АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 листопада 2017 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати по кримінальним справам апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретарів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

за участю прокурора ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_9 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні, в залі апеляційного суду, кримінальне провадження за апеляційними скаргами прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_10 , потерпілого ОСОБА_11 , захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 та самого обвинуваченого ОСОБА_9 на вирок Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 04 квітня 2017 року, -

В с т а н о в и л а:
цим вироком

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Дніпропетровська, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, маючого на утриманні неповнолітніх дітей доньок ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , працюючого на посаді водія в ТОВ «ВТО УКЕКСП», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , мешкаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
засуджено за ч. 1 ст. 121 КК України до покарання у вигляді 5 років позбавлення волі.

Стягнуто з обвинуваченого ОСОБА_9 на користь потерпілого ОСОБА_11 суму завданої матеріальної шкоди в розмірі 20 706 грн. 09 коп. та 15 300 гривень процесуальних витрат, пов`язаних з оплатою допомоги представника потерпілого, який надає правову допомогу за договором.
Стягнуто з обвинуваченого ОСОБА_9 на користь потерпілого ОСОБА_11 розмір моральної шкоди в сумі 70 000 грн.

Вироком суду, ОСОБА_9 визнано винним та засуджено за те, що він близько 18 год. 00 хв.21 лютого 2015 року, знаходився біля будинку № 48 по вул. Запорізьке шосе у м.Дніпро, де у нього внаслідок дорожньо-транспортної пригоди виник конфлікт з громадянином ОСОБА_11 .
У ході конфлікту ОСОБА_9 сів у кабіну вантажного автомобілю «RENO», державний номер НОМЕР_1 , яким він на той час керував та запустив двигун вказаного автомобілю. В свою чергу, ОСОБА_11 також наблизився до вказаного автомобілю з метою зупинити ОСОБА_9 , щоб останній не покинув місце дорожньо-транспортної пригоди. У цей час, у ОСОБА_9 виник умисел, спрямований на спричинення тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_11 .
Реалізовуючи раптово виниклий умисел на спричинення тяжких тілесних ушкоджень, ОСОБА_9 узяв з переднього правого сидіння газовий пістолет «ROHM RG 89», навів його у обличчя ОСОБА_11 та з відстані від 26 сантиметрів до 60 сантиметрів здійснив постріл у обличчя останнього.
В результаті пострілу порохові гази і частки газового заряду потрапили у праве око потерпілого ОСОБА_11 , в результаті чого останньому були спричинені тілесні ушкодження у вигляді: проникаючого корнеосклерального поранення правого ока з випадінням оболонок, що призвело до травматичної катаракти, артифакції, іридоцикліту, офтальмогіпертензії, гемофтальму правого ока, які за своїм характером відносяться до тяжкого тілесного ушкодження, що призвело до стійкої втрати працездатності не менш ніж на 1/3.
В апеляціях:
- прокурор не погоджуючись з вироком суду першої інстанції, просить вирок скасувати в частині призначеного ОСОБА_9 покарання, яке на його думку не відповідає ступеню тяжкості скоєних злочинів і особі засудженого, у зв`язку з невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого та просить ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_9 призначити покарання за ч. 1 ст. 121 КК України у вигляді 6 років позбавлення волі.
В обґрунтування своїх вимог, прокурор посилається на те, що при визначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_9 , суд не в повній мірі врахував, що останній скоїв умисний тяжкий злочин, який виразився в умисному стійкому спричиненні тяжкого тілесного ушкодження, яке призвело до стійкої втрати працездатності не менш ніж на 1/3, за які передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років позбавлення волі. Крім того зазначає, що потерпілим також підтримана позиція прокурора.
- представник потерпілого адвокат ОСОБА_14 просить постановити ухвалу, якою змінити вирок суду першої інстанції, та прийняти рішення про звільнення обвинуваченого від відбування покарання, з випробувальним строком.
В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що вже після постановлення судового рішення, обвинувачений вчинив дії, що свідчать про його дієве каяття, відшкодував потерпілому більше половини грошових сум, присуджених до сплати на підставі вироку, а саме сплативши 60000 гривень 28.04.2017 року, що підтверджується розпискою. Також ОСОБА_9 висловив намір і в подальшому частинами відшкодовувати грошові кошти, які судом присуджено в якості компенсації моральної шкоди. Тому на її думку, дії обвинуваченого свідчать про дієве каяття.
- обвинувачений ОСОБА_9 просить змінити вирок суду першої інстанції в частині призначення покарання та призначити йому покарання не пов`язане з позбавленням волі.
В обґрунтування своїх вимог, посилається на те, що у нього на забезпеченні знаходиться дружина та малолітня дитина, у нього є наявність постійної роботи, завдяки якій він забезпечує свою родину а також дбає про батьків-пенсіонерів. Також зазначає, що раніше ніколи не притягався до кримінальної відповідальності, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, за місце роботи та проживання характеризується позитивно. Крім того звертає увагу, що під час судового провадження він частково відшкодував потерпілому завдану шкоду у розмірі 20000 гривень, а після оголошення вироку він добровільно сплатив потерпілому ще 60000 гривень. У скоєному щиро розкаюється.
- захисник ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 просить вирок суду першої інстанції змінити, пом`якшити покарання, з застосуванням ст.ст. 75, 76 КК України. В обґрунтування своїх вимог посилається на аналогічні доводи обвинуваченого. Крім того вважає, про невідповідність даних, вказаним у позовній заяві потерпілого, з реальними його тратами, як на лікарські засоби так і на оплату допомоги представника потерпілого.
Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, думку прокурора, який підтримав апеляційну скаргу прокурора і просив її задовольнити, а апеляційні скарги представника потерпілого, обвинуваченого та його захисника залишити без задоволення, думку обвинуваченого та його захисника, які кожен окремо прохали задовольнити їх апеляційні скарги, а апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вказані апеляційні скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_9 у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України за обставин, викладених у вироку суду, а також про правильність юридичної кваліфікації, в апеляційних скаргах не оскаржуються, а тому, відповідно до ст. 404 КПК України, апеляційним судом не переглядаються.

