Провадження 11-кп/792/674/17
Справа № 683/1573/17 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія: ч.2 ст.286 КК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2017 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Хмельницької області у складі:
головуючого-судді ОСОБА_3 ,
суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
з участю секретаря с/з ОСОБА_6 ,
прокурора ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_8
розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 18 вересня 2017 року,
в с т а н о в и л а:
Вироком Старокостянтинівського районного суду від 18 вересня 2017 року

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця с. Бутівці Старокостянтинівського району, проживаючого по АДРЕСА_1 , працюючого водієм філії «Старокостянтинівський райавтодор» ДП «Хмельницький облавтодор», не одруженого, з середньою освітою, раніше не судимого,
визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 (три) роки.
На підставі ст.75 КК України ОСОБА_8 звільнено від відбування основного покарання з встановленням іспитового строку тривалістю 3 (три) роки.
На підставі ст.76 КК України покладено на ОСОБА_8 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Стягнуто з ОСОБА_8 процесуальні витрати на користь держави в розмірі 1285,31 грн.
Долю речових доказів вирішено відповідно до вимог ст.100 КПК України.
За вироком суду, 05 травня 2017 року біля 13 години 45 хвилин ОСОБА_8 , перебуваючи на посаді водія «Старокостянтинівський райавтодор» ДП «Хмельницький облавтодор», керуючи вантажним автомобілем марки «3IЛ-130» д/н НОМЕР_1 , при виконанні дорожніх робіт по усуненню ямковості по вул. Меджибіжській у м. Старокостянтинові, в порушення вимог п.1.5 ч.1 Правил дорожнього руху, яким передбачено, що дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, п.2.3. Правил, яким зазначено, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, п.10.1 Правил, згідно якого перед початком руху, перестроюванням та будь - якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, усвідомлюючи, що поряд з керованим ним автомобілем перебувають пішоходи, а саме: дорожні робітники райавтодору, що викликало потребу у залученні інших осіб для забезпечення безпеки руху, що зобов`язує водія п.10.9 Правил, даних вимог не виконав та не звернувшись за допомогою до сторонніх осіб, розпочав рух вищевказаним автомобілем заднім ходом в межах перехрестя з вул. Короленка в напрямку вул.1 Травня, внаслідок чого допустив наїзд задньою частиною вантажного автомобіля на пішохода ОСОБА_9 , який, виконуючи дорожні роботи по усуненню ямковості, йшов в межах смуги руху позаду автомобіля, повернутим до нього спиною, а в подальшому переїзд останнього правими задніми колесами автомобіля.
Внаслідок наїзду керованим ОСОБА_8 вантажним автомобілем на ОСОБА_10 , останній отримав тілесні ушкодження у вигляді закритої травми грудної клітки, прямих переломів 2, 3, 4, 5, 6, 7, 8 ребер справа по біляхребтовій лінії з розходженням уламків та крововиливом в м`які тканини в місцях переломів 3,4, 5, 6, 7, 8, 9, 10, 11 ребер справа по середньо-лопатковій лінії, 2, 3, 4, 5, 6, 7, 8, 9, 10, 11 справа по лінії, яка з`єднує середньо-лопаткову лінію на рівні 2-го ребра та середньо-підмишечну на рівні 11-го ребра, з розходженням уламків, пошкодженням плеври та крововиливом в м`які тканини в місцях переломів, непрямих переломів 5, 6 ребер зліва по середньо-ключичній лінії з крововиливом в м`які тканини в місцях переломів, забою органів межистіння, пошкодження по задній поверхні нижньої долі правої легені, по задній поверхні верхньої долі правої легені, гемопневмоторакс (в правій плевральній порожнині до 550 мл рідкої темно-червоної крові), закритої травми черевної порожнини, розміжчення правої долі печінки, гемоперитоніуму (в черевній порожнині до 500 мл рідкої темно-червоної крові), забою правої нирки, переломо-вивиху між 9-м і 10-м грудними хребцями з пошкодженням спинного мозку та розходженням хребців, з точками прикладання - крововиливу по задній поверхні грудної клітки справа на рівні 3-11 ребер по середньо лопатковій лінії з переходом на задньо-підмишечну лінію, які мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень та перебувають у прямому причинному зв`язку з настанням смерті, яка наступила у Старокостянтинівській центральній районній лікарні, куди ОСОБА_11 був госпіталізований, а також крововиливу під м`які тканини голови в лобній ділянці справа, садна в лобній ділянці справа, осадження шкіри в ділянці правої щоки з переходом на спинку носа та підборіддя, по задній поверхні правого плеча, по задній поверхні правого передпліччя, по тильній поверхні правої кисті, по передньо-зовнішній поверхні лівої гомілки в верхній, середній та нижній третинах, по передній поверхні правого плечового суглобу з рваною раною на фоні садна, рваної рани по передньо-зовнішній поверхні правого гомілково-ступневого суглобу, розриву м`яких тканин між 1-м і 2-м пальцем правої ступні, відриву нігтьової пластинки 1-го пальця правої ступні, які в причинному зв`язку з настанням смерті не знаходяться і мають ознаки легких тілесних ушкоджень.
Порушення водієм ОСОБА_8 п.п. 1.5 ч.1, 2.3. (б), 10.1, 10.9 Правил дорожнього руху України знаходиться в прямому причинному зв`язку з вчиненням дорожньо-транспортної пригоди та її наслідками настанням смерті ОСОБА_9 .
Не оспорюючи доведеності вини та правильності кваліфікації дій, обвинувачений ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржуваний вирок, в частині призначеного покарання, змінити, скасувавши додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами.

