АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Апеляційне провадження № 11сс/790/1750/17 Слідчий суддя: ОСОБА_1
Категорія ст. 193 КПК України
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
2 листопада 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Харківської області у складі:
головуючого - ОСОБА_2 ,
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря - ОСОБА_5 ,
прокурора - ОСОБА_6 ,
захисників - ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
підозрюваного - ОСОБА_9 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові матеріали за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_9 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 140 КК України, на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 24 жовтня 2017 року, якою задоволено клопотання слідчого у кримінальному провадженні № 0000118 та застосовано до ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням застави,-
ВСТАНОВИЛА:
Цією ухвалою слідчого судді було задоволено клопотання слідчого у кримінальному провадженні № 0000118 та застосовано до ОСОБА_9 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 140 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 21.12.2017 року та визначено заставу в розмірі 32 000 (тридцять дві тисячі) гривень. Слідчий суддя встановив наявність обгрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення та ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, які вважав неможливим запобігти шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу.
З таким рішенням слідчого судді не погодилася захисник підозрюваного та подала апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 24 жовтня 2017 року скасувати та постановити нову, якою застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.
Захисник посилається на необгурнтованість доводів щодо існування ризиків, оскільки ОСОБА_9 виїхав з України ще 12.02.2016 року та на той час не знав, що стосовно нього є кримінальне провадження. Матеріали не містять доказів направлення ОСОБА_9 викликів. Перебуваючи за кордоном, ОСОБА_9 спілкувався зі слідчим. Свідки та потерпілий вже допитані, докази здійснення впливу на них відсутні. Ані в клопотанні, ані в ухвалі слідчого судді не наведено жодного конкретного доводу, яким чином ОСОБА_9 може перешкоджати кримінальному провадженню. Вважає, що слідчим суддею не враховані обставини, визначені ст. 178 КПК України, та зазначає, що слідчому судді не було надано висновку експерта ХОБСМЕ № 09-КЕ/2016 від 20.04.2016 року, який зазначив про обгрунтованість хірургічного втручання. Не враховано, що ОСОБА_9 потребує медичної допомоги та лікування, він має на утриманні малолітнього сина 2010 року народження, матір похилого віку, яка проживає в Івано-Франківській області, раніше не судимий. Крім того, злочин, передбачений ч. 1 ст. 140 КК України є злочином невеликої тяжкості, тому тримання під вартою є занадто суворим запобіжним заходом.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення захисників та підозрюваного, які підтримали апеляційну скаргу, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали судового провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про необхідність часткового задоволення апеляційної скарги. Відповідно до наданих суду матеріалів в провадженні СВ Київського ВП ГУНП в Харківській області перебувають матеріали кримінального провадження № 0000118, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ч. 1 ст. 140 КК України. Про підозру у вчиненні вказаного кримінального правопорушення 23.10.2017 року був повідомлений ОСОБА_9 , а саме в тому, що в період часу з 15.02.2012 року по 02.11.2015 року він, працюючи лікарем-отоларингологом, на підставі трудового договору укладеного між ним та ФОП ОСОБА_10 від 15.05.2012 року, здійснюючи свою професійну діяльність, як медичний працівник, у приміщенні клініки ТОВ «Доктор Алекс» за адресою: м.Харків, вул. Воробйова, 4. Згідно п. 2 вищевказаного трудового договору, зобов`язався виконувати на високому професійному рівні обов`язки лікаря-отоларинголога, дотримуватись правил деонтології при виконанні своїх професійних обов`язків, сумлінно вести первину медичну документацію та розрахунки з пацієнтами. Однак, ОСОБА_11 неналежно виконуючи свої професійні обов`язки щодо надання медичної допомоги, внаслідок недбалого та несумлінного до них ставлення, допустив завдання ОСОБА_12 тяжких тілесних ушкоджень, за обставин, викладених клопотанні слідчого та повідомленні про підозру.
