Ухвала
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних
і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 10 квітня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 21 серпня 2017 року про видачу особи (екстрадиція),

в с т а н о в и л а:

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду від 10 квітня 2017 року скаргу адвоката ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_5 на рішення наказ Міністерства юстиції України від 15.02.2017 року про видачу особи (екстрадицію) ОСОБА_7 в Грузію для виконання вироку суду - залишено без задоволення.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 21 серпня 2017 року вказану ухвалу слідчого судді від 10 квітня 2017 року залишено без змін, а апеляційну скаргу адвоката - без задоволення.
Не погодившись з судовими рішення захисник ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 звернулася із касаційною скаргою у якій ставить питання про скасування ухвал судів першої та апеляційної інстанцій й призначення нового розгляду в суді апеляційної інстанції.

Перевіривши касаційну скаргу, дотримання порядку, строків касаційного оскарження та відповідність касаційної скарги вимогам закону, доводи касаційної скарги та надані до неї копії судових рішень, суд касаційної інстанції дійшов висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити на таких підставах.

Як вбачається з касаційної скарги, захисник ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 , посилається на порушення апеляційним судом норм ст. 55 Конституції України та ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Відповідно до ст. 129 Конституції України однією із основних засад судочинства є забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом.
Конституційний принцип забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду гарантує право звернення до суду зі скаргою в апеляційному чи касаційному порядку, яке має бути реалізоване, за винятком встановленої законом заборони на таке оскарження.
Стаття 591 КПК України визначає порядок оскарження рішення про видачу особи (екстрадицію) та дає вичерпний перелік суб`єктів оскарження за умови, що судове рішення стосується їх прав, свобод та інтересів.
Виходячи із засад диспозитивності і правової значеності, в обмеженому обсязі підлягає оскарженню рішення про видачу особи (екстрадицію).

Згідно ч. 7 ст. 591 КПК України ухвала суду апеляційної інстанції щодо рішення про видачу особи (екстрадицію) може бути оскаржена в касаційному порядку лише прокурором з мотивів неправильного застосування судом норм міжнародних договорів України, якщо скасування рішення про видачу (екстрадицію) перешкоджає подальшому провадженню щодо особи, видача якої запитувалась іноземною державою.

Крім того, із змісту касаційної скарги вбачається, що захисник порушує вимогу про перегляд у касаційному порядку ухвали слідчого судді на рішення про видачу особи (екстрадицію) по суті, що в силу ст. 591 КПК України не може бути предметом перевірки суду касаційної інстанції.

Згідно з вимогами п. 1 ч. 2 ст. 428 КПК України, суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Керуючись п. 1 ч. 2 ст. 428 КПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а :

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисника ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 10 квітня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 21 серпня 2017 року про видачу особи (екстрадиція).

Ухвала оскарженню не підлягає.
С у д д і :

ОСОБА_1 ОСОБА_3 ОСОБА_2