АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 жовтня 2017 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді-доповідача ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі судового засідання: ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 , на ухвалу слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 12 вересня 2017 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001695 від 29 травня 2016 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Шостка Сумської області, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України,
за участю:

прокурора ОСОБА_7

підозрюваного ОСОБА_6

захисника ОСОБА_5

ВСТАНОВИЛА :
В апеляційній скарзі захисник просить скасувати ухвалу слідчого судді та обрати відносно ОСОБА_6 більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою.

Оскаржуваною ухвалою задоволено клопотання слідчого СВ ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_8 , погодженого з прокурором ОСОБА_9 та застосовано до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування, а саме до 00 год. 01 хв. 08 листопада 2017 року, без визначення розміру застави.

Мотивуючи прийняте рішення слідчий суддя зазначив, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні інкримінованого йому злочину, прокурор в судовому засіданні довів існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, а також вчинити інше кримінальне правопорушення та довів, що запобігання даним ризикам можливо виключно шляхом застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги захисник зазначає, що ухвала слідчого судді не відповідає вимогам ст. 196 КПК України, є необґрунтованою та невмотивованою. Стверджує про невідповідність висновків слідчого судді фактичним обставинам кримінального провадження, оскільки вони не підтверджені доказами, дослідженими під час судового засідання, а також про неповноту судового розгляду, оскільки слідчий суддя не дослідив обставини, які мають істотне значення для ухвалення законного та обґрунтованого судового рішення. Зазначає про порушення вимог ч. 2 ст. 184 КПК України, а саме захиснику та підозрюваному не була вручена копія клопотання та матеріалів, долучених до нього. Крім того, посилається на недоведеність існування ризиків, про які зазначає сторона обвинувачення. Вважає, що при застосуванні запобіжного заходу слідчий суддя не врахував обставини, передбачені ст. 178 КПК України, а саме: вагомість доказів, соціальні зв`язки підозрюваного, наявність постійного місця проживання, його молодий вік і стан здоров`я, відсутність судимостей та інші обставини, які, на його думку, дають підстави для застосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою. Також, зауважує, що його підзахисний півтора роки перебував на свободі, не переховувався від слідства та суду і являвся на всі виклики, в тому числі для розгляду питання про застосування запобіжного заходу.
В судовому засіданні захисник та підозрюваний підтримали апеляційну скаргу і, з підстав, викладених у скарзі просили її задовольнити, вважали ухвалу слідчого судді необґрунтованою і просили її скасувати з постановленням нової ухвали, якою застосувати до підозрюваного альтернативний запобіжний захід ніж тримання під вартою.
Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника, її доводи вважав безпідставною, ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою і просив залишити скарги без задоволення, а ухвалу слідчого судді без змін.
Заслухавши суддю-доповідача, думку сторін кримінального провадження, перевіривши надані матеріали та обговоривши доводи скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.
Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
За змістом ч. 1 ст. 196 КПК України в ухвалі про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зазначає відомості про: обставини, які свідчать про існування ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу; обставини, які свідчать про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу; посилання на докази, які обґрунтовують ці обставини.
Колегія суддів вважає, що зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону щодо вмотивованості ухвали слідчого судді слідчим суддею не дотримані належним чином, у зв`язку з чим відповідні доводи захисника є обґрунтованими, підтверджуються матеріалами провадження і підлягають задоволенню, а ухвала слідчого судді скасуванню з постановленням нової ухвали відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 407 КПК України.

Апеляційним судом встановлено, що слідчий звернувся до суду із клопотанням, мотивуючи його тим, що ОСОБА_6 підозрюється у тому, що він 29.05.2016 р. приблизно о 03:00 годині, за попередньою змовою із ОСОБА_10 вчинили розбійний напад на потерпілого ОСОБА_11 на вул. Січеславській Набережній у м. Дніпрі.

12.09.2017 р. ОСОБА_6 повідомлено про підозру у причетності до нападу, за вказаних вище обставин, з метою заволодіння чужим майном, поєднаним із погрозою застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчиненого за попередньою змовою групою осіб, тобто до кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 187 КК України.

Згідно клопотання слідчого метою застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є запобігти ризиками переховування від органів досудового розслідування та/або суду та вчинення іншого кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Розглядаючи питання обґрунтованості підозри як підставу для застосування запобіжного заходу, колегія суддів зважає на усталену практику Європейського суду з прав людини щодо поняття «обґрунтованості підозри» та критеріїв її визначення. Зокрема, як зазначено у рішенні ЄСПЛ від 28.10.2004 р. у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення, а згідно рішення ЄСПЛ від 30.08.1998 р. у справі «Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства», «Нечипорук, Йонкало проти України» від 21.04.2011 р., наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.

