АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 11-cc/796/4264/2017 Слідчий суддя в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст. 170 КПК Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 вересня 2017 року місто Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

з участю:

представника власника майна ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Дніпровського районного суду міста Києва від 10 липня 2017 року,

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою задоволено клопотання слідчого СВ Дніпровського управління поліції ГУ НП в м. Києві ОСОБА_8 , погоджене із прокурором Київської місцевої прокуратури № 4 ОСОБА_9 про арешт майна, в рамках кримінального провадження №0008855 від 27 червня 2017 та накладено арешт шляхом заборони його відчуження та користування, з метою збереження речових доказів, на наступне майно:

-комутатори марки «Huawei», серед яких 48 без серійних номерів, а решта із серійними номерами: 1) 781DBAADAC9AR9A(1), 2) DMG3000449, 3) DMG5000106, 4) DMG3001018, 5) DMG6001620, 6) DMFA001218, 7) 6TD1004699, 8) DMF9003672, 9) 6TB1008392, 10) 6TB1018436, 11) DMG7002417, 12) DMG7002399, 13) 6TB1014465, 14) DME7011019, 15) DMG3002174, 16) DME7008063, 17) DMFA001008, 18) DMFA000843, 19) DMF1000644, які були вилучені при проведені обшуку 30.06.2017 року у квартирі АДРЕСА_1 ;

-кабелі живлення в кількості 50 штук, які були вилучені при проведені обшуку 30.06.2017 року у квартирі АДРЕСА_1 ;

-комутатори марки «D-Link-DES-1228» з наступними серійними номерами: 1) PVCM3VV003870, 2) P1CV18A009417, 3) RES1228MEB1G, 4) PVCM3E5001628, 5) P1CV8, 6) PVCM3EA003882, 7) P1CV2AC000032, 8) EC, 9) EC, 10) 289001267, 11) OmnsStack LS6224(без номеру), 12) плата комутатора CC37ABE9AA8, які були вилучені при проведені обшуку 30.06.2017 року у квартирі АДРЕСА_1 ;

-ноутбук марки DELL серійний номер якого 7,який було вилучено при проведені обшуку 30.06.2017 року у квартирі АДРЕСА_1 .

Згідно ухвали, слідчий суддя прийшов до висновку, майно, на яке просить накласти арешт слідчий, відповідає критеріям ст. 98 КПК України, а відтак існує необхідність у накладенні на нього арешту з метою забезпечення збереження речових доказів.

Не погоджуючись з таким рішенням слідчого судді, представник власника майна подав апеляційну скаргу, в якій, обґрунтовуючи звернення до суду у встановлений заноном строк, посилаючись на суттєві порушення слідчим суддею вимог кримінального процесуального закону, просить її скасувати та постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого.
В обгрунтування своєчасного звернення до суду апеляційної інстанції зазначає, що про існування оскаржуваної ухвали представнику стало відомо 01.08.2017 року, тобто днем закінчення строку є 06.08.2017 року. Враховуючи, що цей день є вихідним, останнім днем подання апеляційної скарги слід вважати 07.08.2017 року.
Мотивуючи апеляційні вимоги зазначає, що арешт накладено на майно 10.07.2017 року, у той час як обшук та вилучення майна було здійснено 20.06.2017 року, а відтак наявні порушення чинних норм КПК України.

На думку представника істотним порушенням є невідповідність вилученого майна з тим майном, яке фактично було вилучене, а розмір шкоди, завданий кримінальним правопорушенням, є явно неспіврозмірним розміру конфіскації майна.

В судове засідання у справі прокурор у кримінальному провадженні не з`явився, про причини своєї неявки суд не повідомив, хоча про час та місце судового засідання на адресу Київської місцевої прокуратури № 4 завчасно направлено повідомлення та запит про забезпечення участі процесуального керівника у судовому засіданні. Крім того у попередньому судовому засіданні прокурор ОСОБА_10 повідомлялась про дату наступного призначеного судового розгляду, про що в матеріалах справи міститься відмітка. Тому колегія суддів вирішила за можливе розглянути дану справу за відсутності прокурора у кримінальному провадженні.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника ОСОБА_6 , який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити в повному обсязі, перевіривши та обговоривши доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали судового провадження, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 395 КПК України ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення. Згідно частини 3 зазначеної статті, якщо ухвалу суду було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Як вбачається з матеріалів судового провадження, клопотання слідчого про арешт майна було розглянуто слідчим суддею без повідомлення та участі представника власника майна. Копія ухвали на адресу ОСОБА_11 не направлялася, а відтак в силу положень ст. 395 КПК України, строк на апеляційне оскарження не пропущено.
Що стосується безпосередньо апеляційної скарги, то слід звернути увагу на такі обставини.

