Справа № 576/782/17
Провадження № 1кп/576/163/17

У Х В А Л А
26.10.17 м. Глухів
Глухівський міськрайонний суд Сумської області
в складі: головуючого - судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
з участю прокурора ОСОБА_3
захисника ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання обвинуваченого про зміну запобіжного заходу, клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу
В провадженні суду перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185 КК України.
У судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб.
Клопотання обґрунтовує тим, що строк дії ухвали Глухівського міськрайонного суду від 06.08.2017 року стосовно ОСОБА_5 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою спливає 01.11.17р. Відносно ОСОБА_5 встановлено наявність ризиків, передбачених п. п. 1 та 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме те, що ОСОБА_5 можепереховуватись від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення. Наявність вказаних ризиків підтверджується тим, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні тяжких злочинів, і у разі визнання його винним йому загрожує покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до шести років, а тому з метою уникнення від покарання може переховуватися від суду; крім того у 2015 році ОСОБА_5 перебував у розшуку за скоєння кримінальних правопорушень проти власності та розшукувався Глухівським ВП ГУНП в Сумській області; маючи не зняту та непогашену судимість за злочини проти власності, звільнившись 06.10.2016 року з місць позбавлення волі по відбуттю строку покарання, на шлях виправлення не став та продовжує вчиняти знову умисні кримінальні правопорушення проти власності, вчинивши за короткий проміжок часу два умисних злочини.
Також прокурор вказав обставини недостатності застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання вище вказаним ризикам.
Обвинувачений ОСОБА_5 також заявив клопотання про зміну запобіжного заходу на домашній арешт.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_5 ОСОБА_4 проти задоволення клопотання прокурора заперечував, вважав, що на даний час можливо застосувати більш м`який запобіжний захід обвинуваченому, посилаючись на відсутність ризиків.
Потерпілі в судове засідання не з`явились, про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином. В матеріалах справи міститься заява потерпілої ОСОБА_6 про розгляд справи без її участі. Від потерпілих ОСОБА_7 та ОСОБА_8 таких заяв не надходило, тож суд поставив на обговорення питання щодо накладення на них грошового стягнення. Заперечень від учасників процесу з цього питання не надійшло.
Вислухавши учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд дійшов до наступних висновків.
Згідно положень статті 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу чи особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою може оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Так у п. 80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі "Харченко проти України" зазначено, що продовжуючи строк тримання під вартою, прокурор повинен навести підстави своїх рішень, а не лише посилатись на відповідність раніше обраного запобіжного заходу. Проте згідно з пунктом 3 статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, після спливу певного часу саме тільки існування обґрунтованої підозри перестає бути підставою для позбавлення свободи і прокуратура та судові органи зобов`язані навести інші підстави для продовження тримання під вартою (справи "Яблонський проти Польщі" та "Єлоєв проти України"). Таких підстав прокурором не наведено.
Відповідно до ч. 1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Вимогами ст. 178 КПК України передбачені обставини, що враховуються при обранні запобіжного заходу, зокрема тяжкість покарання, яке загрожує відповідній особі, вік та стан здоров`я обвинуваченого, міцність соціальних зв`язків, в тому числі наявність родини та утриманців, наявність постійного місця роботи, наявність судимостей та інші обставини.
У клопотанні прокурора зокрема зазначені ризики передбачені п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Разом із тим, суд вважає ризик передбачений п. 1 ст. 177 таким, що значно знизився порівняно з моментом обрання ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
При цьому ризик передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, є обґрунтований, оскільки обвинувачений неодноразово притягувався до відповідальності за вчинення майнових злочинів.
Статтею 181 КПК України передбачено, що до особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі може застосовуватись запобіжний захід у вигляді домашнього арешту. Домашній арешт полягає в забороні обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.
За таких обставин суд вважає, що запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту буде достатній для запобігання ризику, доведеному прокурором у судовому засіданні.
З огляду на зазначене на обвинуваченого ОСОБА_5 слід покласти обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України.
Відповідно до частини першої статті 144 КПК України грошове стягнення може бути накладено на учасників кримінального провадження у випадках та розмірі, передбачених цим Кодексом за невиконання процесуальних обов`язків.
Згідно з частиною першою статті 139 КПК України, якщо потерпілий, який був у встановленому цим Кодексом порядку викликаний (зокрема, наявне підтвердження отримання ним повістки про виклик або ознайомлення з її змістом іншим шляхом), не з`явився без поважних причин або не повідомив про причини свого неприбуття на виклик слідчого судді, суду, на нього накладається грошове стягнення у розмірі від 0,5 до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Таким чином, враховуючи встановлені обставини, суд вважає за необхідне накласти на потерпілих ОСОБА_7 та ОСОБА_8 грошове стягнення за неприбуття 26 жовтня 2017 року на 14 годину 00 хвилин на виклик до суду без поважних причин та неповідомлення про причини свого неприбуття у межах санкції, передбаченої частиною першою статті 139 КПК України.
Керуючись ст.ст. 139, 144, 176-178, 181, 193, 194, 196,202 КПК України, -
Клопотання прокурора про продовження обвинуваченому запобіжного заходу задовольнити частково.
Клопотання обвинуваченого ОСОБА_5 задовольнити.
Змінити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту на строк 30 діб до 25 листопада 2017 року, звільнивши з під варти після негайного доставлення до місця проживання.
Запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту застосувати за фактичним місцем проживання ОСОБА_5 : АДРЕСА_2 .
Відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України, покласти на обвинуваченого ОСОБА_5 обов`язки:
- не відлучатися без дозволу суду з квартири АДРЕСА_3 ;
- прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, суду;
- повідомляти суд про зміну свого місця проживання.
Накласти на потерпілого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_4 , грошове стягнення за неприбуття на виклик до суду без поважних причин та неповідомлення про причини свого неприбуття у розмірі 0,5 прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 800 (вісімсот) гривень.
Накласти на потерпілу ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживаючу за адресою: АДРЕСА_4 , грошове стягнення за неприбуття на виклик до суду без поважних причин та неповідомлення про причини свого неприбуття у розмірі 0,5 прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 800 (вісімсот) гривень.
Копію ухвали направити потерпілим ОСОБА_7 та ОСОБА_8 для відома та виконання в частині грошового стягнення.
Передати ухвалу до Глухівського відділу поліції ГУНП в Сумській області до виконання в частині запобіжного заходу.
Ухвала набирає законної сили з дня її проголошення та оскарженню не підлягає.

Особа, на яку накладено грошове стягнення та яка не була присутня під час розгляду цього питання судом має право подати клопотання про скасування ухвали про накладення на неї грошового стягнення. Клопотання подається суду, який виніс ухвалу про накладення грошового стягнення. Ухвала суду за результатами розгляду клопотання про скасування ухвали про накладення грошового стягнення оскарженню не підлягає.
Суддя ОСОБА_1