Справа №592/7648/17 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-сс/788/467/17 Суддя-доповідач - ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 листопада 2017 року колегія суддів з розгляду справ та матеріалів кримінального судочинства Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_3 ,

суддів - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_8 ,

захисників ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

розглянула у закритому судовому засіданні в місті Суми матеріали кримінального провадження за апеляційними скаргами прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_11 та захисника ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 22 вересня 2017 року, якою відносно

ОСОБА_8 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженця м. Маріуполь Донецької області

мешканця м. Суми,

раніше судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 156 КК України,

застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 17 листопада 2017 року з визначенням застави в розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У разі внесення застави постановлено зобов`язати ОСОБА_8 прибувати за кожною вимогою до слідчого та суду, а також покласти на підозрюваного обов`язки:

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає без дозволу слідчого, прокурора, або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та місця роботи,-

ВСТАНОВИЛА:
До Ковпаківського районного суду м. Суми звернувся слідчий СВ Сумського ВП ГУНП в Сумській області ОСОБА_12 з клопотанням, погодженим з прокурором Сумської місцевої прокуратури ОСОБА_11 , про застосування відносно ОСОБА_8 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 156 КК України, запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

ОСОБА_8 підозрюється в тому, що 07 липня 2017 року в період часу з 15:00 год. до 16:00 год. перебуваючи в дворі багатоповерхового будинку АДРЕСА_1 у своєму автомобілі «Тойота Камрі» д.н. НОМЕР_1 , пропонував малолітнім дітям, які гралися у дворі напроти його автомобіля, підійти до його автомобіля, за що обіцяв грошові кошти в сумі 100 грн., при цьому вчиняв розпусні дії щодо малолітніх осіб.

Не зупиняючись на скоєному, в цей же день близько 16:10 год. переїхав у двір будинку АДРЕСА_1 , де вчинив аналогічні дії.

Ухвалою слідчого судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 22 вересня 2017 року до ОСОБА_8 було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням застави в розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб з покладенням, у разі внесення застави, зазначених у вступній частині ухвали обов`язків.

Не погоджуючись з постановленою ухвалою, прокурор ОСОБА_11 у поданій апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу та застосувати до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням застави в розмірі 313 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, зобов`язати його прибувати за кожною вимогою до слідчого та суду, а також покласти на підозрюваного обов`язки не відлучатися з м. Суми без дозволу слідчого, прокурора; повідомляти слідчого та прокурора про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; утримуватися від спілкування з потерпілими, їх законними представниками та свідком ОСОБА_13 ; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Свої вимоги прокурор мотивує тим, що судом не враховано майновий стан підозрюваного ОСОБА_8 , оскільки під час проведення обшуків за місцем його проживання вилучено грошові кошти в сумі 177 300 грн., а в його автомобілі 37 800 грн., що значно перевищують суму застави. Крім того ОСОБА_8 в іншому кримінальному провадженні повідомлено про підозру за ч. 1 ст. 212, ч. 3 ст. 366, ч. 4 ст. 358 КК України, де сума ухилення від сплати податків становить 728 772 грн., тобто вказана сума коштів може перебувати у власності та користуванні останнього. Також зазначає, що судом не враховані дані, що характеризують особу підозрюваного, який раніше судимий за ч. 1 ст. 205 КК України, покладені на ОСОБА_8 обов`язки, у разі внесення застави, не забезпечать його належної поведінки.

Захисник ОСОБА_9 вказує, що ОСОБА_8 не був повідомлений про підозру, а тому не є підозрюваним і відносно нього не може бути обраний запобіжний захід, він не отримував повісток про виклик до органу досудового розслідування та не переховувався від органу досудового розслідування, йому не відкриті матеріали справи, а тому не відомі імена свідків і він не може на них незаконно впливати. Також вказує на відсутність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, оскільки повнолітні свідки давали показання з чужих слів, а неповнолітні, всупереч вимогам ч. 3 ст. 226 КПК України були попереджені про кримінальну відповідальність за відмову від дачі показань та завідомо неправдиві показання. Тому просить скасувати ухвалу слідчого судді та відмовити в задоволенні клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу.

Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора, на підтримку апеляційної скарги прокурора, захисників ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , підозрюваного ОСОБА_8 , про безпідставність обрання запобіжного заходу, вивчивши матеріали за клопотанням слідчого, колегія суддів вважає, що подані апеляційні скарги задоволенню не підлягають.

Із матеріалів провадження вбачається, що 07 липня 2017 року внесені відомості до ЄРДР за № 0002623 за ч. 2 ст. 156 КК України за фактом розбещення ОСОБА_8 малолітніх в дворі будинку АДРЕСА_1 (а.с. 3).

