Номер провадження: 11-кп/785/1217/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14.12.2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суд Одеської області у складі:

головуючого: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участі прокурора: ОСОБА_5

при секретарі: ОСОБА_6

захисників: ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9

обвинувачених: ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12

представника цивільного позивача: ОСОБА_13

потерпілого: ОСОБА_14

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі апеляції прокурора та представника цивільного позивача ОСОБА_13 на ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 25.09.2017 року, якою обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 191 ч.5 КК України - повернуто прокурору для усунення виявлених недоліків,

ВСТАНОВИЛА:

До Київського районного суду м. Одеси надійшов обвинувальний акт відносно обвинувачених ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 191 ч.5 КК України - повернуто прокурору для усунення виявлених недоліків.
В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу суду скасувати та повернути на новий розгляд в суд першої інстанції в іншому складу суду. Підставою ухвалення такого рішення стало недотримання на думку суду, встановлених кримінальним процесуальним законом вимог щодо форми обвинувального акту, зокрема відсутності викладеного формулювання обвинувачення, що у свою чергу впливає на забезпечення права на захист особи. Зазначені судом в ухвалі недоліки не порушують права обвинуваченого та не є підставою відповідно до п.3 ч.3 ст. 314 КПК України для повернення обвинувального акту прокурору. Немає підстав стверджувати, що зміст обвинувачення є неконкретним, а тому належить визнати необгрунтованими доводи заяви про те, що формальне недотримання вимог п.5 ч.2 ст. 291 КПК України вплинуло на право на захист обвинуваченого і є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, яке обумовлює скасування судових рішень у даному кримінальному провадженні. Зазначені в ухвалі судом недоліки не порушують права обвинуваченого та не є підставою відповідно до п.3 ч.3 ст. 314 КПК України для повернення обвинувального акту прокурору. Повернення обвинувального акту є затягування розгляду кримінального провадження. Також в ухвалі зазначається про відсутність у реєстрі матеріалів досудового розслідування відомостей щодо винесення постанови про залучення в якості потерпілого ОСОБА_14 та ПАТ «ЮСБ Банк» в особі представника ОСОБА_15 .. Вказані права не передбачають додаткового прийняття процесуального рішення у вигляді винесення постанови про залучення особи в якості потерпілого.

В апеляційній скарзі представник цивільного позивача просить ухвалу суду скасувати та повернути на новий розгляд в суд першої інстанції в іншому складу суду. В мотивувальній частині ухвали зазначив, що обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування не відповідають вимогам ст. 291 КПК України: в обвинувальному акті взагалі не міститься окремого чіткого викладення правової кваліфікації дій обвинувачених; стороною обвинувачення чітко не конкретизовано формулювання обви6нувачення. Посилання суду на відсутність в акті предмету вчинення кримінального правопорушення (оскільки на думку суду, акт не містить відомостей чи перебувало майно у ОСОБА_10 , ОСОБА_12 , ОСОБА_11 , у віданні чи воно було ввірене їм), як на підставу для повернення акту прокурору, є безпідставними. Відповідно до положень КПК України недоліки реєстру матеріалів кримінального провадження не можуть бути підставою для повернення обвинувального акту.

