Справа №-613/740/17 Провадження №-1-кп/613/30/18
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2018 року м. Богодухів
Богодухівський районний суд Харківської області в складі: головуючого - судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Богодухові кримінальне провадження №0000392 від 13 червня 2017 року року за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Богодухів Харківської області, українця, громадянина України, з базовою загальною середньою освітою, неодруженого, має малолітню дитину, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,-

за ч.1 ст. 185 КК України,-

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 10 червня 2017 року близько 04-00 год., маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, знаходячись в приміщенні будинку культури м.Богодухів, розташованого за адресою: пл.Соборності,2 м.Богодухів Харківської області, шляхом вільного доступу, здійснив крадіжку велосипеду «Україна», б/в, вартістю 1050 гривень, що належить ОСОБА_5 , 1994 р.н., після чого з місця пригоди зник, а викрадене обернув на свою користь, чим спричинив останній матеріальну шкоду на вказану суму.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України визнав повністю та пояснив, що він 10.06.2017 року будучи на дискотеці в приміщенні будинку культури, дійсно скоїв крадіжку велосипеду «Україна». Через два дні після цього велосипед ним було повернуто на вимогу працівників поліції.

Потерпіла в судове засідання не з`явився, надала заяву з проханням слухати справу за її відсутності. Зазначила, що претензій матеріального чи морального характеру до обвинуваченого немає. Не заперечувала проти розгляду справи у порядку передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України. Стосовно міри покарання покладається на думку суду.

Під час судового розгляду судом було визнано недоцільним дослідження усіх доказів у справі стосовно фактичних обставин справи, викладених у обвинувальному акті, оскільки вони ніким не оспорюються, підсудним ОСОБА_4 повністю визнається вина та фактичні обставини справи, а сторони кримінального провадження не заперечували проти розгляду справи в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України. При цьому суд з`ясував, що учасники кримінального провадження правильно розуміють зміст цих фактичних обставин справи, переконався у добровільності та істинності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини справи в апеляційному порядку.

Суд дійшов висновку про доведеність винуватості ОСОБА_4 в таємному викраденні чужого майна (крадіжці) і кваліфікує його дії за ст.185 ч. 1 КК України.

При призначенні покарання підсудному ОСОБА_4 , суд враховує ступінь тяжкості скоєного ним злочину, характеристику його особистості, яка полягає в тому, що він раніше не судимий, не працює, має малолітню дитину, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

Шкоду відшкодовано повністю.

Обставинами, які пом`якшують покарання для підсудного, суд визнає його щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, які обтяжують покарання для підсудного, судом не встановлено.

З урахуванням викладеного вище, суд вважає за необхідне обрати підсудному ОСОБА_4 покарання за ст.185 ч. 1 КК України у виді позбавлення волі.

При цьому судом враховано положення п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року "Про практику призначення судами кримінального покарання", де зазначено, що "призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів".

Відповідно до п. «в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 року, який набув чинності 07.09.2017 року постановлено звільнити від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, осіб, визнаних винними за умисні злочини, які не є тяжкими або особливо тяжкими відповідно до статті 12 Кримінального Кодексу України та за злочини вчинені з необережності, які не є особливо тяжкими відповідно до статті 12 Кримінального Кодексу України осіб, не позбавлених батьківських прав,які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилось 18 років.
Відповідно до ст.10 Закону України «Про амністію у 2016 році» виконання цього закону покладається на суди. Питання про застосування амністії суд вирішує за ініціативою прокурора, органу або установи виконання покарань, а також за ініціативою обвинуваченого(підсудного) чи засудженого, їх захисників чи законних представників.
Згідно ч.2 ст.3 Закону України «Про застосування амністії в Україні» від 01 жовтня 1996 року зі змінами від 27.02.2014 року установивши в стадії судового розгляду кримінальної справи наявність акта амністії, що усуває застосування покарання за вчинене діяння, суд, за доведеності вини особи, постановляє обвинувальний вирок із звільненням засудженого від відбування покарання.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження ОСОБА_4 має на утриманні малолітню доньку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження, не позбавлений батьківських прав станом на момент розгляду справи.
Обставин, які б перешкоджали застосуванню амністії, відповідно до ст. 9 Закону України «Про амністію у 2016 році» судом не встановлено.
Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що на обвинуваченого ОСОБА_4 поширюється дія Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 року, який набув чинності 07.09.2017 року, та зважаючи на подану та підтриману ним відповідну заяву, останього необхідно звільнити від відбування призначеного покарання, на підставі п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» .
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.
Долю речового доказу суд вирішує на підставі ст. 100 КПК України.
Керуючись ст. ст. 369, 370, 373, 374 КПК України, суд,
УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України і призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік.
На підставі пункту «в» статті 1 Закону України «Про амністію у 2016 році», який набув чинності 07.09.2017 року ОСОБА_4 звільнити від відбування призначеного судом покарання.
Речовий доказ по справі: велосипед марки «Україна», який знаходиться у ОСОБА_5 залишити власнику.
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Харківської області через Богодухівський районний суд Харківської області протягом 30 днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку після його проголошення негайно вручити прокурору та засудженому.

Суддя