Справа № 761/4170/18
Провадження № 1-кс/761/2968/2018
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2018 року

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю: представника власника майна ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_4 , слідчого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Шевченківського районного суду м. Києва

клопотання адвоката ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_3 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 24 липня 2017 року, у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001137 від 12 квітня 2017 року,

ВСТАНОВИВ :

Адвокат ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_3 ,7 лютого 2018 року звернувся до слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва з клопотанням в порядку ст. 174 КПК України про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 24 липня 2017 року, у кримінальному провадженні №0001137 від 12 квітня 2017 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.191 КК України, в обґрунтування якого зазначив наступне.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 24 липня 2017 року було задоволено клопотання прокурора відділу процесуального керівництва та підтримання державного обвинувачення Департаменту з розслідування особливо важливих справ в сфері економіки Генеральної прокуратури України ОСОБА_6 про накладення арешту на майно та накладено арешт на грошові кошти, а саме: грошові кошти в сумі 500 000 доларів США, а саме: сорок дев`ять пачок по 100 купюр у кожній номіналом 100 доларів США, одна пачка у кількості 90 купюр, номіналом 100 доларів США, 20 купюр номіналом 50 доларів США, які були вилучені 20 липня 2017 року під час проведення обшуку у ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 .

Представник заявника посилається на те, що арешт на майно було накладено необґрунтовано, оскільки в ухвалі слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 24 липня 2017 року про накладення арешту на вказані грошові кошти зазначено, що арешт накладений слідчим суддею з тих підстав, що на момент винесення ухвали від 24 липня 2017 року не встановлено осіб, які є власниками грошових коштів, також не встановлено джерело їх походження, тому арешт було накладено з метою збереження речових доказів та в подальшому забезпечення спеціальної конфіскації в кримінальному провадженні.

Також в клопотанні зазначено, що вилучені грошові кошти є особистим майном ОСОБА_3 , походження грошових коштів є законним і підтвердженим, а тому грошові кошти не відносяться до предмету дослідження в рамках вказаного кримінального провадження. Водночас, органом досудового розслідування не доведено, що вилучені в ході обшуку грошові кошти можуть бути знаряддям та доказом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.191 КК України. Окрім того, кримінальне провадження №0001137 від 12 квітня 2017 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.191 КК України, не здійснюється щодо ОСОБА_3 , останнього допитували лише в якості свідка у вказаному кримінальному провадженні, підозру йому не оголошували, жодним процесуальним статусом у вказаному кримінальному провадженні він не наділений, жодного відношення до №0001137 від 12 квітня 2017 року вилучені грошові кошти ОСОБА_3 не мають, арешт на майно ОСОБА_3 було накладено безпідставно та необґрунтовано, а тому потреба в такому заході забезпечення кримінального провадження відпала.

Представник власника майна ОСОБА_3 - адвокат ОСОБА_4 , в судовому засіданні клопотання про скасування арешту майна підтримав, просив слідчого суддю задовольнити його у повному обсязі, з підстав у ньому наведених.

Слідчий ОСОБА_5 заперечував з приводу задоволення клопотання і скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 24 липня 2017 року, зазначивши, що арешт на грошові кошти, які були вилучені за місцем проживання ОСОБА_3 було накладено з метою збереження речових доказів та забезпечення спеціальної конфіскації в кримінальному провадженні №0001137 від 12 квітня 2017 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.191 КК України. Також зазначив, що у вказаному кримінальному провадженні власника майна ОСОБА_3 було допитано в якості свідка. Вказав, що час розгляду клопотання про скасування арешту майна досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001137 від 12 квітня 2017 року триває, а тому на даний час необхідність у накладенні арешту на грошові кошти не відпала.

Слідчий суддя, заслухавши пояснення представника власника майна ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_4 , слідчого ОСОБА_5 , вивчивши клопотання про скасування арешту майна та дослідивши долучені до нього документи, приходить до наступного висновку.

Згідно з ч.1 ст. 174 КПК підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Згідно до ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та /або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб,конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Відповідно до ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому п.1 ч.2 ст.170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

Згідно ч.2 ст.173 ПК України, при вирішенні питання про арешт майна, слідчий суддя, суд повинен врахувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт накладався у випадку, передбаченому п.1 ч.2 ст. 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння,що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт накладається у випадках, передбачених п.3, 4 ч.2 ст. 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п.2 ч.2 ст.170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п.4 ч.2 ст.170 цього Кодексу); 5) розумність та спів розмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого,третіх осіб.