Згідно вимог ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні. Такий винятковий запобіжний захід як тримання під вартою може бути застосований не в будь-якому випадку, а лише з урахуванням вимог ч. 2 ст. 183 КПК України.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років, - виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину. Розглядаючи клопотання слідчого, слідчий суддя не прийняв до уваги, що ОСОБА_9 підозрюється у кримінальному правопорушенні, за вчинення якого передбачене покарання у виді позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до п`яти років або виправні роботи на строк до двох років, або обмеження волі на строк до двох років, або позбавлення волі на той самий строк, тому необгрунтованими є посилання слідчого судді на особливу тяжкість покарання. Крім того, безпідставним є твердження про те, що даний злочин є умисним, хоча суб`єктивна сторона цього злочину характеризується лише необережною формою вини.
Враховуючи, що даний злочин відноситься до категорії злочинів невеликої тяжкості прокурор мав довести не лише обставини, передбачені ст. 177 КПК України, але й те, що перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину. Звертаючись із клопотанням слідчий та прокурор вказали, що підозрюваний ухиляється від слідства, не мешкає за постійним місцем проживання, знаходиться за межами України. Однак, вказані твердження, наведені у клопотанні, не свідчать про те, що ОСОБА_9 саме переховувався чи перешкоджав будь-яким чином кримінальному провадженню, оскільки про підозру у вчиненні зазначеного вище кримінального правопорушення ОСОБА_9 був повідомлений лише 23.10.2017 року, а вже 24.10.2017 року стосовно нього був застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням застави. Обставин, які б свідчили про те, що ОСОБА_9 , будучи належним чином викликаний до слідчого або прокурора умисно не з`явився та переховувався, а також щодо порушення ним покладених на нього ухвалою слідчого судді обов`язків, прокурором апеляційному суду не були повідомлені.
Дані витягу з бази даних щодо осіб, які перетнули державний кордон України (а.с. 40), підтверджують, що ОСОБА_9 протягом 2015 та 2016 років виїжджав за межі України та повертався назад до України, проте, в цей час він не мав процесуального статусу підозрюваного у кримінальному провадженні та будь-яких обмежень щодо виїзду за кордон. Крім того, стороною обвинувачення не надано доказів того, що ОСОБА_9 протягом 2015-2016 років викликався до слідчого, прокурора, чи органом досудового розслідування вживалися заходи для його розшуку в цей період часу. Таким чином, зміст клопотання слідчого взагалі не містить підтвердженої інформації про переховування чи перешкоджання ОСОБА_9 кримінальному провадженню. За таких обставин, враховуючи, що матеріали клопотання не містять даних про те, що ОСОБА_9 має судимість чи йому повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину, застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в даному конкретному випадку суперечить вимогам КПК України, у зв`язку з чим ухвала слідчого судді підлягає скасуванню.
Апеляційний суд також відмічає, що в матеріалах клопотання міститься оригінал повідомлення ОСОБА_9 про підозру без його підпису (а.с.35-38) тоді як на фотокопії цього ж повідомлення мається підпис ОСОБА_9 (а.с. 79) Прокурор в судовому засіданні не зміг пояснити цих розбіжностей. Разом з цим надані суду матеріали в своїй сукупності свідчать про наявність обгрунтованої підозри ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 140 КК України, та про існування принаймні ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, який в даному випадку є мінімальним. Враховуючи викладене, колегія суддів вважає за можливе застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді застави в розмірі 32 000 гривень, яка вже сплачена ним в цьому розмірі, та покласти на останнього обов`язки визначені п.п. 1, 2, 3, 8 ч. 5 ст. 194 КПК України, з урахуванням того, що ОСОБА_9 на даний час сам проживає в Івано-Франківській області за місцем реєстрації, оскільки припинив відносини зі своєю дружиною, яка мешкає в м. Харкові. Апеляційний суд, з урахуванням поведінки підозрюваного, який з`явився для розгляду апеляційної скарги, вважає, що такий запобіжний захід є достатнім для забезпечення виконання ОСОБА_9 покладених на нього обов`язків.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 задовольнити частково.
Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 24 жовтня 2017 року стосовно ОСОБА_9 скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчого задовольнити частково та застосувати до підозрюваного за ч. 1 ст. 140 КК України ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді застави в розмірі 32 000 грн., врахувавши вже сплачену ним заставу в цьому розмірі.
Покласти на ОСОБА_9 обов`язки, передбачені п.п. 1, 2, 3, 8 ч. 5 ст. 194 КПК України.
Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Головуючий:
Судді: