справа № 488/2292/17
провадження № 1-кп/488/71/18
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.02.2018 року Корабельний районний суд м. Миколаєва

у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

секретарів судового засідання - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю сторін судового провадження:

прокурора ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , захисника - ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000744 по обвинуваченню:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Миколаєва, українця, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, працюючого за усною домовленістю, одруженого, який має на утриманні неповнолітню дитину, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 25.12.2001 року Корабельним районним судом м.Миколаєва за ч. 1 ст. 122 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки, звільненого 24.11.2004 року умовно-достроково на не відбутий строк 10 місяців 23 дні;

- 21.12.2006 року Корабельним районним судом м.Миколаєва за ч. 2 ст. 186 , ч. 2 ст. 189 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком 4 роки; звільненого 12.08.2008 року із заміною покарання на виправні роботи, не відбутий строк становив 1 рік 10 місяців 10 днів;

- 25.07.2011 року Заводським районним судом м.Миколаєва за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік 6 місяців, на підставі ст.. 75 КК України звільненого від відбування покарання на строк 2 роки;

- 26.11.2012 року Корабельним районним судом м.Миколаєва за ч. 2 ст. 307 КК України із застосуванням ст.. 69, 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки 1 місяць, 12.11.2014 року не відбутий строк 1 рік 9 місяців 28 днів замінений на обмеження волі , 02.06.2015 року звільненого умовно-достроково на не відбутий строк 1 рік 3 місяці 17 днів,

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України,

В С Т А Н О В И В
17.03.2017 року приблизно о 17 годині 00 хвилин обвинувачений ОСОБА_7 , перебуваючи в барі «Вікторія», який розташований за адресою: місто Миколаїв проспект Богоявленський, 316, таємно, шляхом вільного доступу, керуючись раптово виниклим корисливим умислом, викрав майно належне потерпілому ОСОБА_8 , а саме: мобільний телефон марки «Huawei Y5», вартістю 3000 грн..

З вказаним майном ОСОБА_7 з місця вчинення злочину зник, розпорядився ним на власний розсуд, чим заподів потерпілому майнову шкоду на згадану суму.

У судовому засіданні обвинувачений вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю, щиро розкаявся і показав, що він дійсно при вищезазначених обставинах 17.03.2017 року приблизно о 17 годині 00 хвилин, перебуваючи в барі «Вікторія», який розташований по проспект Богоявленський за адресою: місто Миколаїв, 316,маючи намір заволодіти чужим майном, скориставшись тим, що його дії ніхто із сторонніх не бачить, таємно викрав мобільний телефон марки «Huawei Y5».

Аналогічні показання дав обвинуваченим під час проведення слідчого експерименту, що відображено у відповідному протоколі від 21.06.2017 року.

Крім показань обвинуваченого, винуватість останнього у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, підтверджується іншими дослідженими судом доказами.

Так, як вбачається із заяви потерпілого ОСОБА_8 , останній 20.03.2017 року звернувся до Корабельного ВП ГУНП в Миколаївській області з повідомленням про те, що 17.03.2017 року приблизно о 18 годині невідома особа в приміщені в бару «Вікторія», який розташований за адресою: місто Миколаїв проспект Богоявленський, 316, таємно викрала належний йому мобільний телефон марки «Huawei Y5».

Відповідно до товарного чеку ТОВ «КОМФІ», вартість придбаного потерпілим мобільного телефону марки «Huawei Y5» становила 3000 грн..

Згідно інформації, яка надана ломбардом «Гроші тут», мобільний телефон марки «Huawei Y5» був закладений до названого ломбарду 18.03.2017 року 0б 11 годині ОСОБА_9 ..

Як вбачається з висновків судово-психіатричної експертизи ( акт № 199 від 22.05.2017 року, ОСОБА_7 страждає в теперішній час та страждав в період вчинення діяння, яке йому інкримінується, органічний розладом особистості та поведінки внаслідок перенесеної ним раніше черепно-мозкової травми в стані компетенції. В період часу, до якого відноситься діяння, яке йому інкримінується, він міг віддавати звіт своїм діям та керувати ними. Застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_7 не потребує.

