Справа № 192/270/18
Провадження № 1-кс/192/36/18
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23.02.2018 року слідчий суддя Солонянського районного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в смт Солоне клопотання слідчого Солонянського відділення поліції Дніпровського відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області майора поліції ОСОБА_2 , погоджене з прокурором Солонянського відділу Дніпропетровської місцевої прокуратури № 2 по внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань кримінальному провадженню №0000110 від 21 лютого 2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.187 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, до

ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Дніпропетровськ, українця, громадянина України, який має середню освіту, невійськовозобов`язаний, не працює, не одружений, мешкає без реєстрації в АДРЕСА_1 , раніше судимий:

-27 серпня 2015 року Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська за ч.4 ст.296 КК України до 3 років позбавлення волі; звільнився по відбуттю строку покарання 31 січня 2018 року,

підозрюваного у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.187 КК України,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора Солонянського відділу Дніпропетровської місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_5 ,

захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_3 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.187 КК України, тобто розбій, вчинений за попередньою змовою групою осіб.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 21.02.2018 року до Солонянського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області надійшла заява від ОСОБА_7 , про те, що 21 лютого 2018 року приблизно о 15 годині 45 хвилин двоє невідомих чоловіків, перебуваючи в під`їзді будинку АДРЕСА_2 шляхом раптового нападу що супроводжувався нанесеннями ударів ОСОБА_7 , заволоділи його портфелем в якому знаходилися документи та грошові кошти.

ОСОБА_3 , маючи непогашену судимість за вчинення злочину, передбаченого ч. 4 ст.296 КК України, на шлях виправлення не став та вчинив новий корисливий злочин.

Так 21 лютого 2018 року приблизно о 15 годині 50 хвилин ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебуваючи разом з ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на площадці першого поверху середнього під`їзду житлового будинку АДРЕСА_2 , помітивши, що до поштової скриньки під`їзду підійшов потерпілий ОСОБА_7 , котрий тримав в руках сумку чорного кольору, керуючись раптово виниклим спільним умислом, направленим на незаконне заволодіння майном, шляхом вчинення розбійного нападу, поєднаного із застосуванням насильства небезпечного для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу, за мовчазною змовою, діючи узгоджено, умисно, з корисливих мотивів здійснили напад на потерпілого ОСОБА_7 ..

Так, ОСОБА_8 , діючи узгоджено з ОСОБА_3 , реалізуючи спільний злочинний умисел, наблизились з боку до потерпілого ОСОБА_7 після чого ОСОБА_8 , скориставшись тим, що ОСОБА_3 відволік потерпілого ОСОБА_7 розмовою, умисно, з метою подавлення волі потерпілого ОСОБА_7 до опору, наніс йому один удар правою рукою, в котрій тримав невстановлений металевий предмет, в життєво важливий орган, а саме, в ліву частину голови в область лівого вуха потерпілому ОСОБА_7 , чим спричинив останньому тілесні ушкодження. Однак ОСОБА_7 , лівою рукою частково заблокувавши удар, почав чинити опір ОСОБА_9 .

При цьому, ОСОБА_3 , продовжуючи реалізувати спільний з ОСОБА_8 злочинний умисел на заволодіння чужим майном, з метою подолання опору потерпілого ОСОБА_7 , котрий чинив опір ОСОБА_8 , скориставшись тим, що потерпілий ОСОБА_7 повернувся до нього спиною, з метою подолання опору потерпілого ОСОБА_7 , схопив його руками за задню частину одягу та потягнув на себе. В цей момент ОСОБА_8 , розуміючи, що в наслідок активних дій ОСОБА_3 потерпілий ОСОБА_7 втрачає рівновагу, долаючи спротив потерпілого, вирвав в останнього з лівої руки сумку чорного кольору в якій знаходилися грошові кошти 300 грн., окуляри в металевій оправі, особисті та інші документи.

Після заволодіння майном потерпілого, ОСОБА_8 та ОСОБА_3 вибігли з приміщення під`їзду житлового будинку на вулицю і почали тікати та незважаючи на переслідування потерпілого ОСОБА_7 , з місця скоєння злочину зникли заволодівши майном потерпілого ОСОБА_7 , а саме сумкою чорного кольору, грошовими котами в сумі 300 гривень, окулярами в металевій оправі, особистими та іншими документами.

