Провадження №1-кп/761/1648/2017
В И Р О К
іменем України
05 січня 2018 року
Шевченківський районний суд м.Києва

у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

представника потерпілого ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м.Києві кримінальне провадження по обвинуваченню
ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Чернігівської області Борзнянського району с.Нові Млини, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,-
В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_4 13 травня 2017 року приблизно о 23 годині 00 хвилин, керуючи технічно справним автомобілем «Деу-Ланос», д.н.з. НОМЕР_1 , рухався по проїзній частині вул. Мельникова в м. Києві, зі сторони вул. Довнар-Запольського в напрямку станції метро Лук`янівська.

Рухаючись у вказаному напрямку, він наближався до нерегульованого пішохідного переходу, розташованого біля будівлі № 4 по вул. Мельникова в м.Києві, позначеного інформаційними дорожніми знаками 5.35.1, 5.35.2 «Пішохідний перехід» та дорожньою розміткою 1.14.1 Правил дорожнього руху.

В цей час по вказаному нерегульованому пішохідному переході, зліва на право по ходу руху автомобіля «Деу-Ланос», д.н.з. НОМЕР_1 , проїзну частину вул. Мельникова переходив пішохід ОСОБА_5 ..

Під час руху ОСОБА_4 допустив порушення вимог п.п. 1.5, 2.3 підпункту «б» та 18.1 Правил дорожнього руху України:

- п. 1.5: дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків;

- п. 2.3: для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:

- підпункт «б»: бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;

- п. 18.1: водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека.

Порушення вищевказаних вимог Правил дорожнього руху України збоку водія ОСОБА_4 виявились в тім, що він, керуючи технічно справним автомобілем «Деу-Ланос», д.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись по вищезазначеній проїзній частині, проявив неуважність до дорожньої обстановки і її змін, при наближенні до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебував пішохід ОСОБА_5 , не обрав безпечну швидкість з урахуванням дорожньої обстановки, яка виражалась у наявності інформаційних дорожніх знаків 5.35.1, 5.35.2 «Пішохідний перехід» і дорожньої розмітки 1.14.1 «зебра», які інформували її про наявність цього переходу, не зменшив швидкість і не зупинився, щоб дати дорогу пішоходу ОСОБА_5 , який перебував на пішохідному переході, внаслідок чого біля будівлі № 4 по вул. Мельникова в м. Києві, скоїв наїзд на останнього.

В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_5 отримав тілесні ушкодження.

Згідно висновку судово-медичної експертизи ОСОБА_7 спричинені наступні тілесні ушкодження: відкрита черепно-мозкова травма: перелом лобної та скроневої кісток зліва з переходом на основу черепа, забій головного мозку важкого ступеня з формуванням геморагічного забою - розчавлення в нижньому полюсі скроневої долі; субдуральна гематома над правою гемісферою, гематосинус лобної пазухи, пневмоцефалія (наявність повітря) , перелом виличної кістки справа, перелом передньої стінки лівої гайморової пазухи, підшкірні гематоми обох вилично-орбітальних та скроневих ділянок, забійна рана тім`яної ділянки, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень (за критерієм небезпеки для життя).

Порушення вимог п.п. 1.5, 2.3 підпункт «б» та 18.1 Правил дорожнього руху України водієм ОСОБА_4 знаходиться у прямому причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди і її наслідків.

Обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, визнав в повному обсязі, розкаявся, не оспорював час, місце, спосіб, мотив, мету, форму вини, за кримінальним правопорушенням, передбаченим ч.2 ст. 286 України. Також визнав вимоги в цивільному позові в частині відшкодування матеріальної шкоди. Заперечував щодо заявленого розміру моральної шкоди, який вважає неспівмірним.

В суді показав, що 13 травня 2017 приблизно о 23 годині він керував автомобілем Деу Ланос АА 9376 ОЕ по вул. Мельникова в м.Києві в напрямку станції метро Лук*янівська. Відволікшись, він проявив неуважність, внаслідок чого на пішохідному переході, який є нерегульованим, здійснив наїзд на потерпілого ОСОБА_5 . Під час події він керував транспортним засобом без полісу обов*язкового страхування цивільно правової відповідальності. Вказав, що він надавав матеріальну допомогу потерпілому 20 000 грн. у зв*язку з операцією.

