Справа № 576/1929/17
Провадження № 1-кп/576/34/18
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23.04.18 Глухівський міськрайонний суд Сумської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 , його захисника ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6 , його представника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань суду в м. Глухів кримінальне провадження за № 0000006 про обвинувачення:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Глухів Сумської області, українця, громадянина України, не перебуваючого у зареєстрованому шлюбі, з середньою освітою, працюючого оператором КП «Глухівський тепловий район», проживаючого по АДРЕСА_1 , в порядку ст. 89 КК України не судимого,

у вчиненні злочину передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, -

встановив:
ОСОБА_4 03.01.2017 р., близько 17 год. 20 хв., у коридорі гуртожитку, що по АДРЕСА_2 , на ґрунті неприязних відносин, умисно наніс ОСОБА_6 один удар кулаком руки в нижню частину обличчя зліва та один удар кулаком руки в шию зліва, спричинивши тілесні ушкодження у вигляді синця слизової нижньої губи біля лівого кута рота, садно проекції відходження лівої гілки нижньої щелепи від тіла та гематому черпально-надгортанної складки зліва, що мають ознаки легких тілесних ушкоджень.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою провину в інкримінованому злочині не визнав та показав про наступне.

У один із днів, коли саме не пам`ятає, після 17-ї години він прийшов з роботи додому у гуртожиток і син йому поскаржився, що нетверезий ОСОБА_8 ображав його дружину нецензурною лайкою. Він покликав ОСОБА_8 із своєї кімнати у коридор. Той вийшов разом зі своєю дружиною. Спочатку ОСОБА_8 заперечував, що ображав його дружину, але коли він її покликав, ОСОБА_8 став на неї кричати, лаятись нецензурною лайкою і кидатись. Він дав йому ляпас донею руки. Шумський був п`яний і постійно шатався, а потім впав. Після цього він пішов до себе у кімнату. Звідки у Шумського взялись тілесні ушкодження, він не знає, але припускає, що оскільки той був п`яний, то можливо десь впав.

Потерпілий ОСОБА_6 у суді показав, що в нього з обвинуваченим вже давно склались неприязні відносини. 03.01.2017 р. дружина обвинуваченого вибивала у під`їзді гуртожитку половики. За це він її полаяв, у тому числі і нецензурними словами. Десь після 17-ї години у двері кімнати постукав ОСОБА_9 . Він вийшов у коридор із дружиною. Там був ОСОБА_9 з дружиною та своїми сестрами. ОСОБА_9 був агресивно налаштований і сказав йому, щоб він йшов з ним на вулицю, бо скільки можна це терпіти. Він сказав, що не піде і після цього ОСОБА_9 наніс йому кулаком правої руки удар у щелепу, а потім удар у шию. Після цього він втратив свідомість. Далі приїхала «швидка», але його не госпіталізували. Алкоголь у той день не вживав, а пив лише на Новий рік.

Свідок ОСОБА_10 показала, що вона проживає спільно із потерпілим. 03.01.2017 р. десь о 16-й годині 30 хвилин її чоловіка покликав ОСОБА_11 , вони вийшли у коридор. Там був ОСОБА_12 з своєю дружиною з її сестрою. ОСОБА_12 просив чоловіка вийти на вулицю поговорити. Він відмовився. Після чого був словесний конфлікт, а через п`ять хвилин розмови ОСОБА_9 наніс її чоловіку удар правою рукою у ліву частину обличчя і одразу ж другий удар, але куди не пам`ятає. Чоловік похилився і упав на спину та лежав без ознак дихання. Вона попросила сусідку ОСОБА_13 викликати «швидку». Потім чоловік прийшов до тями. Алкоголю у той день він не вживав.

Свідок ОСОБА_14 засвідчив про те, що проживає у гуртожитку в 203-й кімнаті. У січні 2017 р. десь після 17-ї години він почув шум у коридорі та вийшовши із кімнати побачив як спорили між собою ОСОБА_15 та ОСОБА_11 , після чого повернувся у кімнату. З кімнати він чув також і жіночі голоси, а потім почув звук, як нібито хтось впав. Вийшовши із кімнати побачив, що на підлозі лежав ОСОБА_16 , а над ним стояв ОСОБА_12 . Він підбіг до них розборонити і ОСОБА_12 пішов. Коли ОСОБА_12 лежав, то він бачив в нього почервоніння на щоці зліва.

Свідок ОСОБА_17 показала, що вона проживає спільно із обвинуваченим. 03.01.2017 р. десь о 17-й годині вона поверталась із дитиною додому і її сусід з 201-ї кімнати, будучи нетверезим, став її всіляко ображати нецензурною лайкою, перелякавши дитину. Потім додому прийшов чоловік і дитина йому все це розповіла, а вона підтвердила. Далі, чоловік пішов поговорити із сусідом, але той вийшов із своєю дружиною і стали кричати в їх адресу. Сусід ОСОБА_16 замахнувся на неї рукою і чоловік заступився за неї давши ляпас ОСОБА_16 , але куди, як саме і скільки ляпасів він йому наніс, вона не бачила. Бачила, що ОСОБА_16 втратив свідомість, сперся на двері і сповз. Далі прийшов чоловік із 203-ї кімнати і Лисянська викликала швидку. Явних тілесних ушкоджень на обличчі ОСОБА_16 вона не бачила.

Висновком експерта № 2 від 11.01.2017 р. стверджується, що при судово-медичному обстеженні ОСОБА_6 , яке відбулось 04.01.2017 р., виявлено тілесні ушкодження у вигляді синця слизової нижньої губи біля лівого кута рота, садно проекції відходження лівої гілки нижньої щелепи від тіла та гематому черпально-надгортанної складки зліва, що мають ознаки легких тілесних ушкоджень та утворились від дії тупого (тупих) предметів з обмеженою контактуючою поверхнею і могли утворитися від ударів руками, кулаками, ногами тощо. Мається не менше 2-3-х місць прикладання травмуючої сили (а.с.114).

Згідно висновку експерта № 88 від 25.07.2017 р. виявлені на тілі потерпілого тілесні ушкодження виникнути внаслідок одного удару долонею руки по лівій щоці не могли (а.с.115-116).

Даними, зафіксованими у протоколі слідчого експерименту з потерпілим від 21.03.2017 р., стверджується, що останній підтвердив свої свідчення щодо обставин завдання йому тілесних ушкоджень та продемонстрував як вони наносились (а.с.106-111).

Відповідно до висновку експерта № 47 від 28.03.2017 р. механізм отримання тілесних ушкоджень потерпілим, не виключає можливості їх виникнення за обставин на які вказав потерпілий під час слідчого експерименту (а.с.112-113).

Суд, дослідивши і оцінивши представлені стороною обвинувачення вищенаведені докази з точки зору належності, допустимості та достовірності, а всі докази в сукупності - і з точки зору достатності для вирішення даної справи, приходить до висновку про те, що стороною обвинувачення представлено достатня кількість переконливих доказів вчинення обвинуваченим інкримінованого йому злочину.

Зокрема, показами усіх допитаних у судовому засіданні осіб стверджується, що між потерпілим та обвинуваченим тривалий час існували неприязні відносини. Також з цих показів слідує, що 03.01.2017 р. між потерпілим і обвинуваченим стався конфлікт з приводу того, що потерпілий допустив нецензурні висловлювання на адресу дружини обвинуваченого. Той факт, що в ході цього конфлікту саме обвинувачений умисно наніс потерпілому два удари кулаком в обличчя та шию, підтверджується показами потерпілого ОСОБА_6 та свідка ОСОБА_10 , які прямо вказали про це. Також вказаний факт підтверджується й свідченнями ОСОБА_14 , який вийшовши із кімнати побачив, що на підлозі лежав потерпілий з почервонінням на щоці зліва, а над ним стояв обвинувачений, після чого він став їх розбороняти. Також факт конфлікту і нанесення обвинуваченим потерпілому удару підтвердила й свідок ОСОБА_17 , проте зазначивши, що вона не бачила як і яким же чином обвинувачений наніс удар потерпілому.

Крім того, факт наявності у потерпілого тілесних ушкоджень, зазначених у обвинувальному акті, об`єктивно був встановлений оглядом судово-медичного експерта, який проводився на наступний день після події злочину, тобто одразу тоді, коли це було можливим.

Також відповідно до висновків судово-медичного експерта строк давності утворення тілесних ушкоджень, виявлених у потерпілого, обставини їх заподіяння, повністю узгоджуються з показами потерпілого, і їх утворення неможливе від одного ляпасу чи падіння, як про це вказував обвинувачений, бо вони утворились від дії тупого (тупих) предметів з обмеженою контактуючою поверхнею та мало місце не менше 2-3-х місць прикладання травмуючої сили.

За таких обставин версія обвинуваченого про те, що він лише завдав потерпілому одного ляпасу по щоці, а інші тілесні ушкодження у потерпілого могли виникнути від падіння, не заслуговує на увагу, бо це спростовується приведеними вище доказами.

Таким чином, суд вважає вину обвинуваченого ОСОБА_4 повністю доведеною, а його дії кваліфікує за ч. 1 ст. 125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження.

При призначенні ОСОБА_4 виду та міри покарання, суд приймає до уваги характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним злочину, який є злочином невеликої тяжкості, дані про його особу, а саме: обвинувачений має власну сім`ю, дитину та місце проживання, де характеризується позитивно. Він працює, алкоголем не зловживає, на обліку у лікаря-психіатра не перебуває, є таким, що не має судимостей.

Також суд враховує й те, що потерпілий певною мірою сам спровокував обвинуваченого, оскільки він сам визнавав, що виказував на адресу дружини обвинуваченого слова нецензурної лайки, що й стало причиною конфлікту, під час якого стався злочин.

Пом`якшуючих чи обтяжуючих покарання обставин, судом не встановлено.

Враховуючи викладене, а також приймаючи позитивні дані про особу обвинуваченого, суд не вбачає з боку ОСОБА_4 високих ризиків вчинення повторних злочинів чи такого високого рівня небезпеки для суспільства, щоб покарати його громадськими роботами, як про це просила сторона обвинувачення, а тому вважає, що необхідним і достатнім покаранням для виправлення обвинуваченого і попередження скоєння ним нових злочинів є покарання у виді штрафу, передбаченого санкцією ч. 1 ст. 125 КК України, проте у максимальному розмірі - п`ятдесят неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Вирішуючи заявлений потерпілим цивільний позов про стягнення з обвинуваченого моральної шкоди суд виходить з того, що за змістом ст.ст. 23, 1167, 1195 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, а згідно з ч. 2 ст. 127 та ч. 1 ст. 128 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Суд вважає, що потерпілий зазнав моральних збитків, безпосередньо пов`язаних з завданням йому фізичного болю та тілесних ушкоджень обвинуваченим.

Вирішуючи питання про розмір відшкодування, суд виходить із роз`яснень, що містяться у п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», відповідно до якого розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Суд визнає, що у цій справі наслідки правопорушення не були особливо серйозними. Зокрема потерпілому були завдані легкі тілесні ушкодження у вигляді синця, садна та гематоми. Потерпілий не надав доказів, про те, що він проходив будь-яке лікування від цих тілесних ушкоджень. Також він і не підтвердив обставин неможливості продовження активного громадського життя, порушення стосунків з оточуючими людьми та настання інших негативних наслідків.

Крім того, як зазначав суд вище, поведінка потерпілого щодо висловлювань нецензурних образ на адресу дружини обвинуваченого у присутності дитини, підштовхнула останнього до агресії.

Таким чином, суд не може погодитись з заявленою потерпілим сумою відшкодування моральної шкоди, оскільки це не було доведено належним чином.

Тим не менш, суд вважає, що потерпілий зазнав деякий моральний збиток, безпосередньо пов`язаний з завданням йому фізичного болю та тілесних ушкоджень обвинуваченим, у зв`язку з чим, внаслідок злочинних дій останнього, він безсумнівно випробував почуття розчарування і тривоги та зазнав певних душевних страждань від такої поведінки.

З урахуванням обставин справи і виходячи із засад справедливості, добросовісності та розумності, суд вирішує стягнути з обвинуваченого на користь потерпілого 3000 грн. моральної шкоди, частково задовольнивши цивільний позов у кримінальному провадженні.

Керуючись ст.ст. 368, 370 КПК України, суд, -

ухвалив:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України і призначити йому покарання за цим законом у виді штрафу в розмірі 850 грн.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 моральну шкоду в сумі 3000 грн.

Вирок суду може бути оскаржений протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Сумської області через Глухівський міськрайонний суд Сумської області.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1