Відповідно до ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним.

Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно із ст.1 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, кожна фізична або юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Встановлено, що Головним слідчим управлінням фінансових розслідувань Державної фіскальної служби України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001137 від 12 квітня 2017 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.191 КК України.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 24 липня 2017 року було задоволено клопотання прокурора відділу процесуального керівництва та підтримання державного обвинувачення Департаменту з розслідування особливо важливих справ в сфері економіки Генеральної прокуратури України ОСОБА_6 про накладення арешту на майно та накладено арешт на грошові кошти, а саме: грошові кошти в сумі 500 000 доларів США, а саме: сорок дев`ять пачок по 100 купюр у кожній номіналом 100 доларів США, одна пачка у кількості 90 купюр, номіналом 100 доларів США, 20 купюр номіналом 50 доларів США, які були вилучені 20 липня 2017 року під час проведення обшуку у ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 .

Під час судового розгляду встановлено, що досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001137 від 12 квітня 2017 року триває, у вказаному кримінальному провадженні жодній особі, в тому числі і ОСОБА_3 , про підозру не повідомлено. Разом з тим, ОСОБА_3 не є обвинуваченим або особою, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, не є особою, щодо якої здійснюється провадження та щодо якої може бути застосовано захід кримінально-правового характеру у вигляді конфіскації майна, не встановлено причетності ОСОБА_3 до вчинення злочину за викладених у клопотанні органу досудового розслідування обставин, останнього було допитано в якості свідка в кримінальному провадженні №0001137 від 12 квітня 2017 року.

Крім того, органом досудового розслідування не надано належних доказів того, що грошові кошти, які були вилучені в ході обшуку 20 липня 2017 року, мають відношення до кримінального провадження №0001137 від 12 квітня 2017 року, чи були набуті злочинним шляхом, а також не наведено жодних інших додаткових доводів в обґрунтування наявних ризиків, як підстави для подальшого втручання у права особи, в тому числі щодо позбавлення або обмеження права власності.

Разом з тим, представником власника майна ОСОБА_3 - адвокатом ОСОБА_4 в клопотанні обґрунтовано належність грошових коштів ОСОБА_3 , а також законність їх походження та долучено підтверджуючі документи про це, а саме: рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 13 грудня 2017 року, з якого вбачається, що частина вилучених грошових коштів в сумі 350 000 доларів США це неповернута позика, яка підлягає до стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_7 , решта коштів в сумі 150000 доларів США це особисті заощадження ОСОБА_3 , законність яких також підтверджується даними про отримані доходи з офіційних джерел, що дає підстави стверджувати про належність вилучених в ході обшуку 20 липня 2017 року грошових коштів ОСОБА_3 , а також законність їх походження.

Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя приходить до висновку про відсутність в кримінальному провадженні даних, які б виправдовували подальше втручання держави у правомірне володіння ОСОБА_3 належним йому майном на підставі зазначених обставин, оскільки представником ОСОБА_3 адвокатом ОСОБА_4 доведено, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба.

При таких обставинах доводи клопотання про скасування арешту є обґрунтованими та воно підлягає задоволенню.

Керуючись вимогами ст. ст.170, 171, 173, 174, 309 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ :

Клопотання адвоката ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_3 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 24 липня 2017 року, у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001137 від 12 квітня 2017 року задовольнити.

Скасувати арешт майна, накладений у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001137 від 12 квітня 2017 року, ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 24 липня 2017 року (справа №757/42316/17-к) на майно, що належить ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м.Єнакієве Донецької області,паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 , виданий Шевченківським РВ УМВС України в Запорізькій області 20 листопада 1997 року, проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , ідентифікаційний код НОМЕР_2 ), а саме: грошові кошти в сумі 500 000 (п`ятсот тисяч) доларів США, а саме: сорок дев`ять пачок по 100 купюр у кожній номіналом 100 доларів США, одна пачка у кількості 90 купюр, номіналом 100 доларів США, 20 купюр номіналом 50 доларів США, які були вилучені 20 липня 2017 року під час проведення обшуку у ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1