13 липня 2017 року у вказаному кримінальному провадженні слідчим Сумського ВП ГУНП в Сумській області ОСОБА_12 було складене та погоджене з прокурором Сумської місцевої прокуратури ОСОБА_11 повідомлення про підозру ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 156 КК України та в цей же день вручене матері останнього ОСОБА_14 (а.с. 14).

В цей же день вказане повідомлення було направлене поштою за адресою фактичного проживання ОСОБА_8 (а.с. 14а).

17 липня 2017 року ухвалою слідчого судді Ковпаівського районного суду м. Суми надано дозвіл на затримання ОСОБА_8 з метою його приводу для участі у розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки останній за місцем мешкання та реєстрації не проживає, на зв`язок засобами комунікації не виходить, дружині та сусідам про місце його перебування не відомо (а.с. 22-23).

Відповідно до протоколу затримання від 21 вересня 2017 року (а.с. 31-32) ОСОБА_8 був затриманий 20 вересня 2017 року в м. Маріуполь о 10:30 год., та доставлений до місця кримінального провадження 21 вересня 2017 року о 16:09 год..

В цей же день, тобто 21 вересня 2017 року, у присутності двох свідків ОСОБА_8 було вручене повідомлення про підозру від 13 липня 2017 року (а.с. 53).

Колегія суддів не може погодитися з доводами апеляційної скарги захисника ОСОБА_9 про відсутність у ОСОБА_8 статусу підозрюваного, оскільки вручення йому повідомлення про підозру підтверджене, також і відеозаписом цієї слідчої дії. Доводи апеляційної скарги про незадовільний стан здоров`я ОСОБА_8 в цей час також спростовуються довідками лікарів Сумської міської клінічної лікарні від 21 вересня 2017 року (а.с. 40-42) про те, що в останнього покази до невідкладної госпіталізації відсутні.

Наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_15 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, які у своїй сукупності, на даній початковій стадії досудового розслідування є достатніми для такого висновку, а саме:

- протоколом прийняття заяви ОСОБА_13 про вчинене кримінальне правопорушення від 08 липня 2017 року (а.с. 7);

- протоколом допиту свідка ОСОБА_13 від 08 липня 2017 року (а.с. 8-9), який пояснив, що 07 липня 2017 року близько 15:30 год. він зі свого балкону бачив, що на парковці біля дитячого майданчику в дворі будинку № 53 по вул. Ковпака в м. Суми стояв раніше невідомий йому автомобіль Тойота Камрі н.з. НОМЕР_2 з відкритими передніми дверцятами, а в ній знаходився водій. Через кілька хвилин діти почали кричати та забігли до під`їзду будинку. На його запитання один з дітей розповів, що водій вказаного автомобіля запропонував йому 100 грн. за те, щоб він покликав дівчаток, а ті підійшли і він вчинив розпусні дії. Після цього поїхав шукати по дворам вказаний автомобіль, знайшов його в дворі будинку АДРЕСА_2 та бачив як від цього автомобіля втекли троє дівчаток, після чого, близько 16:00 год. викликав поліцію;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_16 від 08 липня 2017 року (а.с. 10-11), який пояснив, що 07 липня 2017 року близько 16:00 год. надійшло повідомлення, що невідомий чоловік на автомобілі «тойота» в дворі будинку АДРЕСА_2 чіпляється до малолітніх дівчат. У вказаному дворі було виявлено автомобіль Тойота Камрі н.з. НОМЕР_1 сірого кольору, водій якого надав посвідчення водія на ім`я ОСОБА_8 та сказав, що чекає товариша, проте не повідомив якого саме;

- протоколами допиту малолітніх свідків від 08 липня 2017 року (а.с. 12-13) та потерпілих 10 липня 2017 року (а.с. 33-34, 43-44) які пояснили, що 07 липня 2017 року невідомий чоловік на сірому автомобілі «тойота», відкрив двері та вчиняв розпусні дії.

З доводами апеляційної скарги ОСОБА_9 про те, що протоколи допиту малолітніх свідків та потерпілих не можна визнати допустимим доказом у зв`язку з їх попередженням про кримінальну відповідальність за дачу неправдивих показань не можна прийняти до уваги, оскільки в протоколі допиту від 08 липня 2017 року відсутнє таке попередження, а в протоколах від 10 липня 2017 року наявний підпис потерпілих про кримінальну відповідальність за дачу неправдивих показань та відмову від дачі показань осіб, які досягли 16-річного віку.

Апеляційний суд бере до уваги практику Європейського суду з прав людини, а саме Рішення Європейського суду з прав людини у справах «Фокс, Камбел і Харлі проти Об`єднаного Королівства», «Мюррей проти Об`єднаного Королівства», згідно з якими вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Слідчий суддя дійшов висновку про наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема переховування від органів досудового розслідування та/або суду, незаконного впливу на свідків та потерпілих і перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином.

