26.02.2018
Справа № 642/3996/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 лютого 2018 року Ленінський районний суд м. Харкова в складі:

головуючої судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю заявників ОСОБА_3 , ОСОБА_4 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові заяву ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про відвід слідчого судді ОСОБА_5 по справі № 642/3996/17, 1-кс/642/307/18,

ВСТАНОВИВ:

заявники до початку судового засідання , через канцелярію суду подали 26.02.2018 року заяву про відвід слідчому судді ОСОБА_5 від участі в розгляді скарги на постанову слідчого Холодногірського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_6 про відмову у задоволенні клопотання у кримінальному провадженні № 0001190 від 05.05.2017 року. В обґрунтування своїх доводів зазначили, що слідчим суддею ОСОБА_5 при розгляді скарги щодо невнесення відомостей до ЄРДР за заявою ОСОБА_3 було винесено ухвалу від 21.08.2017 року про відмову в задоволенні скарги. Враховуючи те, що слідчий суддя визначила свою позицію при розгляді їх скарги стосовно подій, що зараз розслідуються у межах даного кримінального, заявники вважають наявні сумніви у неупередженості судді при розгляді їх скарги.

Заявники в судовому засіданні підтримали заяву про відвід слідчого судді.

Прокурор в судове засідання не з`явився,

Слідчий суддя ОСОБА_5 надала суду письмову заяву про розгляд питання щодо відводу без її участі.

Вислухавши учасників судового розгляду, дослідивши заяву про відвід з викладеними мотивами відводу слідчому судді, суд дійшов до наступного.

Статтею 75 КПК України закріплено обставини, що виключають участь слідчого судді в кримінальному провадженні. Так, п.4 ч. 1 ст. 75 КПК України визначено, що суддя не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

Так, в судовому засіданні заявники вказали, що раніше у кримінальному провадженні слідчим суддею було постановлено судове рішення про відмову у задоволенні їх скарги на бездіяльність слідчого, що полягала у невнесенні до ЄРДР відомостей про злочин, який пов`язаний з даним кримінальним провадженням. Саме ці обставини викликають у них сумніви у об`єктивності та неупередженості слідчого судді.

Як зазначив Європейський суд у справі "Мироненко і Мартенко проти України" (рішення від 10 грудня 2009 року), наявність безсторонності має визначатися, для цілей п. 1 ст. 6 Конвенції, за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у цій справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (див., зокрема, рішення у справах "Фей проти Австрії" (Fey v. Austria), рішення від 24 лютого 1993 року, серія А, N 255, с. 12, п. 27, 28 і 30, та "Веттштайн проти Швейцарії" (Wettstein v. Switzerland, заява N 33958/96, п. 42, ЄСПЛ 2000-XII). У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (див. рішення у справі "Пуллар проти Сполученого Королівства" Pullar v. the United Kingdom), рішення від 10 червня 1996 року, Reports 1996-III, с. 794, п. 38).

Особиста безсторонність суду презумується, поки не надано доказів протилежного (див. згадане вище рішення у справі Веттштайна Wettstein), п. 43).

Право кожного на справедливий розгляд справи незалежним і безстороннім судом закріплено у ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У своєму рішенні по справі "Фельдман проти України" Європейський суд з прав людини порушенням ст. 6 Конвенції визнав незабезпечення суддею достатніх гарантій для виключення будь-якого розумного сумніву з приводу його безсторонності (див. рішення у справі "Фельдман проти України", заяви N 76556/01 та 38779/04, рішення від 8 квітня 2010 року, п. 97).

Відповідно до п. 2.5 Бангалорських принципів поведінки судді, що схвалені резолюцією № 2006/23 Економічної та Соціальної ради ООН від 27.07.2006 року, суддя повинен взяти самовідвід від участі в будь-якому процесі, коли для нього неможливе винесення неупередженого рішення у справі або коли сторонньому спостерігачеві може видатись, що суддя не здатен винести неупередженого рішення.

Основним завданням суду, як органу державної влади, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечити кожному права на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 Закону№ 2453-VI).

Вимогами Закону № 2453-УІ передбачено, що судді зобовязані своєчасно, справедливо та безсторонньо розглядали і вирішувати судові справи відповідно до закону з дотриманням засад і правил судочинства (пункт 1 частини четвертої статті 54 цього Закону).

Частина 1 ст. 75 КПК України містить перелік обставин, які унеможливлюють участь судді у кримінальному провадженні, пунктом 4 якої передбачені інші обставини, які викликають сумнів у неупередженості судді.

Дані, які б свідчили про наявність перелічених підстав для відводу, окрім їх зазначення в заяві про відвід, на думку суду відсутні, разом з тим при розгляді заяви про відвід суд виходить з суб`єктивної оцінки стороною у справі щодо дій головуючого. Як свідчить практика Європейського суду з прав людини заява про відвід судді має бути задоволена, якщо сторона має сумнів у безсторонності останнього, хоча об`єктивно це нічим не підкріплено, адже в іншому випадку це буде розцінено як порушення права особи на справедливий суд.

Суд враховує зокрема, що відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» від 23.02.2006 року № 3477-IY, суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права " ... якщо до складу суду існують сумніви в безпристрасності і справедливості, то такий суд повинен заявити самовідвід. Кожен суддя, у відносинах безпристрасності, якого є сумніви, повинен вийти із складу суду, розглядаючи справу. Інакше є недовіра" (Пьєрсак проти Бельгії, "Лангбергер проти Швеції". Критерії правової впевненості у справедливому розгляді судових справ підтверджені також у справі "Барановський проти Польщі №12718/87" та рішення у справі "Стіл проти Сполученого королівства" від 23.09.98 року.

З метою недопущення під час розгляду скарги № 642/3996/17, 1-кс/642/307/18 у кримінальному провадженні за № 0001190 обставин, які можуть викликати сумніви в неупередженості слідчого судді ОСОБА_5 , з метою гарантування об`єктивності правосуддя, з ціллю підвищення довіри до суду, суд прийшов до переконання, що заява про відвід останнього підлягає задоволенню.

З урахуванням наведеного, керуючись ст. ст. 75, 81 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_4 , ОСОБА_3 про відвід слідчого судді Ленінського районного суду м. Харкова ОСОБА_5 у справі № 642/3996/17, 1-кс/642/307/18 - задовольнити.

Відвести слідчого суддю Ленінського районного суду м. Харкова ОСОБА_5 від розгляду скарги у кримінальному провадженні за № 0001190

Матеріали скарги № 642/3996/17, 1-кс/642/307/18 передати до канцелярії суду на повторний автоматичний розподіл у порядку, визначеному ст. 35 КПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1