Провадження №11-кп/772/184/2018
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 квітня 2018 року м. Вінниця

Апеляційний суд Вінницької області в складі:
головуючого судді: ОСОБА_2
суддів : ОСОБА_3 ,
ОСОБА_4
зі секретарем: ОСОБА_5
розглянув «10» квітня 2018 року у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці кримінальне провадження внесене до єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002537 від 31.07.2017 року по обвинуваченню :
ОСОБА_6 ,
народження ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
уродженця с. Нова Прилука Липовецького району
Вінницької області, українця, громадянина України,
проживаючого за адресою:

АДРЕСА_1 , раніше судимого:
-22.02.2005 року Староміським районним судом м. Вінниці за ч.1 ст. 185 КК України до штрафу в розмірі 850 гривень;
-04.04.2005 року Староміським районним судом м. Вінниці за ч.2,3 ст. 185, 70, 72 КК України до 4 років позбавлення волі. На підставі ст.. 75 КК України звільненого з іспитовим строком 2 роки;
-02.03.2007 року Староміським районним судом м. Вінниці за ч. 3 ст. 185, ч.2 ст. 263, ст.. 70, 71 КК України до 5 років позбавлення волі;
-11.12.2014 року Вінницьким міським судом Вінницької області за ч. 2 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі. На підставі ст.. 75 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки;
- 10.03.2015 року ухвалою Апеляційного суду Вінницької області вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 11.12.2014 року скасовано. ОСОБА_6 визнаний винним за ч. 2 ст. 185 КК України до 1 року позбавлення волі.
-11.04.2016 року ухвалою Апеляційного суду Вінницької області вирок Апеляційного суду Вінницької області від 10.03.2015 року допущений до самостійного виконання;
-11.04.2016 року звільненого по відбуттю покарання,
у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України.
За участю сторін кримінального провадження:
прокурора: ОСОБА_7
обвинуваченого: ОСОБА_6
захисника - адвоката: ОСОБА_8 ,
за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 24.10.2017 року, -
В с т а н о в и в :
Згідно вироку суду 31.07.2017 року близько 05 год. 30 хв. ОСОБА_6 перебуваючи біля третього під`їзду будинку АДРЕСА_2 , спустився до підвального приміщення будинку, впевнившись , що за ним ніхто не спостерігає, за допомогою металевих ключів до штаби, які мав при собі, шляхом підбору, відчинив металеву штабу та проник до з підвального приміщення належного ОСОБА_9 , звідки вчинив крадіжку велосипеду торгової марки « моделі» вартістю 1 340 гривень. В подальшому ОСОБА_6 з місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд.
Вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 24.10.2017 року ОСОБА_6 визнаний винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України і йому призначено покарання у вигляді 3 років позбавлення волі.
Стягнуто з ОСОБА_10 на користь держави процесуальні витрати по проведенню експертизи в сумі 198 грн.
Вирішена доля речових доказів.
Не погодившись із вироком суду обвинувачений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій ставить питання про зміну вироку Вінницького міського суду Вінницької області від 24.10. 2017 року щодо нього, пом`якшивши міру покарання. Свої вимоги обвинувачений ОСОБА_6 мотивує тим, що суд першої інстанції при призначенні йому покарання не врахував тих обставин, що у нього на утриманні знаходиться двоє малолітніх дітей, що вину у вчиненні злочину він визнав у повному обсязі, щир розкаявся у скоєному, потерпілий ніяких претензій ні матеріального ні морального характеру до нього не має, судом також не враховано його позитивні характеристики.
Заслухавши доповідача, обвинуваченого ОСОБА_6 , та в його інтересах захисника-адвоката ОСОБА_8 , які підтримали апеляційну скаргу обвинуваченого у повному обсязі, думку прокурора про законність та обґрунтованість вироку суду, дослідивши матеріали кримінального провадження, доводи апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_6 задоволенню не підлягає.
