АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 05.55/796/20/2017 Головуючий суддя у 1-й інстанції: ОСОБА_1
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2017 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва ОСОБА_2 за участю адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 та представника митниці ОСОБА_5 розглянувши заяву адвоката ОСОБА_3 про відвід судді,

ВСТАНОВИЛА:
19 жовтня 2017 року адвокат ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 подав заяву з доповненнями про відвід судді Апеляційного суду міста Києва ОСОБА_6 від розгляду справи за протоколом про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 473 МК України щодо ОСОБА_4 .
Відвід судді ОСОБА_6 мотивований тим, що суддя ОСОБА_6 в аналогічній справі вже приймала рішення, а тому вважає, що дана справа буде розглянута виключно за аналогією, так як судді не можуть в однакових справах приймати протилежні рішення.
Вислухавши пояснення адвоката ОСОБА_3 щодо обґрунтування заяви, представника митниці, який не заперечував щодо задоволення заяви про відвід, дослідивши матеріали справи та доводи заяви, суд дійшов висновку про задоволення заяви про відвід.
Згідно з ч.1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини від 04 листопада 1950 року кожна людина має право при визначенні її громадянських прав і обов`язків або будь-якого обвинувачення проти неї на справедливий і відкритий розгляд впродовж розумного терміну незалежним і безстороннім судом, створеним відповідно до закону. Таким чином, зазначена міжнародно-правова норма гарантує кожній людині справедливий розгляд її справи незалежним і безстороннім судом, створеним відповідно до закону.
Згідно зі ст.8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Відповідно до положень ст. 9 Конституції України та ст. 17 Закону України «Про міжнародні договори» від 22 грудня 1993 року, міжнародні договори, згода на обов`язковість яких дана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Передбачено також, що коли міжнародним договором встановлені інші права, ніж ті, що передбачені законодавством України, то застосовуються правила міжнародного договору.
Зазначені обставини свідчать про наявність прогалин в національному законодавстві стосовно процесуального врегулювання права на відвід та порядку розгляду заяви про відвід по справам про адміністративні правопорушення.Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини, наявність безсторонності відповідно до п.1 ст.6 Конвенції повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивними критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. У кожній окремій справі слід враховувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про небезсторонність суду.
У рішенні ЄСПЛ "Мироненко і Мартенко проти України", зокрема у п. 66, зазначено, що згідно з усталеною практикою Суду, наявність безсторонності має визначатися, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції, за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв.За суб`єктивнимкритерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім.
Разом з цим, в рішенні ЄСПЛ «Де Куббер проти Бельгій» від 26.10.1984 року зазначено, що «навіть видимість може бути важливою», «правосуддя повинне не тільки чинитися, повинно бути також видно, що воно чиниться», том будь-який суддя щодо якого є обґрунтовані підстави побоюватися браку безсторонності ,має бути відведений.
Відповідно до ст. 129 Конституції України суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права.
Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічного, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
У відповідності до ч.4 ст. 54 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів» суддя зобов`язаний своєчасно, справедливо та безсторонньо розглядати і вирішувати судові справи відповідно до закону з дотриманням засад і правил судочинства.
З метою усунення обставин, які можуть викликати сумнів в законності прийнятого рішення по даній справі відвід підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 294 КУпАП, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суддя Апеляційного суду міста Києва, -

ПОСТАНОВИЛА:
Заяву адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 з доповненнями про відвід судді Апеляційного суду міста Києва ОСОБА_6 у справі щодо ОСОБА_4 про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 473 МК України задовольнити.
Матеріли провадження щодо ОСОБА_4 передати для здійснення повторного автоматизованого розподілу.
Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя
Апеляційного суду міста Києва ОСОБА_2