Доводи прокурора про не відповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості вчиненого і особі обвинуваченого, колегія суддів вважає такими, що не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Зі змісту закону України про кримінальну відповідальність, а саме ст. 50 КК України, вбачається, що покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи, яка вчинила злочин, та попередження вчиненню нею нових злочинів. При призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного обвинуваченого, який визнається винним у вчиненні кримінального правопорушення, суди мають суворо дотримуватись вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Як видно з вироку, призначаючи ОСОБА_9 покарання, у відповідності з вимогами ст. 65 КК України, суд врахував характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого, ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який є умисним, закінченим, тяжким, є злочином проти життя і здоров`я людини, внаслідок якого потерпілому було заподіяно тяжкі тілесні ушкодження, що спричинили розлад здоров`я, поєднаний із стійкою втратою працездатності не менш як на одну третину. Суд вказав, що дане поранення було нанесено потерпілому в ділянку ока як життєво важливий орган людини, що являє собою підвищену суспільну небезпечність. Суд врахував і дані про особу обвинуваченого, який вперше притягується до кримінальної відповідальності, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, виключно позитивно характеризується за місцем роботи та реєстрації, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, частково відшкодував потерпілому завдані збитки в розмірі 20 000 (двадцять тисяч) гривень, і суд врахував дану обставину, як пом`якшуючу покарання.

Тобто районний суд фактично врахував ті доводи, на які є посилання в апеляційних скаргах.

Доводи обвинуваченого щодо сплати ним потерпілому 60000 грн. матеріальної шкоди після ухвалення вироку, колегія суддів не вважає підставою для пом`якшення призначеного районним судом покарання, оскільки це свідчить про те, що ОСОБА_9 дійсно прийняв належні заходи по відшкодуванню збитків потерпілому. Але сама по собі ця обставина не дає підстав для пом`якшення покарання обвинуваченому, оскільки він навмисно вистріливши з пістолету в обличчя потерпілого, спричинив тому тяжке тілесне ушкодження, втративши працездатність на 1/3.

Тому, на думку колегії суддів, суд обґрунтовано призначив ОСОБА_9 покарання в межах санкції ч. 1 ст. 121 КК України, - 5 років позбавлення волі. За своїм видом та розміром, саме таке покарання є необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_9 і попередження вчинення ним нових злочинів, та відповідає вимогам ст.ст. 50, 65 КК України.

У зв`язку з вищевикладеним, як доводи прокурора про невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості скоєного злочину та особі обвинуваченого, так і доводи обвинуваченого, захисту та потерпілого, які прохали пом`якшити призначене покарання, колегія суддів розцінює такими, що не підлягають задоволенню.

Далі, перевіркою матеріалів кримінального провадження колегія суддів встановила, що вирішуючи питання про відшкодування заподіяної кримінальним правопорушенням матеріальної і моральної шкоди, суд вірно задовольнив і позовні вимоги потерпілого, оскільки доводи позовних вимог потерпілого підтверджені об`єктивними доказами фактично понесених збитків внаслідок втрати працездатності на 1/3.

При цьому колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що за змістом ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними діями фізичній особі, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

У відповідності до вимог ст. 1195 ЦК України, фізична особа, яка завдала шкоди ушкодженням здоров`я особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому додаткові витрати, викликані необхідністю лікування, придбання ліків, які визначаються на підставі довідок, рецептів лікарів, рахунками про їх вартість тощо.

Судом першої інстанції вірно зазначено, що стягненню з обвинуваченого на користь потерпілого підлягає 20706,09 грн. матеріальної шкоди та 15 300 гривень процесуальних витрат, пов`язаних з оплатою допомоги представнику потерпілого, який надавав правову допомогу за договором. Позовні вимоги щодо відшкодування матеріальної шкоди, судом першої інстанції ретельно було перевірено, документально підтверджено, адже з технічного запису судового розгляду видно, що суд належно перевірив надані потерпілим квитанції на підтвердження понесених збитків. Дані витрати колегія суддів вважає реальними, необхідними та розумними. Будь-яких підстав не довіряти даним в квитанціях та накладних, та послідовним поясненням потерпілого, колегія суддів не вбачає. Тому доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_8 задоволенню не підлягають.

Також колегія суддів зазначає, що відповідно до ч. ч. 1,2 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності та справедливості.

Визначаючи розмір моральної шкоди, яка підлягає відшкодуванню, на думку колегії суддів, судом було обґрунтовано враховано характер та обсяг душевних та психічних страждань потерпілого, які він відчував у зв`язку з такою травмою та розладом здоров`я. При цьому суд виходив із засад розумності, виваженості, справедливості, та обґрунтовано оцінив моральну шкоду, спричинену позивачу протиправними діями відповідача, - в сумі 70000 гривень.
Підстав для задоволення доводів апеляції захисника обвинуваченого в частині необхідності зменшення розміру стягнення матеріальної та моральної шкоди, колегія суддів не вбачає, оскільки суд першої інстанції об`єктивно, всебічно розглянув цивільний позов потерпілого у відповідності до вимог Закону, і вірно врахував характер та обсяг страждань, переживань, яких зазнав потерпілий, наявні докази, обставини кримінального провадження, реальність розрахунків, доводи сторін і виходив із засад розумності, виваженості і справедливості.

Як видно з тексту вироку, він є належно вмотивованим, обґрунтованим та законним.

Будь-яких порушень вимог КПК України, які б служили підставою для змін чи скасування вироку Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 04 квітня 2017 року, колегія суддів не вбачає.

Отже, колегія суддів приходить до висновку, що даний вирок є законним, а підстав для задоволення апеляційних скарг немає.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційні скарги прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_10 , потерпілого ОСОБА_11 , захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 та самого обвинуваченого ОСОБА_9 , залишити без задоволення.

Вирок Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 04 квітня 2017 року, щодо ОСОБА_9 , залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з дня її проголошення і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4