Ухвала
іменем україни
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддівОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
розглянула в судовому засіданні в м. Києві 21 листопада 2017 року касаційні скарги прокурора та потерпілого ОСОБА_5 на ухвалу Апеляційного суду Херсонської області від 5 квітня 2017 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000386.

Вироком Цюрупинського районного суду Херсонської області від 6 лютого 2017 року
ОСОБА_6 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку та мешканку АДРЕСА_1 , громадянку України, раніше судиму 25.09.2014 вироком Чаплинського районного суду за ч. 1 ст. 121 КК України на 5 років позбавлення волі із звільненням на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання з випробуванням строком на 3 роки,
визнано невинуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, та виправдано за відсутністю в її діях складу кримінального правопорушення.
Ухвалою Апеляційного суду Херсонської області від 5 квітня 2017 року вирок місцевого суду залишено без змін.

Кримінальне провадження розглянуто за участю:

прокурора ОСОБА_7 ,
У касаційній скарзі прокурор, посилаючись на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, просить ухвалу апеляційного суду скасувати та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції. Зазначає, що судом апеляційної інстанції в порушення вимог ст. 419 КПК України, не надано оцінки всім доводам прокурора та поза увагою апеляційного суду залишилось те, що у виправдувальному вироку показання потерпілого викладено вибірково, їх зміст викривлено з виправдувальним нахилом. Крім того, вказує, що суд апеляційної інстанції розглянув справу у відсутності потерпілого, не повідомивши його про дату, час та місце судового засідання, чим порушив його права передбачені ст. 56 КПК України.
У касаційній скарзі потерпілий ОСОБА_5 , посилаючись на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, просить ухвалу апеляційного суду скасувати та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції. При цьому вказує на те, що суд апеляційної інстанції розглянув справу у його відсутності, не повідомивши його про дату, час та місце судового засідання, чим порушив його права передбачені ст. 56 КПК України.
Органами досудового розслідування ОСОБА_6 обвинувачувалась в тому, що вона 14.06.2016 близько 22:30 години перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння за місцем свого проживання у будинку АДРЕСА_1 , під час сварки на грунті неприязних стосунків, що виникли раптово, нанесла своєму співмешканцю ОСОБА_5 кухонним ножем один удар в район черева, умисно спричинивши останньому тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

Вказані дії ОСОБА_6 стороною обвинувачення кваліфіковано за ч. 1 ст. 121 КК України.

Зі змісту вироку суду убачається, що виправдовуючи ОСОБА_6 у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, суд першої інстанції дійшов висновку, що пред`явлене останній обвинувачення свого підтвердження не знайшло, переконливих і беззаперечних доказів про наявність у діях виправданої інкримінованого їй діянні не здобуто, а тому підстав для ухвалення обвинувального вироку немає.

Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора, який підтримав касаційну скаргу прокурора та потерпілого, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи касаційних скарг, колегія суддів вважає, що скарги підлягають задоволенню з таких підстав.

Так, відповідно до ст. 433 КПК Українисуд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального й процесуального права, правової оцінки обставин, і не має права досліджувати докази, встановлювати й визнавати доведеними обставини, яких не було встановлено в оскарженому судовому рішенні, а також вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

При цьому, відповідно до вимог ст. 370 КПК судове рішення має бути законним, обґрунтованим та вмотивованим. Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 374 КПК мотивувальна частина виправдувального вироку повинна містити формулювання обвинувачення, пред`явленого особі й визнаного судом недоведеним, а також підстави для виправдання обвинуваченого із зазначенням мотивів, з яких суд відкидає докази обвинувачення.
За змістом цієї норми закону у мотивувальній частині виправдувального вироку має бути викладено результати дослідження, аналізу й оцінки доказів у справі, зібраних сторонами обвинувачення та захисту, в тому числі й поданих у судовому засіданні.
Згідно з положеннями ч. 1 ст. 373 КПК виправдувальний вирок ухвалюється в разі, якщо не доведено, що: 1) було вчинено кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується особа; 2) кримінальне правопорушення вчинив обвинувачений; 3) у діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення. Виправдувальний вирок також ухвалюється при встановленні судом підстав для закриття кримінального провадження, передбачених п. п. 1 та 2 ч. 1 ст. 284 цього Кодексу.

Переглядаючи кримінальне провадження щодо ОСОБА_6 , апеляційний суд належним чином не дотримався зазначених вимог кримінального процесуального закону.

