АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4
прокурора ОСОБА_5
захисника ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_7
перекладача ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду міста Києва кримінальне провадження №004305 по обвинуваченню

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Тависуплеба Сухумського району Автономної республіки Абхазія, громадянина Грузії, непрацюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 15.07.2010 року Святошинським районним судом м. Києва
за ст. 15, ч.1 ст. 185; ч.2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік;
- 06.12.2011 року Святошинським районним судом м. Києва за ч.2 ст.186 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років;

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України за апеляційною скаргою обвинуваченого на вирок Святошинського районного суду м. Києва від 25 вересня 2017 року,-

В С Т А Н О В И Л А:

Цим вироком обвинувачений ОСОБА_7 визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України та йому призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 6 (шість) років.

Цим же вироком вирішено питання щодо речових доказів та судових витрат по справі.

Суд визнав доведеним, що 20.05.2017 року приблизно о 03 год. 50 хв. ОСОБА_7 , знаходячись поблизу кафе «Татова Хата», яке розташоване за адресою: м. Київ, просп. Леся Курбаса, 6-Г, де під час розмови з раніше невідомим йому гр. ОСОБА_9 у ОСОБА_7 виник словесний конфлікт, в ході якого, відчуваючи до ОСОБА_9 раптово виниклу особисту неприязнь, маючи намір заподіяти останньому тілесні ушкодження, підбігши до останнього впритул, та діставши з правої передньої кишені штанів розкладний ніж, почав наносити ним удари ОСОБА_9 в область живота, заподіявши останньому тілесні ушкодження у вигляді проникаючого характеру колото-різаного поранення передньої поверхні живота, що згідно висновку експерта № 875/Е від 19.06.2017 року відноситься до тяжкого тілесного ушкодження, після чого ОСОБА_7 з місця вчинення кримінального правопорушення втік.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 ставить питання про скасування ухваленого відносно нього вироку Святошинського районного суду м. Києва від 25.09.2017 року у зв`язку з невідповідністю висновків суду, викладених в оскаржуваному рішенні фактичним обставинам справи та закриття кримінального провадження за відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення.
Посилаючись на незаконність оскаржуваного вироку зазначає, що суд першої інстанції під час розгляду справи, на підтвердження висновків щодо його винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 121 ч. 1 КК України взяв до уваги пояснення потерпілого та свідка ОСОБА_10 , які поклав в основу прийнятого рішення, в той час як його показання щодо обставин події та показання свідка ОСОБА_11 , яка після конфлікту бачила у нього на обличчі щось червоне, нібито кров, взагалі не досліджувались та залишились поза увагою суду, внаслідок чого його дії були невірно кваліфіковані.
Вважає кваліфікацію своїх дій за ч.1 ст. 121 КК України невірною, оскільки в ситуації, яка склалася, він захищався від потерпілого, який був у стані алкогольного сп`яніння, пив на вулиці горілку з пляшки, висловлювався нецензурно та ображав його щодо національності, першим замахнувся пляшкою горілки, яку тримав у руці, розбив цю пляшку йому об голову, а коли наближався до нього, тримаючи в руці розбиту пляшку, так звану "розочку", він вимушений був дістати ніж і обороняючись наніс потерпілому удар ножем в живіт.
Також вказує, що висновки суду про доведеність його вини в умисному спричиненні потерпілому тяжкого тілесного ушкодження грунтуються на недопустимих доказах, що висновок експерта №1416 від 07.06.2017 року, на який послався суд в оскаржуваному вироку, містить неправдиві відомості, внаслідок чого, даний висновок експерта не можна вважати належним доказом його винуватості у вчиненні даного злочину.

Захисник обвинуваченого також подав апеляційну скаргу, яка за змістом і вимогами не узгоджується з позицією обвинуваченого, в якій останній просить змінити вирок Святошинського районного суду м. Києва від 25.09.2017 pоку відносно ОСОБА_7 та пом`якшити призначене йому покарання.

Під час апеляційного розгляду кримінального провадження, обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник узгодили між собою позицію захисту і захисник ОСОБА_6 відмовився від своєї апеляційної скарги, поданої ним в інтересах обвинуваченого, та підтримав апеляційну скаргу ОСОБА_7 .

