяться в прямому причинно-наслідковому зв`язку з настанням смерті ОСОБА_13 .
Пасажир мопеда «Дельта», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 ОСОБА_8 , в результаті дорожньо-транспортної пригоди, відповідно до висновку судово-медичної експертизи №348 від 25 липня 2016 року отримав тілесні ушкодження у вигляді: закритого перелому правої ліктьової кістки в верхній та середній третинах зі зміщенням уламків, підвивих голівки правої променевої кістки, які відносяться до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров`я.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_11 , винним себе у пред`явленому обвинуваченні визнав частково, а саме, щодо порушення ним під час керування транспортним засобом Правил дорожнього руху України, внаслідок чого допустив наїзд на потерпілого ОСОБА_13 який керував мопедом, що спричинило смерть останнього та пасажира мопеда потерпілого ОСОБА_8 який отримав тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості визнав повністю, крім того вказавши, що якби потерпілий ОСОБА_13 здійснивши технічну можливість уникнути зіткнення транспортних засобів, таких би жахливих наслідків можливо і небулоб. Керуючись ст.63 Конституції України, відмовився давати показання щодо фактичних обставин вчинення даного кримінального правопорушення. Цивільний позов заявлений Прокуратурою Чернігівської області, визнав в повному обсязі. Також зазначив, що після смерті потерпілого ОСОБА_13 ним було відшкодовано витрати на похорон в розмірі 10000 грн., та 20000 грн. моральних та матеріальних збитків потерпілому ОСОБА_8 . Просив суд разом із своїм захисником адвокатом застосувати відносно нього Закон України «Про амністію у 2016 році», та повідомили про свою обізнаність щодо наслідків застосування такого закону.

