Справа № 204/273/18
Провадження № 1-кп/204/323/18
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
14 лютого 2018 року м.Дніпро
Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська у складі:
головуючого судді: ОСОБА_1
за участю секретаря: ОСОБА_2
за участю прокурора: ОСОБА_3
за участю обвинуваченого: ОСОБА_4 ,
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Дніпропетровськ, громадянина України, маючого повну середню освіту, не одруженого, учасника АТО, не працюючого, не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України,
В С Т А Н О В И В:
Обвинувачений ОСОБА_4 , в жовтні 2016 року, точну дату та час в ході досудового розслідування встановити не виявилось, перебуваючи у зоні проведення антитерористичної операції на Сході України, у лісосмузі, біля с.Попасне Луганської області, побачив на землі головний вибухник РГМ-2М подвійної ударної дії, запобіжного типу, запал типу УЗРГМ-2 та пластикову ємкість з двохосновним бездимним порохом вагою 150 грамів, діючи умисно, цілком усвідомлюючи, що вищезазначені предмети являються боєприпасами і вибуховими речовинами, ОСОБА_4 таємно, незаконно, в порушення додатку № 1, затвердженого пунктом 1 постанови Верховної Ради України від 07.06.1992 № 2471-12 «Про право власності на окремі види майна», п. 2.1 Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів, затвердженої наказом МВС України від 21.08.1998 року № 622, відповідно до положень яких зброя військового призначення, та бойові припаси, до яких відноситься і вище вказані предмети, відносяться до видів майна, що не можуть перебувати у власності громадян, громадських об`єднань, міжнародних організацій та юридичних осіб інших держав на території України, та не є предметами, щодо яких може бути надано дозвіл МВС України, а тому доступ до цих предметів сторонніх осіб є значною загрозою інтересам держави та безпеки громадян, придбав шляхом привласнення знайдені ним предмети: головний вибухник РГМ-2М подвійної ударної дії, запобіжного типу, запал типу УЗРГМ-2 та пластикову ємкість з двохосновним бездимним порохом вагою 150 грамів і став зберігати їх без передбаченого законом дозволу за місцем свого проживання, за адресою: АДРЕСА_1 .
Далі, 27 листопада 2017 року у період часу з 18 год. 50 хв. до 19 год. 30 хв. у ході проведення огляду приміщення квартири АДРЕСА_2 , за місцем проживання ОСОБА_4 , у присутності двох понятих, працівниками Чечелівського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області було виявлено та вилучено в кімнаті де мешкає ОСОБА_4 предмет, який згідно висновку експерта № 35/5.2/629 від 29.12.2017 року є бойовим припасом головним вибухником РГМ-2М подвійної ударної дії, запобіжного типу, призначеного для осколкових, фугасних та осколково-фугасних снарядів, виготовлений промисловим способом; предмет, який згідно висновку експерта № 35/5.2/629 від 29.12.2017 року є запал типу УЗРГМ-2, який відноситься до категорії боєприпасів та придатний для створення вибуху, промислового виготовлення; сипуча речовина масою 150 г, яка згідно висновку експерта № 1/5.1/4866 від 19.12.2017 року та висновку експерта № 35/5.2/629 від 29.12.2017 є метальною вибуховою речовиною - двохосновним бездимним порохом вагою 150 г, відноситься до категорії вибухових речовин, придатного до вибухового перетворення у формі горіння, промислового виготовлення, які ОСОБА_4 придбав та зберігав за місцем свого проживання, без передбаченого законом дозволу.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину в інкримінованому злочині визнав повністю і підтвердив та не оспорював обставини зазначені в обвинувальному акті. Пояснивши, що в жовтні 2016 року, перебуваючи в зоні АТО, в лісосмузі біля с.Попасне Луганської області, він знайшов вищевказані в обвинувальному акті предмети, а саме: ємкість з порохом, з вкрученим запалом УЗРГМ від гранати Ф-1 та мінний вибухник типа РГМ-2м, які привіз до місця свого проживання, де зберігав без передбаченого законом дозволу. 27 листопада 2017 року працівниками поліції вказані предмети, в присутності двох понятих були виявлені та вилучені за місцем його проживання. В скоєному розкаюється.
