Дата документу Справа № 317/1929/17
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ

Єдиний унікальний № 317/1929/17 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/778/1388/17 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія: ст. 82 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
7 грудня 2017 року м. Запоріжжя
Судова колегія з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,
засудженого ОСОБА_7 в режимі відеоконференції з приміщення ДУ «Біленьківська виправна колонія (№99)»,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Запорізького районного суду Запорізької області від 14 липня 2017 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання засудженого

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Роботкине Токмацького району Запорізької області, громадянина України, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , який мешкав за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:
1) 15 січня 2014 року Бердянським міськрайонним судом Запорізької області за ч. 1 ст. 185 КК України до 3 місяців арешту;
2) 20 листопада 2014 року Вільнянським районним судом Запорізької області за ч. 2, ч. 3 ст. 185, ст.ст. 70, 75 КК України до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком 1 рік;
3) 24 грудня 2014 року Вільнянським районним судом Запорізької області за ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 70, ст. 75 КК України до 4 років позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки;
4) 5 лютого 2015 року Вільнянським районним судом Запорізької області за ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 70, ст. 75 КК України до 4 років 3 місяців позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки 6 місяців,
засудженого вироком Вільнянського районного суду Запорізької області від 11 січня 2016 року за ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 71 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі,
про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким у вигляді обмеження волі,
В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_7 засуджений вироком Вільнянського районного суду Запорізької області від 11 січня 2016 року за ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 71 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі. Початок строку відбування покарання 28 вересня 2015 року, кінець строку 5 жовтня 2019 року.
27 червня 2017 року засуджений ОСОБА_7 звернувся до Запорізького районного суду Запорізької області з клопотанням про заміну не відбутої частини покарання більш м`яким, посилаючись на те, що у виправній колонії він працевлаштований та має заохочення.

Ухвалою Запорізького районного суду Запорізької області від 14 липня 2017 року відмовлено в задоволенні клопотання з тих підстав, що засуджений не проявив себе як такий, що став на шлях виправлення та перевиховання.

За змістом апеляційної скарги засуджений ОСОБА_7 просить переглянути судове рішення, вказуючи, що він працевлаштований, за що має заохочення 5 липня 2017 року, з 13 липня 2017 року він має право на заміну невідбутої часини покарання на підставі ст. 82 КК України.
Заслухавши доповідача, засудженого, який підтримав апеляційну скаргу, прокурора, яка не вбачала підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції, провівши судові дебати, перевіривши матеріали провадження та обсудивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Відповідно до положень ст. 82 КК України особам, що відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням.

Заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення. Така заміна можлива після фактичного відбуття засудженим не менше половини строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин.

Із змісту вказаних положень кримінального закону випливає, що заміна невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням можлива при обов`язковій та одночасній наявності в їх сукупності підстав та умов. При цьому головним та вирішальним є не факт відбування певної частини покарання, а перебування засудженого на шляху до виправлення.

З матеріалів провадження вбачається, що за весь час відбування покарання стягнення та заохочення засудженого чергуються. Так, на ОСОБА_7 двічі накладалося стягнення до набуття вироком законної сили, двічі застосовувалася догана під час відбування покарання, тричі до засудженого застосовувалися заохочення.

18 жовтня 2016 року комісією установи було відмовлено ОСОБА_7 у застосуванні заохочувальної норми, передбаченої ст.100 Кримінально-виконавчого кодексу України, у вигляді переведення до дільниці соціальної реабілітації.

Відповідно до характеристики адміністрація установи виконання покарання вважає, що засуджений ОСОБА_7 не в повній мірі став на шлях виправлення, тому застосування до нього заохочувальної норми, передбаченою ст. 82 КК України, є передчасною.

Таким чином, матеріали справи свідчать, що поведінка ОСОБА_7 за весь час відбування ним покарання не була стабільно позитивною, у зв`язку з чим суд першої інстанції дійшов до правильного висновку, що до теперішнього часу ОСОБА_7 не проявив себе як такий, що став на шлях виправлення.

Відтак доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції.

На підставі зазначеного, керуючись ст. 404, 407, 418 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Запорізького районного суду Запорізької області від 14 липня 2017 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про заміну не відбутої частини покарання більш м`яким у вигляді обмеження волі, залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4