В подальшому ОСОБА_8 та ОСОБА_3 розпорядилися привласненим майном на власний розсуд.

Відомості за даним фактом були внесені до ЄРДР за № 0000110 з попередньою кваліфікацією ч. 2 ст. 187 КК України,- розбій, вчинений за попередньою змовою групою осіб.
22 лютого 2017 року о 00 годині 10 хвилин, за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.187 КК України в порядку ст.208 КПК України, ОСОБА_8 було затримано.
Слідчий за погодженням з прокурором, звернувся до суду з клопотанням про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з тих підстав, що ОСОБА_3 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину та вважають, що під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п.п.1,3,5 ч. 1 ст.177 КПК України, оскільки підозрюваний може з метою уникнення відповідальності переховуватися від органів досудового розслідування та суду та вчинити інше кримінальне правопорушення, а також незаконно впливати на свідків, потерпілого у цьому кримінальному провадженні.

При цьому слідчий посилається на те, що оскільки підозрюваний скоїв тяжке умисне корисливе кримінальне правопорушення, за яке передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до десяти років, то у разі застосування більш м`яких запобіжних заходів щодо підозрюваного існує реальна загроза переховування його від органів досудового розслідування та суду, впливання на свідків потерпілого у цьому ж кримінальному провадженні, а тому до нього слід застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Прокурор та слідчий в судовому засіданні підтримали клопотання та просили його задовольнити.

Підозрюваний ОСОБА_3 в судовому засіданні заперечував проти застосовування запобіжного заходу, як заперечував і свою причетність до злочину, в якому він підозрюється.
Захисник адвокат ОСОБА_6 в судовому засіданні просив застосувати до підозрюваного більш м`який запобіжний захід домашній арешт, встановивши заборону виходу з дому в нічний час, оскільки стан здоров`я підозрюваного загрожує його життю. Також адвокат вважає, що клопотання про застосування запобіжного заходу містить недоліки в частині зазначення суми грошових коштів, які знаходилися у потерпілого під час вчинення стосовно нього злочину, інші учасники події допитані як свідки, хоча також приймали участь у вчиненні злочину, а також стороною обвинувачення не доведено ризики, передбачені ст. 177 КПК України, оскільки всі посилання щодо їх існування є лише припущеннями.
Вислухавши прокурора, підозрюваного, його захисника, вивчивши клопотання та додані до нього матеріали, приходжу до наступного висновку.

У судовому засіданні встановлено, що наявна обґрунтована підозра у вчиненні ОСОБА_3 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 187 КК України, відомості про яке внесені до ЄРДР за №0000110 від 21 лютого 2018 року та органом досудового розслідування 22 лютого 2018 року ОСОБА_3 повідомлений про підозру у вчиненні даного кримінального правопорушення.

Обґрунтована підозра у вчиненні ОСОБА_3 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.187 КК України, доводиться матеріалами, які надані до клопотання, в тому числі протоколом допиту потерпілого ОСОБА_7 , протоколами огляду місця події від 21 лютого 2018 року, протоколами допитів свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

Статтею 177 КПК України визначено, що метою застосування запобіжного заходу, зокрема, є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам, зокрема, переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду та вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Згідно ч. 2 зазначеної статті підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може вчинити інше кримінальне правопорушення.

Так, слідчим суддею встановлено, що підозрюваний ОСОБА_3 обґрунтовано підозрюється у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.187 КК України, а наявність обґрунтованої підозри узгоджується в точкою зору ЄСПЛ, яка викладена в Рішенні по справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, відповідно п. 55 якого факти, які викликають підозру, не обов`язково повинні бути встановлені до ступеню, який є необхідним для засудження або навіть для повідомлення про підозру, що є завданням наступних етапів кримінального процесу, а відповідно до рішення ЄСПЛ у справі "Фокс, Кембелл і Хартлі проти Об`єднаного Королівства" від 30 серпня 1990 року, наявність "обґрунтованої підозри" передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок про те, що дана особа могла вчинити злочин.

