АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 11-кп/796/1643/2017 Головуючий в 1 інст.: ОСОБА_1
Категорія КК: ч. 2 ст. 190 КК України Доповідач: ОСОБА_2

У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 вересня 2017 року м. Київ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Луганськ, Луганська область, громадянина України, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
який обвинувачувався органами досудового розслідування у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 368 КК України, та дії якого судом перекваліфіковано на ч. 2 ст. 190 КК України, -
за участю учасників кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
в с т а н о в и л а:
Вироком Святошинського районного суду м. Києва від 23 червня 2017 року ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України та призначено йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_6 звільнено від відбування покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк 2 (два) роки з покладенням певних обов`язків встановлених ст. 76 КК України.

Не погоджуюсь з прийнятим рішенням обвинувачений ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просить змінити вирок Святошинського районного суду м. Києва від 23 червня 2017 року в частині виду покарання, призначивши йому більш м`яке покарання, передбачене санкцією ч. 2 ст. 190 КК України, у виді штрафу, визначивши його на розсуд суду.

На обґрунтування апеляційної скарги, обвинувачений ОСОБА_6 , зазначає, що суд першої інстанції виніс необґрунтоване суворе рішення, призначивши йому максимально можливе покарання, передбачене санкцією статті, при цьому в описовій частині вироку суд вказує усі підстави, які позитивно характеризують його, та його відношення до провадження, тим самим повністю підтверджуючи можливість призначення йому більш м`якого покарання. Всі обставини об`єктивно встановлені судом у судовому засіданні, та на його думку можуть бути покладені в основу прийняття рішення відносно більш м`якого покарання, передбаченого санкцією ч. 2 ст. 190 КК України.

Іншими учасниками судового провадження, які мають право подати апеляційну скаргу, вирок суду першої інстанції в апеляційному порядку не оскаржений.

Заслухавши доповідь судді, обвинуваченого, який підтримав подану апеляційну скаргу, думку прокурора, який заперечував щодо апеляційної скарги обвинуваченого, провівши судові дебати, вислухавши останнє слово обвинуваченого, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Судом визнано доведеним, що ОСОБА_6 20.04.2016 року, приблизно о 12 годині 15 хвилин, перебуваючи в приміщенні піцерії «Доміно Піца», розташованої по вул. Святошинській, 3 в м. Києві, діючи за попередньою змовою з начальником відділу з лісозаготівлі та реалізації КП «Святошинське лісопаркове господарство», кримінальне провадження відносно якого виділено в окреме провадження, з корисливих мотивів, шляхом обману отримав від громадянина ОСОБА_9 грошові кошти в сумі 20 000 гривень для ніби-то вирішення питання щодо укладення договору оренди земельної ділянки для розміщення пейнтбольної площадки, а також розміщення батутів для дітей в зоні відпочинку «Біличі» КП «Святошинського лісопаркового господарства» по вул. Підлісній в м. Києві. При цьому достовірно знаючи, що вирішення питання про укладення зазначених договорів входить в службові обов`язки тільки директора КП «Святошинське лісопаркове господарство», до якого як особа, кримінальне провадження відносно якого виділено в окреме провадження, так і ОСОБА_6 не підходили з зазначеним питанням та намірів в подальшому вирішувати питання з ним про укладання зазначених договорів не мали.

Після цього ОСОБА_6 був затриманий працівниками поліції, у якого під час проведення огляду місця події вилучено грошові кошти в сумі 20 000 гривень, які останній діючи за попередньою змовою з особою, кримінальне провадження відносно якого виділено в окреме провадження, отримав від громадянина ОСОБА_9 .
Таким чином, проаналізувавши зібрані матеріали в їх сукупності, суд встановив, що вина ОСОБА_6 повністю доведена. В той же час суд вважав за необхідне перекваліфікувати дії ОСОБА_10 за ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 368 КК України на ч. 2 ст. 190 КК України, оскільки він за попередньою змовою групою осіб заволодів чужим майном шляхом обману.
Встановлені судом першої інстанції фактичні обставини вчиненого кримінального правопорушення та перекваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_6 з ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 368 КК України на ч. 2 ст. 190 КК Україниучасниками судового провадження не оспорюються та не оскаржуються, а тому відповідно до вимог ст.404 КПК України апеляційною інстанцією не перевіряються.

Відповідно до вимог ст.65 КК України суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Як вбачається з вироку, призначаючи обвинуваченому ОСОБА_6 покарання, суд першої інстанції, у відповідності до ст.65 КК України, врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, який згідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії середньої тяжкості, обставини скоєння злочину, дані про особу обвинуваченого, який характеризується позитивно, те, що він не судимий, його молодий вік, на обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває, наявність обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого активне сприяння розкриттю злочину та каяття у вчиненому, обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого не встановлено.

Тобто, вирішуючи питання про те, яка саме міра покарання повинна бути призначена обвинуваченому і чи повинен він її відбувати реально, суд першої інстанції, у відповідності до вимог ст. 65 КК України, врахував всі ті обставини, які повинні бути враховані ним при вирішенні цього питання і прийшов до висновку про призначення ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі та застосував ст. 75 КК України.

Вирішуючи питання про відповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого ОСОБА_6 , колегія суддів виходить із того, що у відповідності до вимог ст.50 КК України, покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи, яка вчинила злочин, та попередження вчиненню нею нових злочинів.

При цьому, колегія суддів враховує вимоги ст.65 КК України, а також роз`яснення, наведені у Постанові Пленуму Верховного суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24 жовтня 2003 року № 7, згідно з якими при призначенні покарання суд повинен в повній мірі враховувати ступінь суспільної небезпечності скоєного злочину, дані про особу, а також ступінь тяжкості вчиненого злочину, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, що скоїла злочин, повинно бути призначене покарання необхідне і достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів.

На думку колегії суддів, при призначенні обвинуваченому ОСОБА_6 покарання, судом першої інстанції не достатньо враховано, що обвинувачений вчинив злочин середньої тяжкості, раніше не судимий, позитивно характеризується, молодий вік самого обвинуваченого, наявність двох обставин, що пом`якшують його покарання, та відсутність обставин, що обтяжують покарання.

А тому колегія суддів вважає, що ОСОБА_6 необхідно призначитипокарання у виді штрафу, яке буде необхідним й достатнім для досягнення його мети, тобто виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.
Призначаючи ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі, суд першої інстанції зовсім не мотивував у вироку, чому вважає неможливим призначити ОСОБА_6 альтернативні, більш м`які покарання, визначені у ч.2 ст.190 КК України.
Відповідно до вимог п.1 ч.1 ст. 408 КПК України суд апеляційної інстанції змінює вирок у разі пом`якшення призначеного покарання.

Виходячи з наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_6 , підлягає задоволенню, а вирок Святошинського районного суду м. Києва від 23 червня 2017 року в частині призначення покарання - зміні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 408, 409, 418 та 419 КПК України, колегія суддів Апеляційного суду м.Києва, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 , - задовольнити.
Вирок Святошинського районного суду м. Києва від 23 червня 2017 року, яким ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, - змінити в частині призначеного покарання.
Призначити ОСОБА_11 у покарання за ч. 2 ст. 190 КК України у виді 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1700 гривень.

В решті вирок суду залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а обвинуваченим - в той же строк з дня вручення йому копії даної ухвали.

Судді:

_____________ _____________ _____________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4