Крім часткового визнання своєї вини у вчиненому кримінальному правопорушенні обвинуваченим ОСОБА_11 , його вина підтверджується іншими дослідженими та проаналізованими в судовому засіданні доказами в їх сукупності:
Потерпілий ОСОБА_8 , батько потерпілого ОСОБА_13 , в судовому засіданні дав показання, що 07 травня 2016 року приїхавши з роботи у Ічню на тракторі на стоянку, передзвонив жінці і сказав, щоб син забрав його з роботи додому. Син приїхав у 18 год. 55 хв. на мопеді «Дельта» та вони разом поїхали по автодорозі Ічня - Бурімка. Їхали асфальтовою головною дорогою по своїй полосі руху, швидкість мопеда була 50-55 км. за годину. Не доїжджаючи до с. Бурімка на потерпілих із-за кущів з польової другорядної дороги з правої сторони відносно руху мопеда, вилетів автомобіль ЗІЛ який своєю передньою частиною вдарив їх у передню частину мопеда з правого боку, від чого останні упали на дорогу, внаслідок чого син потерпілого ОСОБА_13 цьогож дня від отриманих травм помер у лікарні, а він отримав тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості. Цивільний позов до обвинуваченого в даному кримінальному провадженні не заявляє, вказавши, що відшкодовані йому збитки вважає частковими так як він втратив здоров`я після дорожньо-транспортної пригоди. Не виключив можливості заявлення таких в подальшому. Наполягає на суворості покарання останньому.
Потерпіла ОСОБА_9 , мати потерпілого ОСОБА_13 в судовому засіданні дала показання, що ввечері 07 травня 2016 року зателефонував чоловік та попросив, щоб ОСОБА_14 їхав за ним в м.Ічню забрати з роботи. Через деякий час до потерпілої додому прибігла мати ОСОБА_15 повідомивши, що бачила аварію. Згодом зателефонував чоловік та повідомив, що вони їдуть у лікарню, проте щоб остання не їхала. Проте, потерпіла сама поїхала у лікарню, де і помер її син. Після цього на таксі доїхала до місця аварії, де пробула до 24 год., а потім пішком пішла додому. На дев`ятий день після похорон ОСОБА_14 , приходили батьки ОСОБА_11 та просили щоб їх вибачили. Сам ОСОБА_11 до них не приходив. Крім того, в судовому засіданні підтвердила, що через знайомих ОСОБА_11 дочці передавав кошти на похорон в сумі 10000 грн. ОСОБА_9 свідком аварії не була. Свідком була її мати ОСОБА_15 , оскільки її хата перша від місця аварії. Цивільний позов до обвинуваченого в даному кримінальному провадженні не заявляє в даний час. Наполягає на суворості покарання обвинуваченому.
Свідок ОСОБА_15 , бабуся потерпілого ОСОБА_13 , в судовому засіданні дала показання суду, що близько восьмої години вечора рвала траву на полі, та почула, що їде мопед. Згодом побачила як із другорядної дороги з поля з гуркотом швидко їде ЗІЛ та вилітає на дорогу і вдаряє у мопед. Побачивши це, свідок злякалася і присіла, а після чого побігла до дочки ОСОБА_9 ,додому розказати що трапилося, бо одразу й не зрозуміла, що на мопеді їхав зять та онук .
Свідок ОСОБА_16 , рідна сестра потерпілої ОСОБА_9 , в судовому засіданні дала показання суду, що коли сталася дорожньо-транспортна пригода, працювала молодшою сестрою в реанімаційному відділенні Ічнянської центральної районної лікарні. Зателефонувала сестра та повідомила, що сталася аварія. Оскільки, 07 травня 2016 року свідок була вихідна, тому отримавши таку звістку, поїхала в лікарню в реанімаційне відділення. Коли приїхала, побачила ОСОБА_13 який лежав і мовчав, прийшовши ненадовго до тями останній сказав слова «скоро вилетів». Після того як ОСОБА_14 помер остання пішла ло ОСОБА_8 .
Свідок ОСОБА_17 сестра покійного потерпілого ОСОБА_13 , в судовому засіданні дала показання суду, що близько 19 год. 50 хв. зателефонувала мати ОСОБА_9 та повідомила, що в лікарню потрапив батько та брат, та вона їде в м.Ічня в лікарню. Приїхавши до лікарні, свідок бачила брата ОСОБА_13 , який намагався їй щось сказати, та на її очах помирав. Потім приїхала мати. Крім того, в судовому засіданні підтвердила, що дійсно в лікарні отримала 10 000 грн. від кумів ОСОБА_11 . Дані кошти свідок взяла, оскільки коштів на похорон брата не було.
Свідок ОСОБА_18 мешканець с.Бурімка в судовому засіданні дав показання суду, що 07 травня 2016 року, їхавши на автомобілі зі своєю родиною, дійсно бачив як на автодорозі Ічня-Бурімка, біля с. Бурімка лежав мопед. Свідком самої ДТП він не був. Потерпілий держав сина на колінах. Крім того, бачив і ОСОБА_11 , який просив допомоги щоб зателефонували і викликали швидку допомогу. Був свідком і того як батько обвинуваченого на своєму авто забирав потерпілих щоб відвезти до лікарні. Пасажирів у автомобілі ЗІЛ він не бачив.
Свідок ОСОБА_19 в судовому засіданні дала аналогічні показання тим,які давав в суді свідок ОСОБА_18 .
Свідок ОСОБА_20 уродженець с.Бурімка, в судовому засіданні дав показання суду, що потерпілі є його односельцями, яких він добре знає. 07 травня 2016 року свідок їхав на автомобілі по автодорозі Ічня-Бурімка, та бачив як на мопеді йому назустріч їхали батько та син ОСОБА_21 . Свідком самої ДТП він не був.
Свідок ОСОБА_22 знайомий ОСОБА_11 , в судовому засіданні дав показання суду, що в день трагедії, грузив пісок біля с.Бурімка в кар`єрі в машину ЗІЛ, водієм якої був ОСОБА_11 . Від кар`єра автодорога Ічня-Бурімка, знаходиться близько кілометра. ОСОБА_11 був тверезий. В кабіні машини був один. Загрузив йому піску в машину близько 5 тон., та трактором поїхав додому. В той день ОСОБА_11 двічі приїздив грузити пісок. Саму дорожньо-транспортну пригоду свідок не бачив, а про неї дізнався від сусідів.
Свідок ОСОБА_23 , товариш ОСОБА_11 , в судовому засіданні дав показання суду, що навесні минулого року, після шостої години вечора, до нього на пилораму в с.Бурімка прийшли ОСОБА_24 та ОСОБА_25 та пояснивши, що оскільки трапилося ДТП, їм потрібна була машина, щоб транспортувати потерпілого в м.Ічня , але оскільки такої у нього не було,останні і пішли .
Свідки ОСОБА_24 та ОСОБА_25 товариші обвинуваченого, в судовому засіданні дали показання суду, що вони разом із ОСОБА_11 на його прохання 07 травня 2016 року на втомобілі ЗІЛ їздили до с. Бурімка за піском. Але в сам кар`єр вони не їздили, а вишли із автомобіля, і ОСОБА_26 сам поїхав по польовій дорозі до кар`єру, так як там був погрузчик. Коли останній загрузився вони почекавши його біля ферми сіли знову до авто. Після чого рухаючись по польовій другорядній дорозі, вони виїжджаючи на головну автодорогу Ічня Бурімка відчули удар, та зупинились, вийшовши побачили на дорозі лежавший мопед та потерпілих, після чого вони обоє пішли на пилораму шукати транспорт, не знайшовши останнього повернулись на місце ДТП де потерпілих уже не було, оскільки їх повіз до лікарні батько ОСОБА_26 .

