ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
іменем України
Справа № 210/3610/17
Провадження № 1-в/210/303/17

"22" вересня 2017 р.

Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого-судді: ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання: ОСОБА_2 ,

прокурора: ОСОБА_3 ,

представника адміністрації колонії: ОСОБА_4 ,

засудженого: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, в режимі відеоконференції (дистанційного провадження), клопотання засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який відбуває строк покарання за вироком колегії суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Кіровоградської області від 06 березня 2008 року, яким засуджений за ст.115 ч.2 п.п.1, 4 КК України, до покарання у вигляді 14 років позбавлення волі, про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким відповідно до положень ст.82 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

04 вересня 2017 року до Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області надійшло клопотання засудженого ОСОБА_5 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким відповідно до положень ст.82 КК України.

В обґрунтування клопотання засуджений ОСОБА_5 зазначає, що у нього відсутні діючі стягнення, відбув необхідну частину призначеного вироком суду покарання, має належну поведінку, тим самим довів ступінь свого виправлення.

В судовому засіданні засуджений ОСОБА_5 клопотання підтримав.

Прокурор та представник адміністрації колонії, кожен окремо проти задоволення клопотання засудженого заперечували вважаючи його необґрунтованим, а засудженого таким, що на даний час не довів свого виправлення.

Суд, вислухавши думку засудженого, прокурора та представника адміністрації колонії, вивчивши надані матеріали особової справи дійшов наступних висновків.

Так, вимогами ст.67 ч.2, ст.103 КВК України встановлено, що засуджені, які стали на шлях виправлення або сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення, можуть бути у встановленому законом порядку представлені до заміни невідбутої частини покарання більш м`яким або до умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Відповідно до п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» №2 від 26 квітня 2002 року, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання або заміни невідбутої частини покарання більш м`яким можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є те, що засуджений став на шлях виправлення (ст.82 ч.3 КК України).

Згідно положень п.17 вказаної постанови Пленуму ВСУ №2 від 26 квітня 2002 року, судам слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Однією з умов застосування до засудженого положень ст.82 КК України є те, що він став на шлях виправлення. Про вказане може свідчити його сумлінна поведінка і ставлення до праці.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 засуджений вироком колегії суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Кіровоградської області від 06 березня 2008 року, яким засуджений за ст.115 ч.2 п.п.1, 4 КК України, до покарання у вигляді 14 років позбавлення волі.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24 лютого 2016 року, зараховано в строк відбуття покарання за вироком колегії суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Кіровоградської області від 06 березня 2008 року, строк попереднього ув`язнення з 14 жовтня 2007 року по 15 квітня 2008 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

На час звернення засудженого ОСОБА_5 до суду, останній відбув 1/2 призначеного судом покарання.

В ході судового засідання матеріалами та документами особової справи судом встановлено відомості щодо того, що засуджений ОСОБА_5 не став на шлях виправлення.

Так, в матеріалах особової справи №240-Ш-15 наявні відомості про те, що засуджений ОСОБА_5 протягом строку відбування покарання мав десять стягнень за порушення режиму утримання, останнє із котрих у вигляді догани від 08 серпня 2017 року, є не погашеним у встановленому законом порядку, не має жодного заохочення, тобто не проявляв жодних дій, спрямованих на доведення свого виправлення.

Із матеріалів, що характеризують особу засудженого ОСОБА_5 , вбачається, що останній за час відбуття покарання характеризується негативно, залучався до праці на виробництві установи в цех ДПД виробничої зони різноробочим, підтримує рівні взаємовідносини з іншими засудженими, адекватно реагує на критику на свою адресу. Дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом установи з метою встановлення з ними неслужбових взаємовідносин. Намагається утримувати у чистоті та порядку спальне місце та приліжкову тумбочку, не завжди має охайний зовнішній вигляд. Не приділяє уваги необхідності дбайливого ставлення до майна установи, свідомо не виконує передбачені законом вимоги персоналу установи та публічно демонструє зневажливе ставлення до цих вимог. Намагається самостійно виконувати роботи із самообслуговування, достатніх навичок для самостійного їх виконання не має. Безвідповідально ставиться до виконання робіт із благоустрою установи, не вбачає суспільної необхідності у їх виконані. Намагається дотримуватись вимог пожежної безпеки та праці. Не бере участь у реалізації програми диференційованого виховного впливу. До підвищення наявного загальноосвітнього рівня та професійно-технічного навчання не виявив бажання бути залученим. Не бере участі у роботі самодіяльних організацій, що діють в установі. Підтримує соціально-корисні зв`язки з рідними шляхом телефонних переговорів та листування. Перебуває на профілактичному обліку установи як схильний до злісного порушення вимог режиму відбування покарання. Згідно вироку суду вину визнав повністю, позову не має.

Згідно виписки із протоколу №31 від 08 вересня 2016 року, засудженому ОСОБА_5 відмовлено у застосуванні положень ст.82 КК України, щодо заміни невідбутої частини покарання більш м`яким, оскільки засуджений не став на шлях виправлення.

Оцінивши поведінку засудженого ОСОБА_5 за весь період відбуття покарання, суд приходить до висновку, що він своєю поведінкою не довів своє виправлення.

Відповідно до ст.6 КВК України, виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки, свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства; повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві.

Згідно ст.50 ч.2 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що надані матеріали свідчать про те, що засуджений ОСОБА_5 на даний час не став на шлях виправлення та щодо нього не може бути прийнято рішення щодо заміни невідбутої частини покарання більш м`яким в порядку, визначеному ст.82 КК України, а тому клопотання засудженого не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.376 ч.2 КПК України, ст.82 КК України, ст.ст.537, 539 КПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, - залишити без задоволення.

На ухвалу протягом семи днів з дня її оголошення прокурор та засуджений можуть подати апеляції до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Суддя: ОСОБА_1