Справа № 625/470/16-к
Провадження № 1-кп/625/5/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
28.11.17 року с. Різуненкове

Коломацький районний суд Харківської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретарів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3

прокурора - ОСОБА_4

потерпілої - ОСОБА_5 ,

обвинуваченого - ОСОБА_6 ,

захисника обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

цивільних відповідачів - ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

представника цивільного відповідача - ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду с. Різуненкове Коломацького району Харківської області матеріали кримінального провадження №0000508 від 15 липня 2016 року за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, освіта середня, одруженого, маючого на утриманні неповнолітнього сина ОСОБА_11 , непрацюючого, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого
ч. 2 ст. 286 КК України, -
В С Т А Н О В И В:
14 липня 2016 року близько 14:25 години ОСОБА_12 керуючи технічно справним автомобілем «MAN-LE 12.180» д.н.з. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_8 та рухаючись по автодорозі «Київ-Харків-Довжанський» в районі 430км + 112 м з боку м. Валки в напрямку м. Харкова зі швидкістю близько 80 км/год, відволікся від дорожньої обстановки та виїхав за межі проїжджої частини дороги, тим самим грубо порушив вимоги п.п.2.3 б), та 12.1 Правил дорожнього руху України, згідно з якими, для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; під час вибору у встановлених межах безпечної швидкості руху водій повинен урахувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним. У зв`язку з невиконанням вказаних вимог Правил, ОСОБА_12 допустив наїзд на автомобіль «Renault Magnum 440» д.н.з. НОМЕР_2 з напівпричепом «Chereau C-382» д.н.з. НОМЕР_3 , який стояв на узбіччі в нерухомому стані, в результаті чого пасажир автомобіля «MAN-LE 12.180», д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_13 отримав тяжкі тілесні ушкодження у вигляді: садна, синців та забитої рани на голові, обличчі та тулубі, лінійного перелому кісток основи черепи з крововиливом під м`які мозкові оболонки та в тканину головного мозку, перелом ребер з пошкодженням пристеночної плеври та тканини легенів, багаточисленні набряки та розриви внутрішніх органів, дрібноскольчатий перелом правої п`яткової кістки внаслідок яких ОСОБА_13 помер у лікарні.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_12 свою вину у пред`явленому обвинуваченні визнав. В скоєному щиро розкаявся, та пояснив, що він близько 4 років неофіційно працював водієм у ОСОБА_8 на автомобілі «MAN-LE 12.180», який належить ОСОБА_8 . Пізно ввечері, 13.07.2016 року він за усним дорученням ОСОБА_8 завантажив до автомобілю «MAN-LE 12.180» павільйон, який він мав перевезти до Кременчуцького району, Полтавської області, більш точної адреси він не пам`ятає та взяв до себе у кабіну ОСОБА_14 та ОСОБА_13 , які мали цей павільйон встановити на місці вигрузки. Перевезення павільйону відбувалося вночі, оскільки його розміри не дозволяють цього робити вдень. 14.07.2017 року об 10:00 годині вони прибули на місце вигрузки, приблизно годину вони всі разом розвантажували павільйон. Після чого всі разом поїхали у зворотньому напрямку до міста Харкова, зробили відпочинок на обід у місті Полтаві. Близько 14:00 години проїхали місто Валки, приблизно за кілометр від міста Валки він почав будити ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , які в той момент спали та в цей момент відволікся від керування автомобілем, внаслідок чого автомобіль з`їхав на узбіччя дороги, де в той момент стояв автомобіль «Renault Magnum 440» з напівпричепом, побачивши даний автомобіль ОСОБА_12 намагався уникнути зіткнення та почав вивертати кермо автомобіля у бік проїжджої частини, але повністю виконати даний маневр він не встиг та допустив зіткнення правої частини кабіни автомобіля «MAN-LE 12.180» з напівпричепом автомобіля, який стоїв на узбіччі дороги.