Протоколом огляду місця дорожньо - транспортної пригоди від 07 травня 2016 року, в якому задокументовано дорожньо-транспортну пригоду, яка мала місце на автодорозі Ічня-Бурімка, при в`їзді в с.Бурімка та зафіксовано місце ДТП; схемою до протоколу огляду місця дорожньо-транспортної події, в яких зафіксовано місце розташування транспортних засобів відносно елементів проїзної частини; ілюстративними фото таблицями до протоколу огляду місця дорожньо - транспортної пригоди від 07 травня 2016 року (том 2 а.п.6-14).
Згідно висновку експерта судової автотехнічної експертизи №226 від 14 червня 2016 року вбачається, що первинний контакт відбувся між передньою частиною автомобіля марки «ЗІЛ ММЗ 45021», реєстраційний номер НОМЕР_1 з правою боковою частиною мопеда марки «Дельта», реєстраційний номер НОМЕР_3 , на відстані близько 65 см ?95 см від переднього габариту мопеда марки «Дельта» та був спрямований за напрямком спереду назад та справа наліво (рисунки 1.19 ?1.24 ілюстративної таблиці, що додається до висновку експерта, рисунки 1-3). Під час первинного контакту повздовжня вісь автомобіля марки «ЗІЛ ММЗ 45021», реєстраційний номер НОМЕР_1 знаходилась під кутом близько 70? +-20? до повздовжньої вісі мопеда марки «Дельта», реєстраційний номер НОМЕР_3 (рисунки 1.19?1.24 ілюстративної таблиці, що додається до висновку експерта, рисунок 3) (том 2 а.п.40-47).
Протоколами проведення слідчих експериментів від 05 серпня 2016 року та схемами до протоколів, за участю свідка ОСОБА_15 , потерпілого ОСОБА_8 , представника потерпілого ОСОБА_10 та свідків ОСОБА_24 , ОСОБА_25 (том2 а.п.91-98, 108-111, 112-115).
Протоколами проведення слідчого експерименту від 10 серпня 2016 року та 13 жовтня 2016 року і схемами до протоколів, за участю обвинуваченого ОСОБА_11 (том 2 а.п.104-107, 185-187).
Згідно висновку експерта судової комісійної автотехнічної експертизи №681 від 29 грудня 2016 року вбачається, що в умовах місця події викладених в постанові, в обох групах моделей розвитку події даної дорожньо-транспортної пригоди, що представлені на дослідження, водій автомобіля «ЗІЛ ММЗ 45021», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_11 , з метою запобігання зіткнення з мопедом «Дельта», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , повинен був діяти у відповідності до вимог п.16.11 Правил дорожнього руху України.
В умовах місця події викладених в постанові про призначення експертизи в моделях розвитку події даної дорожньо-транспортної пригоди за показами громадянина ОСОБА_27 та громадянки ОСОБА_15 , дії водія автомобілю «ЗІЛ ММЗ 45021», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_11 , з технічної точки зору, не відповідали вимогам п.16.11 Правил дорожнього руху України, і дана невідповідність з технічної точки зору перебуває в прямому причинному зв`язку з виникненням події даної дорожньо-транспортної пригоди і є як умовою так і причиною її виникнення.
В умовах місця події викладених в постанові про призначення експертизи в моделях розвитку події даної дорожньо-транспортної пригоди за показами громадянина ОСОБА_11 , громадянина ОСОБА_24 та громадянина ОСОБА_25 , дії водія автомобілю «ЗІЛ ММЗ 45021» ОСОБА_11 , з технічної точки зору, не відповідали вимогам п.16.11 Правил дорожнього руху України, і дана невідповідність з технічної точки зору перебуває в прямому причинному зв`язку з виникненням події даної дорожньо-транспортної пригоди і є умовою її виникнення.
В умовах місця події викладених в постанові, в моделях розвитку події даної дорожньо-транспортної пригоди за показами громадянина ОСОБА_8 та громадянки ОСОБА_15 , за умови застосування водієм мопеду «Дельта», державний реєстраційний номер НОМЕР_3 ОСОБА_13 своєчасного екстреного гальмування в момент виникнення небезпеки для руху водій мопеда ОСОБА_13 не мав технічної можливості шляхом своєчасного застосування екстреного гальмування уникнути зіткнення з автомобілем «ЗІЛ ММЗ 45021», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 .
В умовах місця події викладених в постанові, в моделях розвитку події даної дорожньо-транспортної пригоди за показами громадянина ОСОБА_8 та громадянки ОСОБА_15 , водій автомобіля «ЗІЛ ММЗ 45021» ОСОБА_11 своїми діями, які не відповідали вимогам п.16.11 Правил дорожнього руху, створив аварійну обстановку (том 2, а.п.218-226).
Висновком судово-медичної експертизи №129 від 07 травня 2016 року, згідно якого потерпілий ОСОБА_13 в результаті даної дорожньо-транспортної пригоди отримав тілесні ушкодження у вигляді: політравма: закрита травма органів грудної клітки, прямий перелом тіла грудини, непрямі переломи 4,5,6 го ребер справа по передньо-пахвовій лінії, крововилив в серцеву сорочку з її розривом, крововиливи в корені обох легень, рідка кров в обох плевральних порожнинах по 150 мл та в порожнині серцевої сорочки 5 мл; закрита травма органів черевної порожнини, розмічення печінки, рідка кров в черевній порожнині близько 800 мл, відкритий перелом нижньої третини обох кісток правого передпліччя, забійна рана правої тім`яної ділянки, множинні крововиливи та садна тіла, які за ознаками небезпеки для життя в мить спричинення, мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, та знаходяться в прямому причинно-наслідковому зв`язку з настанням смерті ОСОБА_13 . При судово-токсилогічній експертизі крові від трупа ОСОБА_13 етанол не виявлений (том 2, а.п.28-33).
Висновком судово-медичної експертизи №348 від 25 липня 2016 року, згідно якого пасажир мопеда «Дельта», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 ОСОБА_8 , в результаті дорожньо-транспортної пригоди отримав тілесні ушкодження у вигляді: закритого перелому правої ліктьової кістки в верхній та середній третинах зі зміщенням уламків, підвивих голівки правої променевої кістки, які відносяться до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, як такий, що спричинив тривалий розлад здоров`я (том 2, а.п.68-70).

