Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 11-кп/781/814/17 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 185 (81, 86-1, 140) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12.12.2017 року. Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі - ОСОБА_5 ,

з участю прокурора ОСОБА_6 ,
розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Ленінського районного суду м. Кіровограда від 23.10.2017 року, якою

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянину України, уродженцю с. Беседіно Курського району Курської області Російської Федерації, з середньою освітою, одруженому, проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 ;

засудженому 26.01.2016 року Троїцьким районним судом Луганської області за ч.3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі,

відмовлено в задоволенні його клопотання про застосування Закону України «Про амністію у 2016 році»,

ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 23 жовтня 2017 року відмовлено в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про застосування до нього Закону України «Про амністію у 2016 році» .

Своє рішення суд першої інстанції мотивував тим, що ОСОБА_7 вчинив умисний тяжкий злочин, передбачений ч.3 ст. 185 КК України, а тому він не відноситься до осіб, перелічених у ст.ст. 1-8, до яких може бути застосовано положення Закону України «Про амністію у 2016 році» щодо звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк або скорочення наполовину невідбутої частини покарання.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, засуджений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить застосувати до нього положення ЗУ «Про амністію у 2016 році» та звільнити його від подальшого відбування покарання, мотивуючи тим, що районний суд не врахував ту обставину, що він є сильно хворою людиною, хворіє такими невиліковними хворобами, як епілепсія та тромбофлебіт, тобто має ряд тяжких захворювань та основну частину часу знаходиться на лікарняних ліжках.

Заслухавши доповідача, думку прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги та просив ухвалу суду залишити без змін, дослідивши матеріали клопотання та проаналізувавши доводи апеляційної скарги засудженого колегія суддів вважає, що вона задоволенню не підлягає, з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів клопотання, вироком Троїцького районного суду Луганської області від 26.01.2016 року ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки.

Ухвалою апеляційного суду Луганської області від 11.05.2016 року на підставі ч.5 ст.72 КК України ОСОБА_7 зараховано у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 05.12.2015 року по 11.05.2016 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Згідно наявного в матеріалах особової справи розпорядження про виконання вироку, що набрав законної сили, вирок Троїцького районного суду Луганської області від 26.01.2016 року набрав законної сили 11.05.2016 року.

Строк відбування покарання ОСОБА_7 рахується з 05.12.2015 року та на момент набрання законної сили Законом України «Про амністію у 2016 році» (07.09.2017 року) засуджений відбув із призначеного за даним вироком покарання 02 роки 02 місяці 08 днів.

Тобто, ОСОБА_7 наразі відбуває призначене йому судом покарання за вчинення умисного тяжкого злочину.

Під час дослідження особової справи засудженого ОСОБА_7 за № 87-Х-17 прямих заборон, передбачених ст. 9 Закону України «Про амністію у 2016 році» та ст. 4 Закону України «Про застосування амністії в Україні», не встановлено.

Апеляційні доводи засудженого ОСОБА_7 про те, що суд першої інстанції при розгляді клопотання не врахував, що він хворіє на ряд тяжких захворювань, а саме епілепсію і тромбофлебіт, та основну частину часу знаходиться на лікарняних ліжках, на думку колегії суддів не заслуговують на увагу та не можуть бути підставою для скасування даної ухвали суду та застосування до нього Закону України «Про амністію у 2016 році», оскільки зазначені засудженим хвороби, відповідно до п. «г» ст. 1вказаного Закону, не включені до переліку інших тяжких хвороб, що перешкоджають відбуванню покарання та підпадають під визначення Переліку захворювань, які є підставою для подання до суду матеріалів про звільнення засуджених від подальшого відбування покарання.
Таким чином, враховуючи те, що ОСОБА_7 , вчинив умисний тяжкий злочин, передбачений ч.3 ст.185 КК України та він, як особа не відноситься до переліку тих осіб, що зазначені у ст.ст. 1-8 Закону України «Про амністію у 2016 році», до яких може бути застосовано положення цього Закону щодо звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі, а тому колегія суддів приходить до висновку, що районний суд обґрунтовано відмовив у задоволенні клопотання засудженого, щодо застосування до нього ЗУ «Про амністію у 2016 році».
Таким чином, колегія суддів не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги засудженого ОСОБА_7 , а тому рішення суду першої інстанції слід залишити без змін.
Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Ленінського районного суду м. Кіровограда від 23 жовтня 2017 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про застосування до нього Закону України «Про амністію у 2016 році» - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді :
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4 .

Згідно з оригіналом:

Суддя Апеляційного суду
Кіровоградської області ОСОБА_2