Крім визнання обвинуваченим своєї вини, вина у вчиненні кримінального правопорушення повністю підтверджується доказами дослідженими у судовому засіданні:

- поясненнями потерпілої ОСОБА_5 , яка в судовому засіданні пояснила, що вона була дружиною померлого ОСОБА_13 , її чоловік близько 8 років неофіційно працював зварювальником у цеху який знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , по виготовленню павільйонів, власником якого є ОСОБА_9 , також разом з ним близько двох років неофіційно працював і ОСОБА_14 . Напередодні, 12.07.2017 року, ОСОБА_9 та ОСОБА_8 домовилися між собою, що водій ОСОБА_12 , який працює водієм у ОСОБА_8 , а також ОСОБА_14 та її чоловік, повинні були разом вивезти та встановити замовлений павільйон до селища Келеберда, Кременчуцького району, Полтавської області. Об 00:40 годин 14.07.2016 року до неї додому на своєму автомобілі заїхав ОСОБА_14 , щоб забрати ОСОБА_13 на роботу. 14.07.2016 року зранку о 6:40 годин ОСОБА_13 їй зателефонував та повідомив, що вони майже доїхали до місця вигрузки, також чоловік повідомив, що вони їдуть у авто під керуванням ОСОБА_6 , який після розгрузки павільйона повинен привезти їх до м. Харкова. Близько 16:25 годин вона зателефонувала на мобільний телефон до чоловіка, але ніхто не відповів, о 17:20 вона знову набрала номер чоловіка, але слухавку знову ніхто не підняв. О 17:25 на її мобільний телефон зателефонував ОСОБА_14 і повідомив, що вони попали в аварію та разом з її чоловіком знаходяться у Валківській центральній районній лікарні. Вона разом з батьками чоловіка та його рідною сестрою близько 19:00 приїхали до Валківської центральної районної лікарні, де лікар повідомив, що її чоловік ОСОБА_13 помер.

- поясненнями свідка ОСОБА_8 , який в судовому засіданні пояснив, що він є власником автомобіля «MAN-LE 12.180» повідомив, що 12.07.2017 року йому зателефонував ОСОБА_9 , який виготовляє павільйони та попрохав його щоб він своїм автомобілем «MAN-LE 12.180» перевіз павільйон, який купили у ОСОБА_9 до села Келеберда, Кременчуцького району, Полтавської області. Він погодився на пропозицію ОСОБА_9 та за усною домовленістю найняв ОСОБА_6 для перевезення цього павільйона. Наскільки йому відомо павільйон треба було доставити замовнику вранці 14 липня 2016 року, тому ОСОБА_12 повинен був виїжджати з міста Харкова вночі з 13.07.2016 року на 14.07.2016 року. 14 липня 2016 року близько 15:00 йому на мобільний телефон зателефонував ОСОБА_12 та повідомив йому, що в районі Валківського поста ДАІ сталася ДТП з його участю. Приїхавши на місце ДТП йому стало відомо, що у кабіні його авто перебував не тільки водій ОСОБА_12 , а і працівники ОСОБА_9 : ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , домовленості з ОСОБА_9 , що його працівники поїдуть відвозити та встановлювати павільйон у них не було, яким чином і хто з них вирішив, що вони поїдуть разом з ОСОБА_6 на його машині йому не відомо. Працівники ДАІ повідомили йому, що постраждалі знаходяться у лікарні з травмами. Він найняв евакуатор та відвіз своє авто на штраф майданчик до відділу поліції м. Валки. Наскільки йому відомо ОСОБА_12 не вживає спиртне взагалі, дуже відповідальний працівник, водієм працює у нього майже чотири роки, правопорушень не вчиняв, ДТП скоїв перший раз. Його авто у цій аварії постраждало повністю і відновленню не підлягає.

- поясненнями свідка ОСОБА_15 , який у судовому засіданні пояснив, що 14 липня 2016 року близько 14:25 годин він стояв на узбіччі проїзджої частини від міста Валок в сторону містя Харкова, приблизно у 800 метрах від поста ДАЇ, на автомобілі «Renault Magnum 440» з напівпричепом в нерухомому стані, оскільки на датчику мастила засвітилася лампочка, тому він вирішив зупинитися та подивитися, що саме трапилось. Він зупинився, ввімкнув ліхтарі аварійної зупинки та перебравшись на сидіння пасажира почав переодягатися у іншу одежу. Через деякий час він почув удар позаду причепа, оскільки його машина була завантажена то удар був не дуже великої сили. У дзеркало він побачив, що в його напівпричіп правою стороною кабіни врізався вантажний автомобіль. Він одразу зателефонував до поліції та швидкої. Після ДТП люди з інших автомобілей допомагали постраждалим. Один з постраждалих дуже кричав коли його несли на ношах медичні працівники, а інший лежав без ознак життя. ОСОБА_12 повідомив, поліцейським що його авто зламалось, але, що саме зламалось він не пояснив. Після цього він та ОСОБА_12 були доставлені поліцейськими до лікарні для медичного огляд на стан сп`яніння. При огляді місця зіткнення, гальмівного шляху перед його напівпричепом він не бачив. Хто саме і як постраждав у даному ДТП він не знає, але зі слів працівника поліції знає, що один із постраждалих помер.