Дослідивши всі обставини кримінального провадження, оцінивши та проаналізувавши всі докази по справі в їх сукупності з точки зору їх достатності та взаємозв`язку, суд дійшов висновку, що вони повністю узгоджуються між собою та викривають обвинуваченого в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, передбаченому ч.2 ст.286 КК України. Часткове визнання обвинуваченим ОСОБА_11 своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого за ч.2 ст.286 України, суд розцінює як спробу понести за це більш м`яке відповідне покарання, а також заплутати суд, щодо істинності даної події злочину, але така позиція обвинуваченого до вчиненого злочину спростовується дослідженими в судовому засіданні доказами в їх сукупності.

Сукупністю добутих в судовому засіданні доказів суд знаходить винність обвинуваченого у вчиненому кримінальному правопорушенні повністю доказаними і його дії необхідно кваліфікувати по ч. 2 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого ОСОБА_13 та середньої тяжкості тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_8 ,оскільки дії ОСОБА_11 , однозначно не відповідали вимогам п.16.11 Правил дорожнього руху України, і дана невідповідність з технічної точки зору перебуває в прямому причинному зв`язку з виникненням події даної дорожньо-транспортної пригоди і є як умовою так і причиною її виникнення.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого згідно ст.66 КК України, суд визнає часткове добровільне відшкодування завданого збитку.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, згідно ст.67 КК України, судом не встановлено.
При обранні міри покарання ОСОБА_11 суд враховує: ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України є тяжким необережним злочином, особу винного та його позицію до вчиненого, який вчинив необережний тяжкий злочин, розлученого, маючого на утриманні неповнолітнього сина (свідоцтво про народження № НОМЕР_4 ), раніше не судимого (том2а.п.157), працюючого, за місцем роботи та проживання характеризується виключно позитивно (т.1а.п.102,103), згідно медичних довідок у лікарів психіатра та нарколога на диспансерному обліку не перебуває (том2а.п.163), та зважаючи на позицію потерпілих, які наполягали на суворості покарання, і вважає можливим призначити ОСОБА_11 покарання, яке буде необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів, у виді позбавлення волі в межах санкції даної статті, з позбавленням права керувати транспортними засобами, однак суд вважає можливим звільнити обвинуваченого від відбування як основного так і додаткового покарання на підставі п.В ст.1 та ст.15 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 року, який набрав чинності 07 вересня 2017 року, оскільки обвинувачений ОСОБА_11 є особою, яка визнана винною у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до ст.12 КК України, а також осіб, кримінальні справи стосовно яких за зазначеними злочинами розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили, оскільки ОСОБА_11 є особою не позбавлений батьківських прав, який на день набрання чинності цим Законом має дитину якій не виповнилося 18 років, та враховуючи відсутність підстав до кого амністія не застосовується передбачених ст.9 Закону України «Про амністію у 2016 році».