Як вбачається з наданих матеріалів, обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у причетності до вчинення інкримінованого йому злочину підтверджується низкою доказів, наявних в провадженні та долучених до клопотання слідчого, зокрема, протоколом прийняття заяви від 29.05.2016 р.; протоколом додаткового допиту потерпілого від 29.05.2016 р., згідно якого потерпілий ОСОБА_11 надав показання про обставини вчиненого відносно нього злочину та пояснив, що зможе впізнати осіб, які на нього напали, оскільки добре їх розглядів; протоколом пред`явлення особи для впізнання від 30.05.2016 р., згідно якого потерпілий ОСОБА_11 за участі понятих та статистів впізнав ОСОБА_6 як особу, яка 29.05.2016 р. здійснила відносно неї напад, спричинила тілесні ушкодження та заволоділа його майном; протоколами допитів свідків ОСОБА_12 від 22.07.2016 р., який надав показання щодо обставин затримання осіб, які вчинили напад відносно ОСОБА_11 , один з яких, як в подальшому було встановлено, ОСОБА_6 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_13 від 16.06.2016 р., який надав аналогічні показання з показаннями потерпілого щодо обставин вчинення злочину, окрім наявності ножа у осіб, які нападали, а також обставини щодо затримання таких осіб працівниками поліції та іншими доказами наявними в матеріалах провадження.

Таким чином, з матеріалів провадження вбачається, що наведені в клопотанні слідчого обставини та долучені матеріали свідчать про наявність обґрунтованої підозри щодо причетності ОСОБА_6 до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, що є підставою для застосування до нього запобіжного заходу.

При цьому, апеляційний суд зауважує, що на стадії досудового розслідування слідчий суддя та суд апеляційної інстанції не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього запобіжного заходу.
Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків, передбачених п. п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, що підозрюваний ОСОБА_6 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, а також, що він може вчинити інше кримінальне правопорушення, колегія суддів приходить до таких висновків.
Обґрунтовуючи наявність заявлених ризиків слідчий посилався на те, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину і усвідомлюючи невідворотність покарання може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, а також що він є працездатною особою, проте не має місця роботи на території м. Дніпро та інших видів заробітку, у зв`язку з чим може вчинити інше кримінальне правопорушення.
З такими доводами клопотання слідчого, апеляційний суд не може погодитись, виходячи з наступного.
Колегія суддів не погоджується з наявністю вказаних ризиків в тій мірі, що для їх запобігання необхідно застосування виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Так, злочин вчинений в травні 2016 року, особи причетні до нападу були затримані та встановлені. Повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення 12.09.2017 р. Даних про те, що ОСОБА_6 за час проведення досудового розслідування переховувався або вчинив інше кримінальне правопорушення слідчим та прокурором не надано.

Таким чином, відповідно до ст. 178 КПК України, апеляційний суд при обранні виду запобіжного заходу, враховує вагомість доказів, які є достатніми для підозри ОСОБА_6 про його причетність до вчинення вказаного злочину, тяжкість покарання, яке йому загрожує у разі визнання його винуватим у вчинені злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі від 7 до 10 років із конфіскацією майна, його молодий вік, відсутність міцних соціальних зв`язків, наявність місця реєстрації та постійного місця проживання та інші обставини і вважає, що для нівелювання ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, до нього можливо застосувати запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою.

Відповідно до установленої практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків). Сама лише тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, хоча і є визначеним елементом при оцінці ризику ухилення від органу досудового розслідування та/або суду, однак не може бути достатньою підставою для законності тримання особи під вартою.
Згідно ч. 4 ст. 194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.
Вказані обставини залишились поза увагою слідчого судді та не отримали належної правової оцінки, що потягло необґрунтованість його висновку щодо необхідності застосування до ОСОБА_6 виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, у зв`язку з чим відповідні доводи захисника є обґрунтованими.

Наданими матеріалами клопотання, а також прокурором в судовому засіданні в суді першої інстанції не доведено обставин, передбачених ч. 3 ст. 176, п. 3 ч. 1 ст. 194 КПК України, а саме, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ч. 1 ст. 176 КПК України, не може запобігти доведеним під час розгляду ризикам.
Відповідно до ч. 2 ст. 181 КПК України домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.
Європейський суд з прав людини, зокрема, у справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року п. 80 рішення, неодноразово наголошував, що при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.
Таким чином, колегія суддів враховує всі зазначені вище обставини, в тому числі і тяжкість кримінального правопорушення та суворість покарання у разі визнання підозрюваного винуватим, і вважає дані обставини є тими факторами, які можуть призвести до вчинення ОСОБА_6 дій, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, проте для запобігання такому ризику та для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного достатнім буде застосування до нього запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту з покладенням на нього обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, у зв`язку з чим, апеляційна скарга захисника підлягає частковому задоволенню.
Керуючись ст. ст. 183, 194, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 задовольнити.
Ухвалу слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 12 вересня 2017 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001695 від 29.05.2016 р. про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою в задоволенні клопотання слідчого, погодженого з прокурором, у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001695 від 29.05.2016 р. про застосування до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - відмовити.
Застосувати до ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту строком до 08 листопада 2017 року.

Відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України покласти на ОСОБА_6 обов`язки, а саме:

- прибувати за кожною вимогою на визначений час до слідчого, прокурора, чи суду;

- цілодобово не відлучатися з місця свого проживання, за адресою: АДРЕСА_2 ;
- утримуватися від спілкування зі свідками та потерпілим у кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свої паспорти для виїзду за кордон та інші документи, що дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.
Судді:

__________________ _____________________ ____________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3