З урахуванням думки обвинуваченого, інших учасників кримінального провадження, із застосуванням вимог ч.3 ст.349 КПК України, оскільки проти цього не заперечують учасники кримінального провадження, суд визнав недоцільним дослідження тих обставин, які ніким не оспорюються, щодо часу, місця, способу, мотиву та мети, форми вини, у зв`язку з відсутністю сумнівів в правильності розуміння їх змісту учасниками судового провадження, добровільності їх позицій. При цьому обвинуваченому ОСОБА_4 було роз`яснено, що у випадку визнання таких обставин він буде позбавлений права оскаржувати ці обставини в суді.

Потерпілий ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання. Представник потерпілого адвокат ОСОБА_6 в суді показав, що внаслідок отриманих травм в ході ДТП ОСОБА_5 визнаний інвалідом другої групи, він не може виконувати звичну роботу, навчатися в аспірантурі та займатися науковою діяльністю, оскільки втратив пам*ять, переніс операцію на головному мозку. Він вимушений проходити реабілітаційні заходи, що потребує значних матеріальних витрат. Порушено його звичний спосіб життя, він потребує сторонньої допомоги, часто втрачає свідомість. Внаслідок ДТП у зв*язку з лікуванням та особливостями ушкоджень потерпілого ОСОБА_5 перевозили спеціальним автомобілем з м.Києва до місця проживання в м.Вінниці, внаслідок були понесені витрати на перевезення, що підтверджується платіжними документами. Підтримав позовні вимоги про стягнення з обвинуваченого на користь потерпілого відшкодування матеріальної шкоди 92 796 грн. 78 коп., 1 649 536 грн. моральної шкоди, стягнути витрати на правову допомогу, судові витрати.

Заслухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду справи за відсутності потерпілого, суд дійшов висновку про можливість з`ясувати всі обставини справи за його відсутності відповідно до ст.325 КПК України.

Заслухавши думку учасників судового провадження, показання в суді обвинуваченого ОСОБА_4 , який не оспорює обставини щодо часу, місця, способу, мотиву та мети, форми вини, суд дійшов висновку про наявність вини ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України за ознаками порушення правил дорожного руху особою, яка керує транспортним засобом , що причинило потерпілому тяжкі тілесні ушкодження.

Вирішуючи питання про покарання, суд враховує положення ст.65 КК України, відповідно до якої особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне і достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів. Призначене покарання за своїм видом та розміром повинно бути відповідним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.
Обставинами, які пом`якшують покарання, відповідно до ст.66 КК України, є визнання вини та щире розкаяння ОСОБА_4 . Обставин, що обтяжують покарання відповідно до ст.67 КК України, судом не встановлено.
При призначенні покарання ОСОБА_4 суд враховує обставини, які пом`якшують, та відсутність таких, що обтяжують покарання, дані про особу ОСОБА_4 , який вперше вчинив тяжкий неумисний злочин, на обліках у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, не працює, не одружений, має на утриманні малолітню дитину 2004 року народження, за місцем проживання характеризується позитивно.
При цьому дії ОСОБА_4 потягли тяжкі наслідки у вигляді тяжких тілесних ушкоджень потерпілого, встановлення інвалідності, у зв*язку з чим вважає, що необхідним і достатнім буде призначити покарання у виді позбавлення, у межах, установлених у санкції частини ч.2 ст. 286 КК України.
Також ОСОБА_4 необхідно призначити додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами з огляду на обставини вчинення злочину, пов*язаного з грубим порушенням правил безпеки дорожнього руху, а також серйозності та тяжкості наслідків, які настали.
Одночасно з урахуванням тих обставин, що ОСОБА_4 вину визнав, щиро розкаявся, добровільно надавав матеріальну допомогу потерпілому у зв*язку з його лікуванням, з урахуванням його позитивних характеристик, сімейного стану та перебування у нього на утриманні малолітньої дитини, вжиття заходів ОСОБА_4 для відшкодування матеріальної шкоди, суд дійшов висновку про можливість виправлення ОСОБА_4 та попередження нових злочинів без відбування покарання, у зв*язку з чим ОСОБА_4 необхідно звільнити від відбування основного покарання з випробуванням та покладенням обов*язків відповідно до ч.1 ст. 76 КК України, зобов*язавши його періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Необхідно стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати за проведення авто технічних експертиз в розмірі 2670,84 грн. (1484,4 грн. +1186,44 грн.).