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого на підтримку доводів своєї апеляційної скарги; пояснення захисника, який просив вирок суду відносно ОСОБА_7 скасувати, а провадження закрити за відсутністю в діях останнього складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України; думку прокурора, який заперечував проти апеляційної скарги обвинуваченого; провівши судові дебати та надавши обвинуваченому останнє слово; перевіривши матеріали кримінального провадження №004305 та викладені в апеляційній скарзі обвинуваченого доводи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Переглядаючи вирок суду в межах апеляційної скарги обвинуваченого, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, відповідно до положень ч. 1 ст. 337 КПК України, провівши в межах висунутого обвинувачення судовий розгляд даного кримінального провадження, дослідивши зібрані у встановленому законом порядку докази та за встановлених фактичних обставин, за яких ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, дійшов висновку про винуватість обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні умисного тяжкого тілесного ушкодження, тобто умисного тілесного ушкодження, небезпечного для життя потерпілого в момент заподіяння, з наведенням в обвинувальному вироку доказів на підтвердження свого висновку щодо доведеності його вини у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, який грунтується на показаннях самого обвинуваченого, який в суді першої інстанції не заперечував факт нанесення потерпілому удару ножем в живіт, проте свою вину визнав частково та стверджував, що змушений був захищатися від дій потерпілого і вдарив останнього ножем після того, як він розбив об його голову пляшку з горілкою і наближався до нього з так званою "розочкою"; показаннях потерпілого ОСОБА_9 , який стверджував, що пляшкою не завдавав ушкоджень обвинуваченому та підтвердив, що коли після словесного конфлікту між ним і обвинуваченим, останній підбіг до нього і він дійсно відмахнувся пляшкою, яку тримав в руці і можливо вона просклизнула по голові останнього, який відштовхнув її рукою і пляшка розбилась об землю, після чого обвинувачений раптово наніс йому декілька поранень в живіт та одразу втік; показаннях свідка ОСОБА_10 , яка підтвердила, що разом з потерпілим відпочивала у кафе "Татова хата", а коли вийшла з кафе йти додому, побачила, що потерпілий, який за декільха хвилин вийшов раніше, сидів під забором і тримався за живіт, при цьому повідомив, що його підрізали і вказав на обвинуваченого, який стояв неподалік та дивився на них, а коли вона попрямувала до останнього з`ясувати що трапилось, він почав бігти та викинув у траву якийсь предмет, але що саме вона не бачила; показаннях свідка ОСОБА_11 , яка підтвердила, що чула образи, які висловлював потерпілий у бік обвинуваченого, чула як розбилася пляшка та крики "викликайте швидку", а коли вона вибігла на вулицю побачила, що потерпілий сидів, хтось сказав, що його вдарили ножем, неподалік під освітленням стояв її брат ОСОБА_7 на обличчі якого було щось червоне, напевно кров, після чого він почав тікати і вона бачила, що у нього була розбита голова та в руках був маленький ніж.

Також вказаний висновок суду грунтується на протоколі огляду місця події від 20.05.2017 року (а.с.78-83); протоколі огляду місця події від 22.05.2017 року, згідно якого у потерпілого ОСОБА_12 був вилучений светр в який останній був одягнутий на момент заподіяння йому тілесних ушкоджень з порізами (а.с. 91-93); протоколі пред`явлення особи для впізнання від 22.05.2017 року, згідно якого потерпілий впізнав ОСОБА_7 як особу, яка 20.05.2017 року біля кафе "Татова хата" по вул. Л. Курбаса в м. Києві умисно наніс йому декілька ударів ножем в живіт (а.с. 98-101); протоколі проведення слідчого експерименту від 07.06.2017 року за участі потерпілого (а.с.102-105, 181); протоколі пред`явлення особи для впізнання від 22.05.2017 року, згідно якого свідок ОСОБА_10 впізнала ОСОБА_7 як особу, яка 20.05.2017 року заподіяла ножове поранення потерпілому ОСОБА_9 біля кафе "Татова хата"; протоколі проведення слідчого експерименту за участю підозрюваного ОСОБА_13 та компакт-диску на якому відображено хід проведення слідчого експерименту та зафіксовано детальні показання останнього про події, які відбувались вночі 20.05.2017 року біля вказаного кафе (а.с. 142-144, 180), а також на висновках експерта № 875/Е від 19.06.2017 року (а.с. 154-161), експерта № 1416 від 07.06.2017 року (а.с.162-165), експерта № 232 від 23.06.2017 року (а.с. 166-169); та інших письмових доказах, які суд першої інстанції обгрунтовано визнав належними, допустимими і достовірними доказами, оскільки отримані вони були в порядку встановленому КПК України і мають значення у даному кримінальному провадженні, а тому апеляційні твердження ОСОБА_7 про недопустимість доказів, на підставі яких, на його думку, суд дійшов неправильного висновку про те, що потерпілий не наносив йому тілесних ушкоджень пляшкою є безпідставними та спростовуються сукупністю доказів досліджених судом та наведених у вироку.