- поясненнями свідка ОСОБА_14 , який у судовому засіданні пояснив, що близько двох років він працює зварювальником кіосків у ОСОБА_9 , разом з ним працював і ОСОБА_13 .. В його обов`язки входить виготовлення павільйонів та їх монтаж на місці замовника. 13 липня 2016 року власник фірми по виготовленню павільйонів ОСОБА_9 повідомив йому що замовники купили у нього павільйон, та треба його доставити за місцем замовлення не пізніше ранку 14 липня 2016 року, тому виїзджати їм треба вночі. 14 липня 2016 року близько другої годині ночі, точного часу не пам`ятає, він разом з ОСОБА_13 та ОСОБА_6 який працював водієм автомобіля «MAN-LE 12.180», виїхав з міста Харкова у напрямку села Келеберда Кременчуцького району, Полтавської області на вантажному автомобілі «MAN-LE 12.180» під керуванням водія ОСОБА_6 . На місце замовлення вони прибули десь о дев`ятій годині ранку та приблизно годину розвантажували та проводили монтаж цього павільйона разом з ОСОБА_13 , ОСОБА_12 весь цей час сидів у кабіні. На зворотньому шляху до міста Харкова у місті Полтаві вони здійснили зупинку на обідню перерву, потім продовжили шлях до міста Харкова. Весь зворотній шлях він та ОСОБА_13 спали. ОСОБА_13 знаходився біля дверей з правої сторони, а він знаходився по середині між ОСОБА_6 ОСОБА_16 . Прокинувся він вже після удару їхньою кабіною в напівпричіп іншої машини. Коли відкрив очі після удару водія ОСОБА_6 в кабіні не було, ОСОБА_13 сидів на сидінні тихо стогнав. Самотужки вибратися з кабіни вони не могли. Через деякий час після ДТП зупинилися дві машини та водії надали йому та ОСОБА_13 першу медичну допомогу. Його витягли першого з кабіни та поклали на узбіччя проїзджої частини, потім витягли ОСОБА_13 . Що саме в цей час робив водій ОСОБА_12 йому не відомо. Після приїзду швидкої його та ОСОБА_13 забрали до Валківської центральної районної лікарні. Потім вже з лікарні він зателефонував дружині ОСОБА_13 - ОСОБА_5 та повідомив про ДТП. Пізніше йому стало відомо, що ОСОБА_13 п омер у лікарні.

- поясненнями свідка ОСОБА_9 , який у судовому засіданні пояснив, що він є приватним підприємцем, а саме займається виготовленням торгівельних павільйонів. ОСОБА_13 знав на протязі 5 років, ОСОБА_6 знає на протязі декількох років, в трудових відносинах з останніми ніколи не перебував, але раніше ОСОБА_13 допомагав йому у завантаженні павільйонів, а ОСОБА_12 у транспортуванні павільйонів. 13.07.2016 року йому потрібно було перевезти павільйон, який у нього купили замовнику, куди саме він не знає та він зателефонував ОСОБА_13 та попрохав його завантажити павільйон до автомобіля ОСОБА_6 , щоб останній міг транспортувати павільйон замовнику. Ввечері 14.07.2016 року йому зателефонували та повідомили, що трапилося ДТП, чому ОСОБА_13 опинився у одній машині з ОСОБА_6 він не знає.

