Дата документу Справа № 334/8176/17
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-сс/778/1456/17 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний №334/8176/17 Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 грудня 2017 року м. Запоріжжя
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні, матеріали кримінального провадження №0005359 відомості про яке внесені до ЄРДР 10.12.2017 року за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 12 грудня 2017 року, якою
відмовлено у задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, не працевлаштованого, має середню освіту, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України,

встановила:
ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 12 грудня 2017 року, відмовлено у задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді домашнього арешту, з покладенням відповідних обов`язків.
В обґрунтування прийнятого рішення слідчий суддя зазначила, що враховуючи дані про особу підозрюваного ОСОБА_7 , який в силу ст. 89 КК України раніше не судимий, має постійне місце проживання, на даний час не офіційно працевлаштований, проживає у цивільному шлюбі, тому дійшла висновку про можливість застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, даний запобіжний захід забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків під час досудового слідства та у суді.

В апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_8 , посилається на необґрунтованість ухвали слідчого судді. Вважає, що слідчим суддею під час відмови у застосуванні відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою належним чином не надано оцінку наявним ризикам, зазначеним у клопотанні, неповно вивчено всі необхідні обставини провадження, що свідчіть про невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження. Вважає, що судом не взято до уваги, що підозрюваний проживає разом з потерпілим та безпосереднім свідком події, за однією адресою, яка є місцем виконання запобіжного заходу, у виді домашнього арешту, що на думку прокурора не виключає можливості впливати на вказаних осіб, або навіть вчинити нове кримінальне правопорушення.

Просить суд апеляційної інстанції скасувати ухвалу слідчого судді, постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчого задовольнити та застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 діб.

Заслухавши доповідь судді про сутність судового рішення; прокурора, який підтримав апеляційну скаргу та вважав, що ухвала слідчого судді є незаконною та необґрунтованою; підозрюваного, який вважав ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою, а апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню; перевіривши доводи апеляції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_8 задоволенню не підлягає.

Відповідно до положень ч.3 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених ст. 177 КПК України, буде доведено, що перебуваючи на волі ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженні або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину.
В оскаржуваній ухвалі слідчим суддею при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, відповідно до вимог п.4 ч.1 ст.184 КПК України враховано наявність обґрунтованої підозри, перевірені обставини щодо існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України, а також оцінено сукупність обставин, які враховуються при обранні обмежувальних свободу заходів, зокрема, можливість переховуватись від органів досудового розслідування, а в подальшому від суду з метою уникнення кримінального покарання; знищити, сховати або спотворити речі, які мають істотне значення для кримінального провадження; незаконно впливати на потерпілих чи свідків у цьому ж кримінальному провадженні.
Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених КПК України.

Відповідно до ч. 4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.
Вирішуючи питання про обрання підозрюваному запобіжного заходу тримання під вартою, суд також враховує вимоги п.п. 3 і 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.
Крім того, Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 8 липня 2003 року, у справі № 1-23/2003, запобіжний захід у виді тримання під вартою не може бути застосований лише з мотиву тяжкості злочину, оскільки це суперечить Конституції України, відповідно до якої особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку та встановлено обвинувальним вироком суду (ст.29,62 Конституції України).
Як вбачається з матеріалів розгляду клопотання, слідчий мотивує його обґрунтованою підозрою ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України та наявністю, на думку слідчого, ризиків, передбачених ст.177 КПК України.

Колегія суддів вважає, що наявність обґрунтованої підозри не може бути підставою для застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки цей запобіжний захід є винятковим. Крім того, слідчим не надано достатніх підстав та прокурором не доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Підстави і мотиви прийнятого слідчим суддею рішення щодо клопотання слідчого наведені в ухвалі суду, з якими колегія суддів погоджується.
Наведені в апеляційній скарзі ризики, що передбачені ч.1 ст.177 КПК України, які на думку прокурора дають підстави для застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не знайшли свого підтвердження в суді першої інстанції та не встановлено їх наявності також під час апеляційного розгляду справи.
Враховуючи наведене, апеляційний суд приходить до висновку про відсутність підстав для зміни чи скасування ухвали слідчого судді.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,
ухвалила:
апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_8 , залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 12 грудня 2017 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді домашнього арешту, з покладенням відповідних обов`язків, залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4