Слідчим суддею також встановлено, що прокурором доведено існування як обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_3 інкримінуємого злочину, так і існування ризику щодо можливості продовжити вчиняти кримінальні правопорушення, оскільки підозрюваний є раніше судимою особою за ч. 4 ст. 296 КК України, до нього на стадії досудового розслідування застосувався запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, 31 січня 2018 року звільнився з місць позбавлення волі по відбуттю строку покарання, та через
короткий проміжок часу він знову підозрюється у вчиненні тяжкого злочину.
Доказів щодо можливості переховуватися від органів досудового розслідування та суду, а також про можливість незаконно впливати на потерпілого та свідків, надано не було.

ОСОБА_3 непрацює, мешкає разом з батьками, проте не має стійких соціальних зв`язків, вчинив новий злочин в період не знятої та не погашеної судимості за злочин проти громадського порядку та моральності, перебуває на обліку у лікаря нарколога з 16 грудня 2013 року з діагнозом: «Розлади психіки та поведінки, внаслідок вживання алкоголю. Синдром залежності».

З урахуванням вагомості наявних доказів обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_3 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.187 КК України, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 10 років, а також за наявності ризику передбаченого п.5 ч. 1 ст. 177 КПК України, що в сукупності свідчить про те, що ОСОБА_3 може вчинити інше кримінальне правопорушення вважаю, що клопотання про застосування запобіжного заходу підлягає задоволенню.

У зв`язку з зазначеним, для забезпечення належної поведінки ОСОБА_3 суд вважає, що до нього необхідно застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, а застосування більш м`якого запобіжного заходу до підозрюваного є недоцільним, оскільки залишившись на волі є достатні підстави вважати, що він продовжить свою злочинну діяльність, а тому з метою запобігання ухилення підозрюваним від виконання покладених на нього за законом процесуальних обов`язків та спробам вчинення ним інших кримінальних правопорушень, клопотання підлягає задоволенню.

Слідчим суддею враховано стан здоров`я підозрюваного, який згідно консультаційного висновку спеціаліста № 148 від 19 лютого 2018 року має діагноз «Хронічний вірусний гепатит «С», проте слідчий суддя вважає, що перебіг хронічного захворювання не може виключити застосування до підозрюваного такого запобіжного заходу як тримання під вартою, оскільки особам, які тримаються під вартою надається відповідна медична допомога на їх вимогу.

Також слідчим суддею враховано, що ОСОБА_3 є учасником АТО, проте доказів щодо отримання державних винагород суду не надано, а тому добровільна участь підозрюваного в АТО також не може виключати застосування до нього запобіжних заходів пов`язаних в позбавленням волі.

Щодо застосування домашнього арешту, то слідчий суддя вважає, що такий більш м`який запобіжний захід не може бути застосований до підозрюваного, оскільки він на час розгляду клопотання не зареєстрований за жодною адресою, а згоди будь-яких осіб на перебування в їх житлі ОСОБА_3 суду не надано.

Тому для забезпечення належної поведінки підозрюваного до нього необхідно застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки інші, більш м`які запобіжні заходи, в тому числі і домашній арешт, не можуть забезпечити його належної поведінки та суперечили б інтересам держави.

Відповідно до вимог ч.4 ст.183 КПК України слідчий суддя вважає недоцільним визначати підозрюваному заставу, оскільки злочин в якому він підозрюється був вчинений із застосуванням насильства.

Згідно протоколу затримання від 22 лютого 2018 року, фактичним часом затримання підозрюваного ОСОБА_3 є 22 година 55 хвилин 21 лютого 2018 року. Проте в судовому засіданні підозрюваний посилався на те, що фактично його було затримано працівниками поліції приблизно о 18 годині 00 хвилин. Будь-яких зауважень чи заперечень стосовно часу затримання стороною обвинувачення заявлено не було, а тому строк тримання під вартою визначається з урахуванням цих даних.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.176-183, 184, 194, 196-197,205 КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання слідчого слідчого Солонянського відділення поліції Дніпровського відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області майора поліції ОСОБА_2 , погоджене з прокурором Солонянського відділу Дніпропетровської місцевої прокуратури № 2 по внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань кримінальному провадженню №0000110 від 21 лютого 2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.187 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, до ОСОБА_3 - задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Дніпропетровськ, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, починаючи з 18 години 00 хвилин 21 лютого 2018 року по18 годину 00 хвилин 20 квітня 2018 року.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом п`яти днів з дня її оголошення, а особою, яка перебуває під вартою, в той же строк з дня отримання копії ухвали.

Слідчий суддя: ОСОБА_1