- фактичними даними, що містяться в протоколі огляду місця події з фото таблицею та схемою, складеному 14.07.2016 року слідчим Валківського відділу поліції ГУНП в Харківській області ОСОБА_17 в присутності понятих ОСОБА_18 та ОСОБА_19 , яким зафіксовано виявлення та тимчасове вилучення автомобіля «Renault Magnum 440», державний номерний знак НОМЕР_2 , білого кольору з напівпричепом де ушкоджена ліва його сторона по всій довжині, а також автомобіль «MAN LE 12.180» державний номерний знак НОМЕР_1 синього кольору з площадкою для евакуації легкових авто та маніпулятором, де ушкоджена кабіна (повністю) та права сторона авто, по всій довжині, праве колесо відірване з мостом, знаходиться під авто (т. 2 а.с. 86-112);

- фактичними даними, що містяться в висновку судової автотехнічної експертизи № 900/16 від 17.10.2016 року, згідно якого у дорожній ситуації, що склалася водія автомобіля «MAN LE 12.180» ОСОБА_12 повинен був діяти відповідно до вимог п. 12.1 ПДР України та мав технічну можливість запобігти даній дорожньо-транспортній події шляхом виконання вимог п. 12.1 ПДР України. У дорожній ситуації, що склалася дії водія автомобіля «MAN LE 12.180» ОСОБА_12 не відповідали вимогам п. 12.1 ПДР України і знаходилися з технічної точки зору в причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної події. (т. 2 а.с. 165-167);

- фактичними даними, що містяться в висновку судово-медичної експертизи № 82-Ва ж/16 згідно якого ушкодження: садна, синців та забитої рани на голові, обличчі та тулубі, лінійного перелому кісток основи черепи з крововиливом під м`які мозкові оболонки та в тканину головного мозку, перелом ребер з пошкодженням пристеночної плеври та тканини легенів, багаточисленні набряки та розриви внутрішніх органів, дрібноскольчатий перелом правої п`яткової кістки. Синці, забиті рани, переломи кісток черепа і кінцівок утворилися по ударному механізму, садна по механізму удар-тертя тупих твердих предметів, якими могли бути деталі салону автомобіля. Різані рани утворилися по механізму-різання від дії гострих предметів, якими могли бути осколки скла. Усі перелічені вище ушкодження знаходяться в прямому причинно-наслідковому зв`язку із смертю, які утворилися в короткі проміжок часу, що обчислюється хвилинами і могли утворитися в умовах дорожньо-транспортної події. Згідно п. 4.8. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» Наказу № 6 МОЗ України від 17.01.1995 року, всі перелічені вище ушкодження встановлені на тілі ОСОБА_13 , відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпечності для життя згідно п.п. 2.1.1 «А». Причиною смерті ОСОБА_20 явилась несумісна з життям тупа поєднана травма тіла, з розривами і розтрощуванням внутрішніх органом, а також гострої крововтрати та ознаками шоку, смерть ОСОБА_20 настала ІНФОРМАЦІЯ_2 об 19:00 годині (т. 2 а.с. 121-124);

- фактичними даними, що містяться в протоколі огляду місця події з фото таблицею, складеному 14.07.2016 року слідчим Валківського відділу поліції ГУНП в Харківській області ОСОБА_21 в присутності понятих ОСОБА_22 та ОСОБА_23 , яким зафіксовано труп чоловічої статі ОСОБА_13 , 33 років. Труп знаходиться в положенні лежачи на спині, верхні кінцівки зігнуті в ліктьових суглобах, лежать на грудній клітині приведені до неї. Нижні кінцівки розігнуті в колінних суглобах вдовж тулуба. На обличчі садна та крововиливи. Також на грудній клітині садна та крововиливи, на правій нижній кінцівці перелом та вивих в гомілкостопному суглобі (т. 2 а.с. 115-118);

- відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 автомобіль «MAN LE 12.180» належить ОСОБА_8 (т. 2 а.с. 129);

- відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_5 спеціалізований вантажний тягач-Е «Renault Magnum 440» належить ОСОБА_24 (т. 2 а.с. 128);

- відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_6 спеціальний напівпричіп «Chereau C-382» тимчасово до 08.01.2030 року перебуває у користуванні ОСОБА_24 (т. 2 а.с. 127);

За таких обставин, суд вважає що вина ОСОБА_6 у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого доведена, у зв`язку з чим суд його дії кваліфікує за ч. 2 ст. 286 КК України.

