Справа № 180/2038/17
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
31 січня 2018 р.

Марганецький міський суд Дніпропетровської області у складі головуючої судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2

з участю сторін кримінального провадження: прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , потерпілого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Марганці кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000433 від 19 червня 2017 року про обвинувачення ОСОБА_5 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.186, ч.1 ст.187 КК України

встановив:

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 заявив клопотання про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт з тих підстав, що відсутні ризики, передбачені законом, матеріали кримінального провадження сфабриковані працівниками поліції, вину у вчиненні злочинів не визнає в повному обсязі, тому бажає довести це та не буде переховуватись від суду.

Прокурор, потерпілий проти задоволення клопотання заперечують.

Захисник просить клопотання задовольнити.

Відповідно до ст.331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження строку тримання обвинуваченого під вартою, що не може перевищувати 2-х місяців.

В зв`язку з цим судом ініційовано розгляд питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 .

В судовому засіданні прокурор вважав доцільним продовжити обвинуваченому строк дії запобіжного заходу в виді тримання під вартою.

Потерпілий ОСОБА_6 підтримує думку прокурора.

Захисник, обвинувачений заперечували проти продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, просили змінити забопіжний захід на домашній арешт.

Дослідивши матеріали провадження, заслухавши думку учасників процесу, суд дійшов висновку про необхідність продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 та відмову у задоволенні клопотання обвинуваченого виходячи з наступного:

Виходячи зі змісту ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор не доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею цього Кодексу.

До закінчення строку тримання обвинуваченого під вартою, визначеного ухвалою суду, закінчити судовий розгляд справи не видається за можливе, злочину у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_5 є тяжкими, санкція статті за зазначенні злочини, передбачає покарання до 8 років позбавлення волі.

Обвинувачений тривалих соціальних зв`язків не має, не працює, місця реєстрації не має, обвинувачується у скоєнні корисних злочинів вчинених в період іспитового строку за вироком Марганецького міського суду від 15 червня 2016 року.

Зважаючи на це ОСОБА_5 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду; вчинити інше кримінальне правопорушення та жоден будь-який інший запобіжний захід, передбачений ст.176 КПК України, на думку суду, не може запобігти доведеним ризикам.

Суд вважає необґрунтованими доводи обвинуваченого в частині того, що стороною обвинувачення не доведено ризик переховування від суду, оскільки відповідно до п.36 рішення ЄСПЛ у справі «Москаленко проти України» суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину та враховуючи серйозність висунутих щодо заявника обвинувачень, державні органи могли виправдано вважати, що такий ризик існує.

Керуючись ст.ст. 176-178, 183, 199, 331, 372 КПК України, суд

Постановив:

В задоволенні клопотання ОСОБА_5 відмовити.

Продовжити строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до 30 березня 2018 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1