Як вбачається з матеріалів, наданих до суду апеляційної інстанції, слідчим відділом Дніпровського УП ГУ Національної поліції у м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань за №0008855 від 27.06.2017, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.

Органами досудового розслідування зазначено, що 27.06.2017 року приблизно о 09 годині 30 хвилин, невстановлена досудовим розслідуванням особа, перебуваючи за адресою: м. Київ, вул. Серафімовича 9, в другому під`їзді, маючи намір на таємне викрадення чужого майна проникла до технічного приміщення в якому знаходилось інтернет обладнання, а саме інтернет комутатор марки "Huawei", що належить "ПрАТ Київстар", та переконавшись в тому, що за її діями ніхто не спостерігає з корисливих спонукань таємно викрала, вище зазначене обладнання, а саме інтернет комутатор марки "Huawei", вартість 4500 гривень 00 копійок, чим задала майнової шкоди "ПрАТ Київстар". Після чого з місця вчинення кримінального правопорушення зникла, а викраденим майном розпорядилась на власний розсуд.

30.06.2017 року слідчим СВ Дніпровського УП ГУНП у м. Києві проведено обшук у квартирі АДРЕСА_1 , в ході якого було виявлено в коридорі даної квартири поліетиленовий пакет, в якому знаходяться кабелі живлення в кількості 50 штук, а також коробки у кількості 7 штук, всередині яких було виявлено комутатори марки «Huawei», серед яких 48 без серійних номерів, а решта із серійними номерами: 1) 781DBAADAC9AR9A(1), 2) DMG3000449, 3) DMG5000106, 4) DMG3001018, 5) DMG6001620, 6) DMFA001218, 7) 6TD1004699, 8) DMF9003672, 9) 6TB1008392, 10) 6TB1018436, 11) DMG7002417, 12) DMG7002399, 13) 6TB1014465, 14) DME7011019, 15) DMG3002174, 16) DME7008063, 17) DMFA001008, 18) DMFA000843, 19) DMF1000644. Також було виявлено комутатори марки «D-Link-DES-1228» з наступними серійними номерами: 1) PVCM3VV003870, 2) P1CV18A009417, 3) RES1228MEB1G, 4) PVCM3E5001628, 5) P1CV8, 6) PVCM3EA003882, 7) P1CV2AC000032, 8) EC, 9) EC, 10) 289001267, 11) OmnsStack LS6224(без номеру), 12) плата комутатора CC37ABE9AA8C. Також в залі кімнати даної квартири виявлено пакет в якому знаходяться шнури живлення в кількості 58 штук. Крім того в квартирі виявлено ноутбук марки DELL серійний номер якого 7, котрий також було вилучено.

28.06.3017 року постановою слідчого, вищевказане майно визнано речовим доказом у кримінальному провадженні за №0008855.

10.07.2017 року слідчий СВ Дніпровського управління поліції ГУ НП в м. Києві ОСОБА_8 за погодженням із прокурором Київської місцевої прокуратури № 4 ОСОБА_9 звернувся до Дніпровського районного суду міста Києва з клопотанням про накладення арешту на майно.

10.07.2017 року ухвалою слідчого судді Дніпровського районного суду міста Києва клопотання слідчого було задоволено.

Задовольняючи дане клопотання, внесене в межах кримінального провадження № 00088551, слідчий суддя, як вбачається з журналу судового засідання, заслухав пояснення слідчого ОСОБА_8 , дослідивши матеріали, додані до клопотання, прийшов до висновку, що існують достатні правові підстави для накладення арешту на майно, з огляду на те, що існує необхідність у накладенні на нього арешту з метою забезпечення збереження речових доказів.

З таким рішенням слідчого судді погодитися неможливо з огляду на такі обставини.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

У відповідності до усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A N 98).

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість у тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Однак, зазначених вимог закону слідчий та слідчий суддя не дотрималися.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно з ч. 3 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно з п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, арешт майна є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження. У відповідності до п. 1 ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Однак слідчий, обґрунтовуючи своє клопотання в розумінні вимог ст. 132 КПК України, не надав достатніх і належних доказів тих обставин, на які послався у клопотанні, а слідчий суддя, в свою чергу, у відповідності до ст. 94 КПК України, належним чином не оцінив ці докази з точки зору їх достатності та взаємозв`язку для прийняття рішення.

Як вбачається з матеріалів, доданих слідчим до клопотання, кримінальне провадження здійснюється за фактом викрадення невстановленою особою комутатора марки «Huawei», вартістю 4500 грн. Згідно витягу з Єдиного державного реєстру досудових розслідувань, жодній особі у даному кримінальному провадженні про підозру не повідомлялося. Крім того, зі змісту самого клопотання про арешт майна та матеріалів, доданих до цього клопотання неможливо зробити висновок, яке відношення має ОСОБА_7 до вчиненого кримінального правопорушення, і яким чином майно , вилучене в ході обшуку його помешкання, може бути речовим доказом у кримінальному провадженні.