Вивченням особи обвинуваченого встановлено, що ОСОБА_12 є громадянином України, має постійне місце проживання, за яким характеризується позитивно, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває,одружений, має на утриманні неповнолітнього сина ОСОБА_25 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , раніше не судимий.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_6 , згідно зі ст. 66 КК України, суд вважає щире каяття винного.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_6 , згідно зі ст. 67 КК України, суд не вбачає.

Відповідно до ст. 65 КК України, при призначенні обвинуваченому ОСОБА_6 покарання, суд враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України, є тяжким злочином, конкретні обставини за яких вчинений злочин, наслідки злочину, вищезазначені дані про особу правопорушника, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, його ставлення до вчиненого та приходить до висновку, що ОСОБА_6 слід обрати покарання у вигляді позбавлення волі, в межах санкції ч. 2 ст. 286 КК України.

Крім того, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_6 додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами на певний строк, в межах санкції ч. 2 ст. 286 КК України.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_12 заявив клопотання про застосування до нього акту амністії, звільнивши від відбування покарання, оскільки він є батьком малолітньої дитини, ОСОБА_26 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Відповідно до частин 1, 2 ст. 1 Закону України «Про застосування амністії в Україні» амністія є повне або часткове звільнення від відбування покарання осіб, визнаних винними у вчиненні злочину, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили; амністія оголошується законом про амністію, який приймається відповідно до положень Конституції України, Кримінального Кодексу України та цього Закону.

Відповідно до ст. 3 вказаного Закону встановлено, що установивши в стадії судового розгляду кримінальної справи наявність акта амністії, що усуває застосування покарання за вчинене діяння, суд, за доведеності вини особи, постановляє обвинувальний вирок із звільненням засудженого від покарання.

07.09.2017 року набрав чинності Закон України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 року № 1810-VII.

Згідно до пункту «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році», звільненню від покарання на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, засуджених за умисні злочини, які не є тяжкими або особливо тяжкими відповідно до ст. 12 КК України та за злочини, вчинені з необережності підлягають особи, які не позбавлені батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років, дітей-інвалідів та/або повнолітніх сина, дочку, визнаних інвалідами.

Відповідно до ст. 13 Закону України «Про амністію у 2016 році» дія цього Закону поширюється на осіб, які вчинили злочини до дня набранням ним чинності включно, і не поширюється на осіб, які вчинили триваючі або продовжувані злочини, якщо вони закінчені, припинені або перервані після набрання чинності цим Законом.

Згідно до ст. 15 Закону України «Про амністію у 2016 році» особи, на яких поширюється дія цього Закону, можуть бути звільнені від відбування основного і додаткового покарання, призначеного судом, крім конфіскації майна, у частині вироку, що не була виконана на день набрання чинності цим Законом.

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_7 виданого 10.04.2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції обвинувачений ОСОБА_12 є батьком малолітньої дитини, ОСОБА_25 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (т. 2 а.с. 187).

Згідно до інформації Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради від 10.10.2017 року за № 2537/202-17 на адвокатський запит адвоката ОСОБА_7 вбачається, що відомості про позбавлення батьківських прав ОСОБА_6 відносно малолітньої дитини ОСОБА_26 відсутні (т. 3 а.с. 25).

Обмежень щодо застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_12 амністії, передбачених ст. 4 ЗУ «Про застосування амністії в України та ст. 9 ЗУ «Про амністію у 2016 році» судом не встановлено, амністія до нього раніше не застосовувалась.

За таких обставин суд вважає, що на обвинуваченого ОСОБА_12 поширюється дія Закону України «Про амністію у 2016 році», а тому він підлягає звільненню від відбування основного та додаткового покарання.

Цивільний позов, заявлений у кримінальному провадженні потерпілою ОСОБА_5 про солідарне стягнення з ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 моральної шкоди в сумі 600 000 гривень та стягнення з ТДВ «СТ «Домінанта» моральну шкоду у розмірі 100 000 гривень, згідно з полісом № АЕ /6974284 від 01.02.2016 року підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, постановляючи ухвалу про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє у ньому.

У відповідності до ч. 5 ст. 128 КПК України, цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Стосовно позовних вимог відносно солідарного стягнення з ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 моральної шкоди у розмірі 600 000 грн., суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України відповідальність за моральну шкоду, завдану фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю покладається на особу, яка її завдала, за загальним правилом за наявності її вини.

Згідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України визначає: по-перше, відповідальну за моральну шкоду особу, а саме, особу, яка її завдала; та по-друге, загальні умови відшкодування моральної шкоди - і серед інших, - наявність вини заподіювача, крім випадків, встановлених ч. 2 цієї статті.

У відповідності до ч. 2 ст. 1167 ЦК України передбачені спеціальні випадки відшкодування моральної шкоди, коли на відміну від загальних правил, моральна шкода відшкодовується незалежно від вини особи, яка її завдала, серед яких - і випадок відшкодування моральної шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Таким чином, ч. 2 ст. 1167 ЦК України передбачає підстави відшкодування моральної шкоди незалежно від вини заподіювача, проте не змінює відповідальну за відшкодування моральної шкоди особу, якою за змістом ст. 1167 ЦК України залишається особа, яка безпосередньо завдала моральну шкоду, а саме - винний водій.

Так, ст. 1187 ЦК України встановлює особливого суб`єкта, відповідального за завдання шкоди джерелом підвищеної небезпеки.

Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України таким суб`єктом є особа, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

При цьому судом береться до уваги абз. 2 п. 6 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 року "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» де зазначено, що якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди (пункт 2.2 Правил дорожнього руху України).

Отже, враховуючи ст. ст. 1167, 1187 ЦК України та постанову пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 року "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» та приймаючи той факт, що ОСОБА_12 керував автомобілем «MAN LE 12.180», який йому разом із реєстраційним документом на транспортний засіб надав власник вищевказаного автомобіля - ОСОБА_8 , суд приходить до висновку, що саме ОСОБА_12 має нести відповідальність за завдання шкоди.

Факти того, що загиблий ОСОБА_13 перебував у трудових відносинах із відповідачем ОСОБА_9 та, що на момент дорожньо-транспортної пригоди він виконував роботу, яка була доручена йому ОСОБА_9 у судовому засіданні судом не встановлений, а також позивачкою не надано доказів на підтвердження вищевказаних обставин, тому суд вважає, що вимога позивачки про стягнення з ОСОБА_9 моральної шкоди задоволенню не підлягає.

Враховуючи вищевикладене суд вважає, що обов`язок по відшкодуванню моральної шкоди покладається лише на відповідача ОСОБА_6 , як на особу, яка несе відповідальність за завдання шкоди.

Вирішуючи питання про відшкодування моральної шкоди потерпілій суд також враховує наступне.

Відповідно до ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи відшкодовується її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживають з нею однією сім`єю.

Так, судом встановлено, що в результаті ДТП, що сталася, позивачка ОСОБА_27 втратила чоловіка, з яким вона перебувала у зареєстрованому шлюбі та від якого у неї залишилася донька ОСОБА_28 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка має лактозну недостатність, аномалію форми жовчного міхура, у зв`язку з чим потребує приймання ліків, що підтверджується відповідними довідками (т. 2 а.с. а.с. 102-103, 105-109).

За змістом п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 р. "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", обов`язковому з`ясуванню при вирішенні справ про відшкодування моральної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою та протиправними діяннями її заподіювача та вина останнього в її заподіянні. Зокрема, суд повинен з"ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин та якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі позивач оцінює заподіяну шкоду та з чого він виходив при цьому.

Таким чином, особою, яка має право на відшкодування шкоди в зв`язку з смертю ОСОБА_13 , є його дружина - потерпіла ОСОБА_27 .

Визначаючи розмір моральної шкоди, який підлягає до стягнення з відповідача ОСОБА_6 , суд ураховує суть позовних вимог, характер дій особи, яка спричинила шкоду, ступінь моральних страждань позивачки, бере до уваги негативні наслідки загибелі для неї близької людини та приходить до висновку, що з обвинуваченого ОСОБА_6 на користь ОСОБА_5 слід стягнути 500 000 грн.

Стосовно позовних вимог відносно стягнення моральної шкоди з ТДВ «СТ «Домінанта» у розмірі 100 000 грн. суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою відповідальність, у разі недостатності страхової виплати для повного відшкодування завданою нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою.

