Справа № 460/5290/16-к Головуючий у 1 інстанції - ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/783/847/17 Доповідач - ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2017 року м. Львів

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши кримінальне провадження № 460/5290/16-к про обвинувачення

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Новояворівська Яворівського району Львівської області, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч.2 ст. 156 КК України,
з участю секретаря ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

прокурора ОСОБА_9

за апеляційною скаргою прокурора на ухвалу Яворівського районного суду Львівської області від 22 червня 2017 року про повернення обвинувального акта,

в с т а н о в и л а :
Ухвалою Яворівського районного суду Львівської області від 22 червня 2017 року обвинувальний акт у кримінальному провадженні про обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.156 КК України, повернуто прокурору Яворівського відділу Городоцької місцевої прокуратури Львівської області для приведення обвинувального акту у відповідність до вимог ст. 291КПК України.
В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу суду скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції. В обґрунтування апеляційних вимог покликається на такі доводи: висновки суду не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, й судом допущено істотні порушення вимог кримінального процесуального закону; викладені судом підстави не відповідають фактичним обставинам, викладеним в обвинувальному акті, а ухвала суду не відповідає вимогам ст. 370 КПК України щодо законності, обґрунтованості та вмотивованості судового рішення. В обвинувальному акті викладено фактичні обставини кримінального провадження, які прокурор вважає встановленими, а також відповідну правову кваліфікацію та формулювання обвинувачення. Твердження суду щодо неконкретності та невмотивованості обвинувачення в частині невстановлення органом досудового розслідування години, дня та місяця початку вчинення ОСОБА_7 протиправних дій і дату їх закінчення не відповідає дійсності. Під час досудового розслідування ОСОБА_7 своєї вини не визнав, відповідних показань не надав. Потерпіла та її законний представник в свої показаннях не зуміли чітко вказати, коли саме (час, день, місяць) почались протиправні дії зі сторони батька, а лише зазначили, що такі дії щодо потерпілої вчинялись систематично, починаючи з 2013 року, і тривали по час звернення із заявою до органу досудового розслідування. Інших свідків, які б могли спростувати чи підтвердити окреслені часові рамки, не встановлено, а також не встановлено інших даних, які б на це вказували. Статтями 314 та 315 КПК України визначено вичерпний перелік рішень та питань, які можуть вирішуватися та прийматися під час підготовчого судового засідання, й до зазначеного переліку не входить вирішення питання щодо правильності кваліфікації дій обвинуваченого та вирішення питання, пов`язаного з наданням оцінки наявності чи відсутності кваліфікуючих ознак, оскільки такі обставини можуть бути встановлені та перевірені лише під час судового розгляду.

Заслухавши доповідь судді, виступ прокурора на підтримку апеляційної скарги, обвинуваченого ОСОБА_7 , його захисника адвоката ОСОБА_8 щодо законності судового рішення, обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи й перевіривши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

За результатами проведеного підготовчого судового засідання суд першої інстанції дійшов висновку про необхідність повернення обвинувального акта прокурору в зв`язку з невідповідністю обвинувального акта вимогам ст. 291 КПК України, яка полягає в тому, що в обвинувальному акті зазначено про підозру ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, обвинувальний акт не містить чіткого та конкретного формулювання обвинувачення, що порушує право обвинуваченого на захист.

Відповідно до п.5 ч.2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити такі відомості: виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, оскільки відсутність в обвинувальному акті належного викладу фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає доведеними, чіткого та конкретного формулювання обвинувачення, а не підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, є перешкодою для призначення судового розгляду на підставі такого обвинувального акта, а також для реалізації обвинуваченим свого права на захист.

У постанові Верховного Суду України від 24.11.2016 (справа № 5-328кс16) викладена правова позиція про недопустимість використання понять «підозра» і «обвинувачення» як синонімів у різних процесуальних документах, оскільки вони не можуть вважатись рівнозначними, незважаючи на подібність стилістичного викладу фактичних даних у повідомленні про підозру та обвинувальному акті.

Апеляційна скарга прокурора не містить правових підстав для скасування судового рішення.

З огляду на викладене колегія суддів вважає апеляційну скаргу прокурора необґрунтованою. Ухвала суду першої інстанції є законною й підстав для її скасування та задоволення апеляційної скарги немає.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 419 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :
Ухвалу Яворівського районного суду Львівської області від 22 червня 2017 року про повернення обвинувального акта у кримінальному провадженні про обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 156 КК України, прокурору Яворівського відділу Городоцької місцевої прокуратури Львівської областізалишити без зміни, а апеляційну скаргу прокурора без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

С у д д і :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4 .