"22" березня 2018 р. Справа № 363/3276/16-к
22 березня 2018 року, Вишгородський районний суд Київської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
секретаря - ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
потерпілого - ОСОБА_4 ,
захисника - ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
законних представників - ОСОБА_7 , ОСОБА_8
обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,
ВСТАНОВИВ:
В судовому засіданні прокурором було заявлено клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_10 , посилаючись на те, що ризики, які послугували його обранню на даний час не відпали, підстав для заміни та скасування запобіжного заходу не вбачається, тому просив його продовжити на два місяці.
Захисник ОСОБА_6 у судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання прокурора та просив змінити обвинуваченому ОСОБА_10 запобіжний захід з тримання під вартою на інший більш м`який запобіжний захід, а саме цілодобовий домашній арешт, оскільки вважає, що ризики які послугували підставою для обрання запобіжного заходу ОСОБА_10 на теперішній час відпали, дана особа тривалий час перебуває під вартою, має постійне місце проживання, будь-якого впливу або тиску на свідків, потерпілого він вчинити не зможе, а тяжкість покарання не може впливати на обрання запобіжного заходу.
Обвинувачений ОСОБА_10 заперечував проти задоволення клопотання прокурора та просив змінити запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт, підтримав думку захисника.
Захисник ОСОБА_5 , обвинувачений ОСОБА_9 законні представники та потерпілий залишили розгляд даного питання на розсуд суду.
Відповідно до частини 3 статті 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Строк тримання обвинуваченого ОСОБА_10 під вартою закінчується 24 березня 2018 року, до спливу якого судове провадження завершеним бути не може.
Встановлено, що ОСОБА_10 має постійне зареєстроване місце проживання на території с.Демидів, має близьких родичів, з якими постійно проживає, до взяття під варту працювали неофіційно.
За усталеною конвенційною практикою ЄСПЛ сама тільки тяжкість інкримінованого особі злочину по мірі просування судового розгляду, а в цій справі судом письмові докази сторони обвинувачення досліджено й допитано свідків, надалі перестає бути підставою для подальшого утримання особи під вартою.
Отже саме лише тяжкість злочину й загрожуване покарання перестає бути виправданням тривалого утримання особи під вартою. Наявність ризиків перешкоджання кримінальному провадженню, впливу на свідків, ухилення від суду безумовно зменшується по мірі просування судового розгляду.
Безумовно нових і вагомих обставин на користь подальшого існування таких ризиків на даний час у справі не має. При цьому суд звертає увагу на вагомість наявних у справі і досліджених доказів, необхідність проведення допиту свідків, які потребуватимуть значного часу, для повного і неупередженого судового розгляду.
За таких обставин підстав для продовження виняткового запобіжного заходу тримання під вартою судом не встановлено.
З огляду на зазначене, перевіряючи можливість обрання альтернативного запобіжного заходу, суд вважає можливим обрати щодо ОСОБА_11 менш суворий запобіжний захід цілодобовий домашній арешт за його постійним, зареєстрованим місцем проживання згідно наявних матеріалів справи.
Одночасно на обвинуваченого ОСОБА_11 слід покласти виконання обов`язків передбачених ст. 194 КПК України, в тому числі, заборонивши спілкування обвинуваченим одним з одним.
На підставі викладеного та керуючись статтями 331, 372 КПК України, суд, -
В задоволенні клопотання прокурора відмовити.
В продовженні строку тримання під вартою ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відмовити, яким змінити запобіжний захід з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт.
Зобов`язати ОСОБА_10 , протягом 2-х наступних місяців не відлучатися цілодобово з постійного, зареєстрованого місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 без дозволу суду, крім розумного фактичного часу необхідного для прибуття за викликом до суду, прокурора, перебування в приміщенні суду під час розгляду кримінального провадження.
Згідно п. 1 ч. 3 ст. 202 КПК України обвинуваченого ОСОБА_10 негайно доставити до згаданого місця проживання, оскільки йому заборонено залишати житло цілодобово, і звільнити з-під варти.
Покласти на обвинуваченого ОСОБА_10 виконання таких обов`язків:
- цілодобово не відлучатися із вказаного місця проживання;
- прибувати за першою вимогою до суду по вказаному кримінальному провадженню;
- утримуватися від спілкування зі свідками по справі й обвинуваченими між собою;
- не відвідувати місця масового відпочинку й розважальні заклади.
Розписку обвинуваченого про ознайомлення з покладеними на нього обов`язками та зобов`язанням невідкладно прибути до визначеного судом місця проживання долучити до матеріалів справи.
Зобов`язати уповноважений орган Національної поліції негайно поставити на облік обвинуваченого, щодо якого застосовано запобіжний захід у виді домашнього арешту цілодобово.
Копію ухвали направити до Вишгородського ВП ГУ НП в Київській області для виконання згідно вимог ст. 181 КПК України.
Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_11 , що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України, працівники поліції з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на них обов`язків.
Ухвала в частині обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту діє протягом двох місяців, строк якої закінчується 22 травня 2018 року включно.
Ухвала згідно вимог ч. 2 ст. 392 і ч. 5 ст. 532 КПК України не може бути оскарженою і набирає законної сили з моменту її проголошення.
Суддя ОСОБА_1