ЖОВТНЕВИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
Єдиний унікальний номер судової справи 201/1309/18
Номер провадження 1-кс/201/1989/2018
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 лютого 2018 року Жовтневий районний суд
міста Дніпропетровська
у складі: головуючого - слідчого судді ОСОБА_1 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
за участі учасників судового провадження:
заявника ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпрі заяву адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_5 про визнання незаконним затримання та звільнення з-під варти,
ВСТАНОВИВ:
Адвокат ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_5 подав до суду заяву, в якій просить негайно вжити заходів щодо доставки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з військової прокуратури Дніпропетровського гарнізону Південного регіону України до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська для розгляду заяви в порядку ч. ч. 3, 5 ст. 206 КПК України. Визнати незаконним затримання ОСОБА_5 в порядку ч. 4 ст. 208 КПК України відповідно до протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення від 11.02.2018 року, складеного старшим прикордонних нарядів в пункті пропуску «Грушів-Будомєж» ОСОБА_6 . Негайно звільнити з-під варти ОСОБА_5 в залі суду.
В обґрунтування доводів поданої заяви адвокат ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_5 посилається на те, що в Новомосковському міськрайонному суді Дніпропетровської області перебуває на розгляді кримінальне провадження № 0000234 (справа № 183/5749/17) за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України. У заяві вказується, що в межах цього кримінального провадження не обирався запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_5 . Захисник указує, що 20 вересня 2017 року слідчий суддя Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська виніс ухвалу, якою надав дозвіл слідчому та прокурору військової прокуратури Дніпропетровського гарнізону Південного регіону України на затримання ОСОБА_5 з метою приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. При цьому звертається увага, що 17 жовтня 2017 року слідчий суддя Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська постановив ухвалу, якою відмовив в задоволенні клопотання слідчого та прокурора військової прокуратури Дніпропетровського гарнізону Південного регіону України про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Адвокат ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_5 звертає увагу на те, що 09 лютого 2018 року ОСОБА_5 було затримано старшим прикордонних нарядів у пункті пропуску «Грушів-Будомєж» прапорщиком ОСОБА_6 , з цього приводу складено протокол про затримання особи підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, в якому вказано, що затриманому повідомлено підстави затримання. Однак адвокат наголошує на тому, що затримання ОСОБА_5 відбулося на підставі ухвали Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 20 вересня 2017 року. У заяві вказується, що ОСОБА_5 не було повідомлено про підозру, а відтак він незаконно утримується під вартою.
Адвокат ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_5 в режимі відеоконференції із Зарічного районного суду міста Суми підтримав заяву, просив її задовольнити. Доповнив, що ОСОБА_5 на даний час не перебуває під вартою, а тому вимога про негайне його звільнення є такою, що не підлягає вирішенню.

Прокурор військової прокуратури Дніпропетровського гарнізону Південного регіону України ОСОБА_4 просила відмовити у задоволенні заяви адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_5 , оскільки її вимоги є безпідставними.

Суд, вислухавши учасників судового провадження, дослідивши матеріали за клопотанням, співставивши його доводи із вимогами закону, приходить до висновку про необхідність відмови у задоволенні заяви, виходячи з такого.
Згідно з ч. 3 ст. 26 КПК України слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що віднесені до його повноважень цим Кодексом.

Відповідно до ст. 209 КПК України особа є затриманою з моменту, коли вона силою або через підкорення наказу змушена залишатися поряд із уповноваженою службовою особою чи в приміщенні, визначеному уповноваженою службовою особою.

Наявними матеріалами підтверджено, що відповідно до протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення від 11 лютого 2017 року, старшим прикордонником нарядів у пункті пропуску «Грушів-Будомєж» ОСОБА_6 09 лютого 2018 року о 20 годині 00 хвилин у ППр «Грушів-Будомєж» територія Яворівського району Львівської області у присутності інспектора прикордонної служби 2 категорії ОСОБА_7 відповідно до ст. ст. 40, 104, 131, 132, 208-211, 213 КПК України було затримано особу, підозрювану у вчиненні кримінального правопорушення, ОСОБА_5 .

Адвокатом у скарзі указується, що ОСОБА_5 був незаконно затриманий 09 лютого 2017 року у пункті «Грушів-Будомєж».

Відповідно до частини 1 статті 206 КПК України кожен слідчий суддя суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться особа, яка тримається під вартою, має право постановити ухвалу, якою зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав такої особи.

