№ 1-кс/756/2389/17
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 грудня 2017 року
Слідчий суддя Оболонського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши клопотання старшого слідчого Оболонського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_3 , погоджене процесуальним керівником у кримінальному провадженні № 0011194 від 04.12.2017 року прокурором Київської місцевої прокуратури № 5 ОСОБА_4 , про накладення арешту на майно,
за участю слідчого Оболонського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_5 ,
В С Т А Н О В И В :
У провадженні СВ Оболонського УП ГУНП в місті Києві перебувають матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0011194 від 04.12.2017 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

У клопотанні вказується, що до Оболонського УП ГУНП у м. Києві надійшла заява від ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який повідомив про те, що 07.08.2017 приблизно о 14 годині 00 хвилин перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 невстановлена досудовим розслідуванням особа, шахрайським шляхом заволоділи приміщенням квартири АДРЕСА_2 , чим завдала матеріального збитку у особливо великих розмірах ОСОБА_6 .

В подальшому у рамках вищевказаного провадження допитано в якості потерпілого ОСОБА_6 , який повідомив наступне: що він офіційно не одружений, однак має цивільну дружину ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка тимчасово проживає за адресою: АДРЕСА_3 , м/т НОМЕР_1 , наразі вони проживають тимчасово окремо, оскільки дружина працює у місті Києві.

Також повідомив про те, що у нього був рідний брат, по лінії матері, ОСОБА_8 , 1971 р.н. який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 . Він проживав за адресою: АДРЕСА_4 , де був зареєстрований та був власником даного жилого приміщення.

Він із братом мають різні прізвища, оскільки, він був старшим сином, та матір розвелась із батьком, та брата народила від іншого шлюбу.

Так після смерті брата, ОСОБА_6 звернувся до приватного нотаріуса Київського міського округу ОСОБА_9 із заявою про прийняття спадщини, оскільки брат був не одружений, та інших родичів у нього не має, та спадкоємцем другої черги відповідно до чинного цивільного законодавства станом на день смерті ОСОБА_8 є ОСОБА_6 .

Так коли ОСОБА_6 звернувся із вищевказаною заявою, приватним нотаріусом ОСОБА_9 було повідомлено про те, що відповідно до державного реєстру речових прав, приміщення квартири яке належало ОСОБА_8 , наразі на підставі договору купівлі продажу серія та номер 1849 від 07.08.2017 посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_10 , було продано особі на ім`я ОСОБА_11 . Ким вона може являтись, та яким чином може бути посвідчений договір купівлі продажу після смерті ОСОБА_8 не зрозуміло, та ОСОБА_6 вважає у діях невстановленої особи наявні шахрайські дії відносно нерухомо майна належне на праві власності моєму його братові ОСОБА_8 .

В подальшому з метою перевірки наданої інформації ОСОБА_6 у інформаційній базі ІПС «армор» було отримано витяг про те, що 09.07.2017 року Соломянським УП ГУНП у м. Києві зареєстровано заяву за № 49947 від 09.07.2017 у якій зазначено що за адресою: АДРЕСА_4 виявлено труп ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , якого було доставлено у морг № 1.

Крім цього, у рамках вищевказаного кримінального провадження допитано в якості свідка ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка повідомила те, що з 2003 року вона перебуває у цивільному шлюбі із ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Так їй відомо що ОСОБА_6 був рідний брат по лінії матері, ОСОБА_8 , 1971 року народження, який проживав за адресою: АДРЕСА_4 . За вказаною адресою, ОСОБА_7 декілька разів приходила разом із чоловіком у гості до його брата.

Зі слів чоловіка ОСОБА_7 відомо, що вищевказана квартира належить його братові декілька років, а саме вона дісталась ОСОБА_8 у спадок після смерті його батька ОСОБА_12 .

Відповідно до Інформаційної довідки з Дежавного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомо майно, № 98398523 від 25.09.2017, нерухоме майно із реєстраційним номером 00, що за адресою: АДРЕСА_4 відповідно до договору купівлі продажу серія та номер 1849 виданий 07.08.2017 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу м. Києва, ОСОБА_10 , який здійснює свою діяльність за адресою: АДРЕСА_1 , переоформлено на ОСОБА_11 .

