АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа №629/2590/17 Головуючий 1-ої інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/790/801/18 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.2 ст.186 КК України
УХВАЛА
Іменем України
03 квітня 2018 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:
головуючого - ОСОБА_2 ,
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі - ОСОБА_5 ,
за участю прокурора - ОСОБА_6 ,
обвинуваченого - ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду м. Харкова кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого на вирок Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 27.10.2017р. відносно ОСОБА_7 ,-
ВСТАНОВИЛА:
Вказаним вироком

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Лозова Харківської області, громадянин України, з середньою освітою, неодружений, мешкає за адресами: АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 ,раніше судимий:

-16.06.2009р. Лозівським міськрайонним судом Харківської області за ст.199 ч.1 КК України до 3 років позбавлення волі, із застосуванням ст.75 КК України звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком на 2 роки;
-17.09.2010р. Лозівським міськрайонним судом Харківської області за ст.185 ч.3 КК України до 3 років 7 місяців позбавлення волі,
засуджений за ч.2 ст.186 КК України до 5(п`яти) років позбавлення волі.
Цим же рішенням суду вирішена доля речових доказів та процесуальних витрат у порядку передбаченому ст.ст.100, 124 КПК України.
Згідно вироку, ОСОБА_7 , 15.06.2017р. о 01год. 20хв., в стані алкогольного сп`яніння, знаходився біля будинку АДРЕСА_3 , де побачив жінку із планшетом в руках, яка рухалася уздовж будинку АДРЕСА_4 . Маючи умисел на відкрите заволодіння чужим майном із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя, діючи із корисливого мотиву, повторно, з метою наживи, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, підбіг ззаду до ОСОБА_8 , схопив її за руки, намагаючись при цьому вирвати планшет, після чого різко штовхнув на землю ОСОБА_8 , тим самим спричинив їй фізичний біль і не дав змоги надати йому опір. Продовжуючи тримати потерпілу за руки, спричинив два удари ОСОБА_8 рукою в область голови. Після чого відкрито вихопив планшет марки BRAVIS NB 751, вартістю 1368грн і зник з місця скоєння злочину. Викрадене ОСОБА_7 обернув на свою користь, заподіявши потерпілій ОСОБА_8 шкоду на загальну суму 1368грн.
Крім того, ОСОБА_7 , 01.07.2017р. о 02год., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходився біля будинку АДРЕСА_5 , де побачив жінку із сумкою на плечі, яка направлялася до під`їзду №2 вказаного будинку. Маючи умисел на відкрите заволодіння чужим майном із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя, діючи із корисливого мотиву, повторно, з метою наживи, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, ОСОБА_7 підбіг ззаду до ОСОБА_9 і різко зірвав з її правої руки сумку, чим завдав їй фізичного болю, не дав змоги надати йому опір, після чого відкрито заволодів її сумкою, вартість якої не визначена, в якій знаходився мобільний телефон марки «FLY»,вартістю 1320грн, обладнаний чохлом марки «FLY», вартістю 35грн, а також гаманець з ключами, які не становлять для потерпілої матеріальної цінності, з якими зник з місця скоєння злочину. Викрадене ОСОБА_7 обернув на свою користь, заподіявши потерпілій ОСОБА_9 шкоду на загальну суму 1355грн.
Не оскаржуючи встановлені фактичні дані та кваліфікацію обвинувачений у своїй апеляції, в останній редакції, просить застосувати до нього положення ст.75 КК України, а також просить застосувати до нього положення Закону України «Про амністію у 2016 році».
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення обвинуваченого, який просив задовольнити його апеляційну скаргу, прокурора, який вважав апеляційні доводи безпідставними, перевіривши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляцію слід залишити без задоволення виходячи з наступного.

Так, згідно ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг.

Як вбачається з вироку суду (т.1 а.с.81-83), фактичні обставини справи встановлені у порядку передбаченому ч.3 ст.349 КПК України, що позбавляє права учасників судового провадження оскаржувати їх.

Таким чином, оскільки судом встановлено, що ОСОБА_7 , за вищенаведених обставин вчинив відкрите викрадення чужого майна(грабіж), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для здоров`я потерпілого, скоєне повторно то суд першої інстанції, за переконанням колегії суддів, правильно кваліфікував ці його дії за ч.2 ст.186 КК України.
Таким чином, відповідно до раніше наведеної правової норми апеляційна інстанція перевіряючи вирок в частині призначення обвинуваченому покарання виходить з положень ст.65 КК України, що суд призначає покарання у межах, установлених в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Відповідно до ч.1 ст.75 КК України якщо суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні покарання у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.
Вирішуючи питання про призначення покарання ОСОБА_7 , суд першої інстанції врахував: ступень тяжкості вчиненого, які відповідно до ст.12 КК України відносяться до тяжких злочинів; особу обвинуваченого, який раніше судимий, не працює, військовозобов`язаний, за місцем фактичного проживання характеризується формально задовільно, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, потребує огляду лікаря нарколога і з його слів перебуває у цивільному шлюбі та має на утриманні малолітню дитину та хвору матір.
Обставинами, що пом`якшують покарання суд визнав щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, а вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння обставиною, яка обтяжує покарання.
З урахуванням наведеного, районний суд прийшов до правомірного висновку, за переконанням колегії суддів, що виправлення ОСОБА_7 не можливе без його ізоляції від суспільства, а підстави для застосування до нього положень передбачених ст.ст.69, 69-1, 75, 76 КК України відсутні.

Такий підхід при призначенні покарання колегія суддів находить таким, що в повній мірі відповідає вимогам процесуального закону і тим критеріям які наведені у Постанові Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003р. «Про практику призначення судами кримінального покарання».
Звідси, колегія суддів приходить до висновку про правомірність не застосування судом першої інстанції положення ст.75 КК України до ОСОБА_7 .
Поряд з цим, виходячи з вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції призначив покарання, яке не можна вважати явно несправедливим у розумінні ст.414 КПК України, а тому його слід визнати справедливим.
Відповідно до п.«в» ст.4 Закону України «Про застосування амністії в Україні» амністія не застосовується до осіб, які мають дві і більше судимості за вчинення умисних тяжких злочинів, крім випадків індивідуальної амністії.
Як свідчать матеріали кримінального провадження, ОСОБА_7 маючи попередню судимість за вчинення умисного тяжкого злочину за ч.3 ст.185 КК України визнаний винним за ч.2 ст.186 КК України, який також є умисним тяжким злочином.
Отже, виходячи з раніше наведеної правової норми ОСОБА_7 не є суб`єктом до якого може бути застосований Закон України «Про амністію у 2016 році»
Звідси, колегія суддів приходить до висновку, що апеляція обвинуваченого задоволенню не підлягає.
Керуючись ст.ст.405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА
Апеляційніу скаргу обвинуваченого залишити без задоволення, а вирок Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 27.10.2017р. відносно ОСОБА_7 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Касаційного кримінального суду Верховного суду протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, - у той же час з моменту отримання копії.

Головуючий

Судді