З копії полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АЕ/ від 01.02.2016 року вбачається, що цивільно-правова відповідальність ОСОБА_8 була дійсно застрахована у ТДВ «Страхове товариство «Домінанта», забезпечений ТЗ - автомобіль марки «MAN LE 12.180», реєстраційний номер НОМЕР_1 . Строк дії полісу по 03.02.2017 року включно (т.1 а.с.185).

Судом встановлено, що 26.06.2017 року ОСОБА_5 звернулася до страховика із заявою про виплату страхового відшкодування,що в своїх запереченнях визнав відповідач ТДВ СТ «Домінанта» (т. 3 а.с. 51-53).

Відповідно до ст. 35 ЗУ "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (або якщо страховик невідомий - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування, вимоги до заяви перелічені у пунктах 35.1, 35.2 вищевказаного Закону.

Згідно до п. 36.2 ст. 36 ЗУ "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" рішення про здійснення страхового відшкодування або про відмову у здійсненні страхового відшкодування страховик зобов`язаний прийняти протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування. А якщо дорожньо-транспортна пригода розглядається в цивільній, господарській або кримінальній справі, перебіг цього строку припиняється до дати, коли страховику стало відомо про набрання рішенням у такій справі законної сили.

За таких обставин та приймаючи до уваги той факт, що кримінальне провадження розглядається за фактом дорожньо-транспортної пригоди за участі застрахованого згідно полісу № АЕ/ 6974284 автомобіля «MAN LE 12.180» суд вважає, що хоч і минуло 90 днів з дня отримання ТДВ СТ «Домінанта» заяви про виплату страхового відшкодування від 26.06.2017 року, але станом на день ухвалення вироку, строк для прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування або про відмову у здійсненні страхового відшкодування у ТДВ СТ «Домінанта» не настав, а тому позивачці слід відмовити в задоволенні вказаної вимоги.

Відшкодування судових витрат за проведення судової авто-товарознавчої експертизи № 9072 від 06 жовтня 2016 року в сумі 2202,50 грн. та судової автотехнічної експертизи № 900/16 від 17 жовтня 2016 року в сумі 1055,52 грн., а усього 3258, 02 грн. (2202, 50 грн. + 1055, 52 грн.) суд вважає за необхідне покласти на обвинуваченого ОСОБА_6 .

Ухвалою слідчого судді Валківського районного суду Харківської області від 16.07.2016 року було накладено арешт на автомобіль «MAN LE 12.180», д.н.з. НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_8 та на автомобіль «Renault Magnum 440», д.н.з. НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_24 (т. 2 а.с. 137).

Приймаючи до уваги, що вказане майно не відповідає ознакам майна, визначеним в ч. 1 ст. 96-2 КК України, як таке, що підлягає спеціальної конфіскації, суд вважає за необхідне, відповідно до приписів ч. 4 ст. 174 КПК України, скасувати арешт щодо зазначеного майна.

Керуючись ст. 3 ЗУ «Про застосування амністії в Україні», п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році», ст.ст. 124, 128, 369, 373, 374 КПК України, суд,

У Х В А Л И В :
ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначити йому покарання у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 (три) роки.

ОСОБА_6 звільнити від відбування основного та додаткового покарання, на підставі пункту «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році».

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Валківського районного суду Харківської області від 16.07.2016 року на автомобіль «MAN-LE 12.180» державний номерний знак НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_8 та на автомобіль «Renault Magnum 440» державний номерний знак НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_24 .

Цивільний позов, заявлений ОСОБА_5 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження - м. Харківа, ідентифікаційний номер платника податків НОМЕР_8 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 на користь ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_4 моральну шкоду в розмірі 500 000 (п`ятсот тисяч) гривень 00 копійок.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_6 , на користь держави процесуальні витрати по справі, пов`язані із проведенням судової авто-товарознавчої експертизи № 9072 від 06 жовтня 2016 року в сумі 2202,50 грн. та судової автотехнічної експертизи № 900/16 від 17 жовтня 2016 року в сумі 1055,52 грн., а усього в сумі 3 258 (три тисячі двісті п`ятдесят вісім) гривень 02 (дві) копійки.
Вирок набирає законної сили через тридцять днів з моменту його проголошення, якщо не буде оскаржений.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Харківської області через Коломацький районний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку вручити негайно після його проголошення прокурору та обвинуваченому. Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

СУДДЯ: