Справа № 304/932/17
Провадження № 1-кп/304/121/2017
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
06 грудня 2017 року м. Перечин
Перечинський районний суд Закарпатської області в складі:
головуючого - судді - ОСОБА_1 ,
при секретарі - ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
потерпілої ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
його захисника адвоката ОСОБА_6 ,
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Драгово Хустського району Закарпатської області, мешканця АДРЕСА_1 , з вищою освітою, пенсіонера, інваліда ІІІ групи, розлученого, українця, громадянина України, раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України, -
обвинувачений ОСОБА_5 , знаючи, що за рішенням Перечинського районного суду Закарпатської області від 26 листопада 2015 року зобов`язаний сплачувати аліменти на користь ОСОБА_4 на утримання синів ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у твердій грошовій сумі в розмірі 1 455 грн. щомісячно, починаючи з 24 липня 2015 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття, здійснюючи у зазначений період підприємницьку діяльність та отримуючи дохід, злісно ухилився від сплати встановлених вказаним рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів), у зв`язку з чим станом на 01 липня 2017 року заборгованість по сплаті аліментів склала 28 795,50 грн., за що кримінальна відповідальність передбачена ч. 1 ст. 164 КК України.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненому злочині визнав повністю, щиро розкаявся та показав, що йому було відомо про судове рішення та відповідно обов`язок сплачувати аліменти, однак заборгованість виникла оскільки спочатку такі стягувалися з його пенсії по 50 %, а потім він не працював. На момент постановлення судового рішення працював як приватний підприємець, але оскільки разом з потерпілою проживали ще до середини 2016 року, то доходи від підприємницької діяльності використовувалися для потреб сім`ї. Крім того, оскільки хворіє, то багато коштів витрачав на лікування, а з жовтня 2017 року взагалі не займається підприємницькою діяльністю. На даний момент знайшов кошти та повністю погасив заборгованість за аліментами.
Крім показів обвинуваченого його вина стверджується й іншими дослідженими та перевіреними у судовому засіданні доказами, зокрема:
- показаннями потерпілої ОСОБА_4 , яка в судовому засіданні показала, що ОСОБА_5 у добровільному порядку аліменти не сплачував взагалі, відрахування у розмірі по 600 грн. проводилося виконавчою службою. Дійсно, до середини 2016 року проживали спільно, однак отримані від підприємницької діяльності доходи обвинувачений використовував на власні потреби;
- копією рішення Перечинського районного суду Закарпатської області від 26 листопада 2015 року, згідно якого з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 стягнуто аліменти на утримання синів ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у твердій грошовій сумі в розмірі 1 455 грн. щомісячно, починаючи з 24 липня 2015 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття (а. с. 53-55);
- протоколами тимчасового доступу до речей і документів від 25 листопада 2017 року, згідно яких на підставі ухвал слідчого судді з банківських установ було вилучено копії заяв на переказ готівки та виписки по рахунках ОСОБА_5 (а. с. 56-63);
- розрахунком заборгованості по аліментам Перечинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області № 51453818 від 20 липня 2017 року, з якого вбачається, що заборгованість згідно виконавчого листа № 304/964/15-ц, виданого Перечинським районним судом 24 травня 2016 року про стягнення з ОСОБА_5 аліментів станом на 01 липня 2017 року становить 28 795,50 грн. (а .с. 64-65) ;
- відомостями з інформаційного фонду Державного реєстру фізичних осіб ДФС України про суми виплачених доходів та утриманих податків від 01 березня 2017 року, за якими ОСОБА_5 в період з 01 липня 2015 року по 31 грудня 2016 року отримав доходи з таких джерел, а саме у березні 2016 року від БО «ГРІНКРОС УКРАЇНА» у сумі 81 800 грн. (а. с.67-69);
