АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 11-cc/796/1347/2018 Слідчий суддя в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст. 183 КПК Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2018 року місто Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу прокурора Київської місцевої прокуратури № 4 ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Дніпровського районного суду міста Києва від 10 лютого 2018 року,

за участю:

прокурора ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

підозрюваного ОСОБА_9 ,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Дніпровського районного суду міста Києва від 10.02.2017 року відмовлено у задоволенні клопотання слідчого Дніпровського управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_10 , погоджене з прокурором Київської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_11 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з визначенням розміру застави 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб та застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в період часу з 22 год. 00 хв. по 06 год. 00 хв. наступної доби, строком до 17 год. 50 хв. 10.04.2018 року включно, з покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України щодо:

ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Києва, громадянина України, неодруженого, з вищою освітою, працюючого інженером - програмістом ТОВ "Сімулейшен - Корпорейшн", зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого.,
який підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст.263, ч. 4 ст. 296 КК України.
Не погоджуючись з таким рішенням, прокурор Київської місцевої прокуратури № 4 ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою застосувати щодо ОСОБА_13 запобіжних захід у вигляді тримання під вартою.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги, прокурор зазначає, що ухвала слідчого судді винесена з істотним порушенням вимог кримінально - процесуального законодавства, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, а саме не враховано докази, які мають істотне значення.

Також, прокурор зазначає, що органом досудового розслідування у судовому засіданні було доведено та обґрунтовано передбачені ст. 177 КПК України ризики, які дають підстави вважати, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, аніж тримання під вартою, з урахуванням кількості вчинених підозрюваним ОСОБА_12 епізодів кримінальних правопорушень, не зможе запобігти зазначеним ризикам.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який підтримав апеляційну скаргу і просив її задовольнити, пояснення захисника та підозрюваного, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги та просили ухвалу слідчого судді залишити без змін, вивчивши матеріали провадження і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.

Як вбачається з наданих в апеляційний суд матеріалів, у провадженні Дніпровського УП ГУ Національної поліції в м. Києві перебувають матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0008757 від 26.06.2017 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч.ч. 2, 4 ст. 296 КК України.
09.02.2018 року о 09.30 год. ОСОБА_12 затримано за підозрою у вчинення кримінального правопорушення.
10.02.2018 року ОСОБА_12 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч.ч. 2, 4 ст. 296 КК України.
10.02.2018 року слідчийДніпровського управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_10 , за погодженням із прокурором Київської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_11 звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва з клопотанням про застосування щодо ОСОБА_12 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з можливістю визначення розміру застави 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, яке обґрунтовував тим, що ОСОБА_12 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушеньпередбачених ч. 1 ст. 263, ч.ч. 2, 4 ст. 296 КК України, а також наявністю встановлених у кримінальному провадженні передбачених ст.. 177 КПК України ризиків, зокрема, можливість підозрюваного переховуватися від органу досудового розслідування та/або суду, впливати на свідків та потерпілих у кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчиняти інші кримінальні правопорушення і запобігання вказаним ризикам є неможливим, у разі застосування щодо ОСОБА_12 більш м`яких запобіжних заходів.

Ухвалою слідчого судді Дніпровського районного суду міста Києва від 10.02.2018 року у задоволенні клопотання слідчого про застосування до ОСОБА_12 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відмовлено та застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в період часу з 22 год. 00 хв. по 06 год. 00 хв. наступної доби, строком до 17 год. 50 хв. 10.04.2018 року включно, з покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Згідно ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

За положеннями ч. 2 ст. 181 КПК України домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Обставини, що враховуються при обранні запобіжного заходу передбачені ст. 178 КПК України.

Відповідно до положень зазначеної норми, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

З матеріалів судового провадження вбачається, що при розгляді клопотання, слідчим суддею з`ясовано, що наведені у ньому дані свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_12 кримінальних правопорушеньпередбачених ч. 1 ст. 263, ч.ч. 2, 4 ст. 296 КК України. Обставин, що дають підстави підозрювати ОСОБА_12 у вчиненні зазначених кримінальних правопорушень, слідчий виклав з посиланням на матеріали кримінального провадження, що їх підтверджують.

Також, слідчий суддя прийшов до правильного висновку про наявність передбачених ст. 177 КПК України у кримінальному провадженні ризиків.

З урахуванням положень ст.ст. 177, 178 КПК України, п. 1 ст. 5 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод суду належало з`ясувати чи тримання ОСОБА_12 під вартою до судового розгляду справи є тим запобіжним заходом, який забезпечив би йому належну процесуальну поведінку та виконання ним процесуальних обов`язків, та чи не було можливості обмежитися в даному випадку застосуванням менш суворого запобіжного заходу.
В контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Panchenko v. Russia (Панченко проти Росії)). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Becciev v. Moldova (Бекчиєв проти Молдови)).
Відповідно до ч. 4 ст. 194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

З урахуванням даних про особу підозрюваного, який раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, постійно проживає за адресою: АДРЕСА_1 , має міцні соціальні зв`язки, працює інженером - програмістом ТОВ "Сімулейшен - Корпорейшн", позитивно характеризується, а також враховуючи, що слідчим у клопотанні та прокурором в судовому засіданні в суді апеляційної інстанції не було в повній мірі доведено неможливість запобігання передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України ризикам, шляхом застосування більш м`якого, окрім виняткового, запобіжного заходу, а також враховуючи при цьому практику Європейського суду з прав людини, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для застосування до підозрюваного ОСОБА_12 виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та вважає за доцільніше обмежитися застосуванням щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в період часу з 22 год. 00 хв. по 06 год. 00 хв. наступної доби, строком до 17 год. 50 хв. 10.04.2018 року включн, який на переконання колегії суддів в повній мірі зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного та запобігти встановленим в ході апеляційного розгляду ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки достатні стримуючі фактори, які б свідчили про протилежне в матеріалах справи відсутні.
Доводи апеляційної скарги прокурора щодо істотного порушенням слідчим суддею вимог кримінального процесуального законодавства та невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, є непереконливими, оскільки слідчий суддя при розгляді клопотання повно та об`єктивно дослідив всі обставини, з якими закон пов`язує застосування запобіжних заходів, в тому числі і у вигляді домашнього арешту на певний період доби.

За таких обставин, необхідності обмеження права особи на свободу, передбаченого кримінальним процесуальним законом України, ст.5 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини в контексті зазначеного кримінального провадження колегія суддів не вбачає.
Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що зазначені в апеляційній скарзі прокурора доводи, щодо порушення слідчим суддею вимог кримінального процесуального закону є необґрунтованими, у зв`язку з чим апеляційна скарга підлягає відхиленню, а оскаржувана ухвала слідчого судді залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 176 178, 183, 194, 199, 196, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу слідчого судді Дніпровського районного суду міста Києва від 10 лютого 2017 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання слідчого Дніпровського управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_10 , погоджене з прокурором Київської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_11 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з визначенням розміру застави 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб та застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в період часу з 22 год. 00 хв. по 06 год. 00 хв. наступної доби, строком до 10.04.2018 року включно, з покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України щодо ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , - залишити без змін., а апеляційну скаргу прокурора Київської місцевої прокуратури № 4 ОСОБА_6 ., - залишити без задоволення.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення є остаточною і оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

_____________________ _______________________ ____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4