Так, не погоджуючись із виправданням ОСОБА_6 , прокурор в апеляційній скарзі, крім іншого, клопотав про повторне дослідження деяких доказів ( просив допитати обвинувачену ОСОБА_6 , потерпілого ОСОБА_5 , свідків: ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , дослідити висновок судово-медичної експертизи №117/К-к від 15.06.2016 та допитати експерта), фактично вважаючи, що суд першої інстанції неповністю і з порушеннями вимог кримінального процесуального закону дослідив обставини кримінального провадження, що, як вважає прокурор, призвело до помилки в оцінці фактичних обставин та ухвалення необґрунтованого виправдувального вироку.

За таких обставин, на думку колегії суддів, відповідно до вимог ч. 3 ст. 404 КПК України апеляційний суд мав би повторно дослідити вищевказані докази безпосередньо для реалізації завдань кримінального провадження, передбачених у ст. 2 КПК України, і такої його засади, як змагальність та свобода сторін у наданні доказів і доведенні їх переконливості перед судом ( ст. 22 КПК України). Між тим, суд апеляційної інстанції повторно не дослідив обставини кримінального провадження, за умови, що вони на думку прокурора, були досліджені судом першої інстанції не повністю та з порушеннями, що потягло за собою ухвалення передчасного судового рішення про залишення виправдувального вироку щодо ОСОБА_6 без зміни.

Апеляційний суд, усупереч вимогам ст. 419 КПК України, залишаючи апеляційну скаргу без задоволення, не надав вичерпної відповіді, на яких підставах, передбачених процесуальним чи матеріальним законами він визнав наведені в апеляційній скарзі прокурора доводи неспроможними.

Суд апеляційної інстанції фактично не проаналізував доводів щодо незаконності оскаржуваного вироку і не дав оцінки стосовно їх обґрунтованості чи відсутності такої, а фактично просто навів перелік доказів, на підставі яких суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність в діях ОСОБА_6 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.
Доводи касаційної скарги потерпілого про розгляд справи апеляційним судом за його відсутності, не повідомивши його про дату, час та місце судового засідання, заслуговують на увагу.
Відповідно до ч. 4 ст. 405 КПК України неприбуття сторін або інших учасників кримінального провадження не перешкоджає проведенню розгляду, якщо такі особи були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду та не повідомили про поважні причини свого неприбуття. Якщо для участі в розгляді в судове засідання не прибули учасники кримінального провадження, участь яких згідно з вимогами цього Кодексу або рішенням суду апеляційної інстанції є обов`язковою, апеляційний розгляд відкладається.
Суд апеляційної інстанції не повідомив належним чином потерпілого ОСОБА_5 про день та час розгляду справи в суді апеляційної інстанції та розглянув провадження за його відсутності чим порушив право потерпілого на захист.

У матеріалах провадження міститься лист від 23 березня 2017 року про призначення апеляційного розгляду на 5 квітня 2017 року на 10.00 годину (а.с.200).

Проте, як убачається з журналу судового засідання, а також з технічного носія інформації ( а. с. 202-203), суд, розпочинаючи розгляд провадження, не переконався належним чином про те, чи повідомлені учасники кримінального провадження про дату, час та місце проведення судового розгляду.

Ця обставина призвела до порушення права потерпілого на захист, зокрема позбавила його права бути присутнім під час розгляду провадження, давати пояснення з приводу поданої апеляції, виступати в судових дебатах тощо.

За таких обставин, рішення апеляційного суду постановлене з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, яке перешкодило суду ухвалити законне, обґрунтоване та вмотивоване судове рішення, а тому відповідно до ст. 438 КПК України підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду у суді апеляційної інстанції.
При новому розгляді суду апеляційної інстанції необхідно врахувати наведене, ретельно перевірити доводи апеляційних скарг прокурора та потерпілого, дати їй належну оцінку, та з урахуванням усіх встановлених обставин прийняти законне і обґрунтоване рішення.

Керуючись ст.ст. 433, 434, 436, 438 КПК України, п. 6 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 2 червня 2016 року, колегія суддів

постановила:
Касаційні скарги прокурора та потерпілого ОСОБА_5 задовольнити.

Ухвалу Апеляційного суду Херсонської області від 5 квітня 2017 року щодо ОСОБА_6 скасувати та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3