Враховуючи те, що сторони кримінального провадження не оспорюють обставини вчинення злочину та судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам процесу положення ст.. 349 КПК України, провів судовий розгляд кримінального провадження щодо даних обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження інших доказів, обмежившись лише допитом обвинуваченого та дослідженням письмових доказів, що містяться у матеріалах кримінального провадження.

Аналізуючи досліджені докази у їх сукупності, суд , не виходячи за межі висунутого ОСОБА_7 обвинувачення, дії останнього, які виразились у вчиненні таємного викрадення чужого майна (крадіжка), кваліфікує за ч. 1 ст. 185 КК України.

Призначаючи обвинуваченому покарання, суд враховує ступень тяжкості вчиненого ним злочину, що вказане кримінальне правопорушення відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості, та дані про особу ОСОБА_7 , що останній раніше неодноразово судимий, характеризується посередньо, не працює, одружений, є батьком неповнолітньої дитини, страждає органічний розладом особистості та поведінки.

В якості обставин, які пом`якшують покарання, суд визнає щире каяття обвинуваченого.

В якості обставин, які обтяжують покарання, суд визнає рецидив злочинів.

За такого, враховуючи фактичні обставини справи та особу обвинуваченого, приймаючи до уваги, що ОСОБА_7 останній раз звільнився з місць позбавлення волі 02.06.2015 року, однак на шлях виправлення не став, суд приходить до переконання про неможливість його виправлення без відбування покарання.

З цією метою, а також з метою недопущення вчинення ОСОБА_7 нового кримінального правопорушення, суд вважає за необхідне призначити йому покарання у межах санкції відповідної норми кримінального закону у виді позбавлення волі.

В той же час в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 заявив клопотання про застосування до нього Закону України «Про амністію у 2016 році» та просив звільнити його від відбування покарання, оскільки на день набрання чинності цим Законом був батьком неповнолітньої дитини відносно якої він не позбавлений батьківських прав.

Відповідно до ч.1, 2 ст.1 Закону України «Про застосування амністії в Україні» амністія є повне або часткове звільнення від відбування покарання осіб, визнаних винними у вчиненні злочину, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили; амністія оголошується законом про амністію, який приймається відповідно до положень Конституції України, Кримінального кодексу України та цього Закону.

Статтею 3 вказаного Закону встановлено, що установивши в стадії судового розгляду кримінальної справи наявність акта амністії, що усуває застосування покарання за вчинене діяння, суд, за доведеності вини особи, постановляє обвинувальний вирок із звільненням засудженого від відбування покарання.

Відповідно п. «в» ст.. 1 Закону України Про амністію у 2016 році від 22.12.2016 року, який набрав чинності 07.09.2017 року, суд звільняє від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, осіб, визнаних винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до ст. 12 КК України, осіб, визнаних винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, а також осіб, кримінальні справи стосовно яких за зазначеними злочинами розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили, не позбавлених батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років, дітей-інвалідів та/або повнолітніх сина, дочку, визнаних інвалідами.

Відповідно інформації від 29.01.2018 року, яка надана службою у справах дітей адміністрації Корабельного району м.Миколаєва, ОСОБА_7 є батьком ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відносно якого не позбавлений батьківських прав. Згідно категорій визначених ст. 12 КК України, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 185 КК України, відноситься до злочинів середньої тяжкості. Обмежень щодо застосування відносно обвинуваченого амністії, передбачених ч.4 ст.86 КК України, ст.4 Закону України «Про застосування амністії в Україні» та ст.9 Закону України «Про амністію у 2016 році», судом не встановлено, амністія до нього не застосовувалась. За таких обставин суд вважає, що на обвинуваченого поширюється дія Закону України «Про амністію у 2016 році», а тому він підлягає звільненню від відбування покарання. Наслідки застосування амністії обвинуваченому зрозумілі.

Керуючись ст. 374, 375 КПК України, п. в ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році», суд, -

У Х В А Л И В
ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік.

На підставі п."в" ст.1 Закону України "Про амністію у 2016 році", звільнити ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Апеляційного суду Миколаївської області через Корабельний районний суд м.Миколаєва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1