УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29.03.2018 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі- ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

законного представника неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ужгород в приміщенні суду клопотання про застосування до малолітнього

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Ужгород, українця, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , учня 10-Б класу Серед нянської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів, із неповною-середньою освітою, не одруженого, не працюючого, раніше не судимого, примусових заходів виховного характеру, -

В С Т А Н О В И В:

До Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області надійшли матеріали клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру відносно неповнолітнього ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у кримінальному провадженні №0001720, яке розпочато 30.12.2017 року за ознаками кримінального правопорушення , передбаченого ст. 128 КК України.
З матеріалів клопотання вбачається, що 29 грудня 2017 року близько 23.00 години неповнолітній ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебуваючи на вулиці неподалік приміщення будинку культури, що находиться за адресою: АДРЕСА_2 , внаслідок злочинної недбалості, тобто, не передбачаючи можливості настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння, хоча повинен був і міг їх передбачити, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, вчинив сварку з неповнолітнім ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , мешканцем АДРЕСА_3 , в ході якої, наніс останньому удар рукою, затиснутою в кулак в область обличчя, від якого останній втратив рівновагу та впав на асфальтне покриття дороги, внаслідок чого отримав тілесні ушкодження.
Згідно із додатковим висновком експерта № 62 від 26 січня 2018 року, у неповнолітнього потерпілого ОСОБА_7 виявлено тілесні ушкодження у вигляді: ВЧМТ. Забій головного мозку II ступеню, пластинчата субдуральна гематому зліва. Перелом лівої скроневої кістки з переходом на основу черепа. Отолівкорея зліва, забій нижньої губи.
По давності виникнення вище вказані тілесні ушкодження вкладаються в час події, яка відбувалася 29 грудня 2018 року і не суперечать обставинам справи. При цьому потерпілому ОСОБА_7 було нанесено не менше ніж один удар в область обличчя тупим твердим предметом, яким найбільш ймовірно, могли бути пальці рук сторонньої людини, затиснуті в кулак.
Тілесні ушкодження у вигляді забою нижньої губи могли виникнути внаслідок дії тупого твердого предмету, яким найбільш імовірно, могли бути пальці рук сторонньої людини, затиснуті в кулак, що діяли з прикладанням сили і по своєму характеру потягли за собою розлад здоров`я строком до 6 днів і по цій ознаці згідно п.2.3.5. «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом № 6 МОЗ
України від 17.01.1995, кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, що не спричинили короткочасного розладу здоров`я чи незначної втрати працездатності.
Інші тілесні ушкодження, зокрема, ВЧМТ, забій головного мозку II ступеню, пластинчата субдуральна гематому зліва, перелом лівої скроневої кістки з переходом на основу черепа, отолівкорея зліва виникли внаслідок первинного контактування (удару), найбільш імовірно в область обличчя, на що вказує забій нижньої губи, від якого тілу була надане значне прискорення з послідуючим падінням його на тверду підлеглу поверхню і ударом лівою половиною голови (лівої скроневої кістки) об тупий твердий предмет, внаслідок якого і виник перелом лівої скроневої кістки з переходом на основу черепа, про що свідчить наявність отолівкорея зліва. По своєму характеру вказані тілесні ушкодження були небезпечними для життя в момент їх спричинення і за цією ознакою, згідно із п. 2.1.3.(6, в) «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995, кваліфікуються як тяжкі тілесні ушкодження.
Таким чином, встановлена достатність доказів вбачати у діях неповнолітнього ОСОБА_6 суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, зокрема, статтею 128 КК України, з кваліфікуючими ознаками: необережне тяжке тілесне ушкодження.
Отже, в неправомірних діях неповнолітнього ОСОБА_6 містяться ознаки вчинення після досягнення одинадцятирічного віку до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, зокрема, статтею 128 КК України, за кваліфікуючими ознаками: необережне тяжке тілесне ушкодження.
Оцінивши зібрані по даному кримінальному правопорушенню докази, суд вважає, що винність ОСОБА_6 в скоєнні ним суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ст. 128 КК України доведена в повному обсязі, однак враховуючи недосягнення віку кримінальної відповідальності за вчинений злочин, суд вважає за доцільним вирішити питання про застосування до ОСОБА_6 , примусових заходів виховного характеру.

Відповідно до ст. 22 КК України кримінальній відповідальності підлягають особи, яким до вчинення злочину виповнилося 16 років, а відносно осіб, які вчинили злочин передбачений ст. 185 КК України кримінальна відповідальність наступає з 14-ти річного віку.

Як встановлено судом, на час вчинення суспільно-небезпечного діяння ОСОБА_6 не досяг 14-ти річного віку, з якого настає кримінальна відповідальність за вчинення злочину, що виключає його кримінальну відповідальність.

Згідно ст. 498 КПК України, кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів виховного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, здійснюється внаслідок вчинення особою, яка після досягнення одинадцятирічного віку до досягнення віку, з якого може настати кримінальна відповідальність, суспільно-небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність.

Згідно п. 3 ч. 2 ст. 105 КК України, суд застосовує до неповнолітнього такі примусові заходи виховного характеру, зокрема як передача неповнолітнього під нагляд батьків чи осіб, які їх заміняють, чи під нагляд педагогічного або трудового колективу за його згодою, а також окремих громадян на їхнє прохання.

Як передбачає ч. 2 ст. 97 КК України примусові заходи виховного характеру, передбачені ч. 2 ст. 105 цього Кодексу, суд застосовує і до особи, яка до досягнення віку, з якого може настати кримінальна відповідальність вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки складу злочину передбаченого Особливою частиною цього кодексу.

При обранні виду примусового заходу виховного характеру суд враховує умови життя та виховання малолітнього, те, що він проживає разом з батьками, раніше не судимий, на обліку у лікарів нарколога та психіатра на перебуває.

Беручи до уваги обставини, наведені вище, суд вважає, що стосовно ОСОБА_6 доцільно застосувати примусові заходи виховного характеру, передбачені ч. 2 ст. 105 КК України, - у вигляді застереження.

Керуючись ст.ст.100, 124, 498, 500, 501 КПК України, ст.ст.22, 105 КК України суд, -

ухвалив:

Клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру задовольнити.

Застосувати у відношенні малолітнього неповнолітнього ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ужгород, українця, громадянина України, учня 10-Б класу Середнянської загальносвітньої школи 1-111 ступенів, не одруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, примусові заходи виховного характеру у вигляді - застереження.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Закарпатської області через Ужгородський міськрайонний суд протягом семи діб, з моменту її проголошення.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_1