Відповідно до ст. 10 Закону України "Про амністію у 2016 році" питання про застосування амністії суд вирішує за ініціативою особи, яка підтримує публічне обвинувачення в суді чи здійснює нагляд за додержанням законів при виконанні судових рішень у кримінальних справах, а також при застосуванні інших заходів примусового характеру, пов`язаних з обмеженням особистої свободи громадян, органу або установи виконання покарань, а також за ініціативою обвинуваченого(підсудного) чи засудженого, їхніх захисників чи законних представників.

По кримінальному провадженню прокуратурою Чернігівської області заявлено цивільний позов в інтересах держави в особі КЛПЗ «Ічнянська центральна районна лікарня» до обвинуваченого ОСОБА_11 про відшкодування витрат на лікування потерпілого ОСОБА_8 в розмірі 837 грн.60 коп., який підлягає до задоволення в повному обсязі, відповідно до положень ст.1206 ЦК України, та ст.128 КПК України .(т.1 а.п.91,92)

Процесуальні витрати, в частині витрат пов`язаних з проведенням експертиз по кримінальному провадженню підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави, на підставі ст.ст.118,124,126 КПК України.
Долю речових доказів по кримінальному провадженню необхідно вирішити на підставі ст.100 КПК України.
Керуючись ст.ст. 370-371, 374, 395 КПК України суд,-

З А С У Д И В:

ОСОБА_11 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.2 ст. 286 КК України і призначити йому покарання у виді 3 років позбавлення волі, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 2 роки.
На підставі ст.1,10,15 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 року, звільнити засудженого ОСОБА_11 від відбування призначених основного і додаткового покарання.

Запобіжний захід ОСОБА_11 до вступу вироку в законну силу - не обирати .
Стягнути з засудженого ОСОБА_11 7483 грн. 40 коп. на користь держави в рахунок відшкодування витрат понесених на проведення експертиз по даному кримінальному провадженню.
Стягнути з засудженого ОСОБА_11 в користь держави в особі КЛПЗ «Ічнянська центральна районна лікарня» 837 грн. 60 коп., в відшкодування витрат КЛПЗ «Ічнянська центральна районна лікарня» на лікування потерпілого ОСОБА_8 .

Речові докази по кримінальному провадженню після набрання вироком законної сили:
уламки правого повторювача повороту з автомобіля марки «ЗІЛ ММЗ 45021», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , які знаходяться в камері зберігання речових доказів Прилуцького відділу поліції ГУНП України в Чернігівській області повернути ОСОБА_28 (том 2, а.п.23-24);
автомобіль марки «ЗІЛ ММЗ 45021», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , який знаходиться на зберіганні на майданчику для тимчасового затримання транспортних засобів Ічнянського відділу поліції ГУНП в Чернігівській області повернути в законне володіння ОСОБА_28 (том 2, а.п.25);
мопед «Дельта», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , який знаходиться на зберіганні на майданчику для тимчасового затримання транспортних засобів Ічнянського відділу поліції ГУНП в Чернігівській області - повернути потерпілому ОСОБА_8 (том 2, а.п.25).
На вирок може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Чернігівської області через Прилуцький міськрайонний суд протягом 30 днів з дня проголошення даного вироку, а в разі неоскарження вироку у вказаний строк, такий набирає законної сили.

Копію вироку негайно вручити засудженому, прокурору, потерпілим, адвокатам.

Суддя ОСОБА_1