13 липня 2017 року ОСОБА_8 був оголошений у розшук (а.с. 18) і переховувався від органу досудового розслідування до його затримання 20 вересня 2017 року, що свідчить про наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України. Доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_9 про те, що його підзахисний не переховувався від органу досудового розслідування спростовуються наявними в матеріалах справи протоколами допиту свідків. Зокрема свідок ОСОБА_17 згідно протоколу допиту від 12 липня 2017 року (а.с. 15-16) повідомила, що останній раз спілкувалася з ОСОБА_8 07 липня 2017 року, а наступного дня його телефон був вимкнений і його можливе місце перебування їй невідоме. ОСОБА_18 згідно протоколу допиту від 13 липня 2017 року (а.с. 17) повідомила, що за адресою місця мешкання її дядька ОСОБА_8 по АДРЕСА_3 працівниками поліції обув проведений обшук, проте останній виявлений не був, місце перебування дядька ОСОБА_8 їй невідоме.

При цьому колегія суддів враховує позицію Європейського суду з прав людини про те, що ризик втечі має оцінюватися в світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій особа піддається кримінальному переслідуванню (Бекчиєв проти Молдови).

Також не можна погодитися з доводами апеляційної скарги захисника ОСОБА_9 про неможливість незаконного впливу ОСОБА_8 на свідків та потерпілих, оскільки останньому вони невідомі, проте навіть в апеляційній скарзі зазначено ряд свідків та потерпілих у кримінальному провадженні.

Колегія суддів вважає, що враховуючи дані про особу ОСОБА_8 , його попередню поведінку під час досудового розслідування, тяжкість кримінального правопорушення у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_8 та покарання, передбачене законом за вчинення такого злочину виключно у виді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років, слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про те, що більш м`які запобіжні заходи, ніж тримання під вартою з можливістю внесення застави в максимальному розмірі, передбаченому п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України не зможуть забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

Доводи апеляційної скарги прокурора, про необхідність застосування абзацу 2 ч. 5 ст. 182 КПК України з визначенням застави в розмірі 313 розміри прожиткового мінімуму для працездатних осіб та покладення на ОСОБА_8 додаткових обов`язків не можна прийняти до уваги.

Слідчий та прокурор обізнані з вимогами кримінального процесуального закону, у тому числі й з вимогами ч. 3 ст. 183 КК України, відповідно до якої слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті, а також в ухвалі слідчого судді зазначаються, які обов`язки з передбачених статтею 194 цього Кодексу будуть покладені на підозрюваного, обвинуваченого у разі внесення застави.

Разом з тим, враховуючи, що ОСОБА_19 не підозрюється у вчиненні злочину, пов`язаного з насильством чи погрозою його застосування, чи який спричинив загибель людини, а також відсутність даних про порушення ОСОБА_19 у цьому кримінальному провадженні запобіжного заходу у вигляді застави, слідчим, у поданому клопотанні, затвердженому прокурором, жодним чином не вмотивовано розмір застави, який забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного, чи необхідність покладення для такого забезпечення додаткових обов`язків на підозрюваного. Не порушувались вказані питання і в судовому засіданні під час судових дебатів.

Відповідно до ч. 3 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції може дослідити докази, які не досліджувалися судом першої інстанції, виключно якщо про дослідження таких доказів учасники судового провадження заявляли клопотання під час розгляду в суді першої інстанції або якщо вони стали відомі після ухвалення судового рішення, що оскаржується. З доводами апеляційної скарги прокурора про те, що відомості про виявлене та вилучене під час обшуків у іншому кримінальному провадженні стало відомо вже після розгляду слідчим суддею клопотання про обрання ОСОБА_8 запобіжного заходу колегія суддів не може погодитися, оскільки вказані обшуки були проведені ще до внесення відомостей в ЄРДР за ч. 2 ст. 156 КК України і у слідчого було достатньо часу для вчинення дій щодо визначення майнового стану підозрюваного.

Крім того, у випадку встановлення обставин, які виникли після прийняття попереднього рішення про застосування запобіжного заходу, або існували під час прийняття попереднього рішення про застосування запобіжного заходу, але про які слідчий, прокурор на той час не знав і не міг знати, слідчий за погодженням з прокурором чи прокурор, відповідно до ст. 200 КПК України, мають право звернутись до слідчого судді, суду з клопотанням про зміну запобіжного заходу.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 178, 182, 183, 194, 309, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:
Ухвалу слідчого судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 22 вересня 2017 року про застосування відносно ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначенням застави в розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб з покладенням обов`язків, у разі внесення застави, залишити без зміни, а апеляційні скарги прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_11 та захисника ОСОБА_9 без задоволення.

Ухвала є остаточною і касаційному оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_4 ОСОБА_5