При цьому, суд обгрунтовано, посилаючись на висновок експерта № 184-мк від 07.07.2017 року (а.с. 145-153), згідно якого клинком ножа наданого на експертизу неможливо утворити такі пошкодження, які маються на передній та задній поверхні джемпера потерпілого ОСОБА_9 , визнав недопустимими докази сторони обвинувачення, зокрема: протокол пред`явлення речей для впізнання від 20.05.2017 року (а.с. 120-123), згідно якого свідок ОСОБА_10 впізнала ніж, який бачила 20.05.2017 року у незнайомого чоловіка біля кафе "Татова хата"; протокол пред`явлення речей для впізнання від 20.05.2017 року (а.с. 106-109), згідно якого свідок ОСОБА_12 впізнав ніж, який бачив 20.05.2017 року у незнайомого чоловіка біля кафе "Татова хата" вказавши, що свідки ОСОБА_10 та брат потерпілого - свідок ОСОБА_12 не були безпосередніми очевидцями нанесення ОСОБА_7 потерпілому тілесних ушкоджень ножем і більш того, свідок ОСОБА_10 в суді пояснила, що під час слідчої дії впізнання речей вказувала на ймовірний ніж, яким могли бути заподіяні тілесні ушкодження потерпілому.
Також суд обгрунтовано зазначив, що протокол огляду місця події від 22.05.2017 року, згідно якого було вилучено записи з камер відеоспостереження (а.с.86-88), є недопустимим доказом, оскільки ці записи зроблені в приміщенні кафе раніше ніж був скоєний злочин, а частину записів переглянути не вдалося по технічним причинам.
Переглядаючи вирок суду першої інстанції в межах апеляційної скарги обвинуваченого, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції всебічно та повно дослідив всі обставини кримінального правопорушення, оцінив кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття процесуального рішення, належним чином мотивував у вироку свої висновки щодо визнання зібраних стороною обвинувачення доказів належними і допустимими доказами для доведення вини ОСОБА_7 в умисному тяжкому тілесному ушкодженні, а тому посилання сторони захисту на ту обставину, що суд дав невірну оцінку фактичним обставинам події, яка відбулась між ОСОБА_7 та потерпілим і не взяв до уваги показання свідка ОСОБА_11 , яка стверджувала, що чула образи з боку потерпілого, дзвін розбитої пляшки та бачила на обличчі ОСОБА_7 щось червоне схоже на кров, а також показання ОСОБА_7 , який стверджував, що обороняючись від нападу потерпілого, який вдарив його пляшкою горілки по голові, а потім погрожував розбитою пляшкою, відчуваючи загрозу своєму життю та здоров`ю, наніс останньому удар ножем, є безпідставними, оскільки зазначеним обставинам, суд дав належну оцінку та обгрунтовано зазначив, що потерпілий ОСОБА_9 не наносив 20.05.2017 року обвинуваченому тілесних ушкоджень і тому його дії не становили небезпеки для життя та здоров`я ОСОБА_7 , а така позиція обвинуваченого є лише його намаганням ухилитися від кримінальної відповідальності за вчинене і об`єктивно матеріалами справи не підтверджується.
Цього висновку суд першої інстанції дійшов у тому числі і з урахуванням пояснень потерпілого, який стверджував, що не бив ОСОБА_7 пляшкою по голові і розбитою пляшкою не погрожував, які не викликають сумніву в їх достовірності, є послідовними та підтверджуються сукупністю доказів досліджених у судовому засіданні, зокрема даними висновку експерта № 1416 від 07.06.2017 року, згідно якого виявлені у ОСОБА_7 тілесні ушкодження з огляду на їх морфологію могли утворитися за 2-3 доби та 6 діб до моменту проведення медичного огляду 05.06.2017 року, що виключає їх спричинення 20.05.2017 року ( а.с. 162-165), даними висновку експерта № 875/Е від 19.06.2017 року, згідно якого у потерпілого виявлено три колото-різаних поранення, що підтверджує умисел ОСОБА_7 на заподіяння потерпілому тяжкого тілесного ушкодження ножем.
Крім того, на спростування доводів обвинуваченого, які є аналогічними доводам викладеним в його апеляційній скарзі про те, що удар ножем потерпілому він наніс обороняючись від останнього, суд першої інстанції обгрунтовано зазначив, що ОСОБА_7 , який в судовому засіданні пояснив, що шість років займався кікбоксінгом і чотири греко-римською боротьбою, володіє навиками боротьби на відміну від потерпілого ОСОБА_9 , що свідчить про умисний характер дій обвинуваченого під час нанесення потерпілому ударів ножем.
Апеляційні твердження обвинуваченого про те, що суд безпідставно не взяв до уваги показання свідка ОСОБА_11 , яка після події, що склалася 20.05.2017 року біля кафе "Татова хата" бачила на обличчі ОСОБА_7 щось червоне нібито кров, також не заслуговують на увагу, оскільки показанням цього свідка в цій частині суд першої інстанції дав належну оцінку та обгрунтовано зазначив, що вони спростовуються як показаннями свідка ОСОБА_10 , так і показаннями самого обвинуваченого, який в судовому засіданні вказував, що потерпілий наніс йому удар по голові пляшкою горілки, але крові у нього на голові не було.

Покарання обвинуваченому ОСОБА_7 призначено судом у відповідності з вимогами ст. 65 КК України, з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке згідно ст. 12 КК України є тяжким злочином, даних про особу винного, який раніше судимий, не працював, перебуває у цивільному шлюбі, має постійне місце проживання, а також такої обтяжуючої покарання обставини, як рецидив злочинів та відсутності обставин, що пом`якшують покарання.

За наведеного колегія суддів вважає вирок суду відносно ОСОБА_7 законним та обгрунтованим, покарання необхідним й достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів, а тому не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги обвинуваченого щодо скасування вироку та закриття кримінального провадження за відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів,-
У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Святошинського районного суду м. Києва від 25 вересня 2017 року відносно ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України без зміни.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який утримується під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді: __________________ _________________ __________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3