- відомостями з Державного реєстру фізичних осіб платників податків ДФС України про суми виплачених доходів № 1603/08-00 від 20 липня 2017 року, за якими ОСОБА_5 в період з 01 липня 2015 року по 31 березня 2017 року отримав доходи з таких джерел, а саме у березні 2016 року від БО «ГРІНКРОС УКРАЇНА» у сумі 81 800 грн. (а. с. 70-71);
- відомостями з центральної бази даних Державного реєстру фізичних осіб ДПА України про суми виплачених доходів № 518/11-00 від 22 червня 2016 року, з яких вбачається, що ОСОБА_5 в період з 01 січня 2014 року по 31 березня 2016 року отримав дохід на загальну суму 169 058 грн. (а. с. 74);
- даними про рух коштів по рахунку № НОМЕР_1 (валюта UAH) ОСОБА_5 за період з 24 липня 2015 року по 11 листопада 2016 року, з яких вбачається, що вказаний рахунок діючий та ОСОБА_5 здійснює за таким банківські операції (а. с. 75-81);
- копіями заяв на переказ готівки № 974236 з датами здійснення касових операцій 21 серпня 2015 року на суму 2 125 грн.; 18 вересня 2015 року на суму 1 090 грн.; 13 жовтня 2015 року на суму 490 грн.; 15 січня 2016 року на суму 3 300 грн.; 03 лютого 2016 року на суму 2 150 грн.; 14 березня 2016 року на суму 2 130 грн.; 24 травня 2016 року на суму 2 500 грн. та 15 червня 2016 року на суму 4 000 грн. (а. с. 82-89);
- довідкою про розмір призначеної та фактично отриманої пенсії ОСОБА_5 за період з 01 вересня 2016 року по 28 лютого 2017 року, з якої вбачається, що за вказаний період ОСОБА_5 отримав пенсію у розмірі 7 131 грн., з якої 3 565,50 грн. утримано в якості аліментів на користь ОСОБА_4 (а. с. 72-73);
- матеріалами виконавчого провадження АСВП № 51453818, з яких вбачається, що на виконанні у Перечинському районному відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області заходиться виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 304/11/16-ц від 06 квітня 2016 року, виданого Перечинським районним судом Закарпатської області 24 травня 2016 (а. с.90-111).
З урахуванням досліджених у судовому засіданні доказів, в їх сукупності, суд вважає доведеною вину обвинуваченого ОСОБА_5 в інкримінованому йому злочині і кваліфікує його дії за ч. 1 ст. 164 КК України, як злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів).
В ході судового засідання захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_6 заявив суду клопотання про звільнення ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 45 КК України, тобто у зв`язку з дійовим каяттям. Обвинувачений ОСОБА_5 пояснив, що у вчиненому злочині щиро кається, надавав допомогу правоохоронним органам у встановленні об`єктивних обставин даної справи, засудив свою злочинну поведінку, а також просив врахувати те, що на даний час також погасив заборгованість по аліментах, тобто повністю відшкодував завдану шкоду (а. с. 50-51).
Прокурор у судовому засіданні проти задоволення клопотання обвинуваченого заперечив, оскільки вважає, що для звільнення від кримінальної відповідальності немає правових підстав, так як обвинувачений даний злочин вчинив не вперше, оскільки раніше вже був звільнений від кримінальної відповідальності на підставі ст. 48 КК України. Крім цього вважає, що його каяття не є щирим.
У судовому засіданні потерпіла ОСОБА_4 , підтримуючи думку прокурора, проти клопотання обвинуваченого та його захисника також заперечила.
Заслухавши учасників судового провадження, з`ясувавши добровільність звернення обвинуваченого з клопотанням про звільнення його від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження, суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до висновку, що клопотання підлягає до задоволення з таких підстав.
Відповідно до ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.
Згідно з приписом, зазначеним у ч. 4 ст. 286 цього Кодексу, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.
