Коростишівський районний суд Житомирської області
Справа № 280/1607/17
Провадження № 1-кс/280/705/17
У Х В А Л А
22 листопада 2017 року м.Коростишів

Слідчий суддя Коростишівського районного суду Житомирської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора Коростишівської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянув клопотання слідчого СВ Коростишівського ВП ГУНП у Житомирській області ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу - тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Коростишева, українця, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, пенсіонера, депутатом та інвалідом не являється, утриманців не має, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,-

ВСТАНОВИВ:

Слідчий Коростишівського ВП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_6 звернулась до слідчого судді Коростишівського районного суду з клопотанням, погодженим з прокурором Коростишівської місцевої прокуратури, про застосування запобіжного заходу тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в обґрунтування якого зазначила наступне.

12 листопада 2017 року, близько 22 години, в приміщенні магазину «Сармат», що розташований в АДРЕСА_2 , ОСОБА_5 зустрів свого двоюрідного брата ОСОБА_7 , з яким у ОСОБА_5 існують неприязні відносини через непорозумінням з розподілом спадщини. В цей час та місці у ОСОБА_5 виник словесний конфлікт із ОСОБА_7 . Під час конфлікту ОСОБА_5 залишив приміщення магазину та очікував на ОСОБА_7 на вулиці поряд з магазином.

В цей час у тому ж місці у ОСОБА_5 виник злочинний умисел на умисне заподіяння тілесних ушкоджень та незаконне позбавлення волі ОСОБА_7 .

З метою реалізації свого злочинного умислу, ОСОБА_5 вступив у злочинну змову зі своїм сином ОСОБА_8 та невстановленою в ході розслідування особою, які згідно домовленості очікували на ОСОБА_7 поблизу будинку АДРЕСА_3 .

Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_5 , реалізуючи свій злочинний умисел, дочекався поки ОСОБА_7 вийшов з приміщення магазину «Сармат» та почав наносити йому удари невстановленим предметом по голові, руках, інших частинах тіла. Від отриманих ударів ОСОБА_7 упав, та коли перебував у лежачому положенні, то ОСОБА_5 за одяг потягнув його у напрямку, де знаходились ОСОБА_8 та невстановлена в ході розслідування особа. Перебуваючи в дворі будинку АДРЕСА_1 , ОСОБА_5 діючи за попередньою мовою з ОСОБА_8 та невстановленою особою, усвідомлюючи протиправність своїх дій, які охоплювались єдиним злочинним умислом, невстановленими предметами нанесли удари по різних частинах тіла ОСОБА_7 , заподіюючи фізичних страждань, з метою подолання його супротиву. Після цього ОСОБА_5 за попередньою змовою з ОСОБА_8 та невстановленою особою невстановленими предметами зв`язали руки та ноги ОСОБА_7 , обмеживши його можливості вільно пересуватись, після чого помістили в салон автомобіля Фольксваген Кадді реєстраційний номер НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_5 , таким чином незаконно позбавили його волі.

Продовжуючи свої злочинні дії, які охоплювалися єдиним злочинним умислом направленим на незаконне позбавлення волі ОСОБА_7 , ОСОБА_5 , усвідомлюючи суспільну небезпечність та протиправність своїх дій, діючи за попередньою змовою з ОСОБА_8 та невстановленою особою, в салоні зазначеного автомобіля, відвезли ОСОБА_7 до невстановленого місця, де продовжували утримувати у зв`язаному стані, завдавали ударів по різних частинах тіла, заподіюючи фізичних страждань, з метою отримати словесну відмову від можливості користуватись будинком, який знаходиться в с. Більківці Коростишівського району, після чого знову помістили до салону зазначеного автомобіля.

