Справа № 477/1276/17
Провадження № 1-кп/477/149/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2017 року Жовтневий районний суд Миколаївської області у складі:

головуючої ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю сторін та інших учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

неповнолітнього ОСОБА_4 ,

законного представника ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

представника комунального закладу «Загальноосвітньої школи-інтернату І-ІІ ступенів центр загальної і профільної освіти та комплексної реабілітації» Миколаївської обласної ради ОСОБА_7 ,

представника служби у справах дітей ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за клопотанням про застосування примусових заходів виховного характеру відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. М.-Погорілове Вітовського району Миколаївської області, громадянина України, учня 7 класу Комунальний заклад «Загальноосвітня школа - інтернат І-ІІІ ступенів - центр загальної і профільної освіти та комплексної реабілітації» Миколаївської обласної ради, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , -

ВСТАНОВИВ:

25 квітня 2017 року близько 11-00 години малолітній ОСОБА_4 знаходився на третьому поверсі Мішково-Погоріловської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів, яка розташована по вул. В. Котика, 23 в с. М.-Погорілове Вітовського району Миколаївської області. Проходячи біля одного із кабінетів, де двері були не запертими, в нього виник раптовий умисел на таємне викрадення чужого майна. Шляхом вільного доступу, ОСОБА_4 пройшов до кабінету, де з рюкзака, що висів на стільці біля парти, таємно викрав залишений малолітньою ОСОБА_9 мобільний телефон марки «БО Е455», належний її матері ОСОБА_10 , вартістю 1263 гри.
Викрадений мобільний телефон малолітній ОСОБА_4 поклав до кишені, та залишив навчальний заклад, маючи реальну можливість розпорядитись викраденим на власний розсуд. Після чого викинув сім-карту мобільного оператору «Київстар», а телефон залишив при собі для подальшого використання, розпорядившись викраденим на власний розсуд, а саме: реалізував мобільний телефон марки «БО Е455» місцевому жителю ОСОБА_11 .
Своїми діями, ОСОБА_4 спричинив потерпілій ОСОБА_10 матеріальну шкоду на загальну суму 1263 грн.
З пояснень ОСОБА_4 , наданих в судовому засіданні, останній свою вину у вчиненні вказаної крадіжки визнав, щиро розкаявся у скоєному, пояснив про те, що зі своєї протиправної поведінки зробив для себе висновки і в подальшому не буде припускатися порушень закону.

Вина неповнолітнього ОСОБА_4 у вчиненні вказаних вище дій, окрім його показань, також підтверджується письмовими доказами, дослідженими судом, зокрема заявою ОСОБА_10 про крадіжку її телефону, заявою ОСОБА_12 про добровільну видачу працівникам поліції мобільного телефону.

Таким чином, з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд доходить висновку про те, що неповнолітній ОСОБА_4 до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинив суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 185 КК України.

Прокурор вважала необхідним застосувати до ОСОБА_4 заходи виховного характеру у виді застереження та обмеження дозвілля і встановлення особливих вимог до поведінки неповнолітнього, а саме обмеживши його перебування у розважальних закладах та інших місцях торгівлі спиртними напоями на розлив з 22 години до 6 години наступного дня строком на 1 (один) рік.
Захисник вважав, що виправлення неповнолітнього ОСОБА_4 можливе з передачею його на поруки навчальному закладу.

Представник школи-інтернату та служби у справах дітей також вважали за доцільне застосування даного виду заходів виховного характеру.

Окрім того, представник служби у справах дітей пояснила, що ОСОБА_4 перебував у даному виховному закладі за заявою матері. Нині батьки ОСОБА_4 померли, та хлопчик перебуває у комунальному закладі Миколаївський центр соціально-психологічної реабілітації дітей Миколаївської обласної ради, постійно. Родичі встановлювати опіку щодо дитини відмовились.
Як вбачається з правової позиції ВСУ, викладеної у Постанові пленуму ВСУ № 2 від 15.05.2006 року неповнолітнього можна передати під нагляд педагогічного колективу за згодою цього колективу, який є спроможним здійснювати виховний вплив на неповнолітнього, постійно належним чином контролювати його поведінку та зобов`язані це робити.

В ході судового розгляду клопотань від навчального закладу, де нині перебуває малолітній ОСОБА_4 щодо передачі його на поруки педагогічного колективу не надходило. Тобто застосування даного виду мір є неможливим.

За такого суд вважає, що клопотання прокурора підлягає задоволенню частково, із застосуванням до ОСОБА_4 примусового заходу виховного характеру у вигляді застереження.

Щодо заявлених до застосування мір у виді обмеження дозвілля і встановлення особливих вимог до поведінки неповнолітнього, а саме обмеження його перебування у розважальних закладах та інших місцях торгівлі спиртними напоями на розлив з 22 години до 6 години наступного дня строком на 1 (один) рік, то підстави застосування таких заходів не обґрунтовані.
Дитина на постійній основі знаходиться у школі-інтернаті, вільного виходу з якого не має. Поза шкільних занять з дітьми перебуває помічник вихователя, що здійснює нагляд за вихованцями школи протягом вечірнього та нічного часу.
Обставини, що свідчили б про доступ дитини до розважальних закладів чи закладів з торгівлі алкогольних напоїв суду не встановлені.

Здійснення ОСОБА_4 крадіжки через прив`язаність до розважальних ігор чи у стані алкогольного сп`яніння не встановлено.

За такого, необхідність та доцільність застосування такого виду виховного характеру як обмеження дозвілля не знайшло свого підтвердження.
Керуючись статтями 97, 105 КК України, статтями 500, 501 КПК України, суд
УХВАЛИВ:
Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , примусові заходи виховного характеру та оголосити йому застереження.

Попередити неповнолітнього ОСОБА_4 про недопустимість в подальшому порушень закону.
Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Миколаївської області через Жовтневий районний суд Миколаївської області протягом 7 (семи) днів з моменту її проголошення.

Суддя ОСОБА_1