Заслухавши доповідача, думку прокурора, потерпілого та представника цивільного позивача, які підтримали доводи апеляції, обвинувачених та їх захисників, які заперечували проти задоволення апеляції,вивчивши матеріали справи та доводи апеляції, захисника та обвинуваченого, які заперечували проти задоволення апеляції, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляція задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (ч.І, 2 ст.8 КПК України).
Під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства. Кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (ч.1, 5 ст.9 КПК України).
Відповідно до ч.1 ст. 28 КПК України під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень. Розумні строки не можуть перевищувати передбачені цим Кодексом строки виконання окремих процесуальних дій або прийняття окремих процесуальних рішень.
З апеляційного суду Одеської області до Київського районного суду м. Одеси надійшов обвинувальний акт та додані до нього матеріали, за обвинуваченням ОСОБА_10 , ОСОБА_12 , ОСОБА_11 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.191 КК України.
Ухвалою суду кримінальне провадження призначено до підготовчого судового засідання, відповідно ч.1 ст. 314 КПК України.
Прокурор просив суд призначити справу до судового розгляду, вказуючи, що обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування відповідають вимогам КПК України.
Захисники категорично заперечували проти призначення кримінального провадження до судового розгляду та клопотали перед судом про повернення обвинувального акту прокурору для доопрацювання.
Обвинуваченні підтримали думку захисників в повному обсязі.
Представник цивільного позивача підтримала думку прокурора в повному обсязі.
Крім того, прокурор заявив клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання відносно обвинувачених ОСОБА_10 , ОСОБА_12 , ОСОБА_11 , з покладенням на останніх обов`язків, передбачених ст.194 КПК України.
Захисники заперечували проти вищезазначеного клопотання прокурора та просили суд відмовити у його задоволенні в повному обсязі, вказуючи, що клопотання прокурора не обґрунтоване, ризики, передбачені ст.177 КПК України не доведені.
Обвинуваченні підтримали думку захисників в повному обсязі.
Представник цивільного позивача підтримала думку прокурора в повному обсязі.
Згідно вимогам ст.291 КПК України, обвинувальний акт має містити такі відомості: 1) найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; 2) анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 3) анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 4) прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора; 5) виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; 6) обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; 7) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням;7-1) підстави застосування заходів кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, які прокурор вважає встановленими; 8) розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування); 9) дату та місце його складення та затвердження. До обвинувального акта додається: 1) реєстр матеріалів досудового розслідування; 2) цивільний позов, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування; 3) розписка підозрюваного про отримання копії обвинувального акта, копії цивільного позову, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування.
Обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування, що надійшоли до суду, не відповідають вказаним вище вимогам. Більше того, обвинувальний акт викликає обґрунтовані сумніви щодо формулювання обвинувачення.
У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду, (рішення від 25 березня 1999 року у справі «Пельсє та Сассі проти Франції», (ВП) № 25444/94, п.52; рішення від 25 липня 2000 року у справі «Матточіа проти Італії», № 23969/94, п. 58, рішення від 20 квітня 2006 року у справі «І.Н. та інші проти Австрії», № 42780/98, п.34).
Формулювання обвинувачення визначає конкретний обсяг та межі судового розгляду, а також надає обвинуваченому можливість реалізувати своє право на захист та знати, в чому саме він обвинувачується, а суду можливість у розумні строки розглянути справу.
Однак у зазначеному обвинувальному акті взагалі не міститься окремого чіткого викладення правової кваліфікації дій обвинувачених.
Крім того, в редакції, викладеній в обвинувальному акті щодо правової кваліфікації зазначена ч.5 ст.191 КК України, зі змісту тексту якої вбачається, що стороною обвинувачення чітко не конкретизовано формулювання обвинувачення.
Більше того, відповідно до абз. 2 п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про злочини проти власності» № 10 від 06.11.2009 р., предметом розтрати є лише чуже майно, яке було ввірене винній особі чи перебувало в її законному віданні.
Однак, обвинувальний акт не містить відомостей чи перебувало майно у ОСОБА_10 , ОСОБА_12 , ОСОБА_11 , у віддані чи воно було ввірене їм.
Таким чином, обвинувальний акт не містить предмету вчинення кримінального правопорушення, а обвинувачення є таким, що неналежним чином сформульовано.
Вказані обставини, грубо порушують положення ч. 3 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, «кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше такі права бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього».
Таким чином, обвинувачення сформульовано не чітко, містить суперечності, з нього не зрозуміло в чому саме обвинувачуються ОСОБА_10 , ОСОБА_12 , ОСОБА_11 , тому грубо порушено право на захисти обвинувачених, у зв`язку з чим обвинувальний акт не відповідає вимогам, встановленим п. 5 ч. 1 ст. 291 КПК України.
Зазначені недоліки обвинувального акту категорично свідчать про неконкретність обвинувачення та невідповідність його вимогам КПК України, тобто обвинувальний акт не містить сформульованого належним чином обвинувачення і є не конкретизованим.
З урахуванням того, що у обвинувальному акті відсутнє формулювання обвинувачення у розумінні п.13 ч.1 ст.3 КПК України, а за правилами ст.377 КПК України судовий розгляд по справі, суд проводить лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, у зв`язку з чим колегія суддів вважає, що є обставини, що перешкоджають судовому розгляду кримінального провадження відносно ОСОБА_10 , ОСОБА_12 , ОСОБА_11 .
Крім того, відповідно до ст.291 КПК України, до обвинувального акту додається реєстр матеріалів досудового розслідування.
Відповідно до ст.109 КПК України, реєстр матеріалів досудового розслідування повинен містити: 1) номер та найменування процесуальної дії, проведеної під час досудового розслідування, а також час її проведення; 2) реквізити процесуальних рішень, прийнятих під час досудового розслідування; 3) вид заходу забезпечення кримінального провадження, дату і строк його застосування.
Так, реєстр матеріалів досудового розслідування, який доданий до обвинувального акту відносно ОСОБА_10 , ОСОБА_12 , ОСОБА_11 , не відповідає вимогам ст.109 КПК України, зокрема в реєстрі відсутні будь-які відомості про залучення потерпілих осіб. Разом з тим, з обвинувального акту вбачається, що потерпілими по кримінальному провадженню відносно ОСОБА_10 , ОСОБА_12 , ОСОБА_11 , являється ОСОБА_14 та ПАТ «ЮСБ» Банк в особі представника ОСОБА_15 , але постанови про визнання їх потерпілими по справі в реєстрі відсутні.
Також, з доданого до обвинувального акту реєстру матеріалів досудового розслідування вбачається, що під час досудового слідства неодноразово проводилось об`єднання та зупинення матеріалів досудових розслідувань, але в порушення вимог ст.109 КПК України в реєстрі відсутні необхідні реквізити вказаних процесуальних рішень.
Крім того, грубо порушуючи ст.109 КПК України, в реєстрі матеріалів досудового розслідування відсутні реквізити заходів забезпечення кримінального провадження, а саме: тимчасового доступу до речей та документів, арешту майна тощо, тобто відсутні об`єктивні обставини, а саме: дата, час та строк дії ухвали слідчого судді, виявлені та вилучені предмети, арештовані речі та документи, місце їх зберігання, що в свою чергу унеможливлює повний, об`єктивний та неупереджений розгляд, вказаного кримінального провадження.
Як вбачається з обвинувального акту та доданих до нього матеріалів, в реєстрі не відображено результати розгляду слідчим клопотань захисника.
Відповідно до ст. 110 КПК України, процесуальними рішеннями є всі рішення органів досудового розслідування, прокурора, слідчого судді, суду.
Захисниками ОСОБА_16 та ОСОБА_10 25.05.2016 р. подано ряд клопотань про виконання процесуальних дій під час досудового розслідування.
Зокрема, призначення судово-технічної експертизи щодо визначення часу нанесення підписів на Наказі «Про розподіл обов`язків відповідно до організаційної структури Банку» № 353 від 29.05.2014 р; призначення судово-технічної експертизи Наказу «Про розподіл обов`язків відповідно до організаційної структури Банку» № 353 від 29.05.2014 р. щодо визначення часу проставлення печатки; проведення огляду каси Артемівського відділення ПАТ «ЮСБ Банк»; проведення слідчого експерименту, шляхом відтворення обставин події проведення інкасації у сховищі та касі Артемівського відділення ПАТ «ЮСБ Банк».
Однак, у реєстрі досудового розслідування стороною обвинувачення, всупереч ч. 2 ст. 220 КПК України, не відображено результати розгляду клопотань захисників, зокрема не зазначено жодної постанови про повну або часткову відмову у задоволенні клопотань.
Таким чином, реєстр не містить всіх процесуальних рішень, прийнятих під час досудового розслідування, є таким, що не відповідає вимогам ст. 109 КПК України, а жодна з дій, про які заявлено клопотання захисниками, стороною обвинувачення не відображено, в реєстрі відсутні процесуальні рішення, прийняті під час досудового розслідування.
Крім того, обрання запобіжного заходу до підозрюваного здійснюється на підставі ухвали слідчого судді, яка відповідно до ч. 1 ст. 110 КПК України є процесуальним рішенням та має бути зазначена в ІІ Розділі Реєстру.
Так, в ІІ Розділі реєстру «Прийняті в ході досудового розслідування процесуальні рішення», не відображено відомості щодо процесуальних рішень: Ухвали слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси про обрання відносно ОСОБА_16 , ОСОБА_10 запобіжних заходів у вигляді тримання під вартою. Ухвали слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси про зміну відносно ОСОБА_16 , ОСОБА_10 запобіжних заходів у вигляді тримання під вартою на особисте зобов`язання.
Окремо суд звертає увагу на те, що з наданого до суду обвинувального акту, в порушення вимог, ст.290 КПК України в обвинувальному акті та доданому до нього реєстрі матеріалів досудового розслідування відсутні відомості щодо відкриття матеріалів іншій стороні, що в свою чергу є порушенням права на захист, встановлених КПК України та Конституцією.
З урахуванням вищезазначених обставин, колегія суддів вважає, що всі вказані обставини свідчать про невідповідність обвинувального акту вимогам КПК України, що є перешкодою для призначення обвинувального акту до судового розгляду.
При призначенні обвинувального акту до судового розгляду, не зважаючи на викладені недоліки, суд фактично займе бік сторони обвинувачення, чим буде порушено принцип неупередженості та верховенства права і права на справедливий суд, тому обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_10 , ОСОБА_12 , ОСОБА_11 підлягає поверненню прокурору.
Крім того, колегія суддів вважає за доцільне зобов`язати сторону обвинувачення розглянути вищезазначені клопотання сторони захисту щодо проведення відповідних слідчих (розшукових) та процесуальних дій, в тому числі експертних досліджень, з урахуванням положень та в строк, передбачений КПК України.
Вирішуючи питання щодо клопотання прокурора про обрання запобіжних заходів у вигляді особистого зобов`язання відносно обвинувачених, колегія суддів вважає за доцільне відмовити, оскільки вимоги прокурора на теперішній час є передчасні та не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні, ризики передбачені ч.1 ст.177 КПК України не доведені.
Відповідно до ст.314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.
Перевіряючи доводи апеляції прокурора та представника цивільного позивача, колегія суддів не змогла з ними погодитись, так як вони не знайшли свого підтвердження при аналізі обставин на які посилається суд першої інстанції приймаючи рішення про повернення обвинувального акту.

