УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2017 року

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

власника майна ОСОБА_4 ,

представника власників майна ОСОБА_5 , ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_6

розглянувши в судовому засіданні у залі суду у місті Києві

клопотання прокурора Київської місцевої прокуратури №10 ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0014726 від 18 листопада 2016 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.191, ч.1 ст.205-1 КК України,

ВСТАНОВИВ :

15 вересня 2017 року прокурор Київської місцевої прокуратури №10 ОСОБА_3 звернулася до Шевченківського районного суду м. Києва з клопотанням, в якому просить накласти арешт на майно,яке було вилучене 26 квітня 2017 року в офісному приміщенні ТОВ «Тріал Вуд Солюшнс» за адресою: м.Київ, вул. Мечникова, 9, під час обшуку: з сейфу в кабінеті №3-грошові кошти у розмірі 7400 грн., грошові кошти у розмірі 20160 доларів США; робочого місця ОСОБА_4 в кабінеті №2-грошові кошти у розмірі 1211800,00 грн., вважаючи, що зазначені грошові кошти,які визнані речовим доказом у кримінальному провадженні, є доходом від вчинення кримінального правопорушення.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 клопотання підтримала у повному обсязі з наведених у ньому підстав, також просила поновити строк звернення з клопотанням.

Власник майна - ОСОБА_4 , представник власників майна ОСОБА_5 , ОСОБА_4 - адвокат ОСОБА_6 заперечували проти задоволення клопотання, посилаючись на те, що вилучені грошові кошти є особистою власністю ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , та не мають ніякого відношення до кримінального провадження №0014726.

Дослідивши доводи клопотання й додані до нього матеріали, заслухавши доводи прокурора, власника майна - ОСОБА_4 ,представника власників майна - адвоката ОСОБА_6 , допитавши свідків, слідчий суддя прийшов до висновку про необхідність поновлення прокурору Київської місцевої прокуратури №10 ОСОБА_3 строку для подачі клопотання про арешт тимчасово вилученого майна, та відмови у задоволенні клопотання, виходячи із наступного.

СВ Шевченківського УП ГУНП в м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0014726 від 18 листопада 2016 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.191, ч.1 ст.205-1 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що службові особи ТОВ «Тріал Вуд Солюшнс» шляхом внесення до офіційних документів завідомо неправдивої інформації здійснюють експорт лісоматеріалів, тим самим здійснюють привласнення незаконно отриманих коштів.

Крім того, з метою обготівкування коштів отриманих від експорту пиломатеріалів службові особи ТОВ «Тріал Вуд Солюшн» внесли неправдиві відомості до документів, які подаються для проведення державної реєстрації фізичної особи-підприємця, зокрема ФОП « ОСОБА_7 », реквізити якого використовують з метою власного збагачення.

26 квітня 2017 року старшим слідчим СВ Шевченківського УП ГУНП в м. Києві ОСОБА_8 , на підставі ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м.Києва від 18 квітня 2017 року, проведено обшук в офісних приміщеннях ТОВ «Тріал Вуд Солюшнс» по вул. Мечникова, 9, у м. Києві, в ході якого серед іншого майна також вилучено: з сейфу в кабінеті №3-грошові кошти у розмірі 7400 грн., грошові кошти у розмірі 20160 доларів США; з робочого місця ОСОБА_4 в кабінеті №2-грошові кошти у розмірі 1211800,00 грн.

Відповідно до ч.1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
У відповідності до вимог ч.1 ст. 173 КПК України слідчий суддя відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту.
Відповідно до ч.2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Судовим розглядом встановлено,що ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 4 травня 2017 року задоволено клопотання старшого слідчого Шевченківського УП ГУНП в м. Києві ОСОБА_9 про арешт майна та накладено арешт на майно, яке було вилучене 26 квітня 2017 року в офісному приміщенні ТОВ «Тріал Вуд Солюшнс», за адресою : м. Київ, вул. Мечникова, 9, під час обшуку: робочих місць ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , в кабінеті №3 та ОСОБА_4 в кабінеті №2.
Ухвалою Апеляційного суду м.Києва від 17 липня 2017 року ухвала слідчого судді Шевченківського районного суду м.Києва від 4 травня 2017 року скасована та постановлена нова ухвала, якою в задоволенні клопотання старшого слідчого Шевченківського УП ГУНП в м.Києві ОСОБА_9 та накладено арешт на майно, яке було вилучене 26 квітня 2017 року в офісному приміщенні ТОВ «Тріал Вуд Солюшнс», за адресою: м.Київ, вул. Мечникова, 9, під час обшуку: робочих місць ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , в кабінеті №3 та ОСОБА_4 в кабінеті №2, відмовлено.
Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 23 серпня 2017 року задоволена скарга адвоката ОСОБА_6 , який діяв в інтересах ОСОБА_4 , ОСОБА_12 , ОСОБА_5 , на бездіяльність слідчого, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна у кримінальному провадженні №0014726, та зобов`язано старшого слідчого Шевченківського УП ГУНП в м.Києві ОСОБА_9 негайно повернути вилучені під час обшуку 26 квітня 2017 року: ОСОБА_4 - грошові кошти у розмірі 1211800,00 грн.,ОСОБА_5 грошові кошти у розмірі 20160 доларів США.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 8 серпня 2017 року було задоволено клопотання старшого слідчого Шевченківського УП ГУНП в м.Києві ОСОБА_9 про арешт майна у кримінальному провадженні №0014726,та накладено арешт на майно, яке було вилучене 26 квітня 2017 року в офісному приміщенні ТОВ «Тріал Вуд Солюшнс», за адресою: м. Київ, вул..Мечникова,9,під час обшуку, у тому числі на грошові кошти у розмірі 20160 доларів США, які вилучені з сейфу у каб.№3, грошові кошти у розмірі 1211800,00 грн.,які вилучені у каб.№2, з робочого місця ОСОБА_4 .
Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м.Києва від 4 вересня 2017 року, арешт, накладений ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м.Києва від 8 серпня 2017 року, у кримінальному провадженні №0014726, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 18 листопада 2016 року скасовано частково, а саме: в частині накладення арешту на грошові кошти у розмірі 20160 доларів США, які були вилучені з сейфу під час проведення обшуку за адресою : АДРЕСА_1 , що належні ОСОБА_5 , із поверненням вищезазначеного майна власнику; в частині накладення арешту на грошові кошти у розмірі 1211800.00, які були вилучені під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , що належні ОСОБА_5 , із поверненням вищезазначеного майна власнику.

