Справа № 574/1254/17
Провадження 1-кс/574/352/2017

У Х В А Л А

24 листопада 2017 року м. Буринь

Слідчий суддя Буринського районного суду Сумської області ОСОБА_1 при секретарі ОСОБА_2 , з участю слідчого СВ Буринського ВП ГУ НП в Сумській області ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Буринського районного суду клопотання про арешт майна,

в с т а н о в и в :
До Буринського районного суду звернувся слідчий СВ Буринського ВП ГУ НП в Сумській області ОСОБА_3 з клопотанням, погодженим із прокурором який здійснює процесуальне керівництво у кримінальному провадженні ОСОБА_5 про накладення арешту на автомобіль марки ВАЗ-21114 номерний знак НОМЕР_1 мотивуючи тим, що в ніч з 30.10.2017 року на 31.10.2017 року невстановлені особи вчинили крадіжку грошових коштів в сумі 2700 грн. та пари кросівок з приміщення літньої кухні потерпілої ОСОБА_6 за адресою АДРЕСА_1 . В ході досудового розслідування було встановлено, що до вчинення вказаного злочину може бути причетний ОСОБА_7 20.11.2017 року в ході огляду місця події, з письмового дозволу ОСОБА_7 , був оглянутий вищевказаний автомобіль, що перебував у нього в користуванні. В даному автомобілі були виявлені та вилучені гаманець з грошовими коштами в сумі 1665 грн., які можуть належати потерпілій ОСОБА_6 , ліхтар ручний та перчатки, а також інші речі, що можуть бути об`єктами інших крадіжок. Посилаючись на те, що автомобіль є речовим доказом злочину, та використовувався ОСОБА_7 як знаряддя злочину, просив накласти на нього арешт з позбавленням права відчуження та розпорядження ним.

Враховуючи, що клопотань про застосування технічних засобів при проведенні судового засідання не надходило, фіксація судового засідання за допомогою технічних засобів не проводиться відповідно до положень ч.1 ст. 107 КПК України.

В судовому засіданні слідчий клопотання підтримав, повідомивши, що по даному епізоду крадіжки підозра ОСОБА_7 ще не пред`явлена, а цивільний позов не заявлявся.

ОСОБА_7 визнав свою причетність до крадіжки грошових коштів та кросівок з господарства ОСОБА_6 , однак повідомив, що даний автомобіль належить його діду ОСОБА_8 і жодного відношення до вчиненого ним злочину не має, оскільки був він тоді без автомобіля, який дід йому дав на тимчасове користування.

Перевіривши матеріали кримінального провадження та дослідивши надані докази, заслухавши доводи захисника ОСОБА_4 , який просив в задоволенні клопотання відмовити, так як жодних підстав на визнання автомобіля речовим доказом чи знаряддям вчинення кримінального правопорушення немає, приходжу до наступних висновків.

Зокрема, в судовому засіданні встановлено, що слідчим відділенням Буринського ВП Конотопського ВП ГУ НП в Сумській області проводиться досудове розслідування кримінального провадження №0000299 від 31.10.2017 року за ознаками злочину передбаченого ч.3 ст.185 КК України по факту таємного викрадення невстановленими особами в ніч з 30.10.2017 року на 31.10.2017 року з приміщення літньої кухні потерпілої ОСОБА_6 , яка розташована в АДРЕСА_1 грошових коштів в сумі 2700 грн. та пари кросівок.

В ході досудового розслідування було встановлено можливу причетність до вказаного злочину ОСОБА_7 , який будучи опитаним працівниками поліції 20.11.2017 року повідомив про вчинення ним, в тому числі, цього злочину.

Вказані обставини останній підтвердив і в судовому засіданні, додавши, що жодного тиску з боку працівників правоохоронних органів на нього не було.

Між тим, як вбачається з матеріалів кримінального провадження ОСОБА_7 не повідомлено про підозру у вчиненні вказаного кримінального правопорушення по епізоду крадіжки з господарства потерпілої ОСОБА_6 ..

На разі, 20.11.2017 року слідчим, в присутності понятих та інших учасників слідчої дії був проведений огляд земельної ділянки, розташованої по вулиці Зарічній в м. Буринь, в районі бувшої міської лазні.

В ході огляду було виявлено автомобіль марки ВАЗ-21114 номерний знак НОМЕР_1 , який з письмового дозволу особи яка їм керувала, а саме ОСОБА_7 , був також оглянутий слідчим.

При цьому результати огляду були зафіксовані в протоколі огляді від 20.11.2017 року. В ході огляду було вилучено гаманець гаманець з грошовими коштами в сумі 1665 грн., ліхтар ручний, перчатки, також інші речі, а також вищевказаний автомобіль.

Як визначено ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Частиною 2 ст. 170 КПК України визначено, що арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Крім того, ч. 3 ст. 170 КПК України визначено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ст.98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

На думку слідчого судді, доводи слідчого, що автомобіль ВАЗ-21114 номерний знак НОМЕР_1 це знаряддя злочину є надуманими.

Зокрема, за загальними поняттями кримінального права, знаряддя вчинення злочину - це матеріальний предмет, який використаний винною особою безпосередньо для впливу на об`єкт кримінально-правової охорони.
Однак в матеріалах справи відсутні жодні відомості, які б доводили про використання ОСОБА_7 зазначеного транспортного засобу при вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст.185 КК України щодо потерпілої ОСОБА_6 .. При цьому цивільній позов в кримінальному провадженні також на даний час не заявлений.

Між тим, ОСОБА_7 повідомив, що автомобіль належить його діду ОСОБА_9 і ця обставина підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 .

З врахуванням наведеного, приходжу до висновку, що в клопотанні належним чином не обґрунтовано та не наведено достатніх та переконливих обставин, щодо необхідності накладення арешту на вищевказий транспортний засіб. При цьому слідчим також не перевірено розумність та співрозмірність обмеження права власника транспортного засобу в користуванні автомобілем з врахуванням завдань кримінального провадження та наслідків арешту майна.

Згідно ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ісмаїлов проти Росії» від 06.11.2008 року, де вказувалися на порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якому зазначено, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Відповідно до Постанови Європейського Суду від 09.06.2005 по справі «Бакланов проти Російської Федерації», Постанови Європейського Суду від 24 березня 2005 року по справі «Фрізен проти Російської Федерації», наголошується на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання публічної влади у право на повагу до власності має бути законним, держави уповноважені здійснювати контроль за використанням власності шляхом виконання законів. Більше того, верховенство права, одна з засад демократичної держави, втілюється у статтях Конвенції. Питання у тому, чи було досягнуто справедливої рівноваги між вимогами загального інтересу та захисту фундаментальних прав особи, має значення для справи лише за умови, що спірне втручання відповідало вимогам законності і не було свавільним.
Частиною 1 ст.173 КПК України встановлено, що слідчий суддя відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

За таких обставин, доводи ініціатора клопотання щодо необхідності арешту майна слідчий суддя вважає безпідставними, у зв`язку з чим дане клопотання задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 170-173 КПК України, слідчий суддя, -
у х в а л и в:
В задоволенні клопотання слідчого СВ Буринського ВП ГУ НП в Сумській області ОСОБА_3 про накладення арешту на автомобіль ВАЗ-21114, д.н. НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_8 відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційний суд Сумської області на протязі п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1

Повний текст ухвали виготовлений та оголошений 27.11.2017 року.