Справа № 185/5723/17
Провадження № 1-кп/185/414/17
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15 листопада 2017 року м. Павлоград

Дніпропетровської області

Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

Головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області кримінальне провадження від 13.02.2017 року за № 0000420 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Павлограда, Дніпропетровської області, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, розлученого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України, -

В С Т А Н О В И В :
Відповідно до рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22 серпня 2011 року на підставі якого було видано виконавчий лист № 2-3532/11 від 22 серпня 2011 року ОСОБА_4 зобов`язаний з 21 липня 2011 року сплачувати на користь ОСОБА_5 аліменти у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку щомісячно, до настання дітьми ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 повноліття.

Починаючи з 01 червня 2016 року, та до 26 травня 2017 року ОСОБА_4 злісно ухилявся від сплати аліментів, встановлених рішенням суду, дієвих заходів до працевлаштування не приймав, інших неповнолітніх дітей, протипоказань за станом здоров`я до працевлаштування та інших поважних причин для відмови в працевлаштуванні не мав, маючи таку можливість офіційно не працевлаштовувався, не бажаючи сплачувати аліменти дітей, а навіть коли працевлаштувався ігнорував вимоги державного виконавця з приводу сплати аліментів, через що утворив заборгованість за вказаний період у розмірі 14531 грн. 61 коп., що сукупно перевищує суму відповідних платежів за шість місяців.

Так, заборгованість за період часу з 01 червня 2016 року до 26 травня 2017 року склала:
- 2016 рік: Червень 1392 грн., Липень - 1392 грн., Серпень - 1392 грн., Вересень - 1463 грн., Жовтень 1463 грн., Листопад 507 грн., Грудень 1463 грн., а всього 9072 грн.

- 2017 рік: Січень 1463 грн., Лютий - 1463 грн., Березень - 1463 грн., Квітень - 507 грн., Травень - 602 грн. 61 коп., а всього 5459 грн. 61коп.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав свою провину в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КК України та дав показання з приводу обвинувачення, пояснивши, що згоден з сумою та періодом заборгованості з аліментів.

Він, дійсно, відповідно до рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22 серпня 2011 року на підставі якого було видано виконавчий лист № 2-3532/11 від 22 серпня 2011 року зобов`язаний з 21 липня 2011 року сплачувати на користь ОСОБА_5 аліменти у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку щомісячно, до настання дітьми ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 повноліття.

Але, починаючи з 01 червня 2016 року, та до 26 травня 2017 року він злісно ухилявся від сплати аліментів, встановлених рішенням суду, за вказаний період аліменти не сплачував, будь якої іншої матеріальної допомоги дітям не надавав, заходів до працевлаштування не приймав, а коли працевлаштувався приховував свій дохід, ігнорував вимоги державного виконавця з приводу сплати аліментів, через що утворив заборгованість за вказаний період у розмірі 14531 грн. 61 коп.

Крім того, в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 звернувся до суду з проханням допустити по справі застосування положень ч. 3 ст. 349 КПК України, оскільки він повністю визнає свою провину в скоєнні зазначеного кримінального правопорушення, та вважає зібрані в справі докази його провини достовірними, допустимими та достатніми, в зв`язку з чим досліджувати їх а також допитувати потерпілу та свідків, які не з`явилися в судове засідання немає ніякої необхідності.

З`ясувавши думку прокурора який не заперечував проти застосування у справі положень ч. 3 ст. 349 КПК України, роз`яснивши обвинуваченому ОСОБА_4 правові наслідки застосування вказаної норми закону, з якими останній погодився, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, та застосував при розгляді даної справи положення ч. 3 ст. 349 КПК України.

Аналізуючи показання обвинуваченого в судовому засіданні, співставляючи ці показання з обвинуваченням, що закидається ОСОБА_4 , суд робить обґрунтований висновок про те, що показання обвинуваченого мають характер логічних, послідовних та об`єктивних, а відтак, з урахуванням застосування при розгляді справи положень ч.3 ст.349 КПК України, винність обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України - доведена повністю.

Таким чином, винність обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 України - доведена повністю.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 необхідно правильно кваліфікувати за ч. 1 ст. 164 КК України, як злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів).

Відповідно до ч.1 ст.65 КК України суд призначає покарання у межах, встановлених у санкції статті Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин; відповідно до Загальної частини КК України; враховуючи ступінь тяжкості учиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

При призначенні виду і розміру покарання суд враховує, що ОСОБА_4 вчинив злочин невеликої тяжкості, не працевлаштувався, в силу ст. 89 КК України вважається особою раніше не судимою.

В якості пом`якшувальних обставин суд враховує що ОСОБА_4 повністю визнав свою вину.

Обтяжливі обставини у справі відсутні.

Враховуючи викладене, беручи до уваги загальну суму утвореної обвинуваченим заборгованості зі сплати аліментів, яка свідчить про стійку злочинну направленість поведінки обвинуваченого щодо свідомого небажання виконувати судове рішення та сплачувати аліменти, а також прохання потерпілої про призначення обвинуваченому суворого покарання, суд приходить до висновку про те, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_5 та запобігання скоєння ним інших кримінальних правопорушень не можливо без його ізоляції від суспільства, а тому, обвинувачений ОСОБА_5 має бути засудженим за ч. 1 ст.164 КК України до покарання у вигляді обмеження волі, в межах санкції даної статті.

Речові докази у справі відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.368, 370, 371, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В :
ОСОБА_4 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 1 ст.164 КК України.

ОСОБА_4 призначити покарання за ч. 1 ст. 164 КК України у виді обмеження волі строком один рік.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 до набрання вироком чинності не обирати.

Строк відбуття покарання для ОСОБА_4 обчислювати з моменту виконання вироку в частині призначеного покарання у вигляді обмеження волі.

Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області в строк тридцять днів з дня його проголошення.

СУДДЯ ОСОБА_8 .