Крім того, у ході перегляду справи судом апеляційної інстанції, представником власника майна надано копії поштових квитанцій, які підтверджують факт придбання ОСОБА_12 комутаторів, вилучених під час проведення обшуку. Вказана обставина на думку колегії суддів спростовує твердження сторони обвинувачення, що вищезазначене майно може мати значення речових доказів під час проведення досудового розслідування, оскільки органом досудового розслідування не надано достатніх та допустимих доказів того, що ОСОБА_7 причетний до вчинення кримінального правопорушення та не встановлено, що серед вилученого майна є викрадений інтернет комутатор марки "Huawei", що належить "ПрАТ Київстар".

Одночасно колегія суддів звертає увагу, що наявність постанови слідчого про визнання товарно-матеріальних цінностей, вилучених під час проведення обшуку, речовими доказами у кримінальному провадженні, не встановлює обов`язок слідчого судді або суду у накладенні арешту на вказане майно з метою забезпечення збереження речових доказів. Враховуючи вимоги ст. 170 КПК України, при накладенні арешту на майно з даних підстав, слідчий суддя самостійно перевіряє відповідність ознак майна критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України, при цьому згідно вказаної норми закону, висновки слідчого судді не залежать від наявності чи відсутності у кримінальному провадженні постанови про визнання об`єктів вказаного майна речовими доказами.
За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що слідчим не було доведено необхідність накладення арешту на вилучене під час обшуку інтернет обладнання, не вказано, у який спосіб та для з`ясування яких обставин, що мають значення у даному кримінальному провадженні можливе використання у якості речових доказів комутаторів та інших матеріальних цінностей, що були арештовані.

Вказане свідчить про відсутність правових підстав для накладення арешту на вилучене під час обшуку інтернет обладнання з метою забезпечення збереження речових доказів, на які посилається орган досудового розслідування та слідчий суддя в оскаржуваній ухвалі, оскільки слідчим не надано доказів на підтвердження вказаних обставин, а за наявних матеріалів дане твердження є передчасним та таким, що ґрунтується на припущеннях.

На підставі вищевикладених обставин, які свідчать про неповноту судового розгляду, ухвала слідчого судді підлягає скасуванню, а апеляційна скарга ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 задоволенню, з постановленням апеляційним судом нової ухвали про відмову у задоволенні клопотання слідчого.

Керуючись ст. ст. 170, 171, 173, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,
ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 задовольнити.
Ухвалу слідчого судді Дніпровського районного суду міста Києва від 10 липня 2017 року, якою задоволено клопотання слідчого СВ Дніпровського управління поліції ГУ НП в м. Києві ОСОБА_8 , про арешт майна, в рамках кримінального провадження №0008855 від 27 червня 2017 та накладено арешт шляхом заборони його відчуження та користування, з метою збереження речових доказів, на наступне майно:

-комутатори марки «Huawei», серед яких 48 без серійних номерів, а решта із серійними номерами: 1) 781DBAADAC9AR9A(1), 2) DMG3000449, 3) DMG5000106, 4) DMG3001018, 5) DMG6001620, 6) DMFA001218, 7) 6TD1004699, 8) DMF9003672, 9) 6TB1008392, 10) 6TB1018436, 11) DMG7002417, 12) DMG7002399, 13) 6TB1014465, 14) DME7011019, 15) DMG3002174, 16) DME7008063, 17) DMFA001008, 18) DMFA000843, 19) DMF1000644, які були вилучені при проведені обшуку 30.06.2017 року у квартирі АДРЕСА_1 ;

-кабелі живлення в кількості 50 штук, які були вилучені при проведені обшуку 30.06.2017 року у квартирі АДРЕСА_1 ;

-комутатори марки «D-Link-DES-1228» з наступними серійними номерами: 1) PVCM3VV003870, 2) P1CV18A009417, 3) RES1228MEB1G, 4) PVCM3E5001628, 5) P1CV8, 6) PVCM3EA003882, 7) P1CV2AC000032, 8) EC, 9) EC, 10) 289001267, 11) OmnsStack LS6224(без номеру), 12) плата комутатора CC37ABE9AA8, які були вилучені при проведені обшуку 30.06.2017 року у квартирі АДРЕСА_1 ;

-ноутбук марки DELL серійний номер якого 7,який було вилучено при проведені обшуку 30.06.2017 року у квартирі АДРЕСА_1 скасувати.

Постановити нову, якою у задоволенні клопотання слідчого СВ Дніпровського управління поліції ГУ НП в м. Києві ОСОБА_8 , про арешт майна, в рамках кримінального провадження №0008855 відмовити.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення є остаточною і оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

____________________ _______________________ ____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4