Вирішуючи цивільний позов, суд враховує, що згідно з ч.1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями, рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Суд дійшов висновку, що позовні вимоги про відшкодування матеріальної шкоди, пов*язаної з лікуванням, перевезенням, медичними послугами підлягає задоволенню, зазначений розмір матеріальної шкоди знайшов підтвердження в даних платіжних документів про придбання лікарських засобів, медичних препаратів, необхідних засобів гігієни та харчування, медичне обстеження, транспортування ОСОБА_8 , що також підтверджується платіжними документами - товарними чеками з відмітками перевізника про оплату коштів за вказаним маршрутом на суму 15 000 грн. Необхідно стягнути на підставі ст.1166 ЦК України з обвинуваченого на користь ОСОБА_5 майнову шкоду в розмірі 92 796 грн. 78 коп.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, що її заподіяла, за наявності її вини.

Вирішуючи позовні вимоги про стягнення моральної шкоди в розмірі 1 649 536 грн., суд враховує, що внаслідок завдання тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_5 переніс ряд операцій, визнаний інвалідом другої групи, він не може виконувати звичну роботу, навчатися в аспірантурі та займатися науковою діяльністю, оскільки втратив пам*ять, переніс операцію на головному мозку, вимушений проходити реабілітаційні заходи. Внаслідок отриманих тілесних ушкоджень в результаті ДТП суттєво порушено його звичний спосіб життя, зв*язки, він потребує сторонньої допомоги, часто втрачає свідомість. Отже, з урахуванням суттєвості змін у житті потерпілого, тяжкості та серйозності наслідків, які настали, постійний характер моральних страждань, враховуючи серйозність, обсяг та тривалість яких, суд дійшов висновку, що підлягає компенсації завдана моральна шкода на користь потерпілого в розмірі 250 000 грн., що відповідає принципу розумності, справедливості, інтенсивності та тривалості моральних страждань ОСОБА_5 .

Одночасно суд враховує, що межі розміру відшкодування витрат на правову допомогу не визначені в цивільному позові, даних про те, що потерпілий поніс такі витрати, в суді не наведені, документами не підтверджені, у зв*язку з чим позов в цій частині задоволенню не підлягає.

Враховуючи, що на ОСОБА_4 розповсюджується дія ЗУ «Про амністію в 2016 році», про застосування п.«в» статті 1 Закону ОСОБА_4 надав свою згоду в судовому засіданні, оскільки він має на утриманні малолітню дитину 2004 року народження, стосовно якої він не позбавлений батьківських прав, вказаний злочин не входить до переліку кримінальних правопорушень, визначених п.«є» ч.1 ст.9 вказаного Закону, обмеження, встановлені ст.4 Закону України «Про застосування амністії в Україні» на нього не поширюються, до ОСОБА_4 необхідно застосувати п. «в» статті 1 Закону, звільнивши його від відбування основного покарання у виді позбавлення волі та додаткового покарання.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 374-376, 475 КПК України, суд -
У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, і призначити покарання у виді позбавлення волі строком на п*ять років з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від призначеного основновного покарання з випробуванням строком на три роки, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов*язки.

Відповідно до ч.1 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов*язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

На підставі п. «в» статті 1 Закону України "Про амністію у 2016 році" ОСОБА_4 звільнити від відбування основного покарання у виді позбавлення волі строком на п*ять років та додаткового у виді позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати за проведення авто технічних експертиз в розмірі 2670, 84 грн.

Цивільний позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_9 в рахунок відшкодування моральної шкоди 250 000 грн., в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 92 796 грн.78 коп.

На вирок можуть бути подані учасниками судового провадження апеляційні скарги до Апеляційного суду м. Києва через Шевченківський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з моменту його проголошення, а особою, яка перебуває під вартою, - в той же строк з моменту отримання копії вироку з урахуванням положень ч.3 ст. 349 КПК України.

Якщо вирок ухвалено без виклику особи, яка його оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення, з урахуванням положень ч.3 ст. 349 КПК України.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1