Свої вимоги аргументує тим, що застосування даного виду покарання призведе до позбавлення його засобів для існування, оскільки він працює водієм протягом багатьох років. Крім того, звертає увагу суду на примирення з потерпілою та повне відшкодування їй матеріальної та моральної шкоди, яка будь-яких претензій до нього не має та просить суворо його не карати.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду щодо змісту судового рішення з коротким викладом суті вимог апеляційної скарги, думку прокурора про законність та обґрунтованість вироку суду, обвинуваченого на підтримку поданої апеляційної скарги з підстав наведених у ній, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона підлягає задоволенню в силу наступних підстав.

Висновки суду першої інстанції щодо доведеності винуватості, правильності кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_8 за ч.2 ст.286 КК України, в апеляційній скарзі не оспорюються, а тому в цій частині апеляційним судом не перевіряються.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_8 додаткове покарання, суд першої інстанції виходив з того, що через грубе порушення Правил дорожнього руху України водієм ОСОБА_8 сталося інкриміноване йому кримінальне правопорушення та смерть потерпілого ОСОБА_9 , а тому і прийшов до висновку, що покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, є доцільним.

Однак, з таким висновком колегія суддів не погоджується з таких підстав.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.

Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Пленум Верховного Суду України у п.п. 20, 21 постанови № 14 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» роз`яснив, що при призначенні покарання за відповідною частиною ст. 286 КК суди мають враховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, вину інших причетних до нього осіб (пішоходів, водіїв транспортних засобів, працівників, відповідальних за технічний стан і правильну експлуатацію останніх, тощо), а також обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання, та особу винного.

У кожному випадку призначення покарання за частинами 1 та 2 ст. 286 і ст. 287 КК необхідно обговорювати питання про доцільність застосування до винного додаткового покарання позбавлення права керувати транспортними засобами або обіймати посади, пов`язані з відповідальністю за технічний стан чи експлуатацію транспортних засобів, відповідно.

Дії обвинуваченого ОСОБА_8 кваліфіковано за ч.2 ст.286 КК України, санкція якої передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років або без такого.
Колегія суддів з огляду на конкретні обставини вчинення кримінального правопорушення обвинуваченим ОСОБА_8 , мотиви допущених останнім порушень правил безпеки дорожнього руху, ставлення винного до своєї протиправної поведінки та її наслідків, не вбачає підстав для призначення додаткового покарання, передбаченого санкцією ч.2 ст.286 КК України, у виді позбавлення права керувати транспортними засобами.

Так, обвинувачений вперше вчинив кримінальне правопорушення, яке є неумисним, повністю визнав свою вину, щиро розкаявся у вчиненому, повністю відшкодував потерпілій заподіяну матеріальну та моральну шкоду, остання жодних претензій до нього немає та просила його суворо не карати, керування транспортним засобом є єдиним джерелом його доходу, оскільки тривалий час він працює водієм, по місцю роботи і проживання характеризується виключно позитивно, керував транспортним засобом, не перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, будь-які обтяжуючі покарання обставини відсутні.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку про необхідність зміни вироку суду першої інстанції в частині призначеного додаткового покарання та задоволення апеляційної скарги обвинуваченого, у зв`язку неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 408, 409, 418, 419, 426 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 задовольнити.

Вирок Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 18 вересня 2017 року щодо ОСОБА_8 , в частині призначеного покарання, змінити.

Скасувати призначене судом першої інстанції додаткове покарання обвинуваченому ОСОБА_8 у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 3 роки.
Вважати обвинуваченого ОСОБА_8 засудженим за ч.2 ст.286 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки без позбавлення права керувати транспортними засобами.
На підставі ст.75 КК України ОСОБА_8 вважати звільненим від відбування основного покарання із встановленням іспитового строку тривалістю 3 (три) роки, та з покладенням обов`язків, передбачених ст.76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
В решті вирок суду залишити без змін.

Ухвала набирає чинності негайно та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді: /підписи/

Згідно з оригіналом:
Суддя Апеляційного суду
Хмельницької області ОСОБА_3