Суд апеляційної інстанції, відповідно до ч.1 ст. 404 КПК України переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення має бути законним та обгрунтованим і вмотивованим. Обґрунтоване рішення це таке, що достатньо, добре аргументоване, підтверджене науково, певним досвідом, переконливими доказами, доведеними фактами.
Згідно ч.2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, кого обвинувачено у вчинені кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.
Європейський суд з прав людини зазначає, що рівень певності, якого має досягти суддя за системою «внутрішнього переконання» чи системою «поза межами розумного сумніву», який є важливим для постановлення справедливого рішення, не повинен досягатися шляхом примусу до зізнання. Таким чином буде дотримано цілковитої поваги до презумпції невинуватості та статусу обвинуваченого, що є ключовими поняттями для демократичної концепції кримінального судового розгляду.
Висновки суду про доведеність у таємному викрадені чужого майна (крадіжка) поєднана з проникненням у інше приміщення - є обґрунтованими.
Викладені у вироку висновки суду про винуватість ОСОБА_6 у вчиненні вказаного злочину відповідаюють фактичним обставинам кримінального провадження, підтверджені дослідженими в судовому засіданні та детально викладеними у вироку доказами, яким суд дав всебічну і об`єктивну оцінку в їх сукупності та взаємозв`язку.
Кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України - є правильною.
Кримінальна справа розглядалась відповідно до ст. 349 ч.3 КПК України, оскільки проти цього не заперечували учасники судового розгляду суд, визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи , які ніким не оспорювались.
Частиною третьою ст.349 КПК України передбачено право суду, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини у апеляційному порядку.
Судом першої інстанції з`ясовувалось чи правильно розуміє обвинувачений та інші учасники судового розгляду зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини справи та розмір цивільного позову в апеляційному порядку.
В ході судового розгляду обвинувачений ОСОБА_6 свою вину в інкримінованому злочину визнав в повному обсязі та щиро розкаявся у скоєному.
Оскільки правильність кваліфікацій дій обвинуваченого ОСОБА_6 в апеляційній скарзі не оспорюється, тому вирок в цій частині апеляційним судом не перевіряється.
Відповідно до вимог ст. 65 КК України суд призначає покарання у межах, встановлених у санкції особливої частини КК України, що передбачає покарання за вчинений злочин, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Відповідно до п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання суд може визнати пом`якшуючими й інші обставини, не зазначені в ч. 1 ст. 66 КК України, однак визнання обставини такою, що пом`якшує покарання, має бути вмотивоване у вироку. Суд має дослідити, яким чином така обставина, як наявність позитивної характеристики знижує суспільну небезпеку злочину чи суспільну небезпеку особистості злочинця. Досліджуючи дані про особу, суд повинен з`ясувати вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину, як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), матеріальний стан тощо.
Також згідно ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як ними самими, так і іншими особами.
Разом з тим слід зазначити, що при призначенні міри покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд першої інстанції врахував всі пом`якшуючі його вину обставини, відповідно до ст. 66 КК України, а саме щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, в тому числі і на які посилається сам обвинувачений в своїй апеляційній скарзі.
Крім того, суд першої інстанції при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 також врахував всі обставини, що обтяжують покарання, а саме те, що останній раніше неодноразово судимий за корисливі злочини, на шлях виправлення не став та знову скоїв корисливий злочин.
Призначене обвинуваченому ОСОБА_6 покарання є справедливим та обґрунтованим, яке ґрунтується на вимогах закону, а призначене у повній відповідності з вимогами ст. 65 КК України та є необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження вчинення ним нових злочинів, так як неодноразово судимий за корисливі злочини, і знову скоїв злочин, що вказує до небажання ставати на шлях виправлення, а тому апеляційний суд вважає, що підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.
Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, апеляційний суд, -
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 24 жовтня 2017 року щодо ОСОБА_6 за ч.3 ст. 185 КК України залишити без змін.
Касаційна скарга на судове рішення може бути подана до Верховного суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим ОСОБА_6 з моменту отримання копії рішення суду.
Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4
Згідно з оригіналом: