Справа № 461/589/17
Провадження № 1-кс/461/6618/17
УХВАЛА
ІМЕНЕ УКРАЇННИ
04.10.2017 слідчий суддя Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 захисника ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові клопотання старшого слідчого першого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Львівської області ОСОБА_5 про надання тимчасового доступу з можливістю вилучення на час проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні автомобіля марки Хюндай Азера (Hyundai Azera), д.н.з. НОМЕР_1 , який належить на праві приватної власності ОСОБА_6 , -
в с т а н о в и в :
Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав, просив таке задоволити.
Захисник ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_6 - проти задоволення вказаного клопотання заперечив з огляду на те, що ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 21.07.2017 р. за наслідками апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 14.07.2017 р. про відмову в скасуванні арешту на автомобіль марки Хюндай Азера (Hyundai Azera), д.н.з. НОМЕР_1 та постановлено нову ухвалу, якою клопотання власника майна ОСОБА_6 задоволено частково. Вирішено частково скасувати арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м.Львова від 21.04.2017 року, та накласти арешт на автомобіль марки Хюндай Азера (Hyundai Azera), д.н.з. НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 належить ОСОБА_6 , в частині заборони відчуження даного транспортного засобу до ухвалення судового рішення, яким закінчується судовий розгляд кримінального провадження по суті. Вирішено повернути на відповідальне зберігання ОСОБА_6 , як власнику майна, вилучений транспортний засіб марки Хюндай Азера (Hyundai Azera), д.н.з. НОМЕР_1 .
13.01.2017 року син власника автомобіля ОСОБА_8 , за згодою власника ОСОБА_6 , приїхав на автомобілі у м.Мостиська і добровільно надав органу досудового розслідування автомобіль марки «Хюндай Азера», д.н.з НОМЕР_1 , із ключами до нього, після чого цей автомобіль було залишено на території Мостиського ВП Яворівського ВП ГУ НП у Львівській області.
Постановою слідчого від 24.01.17 р. вказаний транспортний засіб визнано речовим доказом.
Ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 21.04.2017 року задоволено клопотання слідчого в ОВС першого слідчого відділу управління прокуратури Львівської області ОСОБА_9 та було раніше накладено арешт на автомобіль марки Хюндай Азера (Hyundai Azera), д.н.з. НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , належить на праві приватної власності ОСОБА_6 .
Не заслуговують правової уваги також і доводи прокурора на предмет того, що даний автомобіль ще необхідний органу досудового розслідування для проведення слідчого експерименту шляхом відтворення обстановки та обставин події ДТП, проте провести таку слідчу дію можливо лише за необхідних погодних умов, які мали місце на момент вчинення ДТП, а саме у зимові місяці приблизно з листопада-грудня по лютий-березень. Такий слідчий експеримент намагались провести 16.02.2017 року, однак через неналежні погодні умови і через вчинення перешкод місцевих мешканців с.Твіржа Мостиського району таку слідчу дію не вдалось провести. Оскільки обґрунтованості причини, чому за зимових погодних умов у період з 13.01.2017 року по березень 2017 року таку необхідну слідчу дію орган досудового розслідування намагався провести лише один раз і все-таки цей слідчий експеримент не був проведений. Також датою звернення із клопотанням про заборону користування і розпоряджання вказаним автомобілем є 24 липня 2017 року, а датою скоєння ДТП за участі автомобіля марки «Хюндай Азера», д.н.з НОМЕР_1 , що мала місце у с. Твіржа Мостиського району Львівської області є 07.01.2017 року. Тому, такий слідчий експеримент не буде здійснено, а права законного власника автомобіля в частині вільного володіння та користування будуть в разі задоволення клопотання й надалі порушені.
Статтею 28 КПК України передбачено, що під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень.
Загальне положення щодо розумних строків тримання під вартою викладено у правовій позиції ЄСПЛ в рішенні у справі "Харченко проти України", згідно з якою «розумність» строку не може оцінюватися абстрактно. Вона має оцінюватися в кожному окремому випадку залежно від особливостей конкретної справи.
Суд приймає до уваги те, що з моменту дорожньо-транспортної пригоди минуло більш, аніж дев`ять місяців і вважає цей строк таким, що виходить за межі поняття «розумних строків» та був достатнім для проведення слідчих дій щодо з`ясування обставин ДТП.
Стаття 124 Конституції України встановлює, що судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.
Згідно статті 13 Закону України „Про судоустрій і статус суддів судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання усіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.
У п. 2.1 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 26.06.2013 року у справі № 1-7/2013 вказано: Конституційний Суд України неодноразово зазначав, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13 грудня 2012 року № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25 квітня 2012 року № 11-рп/2012).
Конституційний Суд України, розглядаючи цю справу, бере до уваги практику Європейського суду з прав людини, який, зокрема, в рішенні у справі „Шмалько проти України від 20 липня 2004 року вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду (пункт 43). Пілотним рішення Європейського суду з прав людини «Юрій Миколайович Іванов проти України» державу Україна було зобов`язано запровадити ефективний засіб юридичного захисту, який би забезпечив адекватний та достатній захист від невиконання або затримки у виконанні рішень національного суду, за виконання якого вона несе відповідальність відповідно до принципів, встановлених практикою Європейського суду з прав людини.
Таким чином, право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий судовий захист.
Відповідно до ч. 2 ст. 159 КПК України, тимчасовий доступ до речей і документів здійснюється на підставі ухвали слідчого судді, суду.
Згідно ч. 5 ст. 163 КПК України слідчий суддя, суд постановляє ухвалу про надання тимчасового доступу до речей і документів, якщо сторона кримінального провадження у своєму клопотанні доведе наявність достатніх підстав вважати, що ці речі або документи: 1) перебувають або можуть перебувати у володінні відповідної фізичної або юридичної особи; 2) самі по собі або в сукупності з іншими речами і документами кримінального провадження, у зв`язку з яким подається клопотання, мають суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні; 3) не становлять собою або не включають речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю.
Згідно ч.7 ст.163 КПК України, слідчий суддя, суд в ухвалі про надання тимчасового доступу до речей і документів може дати розпорядження про надання можливості вилучення речей і документів, якщо сторона кримінального провадження доведе наявність достатніх підстав вважати, що без такого вилучення існує реальна загроза зміни або знищення речей чи документів, або таке вилучення необхідне для досягнення мети отримання доступу до речей і документів.
На основі наведеного вище, суд прийшов до переконання, що клопотання задоволенню не підлягає за безпідставністю.
Керуючись ст.ст.159, 163,164,165 КПК України, слідчий суддя, -
у задоволенні клопотання старшого слідчого першого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Львівської області ОСОБА_5 про надання тимчасового доступу з можливістю вилучення на час проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні автомобіля марки Хюндай Азера (Hyundai Azera), д.н.з. НОМЕР_1 , який належить на праві приватної власності ОСОБА_6 відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1