Про винність ОСОБА_4 у скоєнні інкримінованого йому діяння, суд робить висновок виходячи з наступних доказів: протоколу огляду місця події від 27листопада 2017 року, під час якого за місцем проживання обвинуваченого, а саме: в квартирі АДРЕСА_2 було вилучено головний вибухник РГМ-2М подвійної ударної дії, запобіжного типу, запал типу УЗРГМ-2 та пластикову ємкість з двохосновним бездимним порохом вагою 150 грамів, з фототаблицею (а.п.13-15,16), які згідно висновку експерта № 35/5.2/629 від 29.12.2017 року є бойовим припасом головним вибухником РГМ-2М подвійної ударної дії, запобіжного типу, призначеного для осколкових, фугасних та осколково-фугасних снарядів та виготовлений промисловим способом (а.п.61-66); згідно висновку експерта № 35/5.2/629 від 29.12.2017 року є запал типу УЗРГМ-2, який відноситься до категорії боєприпасів та придатний для створення вибуху, промислового виготовлення (а.п.61-66); згідно висновку експерта № 1/5.1/4866 від 19.12.2017 року (а.п.33-39) та висновку експерта № 35/5.2/629 від 29.12.2017 року, сипуча речовина масою 1,554 г є метальною вибуховою речовиною - двохосновним бездимним порохом вагою 150 г відноситься до категорії вибухових речовин, придатний до вибухового перетворення у формі горіння, промислового виготовлення (а.п.61-66), що визнані речовими доказами у кримінальному проваджені (а.п.74).
Інші докази, здобуті в ході досудового слідства не досліджувались в судовому засіданні, у зв`язку з визначенням порядку та об`єму дослідження доказів, передбаченому ч.3 ст. 349 КПК України, оскільки свідчення ОСОБА_4 відповідають фактичним обставинам кримінального провадження та ніким не заперечуються.
Таким чином, суд дійшов висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_4 в придбанні, зберіганні бойових припасів та вибохових речовин без передбаченого законом дозволу, тобто в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України.
При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують покарання.
Скоєний злочин відноситься до категорії тяжких злочинів. За місцем проживання ОСОБА_4 характеризується позитивно, у лікарів нарколога і психіатра не перебуває, раніше не судимий. Згідно висновку органу пробації, ризик повторного вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення є середнім, виправлення ОСОБА_4 можливе без застосування покарання, пов`язаного з позбавленням волі. На думку органу пробації, якщо суд дійде висновку про можливість звільнення порушника від відбування покарання з випробовуванням, орган з питань пробації вважає доцільним покладання на ОСОБА_4 обов`язків відповідно до ст.76 КК України. Як пом`якшуючі покарання обставини, суд враховує щире каяття обвинуваченого та активне сприяння розкриттю злочину. Обставин, які обтяжують покарання, судом не встановлено.
З урахуванням викладеного суд вважає, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 можливе без ізоляції від суспільства і до нього необхідно застосувати звільнення від відбування покарання з випробуванням відповідно до ст. 75 КК України та з покладанням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, оскільки цього буде достатньо для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.
Питання речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.
Згідно ч.2 ст. 124 КПК України, суд вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого фактичну вартість проведення експертиз, згідно наданих довідок.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 100, 124, 349, 370, 371, 373, 374, 376, 394 КПК України, суд
У Х В А Л И В:
ОСОБА_5 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.263 КК України, та призначити йому покарання: 3 роки позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити обвинуваченого
ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання, якщо він в період іспитового строку одного року - не вчинить нового злочину і буде виконувати покладені на нього обов`язки.
На підставі ст. 76 КК України, зобов`язати обвинуваченого
ОСОБА_4 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання.
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку, шляхом подачі апеляційної скарги через Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська.

Суддя ОСОБА_1