Допитаний в якості свідка ОСОБА_13 в судовому засіданні пояснив, що він у квітні 2017 року надав позику своїй знайомій ОСОБА_4 у сумі 1000000 грн. для купівлі житла.

Допитаний в якості свідка ОСОБА_12 в судовому засіданні пояснив, що він у квітні 2017 року надав позику ОСОБА_5 у сумі 20000 доларів США для купівлі житла.

Як вбачається з клопотання,прокурор ОСОБА_3 звертаючись 15 вересня 2017 року до слідчого судді з клопотанням про арешт майна,зазначила,що грошові кошти,що вилучені під час проведення обшуку 26 квітня 2017 року в офісному приміщенні ТОВ «Тріал Вуд Солюшнс» та на які прокурор просить накласти арешт, є доходом від вчинення кримінального правопорушення та 5 травня 2017 року визнані в якості речових доказів у кримінальному провадженні.

Частиною 2 ст.170 КПК України регламентовано, що арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Згідно з вимогами ч. 3 ст.170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті (збереження речових доказів), арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Відповідно до положень ч. 1 ст.98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Разом з тим, аналіз наданих в розпорядження слідчого судді матеріалів,наявність вищевказаних ухвал слідчих суддів, свідчить про те, що слідчим не доведено правову підставу для арешту грошових коштів, можливість використання їх як доказу в кримінальному провадженні, в межах якого подано клопотання, а так само, розумність і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, та наслідки арешту майна для третіх осіб.
При цьому, прокурором в судовому засіданні не доведено, а так само і в матеріалах клопотання відсутні належні дані, що грошові кошти, на які накладено арешт, відповідають критеріям ст..98 КПК України тобто, що вони є речовими доказами у кримінальному провадженні №0014726 від 18 листопада 2016 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.191, ч.1 ст.205-1 КК України та як наслідок можуть бути використані як доказ в даному кримінальному провадженні.
Та обставина, що майно, на яке просить накласти арешт прокурор, визнано речовими доказами у даному кримінальному провадженні, не дає законних підстав для задоволення клопотання прокурора, оскільки у вказаному клопотанні не обґрунтовано на підставі яких даних прокурор прийшов до висновку, що грошові кошти вилучені в ході обшуку 26 квітня 2017 року набуті злочинним шляхом та є доходом від вчинення кримінального правопорушення, а не є особистою власністю ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,що підтверджено вищевказаними наведеними ухвалами слідчих суддів .
Твердження у клопотанні прокурора з приводу того, що грошові кошти про арешт яких порушено питання є доходом від вчинення кримінального правопорушення, є лише припущенням, оскільки не мають відповідного підтвердження у матеріалах клопотання а тому, на переконання слідчого судді, не можуть слугувати підставою для прийняття рішення про арешт грошових коштів.
Слід звернути увагу й на те, що відомості щодо причетності ОСОБА_4 , ОСОБА_5 до вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.191,ч.1 ст.205-1 КК України , в рамках кримінального провадження №0014726, не внесено.
Приймаючи до уваги вищевикладене та враховуючи правову кваліфікацію кримінальних правопорушень, за фактом вчинення яких розслідується кримінальне провадження та в межах якого подано дане клопотання, а також необґрунтованість та недоведеність необхідності застосування даного заходу забезпечення кримінального провадження, слідчий суддя не знаходить правових підстав для задоволення вказаного клопотання прокурора.
На підставі викладеного та керуючись ст. 170,171, 172, 309, 395 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ :

Поновити прокурору Київської місцевої прокуратури №10 ОСОБА_3 строк для подачі клопотання про арешт тимчасово вилученого майна.

Відмовити прокурору Київської місцевої прокуратури №10 ОСОБА_3 у задоволенні клопотання про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0014726 від 18 листопада 2016 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.191, ч.1 ст.205-1 КК України.

На ухвалу слідчого судді безпосередньо до Апеляційного суду м.Києва протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга. Якщо ухвалу суду постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_1