УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
про тимчасовий доступ до речей і документів
справа № 712/11974/17
провадження 1-кс/712/5375/17
27 вересня 2017 року м. Черкаси
Слідчий суддя Соснівського районного суду м. Черкаси ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю старшого слідчого Черкаського ВП ГУНП в Черкаській області капітана поліції ОСОБА_3 , розглянувши винесене в кримінальному провадженні № 0004687 від 03.12.2014 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України слідчим ОСОБА_3 та погоджене прокурором Черкаської місцевої прокуратури ОСОБА_4 клопотання про тимчасовий доступ до речей і документів, -
ВСТАНОВИВ:
До слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси звернувся старший слідчий Черкаського ВП ГУНП в Черкаській області капітан поліції ОСОБА_3 з клопотанням про дозвіл на тимчасовий доступ до речей і документів.
Клопотання мотивує тим, що слідчим відділом Черкаського ВП ГУНП в Черкаській області проводиться досудове розслідування кримінального провадження № 0004687 від 03.12.2014 року внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України.
В ході розслідування кримінального провадження було встановлено, що 02.12.2014 року до Соснівського РВ м. Черкаси УМВС України в Черкаській області надійшла заява від ОСОБА_5 про те, що він з липня 2012 року по серпень 2014 року працював на TOB « ІНФОРМАЦІЯ_1 » директором. 12.06.2014 року працівниками безпеки товариства була виявлена недостача в сумі 180000 гривень, яку вони безпідставно, без надання можливості розібратись в ситуації, застосовуючи психологічний вплив, примусили виплатити ОСОБА_5 .
В ході розслідування кримінального провадження будучи допитаним в якості потерпілого ОСОБА_5 показав, що під час роботи на ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » працівниками служби безпеки товариства ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 було штучно створено умови, що нібито на складі підприємства, де він працював, виникла недостача на суму 180000,00 гривень, після чого, примусово його перевезли в м. Київ, де змусили з метою «погашення недостачі» підписати договір позики на суму 230000,00 гривень строком на 1 місяць. В подальшому він звернувся з заявою в ІНФОРМАЦІЯ_2 про порушення кримінального провадження. В своє виправдання працівники служби безпеки ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 надали органам слідства завірені копії документів, а саме договір безпроцентної позики № 18 від 13.06.2014 року на ім`я ОСОБА_5 на позику 180000,00 гривень з терміном повернення 01.08.2014 року, видаткових ордерів без номерів від 13.06.2014 року на отримання грошей в сумі 90000,00 гривень та від 14.06.2014 року на отримання ще 90000,00 гривень, двох прибуткових ордерів від 16.07.2014 року за №174 на суму 70576,00 гривень та від 24.07.2014 року за № 182 на суму 43308,00 гривень. В цей же час ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » звернулося в ІНФОРМАЦІЯ_3 з позовом до нього про стягнення боргу по договору безпроцентної позики і надало до суду документи, а саме копію договору безпроцентної позики за № 18 від 13.06.2014 року на суму 230000,00 гривень, тобто договір, який був підписаний ним в м. Києві, за тим же номером. Різниця між двома договорами тільки в першій сторінці, де вказана сума позики та тим, що наданий в суд договір має печатний текс, а наданий в Соснівський РВ ніби то написаний його рукою. При більш детальному огляді договору, наданого в міліцію, він зрозумів, що цей документ виготовлений при допомозі комп`ютера, в ньому зроблені вставки в текст і він не суцільний та має накладання.
Слідчий зазначив, що для встановлення повного, всебічного та об`єктивного дослідження кримінального провадження, а також проведення почеркознавчої та технічної експертиз виникла необхідність у вилученні договору безпроцентної позики, № 18 від 13.06.2014 року, укладеного між ОСОБА_5 та ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_1 », що знаходиться у ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » ідентифікаційний код НОМЕР_1 , за адресою АДРЕСА_1 .
В судовому засіданні слідчий клопотання підтримав та просив його задовольнити.
Перевіривши надані матеріали клопотання та матеріали кримінального провадження, заслухавши думку слідчого, слідчий суддя приходить до висновку, що в задоволенні клопотання необхідно відмовити.
Статтею 159 КПК України визначено, що тимчасовий доступ до речей і документів полягає у наданні стороні кримінального провадження особою, у володінні якої знаходяться такі речі і документи, можливості ознайомитися з ними, зробити їх копії та вилучити їх (здійснити їх виїмку).

Відповідно до ст. 160 КПК України сторони кримінального провадження мають право звернутися до слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження із клопотанням про тимчасовий доступ до речей і документів, за винятком зазначених у статті 161 цього Кодексу. Слідчий має право звернутися із зазначеним клопотанням за погодженням з прокурором.

Пунктом другим, частини 5 статті 163 КПК України передбачено, що слідчий суддя, суд постановляє ухвалу про надання тимчасового доступу до речей і документів, якщо сторона кримінального провадження у своєму клопотанні доведе наявність достатніх підстав вважати, що ці речі або документи: самі по собі або в сукупності з іншими речами і документами кримінального провадження, у зв`язку з яким подається клопотання, мають суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні.

Враховуючи вищевказані норми кримінально-процесуального законодавства, а також той факт, що з матеріалів клопотання вбачаються цивільно-правові відносини, що вбачається з договорів безпроцентної позики, справа щодо повернення позики перебуває на розгляді в суді, слідчий суддя приходить до висновку, що в задоволенні клопотання необхідно відмовити.

Керуючись ст. ст. 110, 159-165, 309, 369-372 та 395 КПК України, -
УХВАЛИВ:
В задоволенні клопотання старшого слідчого Черкаського ВП ГУНП в Черкаській області капітана поліції ОСОБА_3 про тимчасовий доступ до речей і документів відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1