Частинами 2, 3 наведеної норми закону визначено, що якщо слідчий суддя отримує з будь-яких джерел відомості, які створюють обґрунтовану підозру, що в межах територіальної юрисдикції суду знаходиться особа, позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, або не звільнена з-під варти після внесення застави в установленому цим Кодексом порядку, він зобов`язаний постановити ухвалу, якою має зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу, під вартою яких тримається особа, негайно доставити цю особу до слідчого судді для з`ясування підстав позбавлення свободи. Слідчий суддя зобов`язаний звільнити позбавлену свободи особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких тримається ця особа, не надасть судове рішення, яке набрало законної сили, або не доведе наявність інших правових підстав для позбавлення особи свободи.

Адвокат ОСОБА_3 обґрунтовує дотримання правил територіальної підсудності при поданні конкретної заяви про незаконне затримання ОСОБА_5 до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська тим, що останнього після затримання було направлено до фактичного місця розташування військової прокуратури Дніпропетровського гарнізону Південного регіону України /вул. Феодосіївська, 2, у місті Дніпрі/.

Таким чином, на переконання адвоката, дана заява підлягає розгляду в Жовтневому районному суду м. Дніпропетровська, оскільки в межах його територіальної юрисдикції знаходиться особа.

У ході розгляду заяви було встановлено, що ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 20 вересня 2017 року було надано дозвіл слідчому військової прокуратури Дніпропетровського гарнізону Південного регіону України та прокурору військової прокуратури Дніпропетровського гарнізону Південного регіону України на затримання підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою (справа № 201/13493/17).
При цьому ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 17 жовтня 2017 року було відмовлено в задоволенні клопотання слідчого військової прокуратури Дніпропетровського гарнізону Південного регіону України та прокурора військової прокуратури Дніпропетровського гарнізону Південного регіону України про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (справа № 201/13494/17).
Ці ухвали були постановлені в межах кримінального провадження № 0000234 щодо ОСОБА_5 за ч. 4 ст. 407 КК України, яке як було встановлено в ході розгляду заяви, перебуває у провадженні Новомосковського міськрайонного суді Дніпропетровської області.
У судовому засіданні встановлено, що до ОСОБА_5 в межах кримінального провадження № 0000234 запобіжний захід не обирався.
Також прокурор ОСОБА_4 в судовому засіданні вказала, що в межах провадження за ч. 4 ст. 407 КК України ОСОБА_5 має статус обвинуваченого, без будь-якого запобіжного заходу. Жодних вказівок та доручень органом військової прокуратури прикордонникам Львівської області стосовно затримання ОСОБА_5 не надавалось. Обставини та підстави затримання ОСОБА_5 прокуратурі не відомі.
Поряд з цим слідчий суддя, отримавши заяву про незаконне затримання ОСОБА_5 , вжив заходів задля доставки останнього із військової прокуратури Дніпропетровського гарнізону Південного регіону України для розгляду питання стосовно його затримання для з`ясування причин цього, проте ОСОБА_5 доставлений не був.
У судовому засіданні прокурор ОСОБА_4 повідомила суду, що ОСОБА_5 до військової прокуратури прикордонники не доставляли, відповідно він не перебуває та не утримувався і не утримується ється в прокуратурі. Зазначила, що орган військової прокуратури направив обвинувальний акт щодо ОСОБА_5 до міськрайонного суду для розгляду по суті і не володіє обставинами його затримання.
Таким чином, ОСОБА_5 не перебуває в межах територіальної юрисдикції слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська.
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
У своїй прецедентній практиці Європейський суд з прав людини вказував на необхідність дотримання судом своєї компетенції на підставі норм права, відповідно до встановленої процедури (справи «Сокуренко і Стригун проти України» (заяви № 29458/04 та № 29465/04) Страсбург, рішення від 20 липня 2006 року) та «Верітас проти України» (заява № 39157/02, рішення від 13 листопада 2008 року), інакше суд не може вважатися «судом, встановленим законом» у значенні пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Європейський суд з прав людини у справі «Zand v. Austria» від 12 жовтня 1978 року вказав, що словосполучення «судом, встановленим законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття «суд, встановлений законом» у частині першій статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з «…» питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів «…». З огляду на це не вважається «судом, встановленим законом» орган, котрий, не маючи юрисдикції, вирішує спір, що підлягає розгляду судом іншої юрисдикції.
Ураховуючи наведені приписи законодавства та встановлені їм відповідні правовідносини, суд дійшов висновку, що заява не підлягає вирішенню даним судом, що є підставою для відмови у її задоволенні.
Керуючись ст. ст. 3, 7, 9, 206, 208 КПК України слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:
У задоволенні заяви адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_5 про визнання незаконним затримання та звільнення з-під варти відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом п`яти днів із моменту її проголошення.
Слідчий суддя ОСОБА_1