Продовжуючи свої злочинні дії, які охоплювалися єдиним злочинним умислом направленим на незаконне позбавлення волі ОСОБА_7 , ОСОБА_5 , усвідомлюючи суспільну небезпечність та протиправність своїх дій, діючи за попередньою змовою з ОСОБА_8 та невстановленою особою, в салоні зазначеного автомобіля, відвезли ОСОБА_7 на територію домоволодіння ОСОБА_5 в АДРЕСА_1 , де у зв`язаному стані перенесли до господарського приміщення. В зазначеному приміщенні ОСОБА_5 продовжуючи свої злочинні дії металевим ломом наносив удари по різних частинах тіла ОСОБА_7 , заподіюючи фізичних страждань. Незважаючи на наявність тілесних ушкоджень, ОСОБА_5 спільно з невстановленою у ході розслідування особою, діючи з метою заподіяння фізичних страждань, зв`язав руки та ноги ОСОБА_7 разом, розмістили металевий лом між руками та тулубом та підвісили його над входом до підвального приміщення. У підвішеному стані ОСОБА_7 залишався тривалий час відчуваючи сильний фізичний біль. При цьому ОСОБА_5 продовжував вчиняти дії спрямовані на заподіяння ОСОБА_7 сильних фізичних страждань, а саме ногою натискав на ліву частину грудної клітини, ногою натискав на лобну частину голову та розгойдував ОСОБА_7 , який перебував у підвішеному стані. Таким чином ОСОБА_5 діючи за попередньою змовою з ОСОБА_8 та невстановленою в ході розслідування особою незаконно утримували ОСОБА_7 до 01 год. 50 хв. 13.11.2017.

Під час незаконного утримання та в результаті нанесення ударів по різних частинах тіла ОСОБА_5 спільно з ОСОБА_8 та невстановленою в ході розслідування особою заподіяли ОСОБА_7 численні тілесні ушкодження, які згідно висновку судово- медичного експерта відносяться до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я та середнього ступеню тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я.

Згідно витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження, 13.11.2017 р. внесено відомості про вчинення кримінального правопорушення, правова кваліфікація ч.2 ст.127, ч.2 ст.146 КК України (№ 00784).

20 листопада 2017 року ОСОБА_5 оголошено про підозру в вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 127, ч. 2 ст. 146 КК України.

В обґрунтування даного клопотання, на підтвердження існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України, слідча зазначила, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, які відносяться до категорії середньої тяжкості та тяжкого, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років, вчинив правопорушення в складі групи, оскільки підозрюваний та потерпілий, свідки проживають в одному місті то підозрюваний може незаконно вплинути на вказаних осіб, схильний до спричинення умисних тілесних ушкоджень, може знищити, сховати або спотворити знаряддя вчинення злочину на яких можуть міститись сліди злочину. Оскільки існують ризики того, що ОСОБА_5 перебуваючи на волі не буде виконувати покладені на нього процесуальні обов`язки, матиме можливість перешкоджати швидкому повному та неупередженому проведенню досудового розслідування просили обрати запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Прокурор в судовому засіданні підтримав клопотання в повному обсязі та просив його задовольнити.

В судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_5 свою причетність до інкримінованих йому кримінальних правопорушень заперечив, а також заперечив щодо задоволення даного клопотання.

Захисник ОСОБА_4 в судовому засіданні подав заперечення, посилаючись на те, що клопотання є безпідставним та таким, що не підлягає задоволенню, оскільки підозрюваний має постійне місце проживання , з`являвся та буде з`являтись на всі виклики правоохоронних органів , не збирається вчиняти будь яких інших кримінальних правопорушень, не зможе знищити та сховати речові докази, не потребує ізоляції від суспільства, раніше не судимий.

