АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА

У Х В А Л А

3 жовтня 2017 року м. Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва ОСОБА_1 , перевіривши на відповідність вимогам КПК України апеляційну скаргу ОСОБА_2 на вирок Печерського районного суду м. Києва від 14 серпня 2017 року,
ВСТАНОВИЛА
Вироком Печерського районного суду м. Києва від 14 серпня 2017 року, яким затверджена угода від 7 липня 2017 року між прокурором Бориспільської місцевої прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 ,
ОСОБА_4
визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 149 КК України, та призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком 3 роки із встановленням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на висновок Верховного Суду України, викладений у рішенні від 03 березня 2016 року у справі № 5-347кс15, Конституцію України, положення КПК України, просить вирок від 14 серпня 2017 року щодо ОСОБА_4 скасувати, а кримінальне провадження направити до органу досудового розслідування для здійснення досудового розслідування в загальному порядку.
Своє право на апеляційне оскарження вказаного вироку ОСОБА_2 обґрунтовує тим, що підозра, висунута йому у кримінальному провадженні № 0000131, ідентична фактичним обставинам, викладеним в обвинувальному акті у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_4 ; що місцевим судом при проведенні підготовчого судового засідання було відмовлено у задоволенні клопотання його захисника про допуск його ( ОСОБА_2 ) до участі у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_4 , а також у клопотанні про відмову у затвердженні угоди між обвинуваченим та прокурором та повернення кримінального провадження для проведення досудового розслідування на загальних підставах; що листом ВССУ він ( ОСОБА_2 ) та його захисник повідомлялися про час та місце розгляду подання апеляційного суду Київської області про направлення кримінального провадження щодо ОСОБА_4 з одного суду до іншого в межах юрисдикції різних апеляційних судів, і ці обставини, на думку апелянта, свідчать про те, що Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ він та його захисник визнані учасниками судового провадження щодо якого розглядалось подання апеляційного суду.

Перевіривши апеляційну скаргу, матеріали судового провадження, які надійшли до Апеляційного суду міста Києва, приходжу до висновку про повернення апеляційної скарги особі, яка її подала, виходячи з наступного.

Чинним кримінальним процесуальним законом, зокрема главою 31 КПК України, чітко регламентований та визначений перелік судових рішень, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження № 0001563 від 7 липня 2017 року щодо ОСОБА_4 , вироком суду, на який подана апеляційна скарга ОСОБА_2 , затверджено угоду між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_4 про визнання винуватості.
Частиною 4 ст. 394 КПК України передбачено, що вирок суду першої інстанції на підставі угоди між прокурором та обвинуваченим про визнання винуватості може бути оскаржений:
1) обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди;
2) прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

Згідно до висновку Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладеного у його постанові від 3 березня 2016 року у справі № 5-347кс15, поняття «забезпечення права» за своїм змістом є більш широким поняттям, ніж поняття «право», яке використовується у главі 31 КПК, бо воно передбачає, крім самого «права», ще й гарантований державою механізм його реалізації. Забезпечення права на апеляційне і касаційне оскарження включає як можливість оскарження судового рішення, так і обов`язок суду прийняти та розглянути подану апеляцію чи касацію.
Конституція України, яка має найвищу юридичну силу, гарантує реалізацію права на оскарження у більш широкому розумінні, ніж у главі 31 КПК, кореспондується із положеннями статті 24 КПК й розширює коло учасників судового процесу, яким забезпечується конституційне право на оскарження судових рішень.
Право на оскарження судових рішень у судах апеляційної та касаційної інстанцій є складовою конституційного права особи на судовий захист. Воно гарантується визначеними Конституцією України основними засадами судочинства, які є обов`язковими для всіх форм судочинства та судових інстанцій, зокрема, забезпеченням апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом (пункт 8 частини третьої статті 129) (пункт 3.2 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 25 квітня 2012 року № 11 - рп/2012).
Перегляд судових рішень в апеляційному та касаційному порядку гарантує відновлення порушених прав і охоронюваних законом інтересів людини і громадянина (абзац третій підпункту 3.1 пункту 3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 11 грудня 2007 року № 11-рп/2007).
Отже, конституційний принцип забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду гарантує право звернення до суду зі скаргою в апеляційному чи в касаційному порядку, яке має бути реалізоване, за винятком встановленої законом заборони на таке оскарження.
Наведене свідчить про те, що відсутність «інших осіб» у вичерпному переліку суб`єктів оскарження, передбаченому статтею 394 КПК, за умови, що судове рішення стосується їх прав, свобод та інтересів, не є перешкодою у доступі до правосуддя та звернення до суду вищої інстанції, що передбачено частиною другою статті 24 цього Кодексу.
Відповідно до цієї норми закону кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом. Також гарантується право на перегляд вироку, ухвали суду, що стосується прав, свобод чи інтересів особи, судом вищого рівня в порядку, передбаченому цим Кодексом, незалежно від того, чи брала така особа участь у судовому розгляді.

З огляду на викладене, право на апеляційне оскарження вироку щодо ОСОБА_4 у ОСОБА_2 виникає в разі, якщо вирок щодо ОСОБА_4 стосується інтересів ОСОБА_2 тією мірою, що надає останньому, згідно із частиною другою статті 24 КПК, право оскаржити його до вищих судових інстанцій.

Зі змісту вироку вбачається, що ОСОБА_4 вироком суду визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 149 КК України, за попередньою змовою з особою, відомості відносно якої розслідуються в іншому кримінальному провадженні. При цьому викладені у вироку щодо ОСОБА_4 фактичні обставини кримінального провадження не містять вказівки на особу ОСОБА_2 , які би впливали на права та інтереси останнього, та не містять даних, які дають можливість ідентифікувати ОСОБА_2 , як фізичну особу, інтересів якої стосується вирок щодо ОСОБА_4 тією мірою, що надає ОСОБА_2 або його захиснику в інтересах ОСОБА_2 згідно із частиною 2 ст. 24, ч. 4 ст. 394та ч. 4 ст. 475 КПК України право оскаржити його в апеляційному порядку.

Будь-яких інших відомостей, які б свідчили про порушення вироком щодо ОСОБА_4 прав та охоронюваних інтересів ОСОБА_2 , матеріали вказаного кримінального провадження не містять, як не містить таких відомостей і лист Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, на який послався захисник в апеляційній скарзі.

Таким чином, ОСОБА_2 в даному кримінальному провадженні не має права подавати апеляційну скаргу в інтересах на вирок Печерського районного суду м. Києва від 14 серпня 2017 року щодо ОСОБА_4 .

Згідно до ч. 3 ст. 399 КПК України, якщо апеляційна скарга подана особою, яка не має права подавати апеляційну скаргу, апеляційна скарга підлягає поверненню особі, яка її подала.

На підставі викладеного та керуючись ч. 4 ст. 399 КПК України, суддя,
УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргуОСОБА_2 на вирок Печерського районного суду м. Києва від 14 серпня 2017 року щодо ОСОБА_4 , повернути особі, яка їх подала.

Копію ухвали та апеляційну скаргу разом з усіма доданими до неї матеріалами невідкладно надіслати особі, яка її подала.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку.

Суддя
Апеляційного суду міста Києва ОСОБА_1