Як роз`яснено у п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 12 «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» від 23 грудня 2005 року (далі постанова Пленуму) при вирішенні питання про звільнення особи від кримінальної відповідальності суд (суддя) під час попереднього, судового, апеляційного або касаційного розгляду справи повинен переконатися (незалежно від того, надійшла вона до суду першої інстанції з відповідною постановою чи з обвинувальним висновком, а до апеляційного та касаційного судів з обвинувальним вироком), що діяння, яке поставлено особі за провину, дійсно мало місце, що воно містить склад злочину і особа винна в його вчиненні, а також що умови та підстави її звільнення від кримінальної відповідальності передбачені КК. Тільки після цього можна постановити (ухвалити) у визначеному КПК порядку відповідне судове рішення.
Встановлено, що ОСОБА_5 вчинив злочин, передбачений ч. 1 ст. 164 КК України, тобто злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів), який згідно ст. 12 цього Кодексу відноситься до злочинів невеликої тяжкості.
Також встановлено, що обвинувачений вказаний злочин вчинив вперше, щиро покаявся, активно сприяв розкриттю злочину та повністю погасив заборгованість по аліментах.
Крім того, суд враховує позитивну характеристику обвинуваченого за місцем проживання, а також те, що ОСОБА_5 є інвалідом ІІІ групи (а. с. 117-118, 150, 152-154).
Відповідно до ст. 45 КК України особа, яка вперше вчинила злочин невеликої тяжкості або необережний злочин середньої тяжкості, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона після вчинення злочину щиро покаялася, активно сприяла розкриттю злочину і повністю відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.
Як роз`яснено в п. 3 постанови Пленуму, передбачене у ст. 45 КК звільнення особи від кримінальної відповідальності є обов`язковим.
Отже, враховуючи вищевикладене, суд вважає, що обвинуваченого ОСОБА_5 на підставі ст. 45 КК України слід звільнити від кримінальної відповідальності у зв`язку з дійовим каяттям, закривши провадження у справі.
Що стосується твердження прокурора про відсутність таких необхідних умов для звільнення обвинуваченого як вчинення злочину вперше та щире каяття, суд вважає їх необґрунтованими виходячи з наступного.
Як роз`яснено у п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 «Про практику застосування судами кримінального законодавства про повторність, сукупність і рецидив злочинів та їх правові наслідки» від 04 червня 2010 року, не утворює повторності раніше вчинений злочин, за який особу було звільнено від кримінальної відповідальності за підставами, встановленими законом, засуджено без призначення покарання або зі звільненням від покарання, а також злочин, судимість за який було погашено чи знято.
Що ж до відсутності у обвинуваченого щирого розкаяння за вчинений злочин, то таке характеризує суб`єктивне ставлення винної особи до вчиненого злочину, яке виявляється в тому, що вона визнає свою провину, висловлює жаль з приводу вчиненого та бажання виправити ситуацію, що склалася.
Щире каяття будучи внутрішнім, морально-психічним процесом у свідомості особи, яка вчинила злочин, підлягає встановленню у кожному конкретному випадку з урахуванням посткримінальної поведінки винного, правдивості його свідчень під час досудового слідства і розгляду справи у суді.
Так, у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину за висунутим проти нього обвинуваченням визнав повністю, дав правдиві свідчення, щиро жалкує про вчинене, негативно оцінює злочин, виправив ситуацію, яка склалася, погасивши всю заборгованість по аліментам, демонстрував готовність понести заслужене покарання, а тому у суду немає підстав вважати, що його каяття є нещирим.
Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_5 під час досудового розслідування не обирався.
Речових доказів та процесуальних витрат у даному кримінальному провадженні немає.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.
Керуючись ст. 45 КК України, ст. ст. 284 ч. 2, 286, 288, 369, 372 КПК України, суд, -
П О С Т А Н О В И В :
клопотання задовольнити.
ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 164 КК України на підставі ст. 45 цього Кодексу звільнити у зв`язку з дійовим каяттям, а кримінальне провадження закрити.
Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кримінальним процесуальним кодексом України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Закарпатської області через Перечинський районний суд протягом семи днів з дня її проголошення.

Головуючий: ОСОБА_1