Заслухавши пояснення підозрюваного, доводи захисника, думку прокурора, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу, суд враховує не тільки положення, які передбачені КПК, а й вимоги пунктів 3 і 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою законом процедурою. При цьому ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення.
Відповідно до частини 1 статті 194 Кримінального процесуального кодексу України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Відповідно до частини 1 статті 183 Кримінального процесуального кодексу України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 Кримінального процесуального кодексу України.
Згідно ст. 178 Кримінального процесуального кодексу України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний в сукупності оцінити вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі, дані про особу підозрюваного, розмір майнової шкоди, в заподіянні якого підозрюється особа.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.
Відповідно до п. 3 ст. 5 Європейської конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, кожна заарештована або затримана особа має право на судовий розгляд справи упродовж розумного строку чи звільнення із під варти. Таке звільнення має бути обґрунтоване гарантіями явки до суду. При цьому, відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливість запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування злочину (наявність або відсутність спроб ухилення від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).
Крім того, Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень (зокрема «Харченко проти України», «Єлоев проти України», «Фельдман проти України») неодноразово акцентував увагу на тому, що доцільність продовження строків тримання під вартою, як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Відповідно кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у право особи на свободу. Таким чином, зі спливом певного часу саме тільки існування обґрунтованої підозри перестає бути підставою для позбавлення свободи, і органи досудового розслідування чи прокурор мають навести інші підстави для продовження строку тримання під вартою. До того ж такі підстави мають бути чітко вказані.
Суд, дослідивши матеріали клопотання, встановив, що виключних обставин для обрання запобіжного заходу у виді тримання ОСОБА_5 під вартою немає. Заявлені у клопотанні ризики в сукупності з тяжкістю злочину та даними про особу підозрюваного, не можуть слугувати виключною підставою для тримання останнього під вартою.
Клопотання прокурора про наявність в кримінальному провадженні ризиків, які обумовлюють доцільність застосування запобіжного заходу у вигляді тримання підозрюваного під вартою обґрунтовано тяжкістю покарання, що загрожує підозрюваному за умови доведеності його вини у вчиненні інкримінованого правопорушення, один з яких є тяжким, можливістю впливати на свідків та потерпілого, схильність до спричинення умисних тілесних ушкоджень, знищити або сховати знаряддя злочину.
Відповідно до п. 175 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011 р., слідчий суддя (суд), оцінюючи докази на предмет доведеності обставин, передбачених пунктом 1 частини першої статті 194 КПК України, повинен виходити з того, що підозра визнається обґрунтованою лише у тому випадку, якщо існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про котру йдеться, могла вчинити правопорушення.
20.11.2017 ОСОБА_5 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.127, ч.2 ст.146 КК України.

Оцінюючи в сукупності обставини справи та враховуючи вагомість наявних доказів про вчинення інкримінованого підозрюваному ОСОБА_5 кримінального правопорушення, вбачаю, що обґрунтованість підозри в контексті її розуміння ЕСПЛ, присутня.
Доводи клопотання прокурора в тій частині, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 Кримінального процесуального кодексу України, на наявність яких міститься посилання в клопотанні не підтверджені належними та об`єктивними даними і прокурором в судовому засіданні не доведені.
З урахуванням вищевикладеного, а також даними про особу підозрюваного, який одружений, пенсіонер, згідно із характеристикою № 1967 від 21.11.2017 , виданої депутатом Коростишівської міської ради ОСОБА_9 характеризується позитивно, має постійне місце проживання, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, суд дійшов висновку про відсутність, передбачених ст. ст. 183, 194 Кримінального процесуального кодексу України обставин, які б вказували на наявність підстав для застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, проте з урахуванням обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення та наявності ризиків, передбачених статтею 177 Кримінального процесуального кодексу України, а саме того, що підозрюваний може впливати на свідків, знищити, сховати знаряддя вчинення злочину, на яких можуть міститись сліди злочину, слідчий суддя вбачає, що вказаним ризикам може достатньо дієво запобігти такий запобіжний захід, як домашній арешт у певний період доби, що забезпечить належну процесуальну поведінку ОСОБА_5 , а також покладає на нього обов`язки передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України .
Питання щодо доведеності вини ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення та правильності кваліфікації його дії слідчим суддею при розгляді клопотання не вирішувалось, оскільки підлягають дослідженню при проведенні досудового розслідування та під час розгляду справи по суті.
На підставі викладеного, керуючись ст., ст.. 176-178181,183,194,309,376 КПК України, слідчий суддя ,
ухвалив:
Клопотання слідчого Коростишівського ВП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_5 задовольнити частково.
Застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в певний період доби.
Заборонити підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , залишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , у період часу з 22-00 години до 06-00 години наступної доби.
Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 наступні обов`язки, що передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України : прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора та суду; не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та місця роботи.
Строк дії ухвали обчислюється з 22 листопада 2017 року по 12 січня 2018 року включно.
Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Житомирської області протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1