Редакція обвинувального акту і освітлення обставин правопорушень в якому обвинувачуються ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , не надало суду першої інстанції прийняти і розглянути справу згідно вимог діючого законодавства.

Посилання потерпілого, що діями обвинувачених йому нанесений суттєвий матеріальний збиток і направлення справи для усунення недоліків обвинувального акту затягне розгляд справи, на думку колегії суддів є суттєвим зауваженням в звязку з чим колегія суддів вважає за необхідне встановити органу досудового розслідування 10 денний строк для усунення вказаних недоліків з метою уникнути затягування розгляду справи.

В той же час з урахуванням того, що обвинувальний акт вже був об`єктом розгляду всіх інстанцій судового розгляду і однією з підстав для касування рішень нижчих інстанцій було неналежним складанням обвинувального акту, колегія суддів вважає за необхідне відмовити в поданих апеляціях і надати можливість органам досудового слідства привести обвинувальний акт згідно вимог діючого законодавства.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, оскільки обвинувальний акт з додатками не відповідає вимогам КПК України, у зв`язку з чим не вбачає підстав для задоволення апеляцій.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляції прокурора та представника цивільного позивача - залишити без задоволення.

Ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 25.09.2017 року, якою обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 191 ч.5 КК України - повернуто прокурору для усунення виявлених недоліків без змін.

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3

ОСОБА_4

З оригіналом згідно суддя: ОСОБА_2