Старшим слідчим СВ Оболонського УПГУНП у м. Києві ОСОБА_3 04.12.2017 винесена постанова про визнання квартири АДРЕСА_2 речовим доказом.

У зв`язку з вищевикладеним, слідчий вказує, що на даний час виникла необхідність накласти арешт на квартиру АДРЕСА_2 , складається з 2 кімнат, загальною площею 43.24 кв.м., житловою площею 28 кв.м., з метою збереження квартири, запобігання її незаконному відчуженню, оскільки право на останню набуто злочинним шляхом.

У судовому засіданні слідчий СВ Оболонського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_5 підтримала дане клопотання та просила його задовольнити. Крім того, слідчий наголосила, що необхідно накласти арешт на вищевказану квартиру з метою забезпечення збереження її як речового доказу, оскільки вона є предметом злочину. Крім того, слідчий вказала, що існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до пошкодження, псування, знищення, використання, незаконного відчуження вказаного майна та зважаючи на вищевикладене просила накласти арешт на майно у вигляді заборони користуватися та розпоряджатися ним будь-кому і будь-яким чином.
Крім того, зважаючи на те, що старший слідчий просив розглядати клопотання без участі власника майна, вказавши на те, що це є необхідним з метою забезпечення арешту майна, слідчий суддя керуючись положеннями ч. 2 ст. 172 КПК України, проводив розгляд клопотання без повідомлення власника майна.
Слідчий суддя, заслухавши пояснення слідчого, дослідивши матеріали, приходить до висновку про необхідність задоволення клопотання з наступних підстав.
Під час розгляду клопотання встановлено, що згідно витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження вбачається, що 04.12.2017 року було внесено відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України (кримінальне провадження № 0011194).
04.12.2017 року постановою старшого слідчого Оболонського УП ГУНП в м. Києві ОСОБА_3 квартиру АДРЕСА_2 , визнано речовим доказом.
06.12.2017 року до Оболонського районного суду м. Києва надійшло клопотання старшого слідчого СВ Оболонського УП ГУ Національної поліції у м. Києві ОСОБА_3 , погоджене процесуальним керівником у провадженні прокурором Київської місцевої прокуратури № 5 ОСОБА_4 , про накладення арешту на майно.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Згідно п. 1 ч. 2, ч. 4 ст. 170 КПК України арешт майна допускається, зокрема, з метою забезпечення збереження речових доказів. У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
На підставі викладеного, слідчий суддя дійшов до висновку про те, що орган досудового розслідування, виходячи з фактичних обставин кримінального правопорушення, обґрунтовано звернувся з клопотанням про арешт квартири АДРЕСА_2 , яка на даний момент, згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна належить на праві власності ОСОБА_11 .
Крім того, слідчим було доведено, що арешт майна необхідний з метою забезпечення його збереження як речового доказу. Зокрема, як вбачається з долученої до клопотання копії постанови про визнання речовими доказами від 04.12.2017 року квартира, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 на даний момент, згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна належить на праві власності ОСОБА_11 , визнана речовим доказом у кримінальному провадженні № 0011194 від 04.12.2017 року, оскільки вказана квартира є предметом вчинення злочину. А отже, при вирішенні питання про арешт майна старшим слідчим та прокурором доведено та слідчим суддею враховано: наявність правової підстави для арешту майна: можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні № 0011194 від 04.12.2017 року; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
Також, слідчий в клопотанні і безпосередньо в судовому засіданні довели, що існують обставини, які підтверджують, що незастосування заборони розпорядження майном призведе до його пошкодження, псування, знищення, незаконного відчуження, однак не довели необхідність накладення заборони використання будь-кому та будь-яким чином зазначеним майном.
Так, відповідно до ч. 12 ст. 170 КПК України заборона використання житлового приміщення особам, які на законних підставах проживають у такому житловому приміщенні, не допускається. Однак, старшим слідчим та прокурором не надано жодної інформації щодо осіб, які проживають у вказаній у клопотанні квартирі, а тому з метою недопущення незаконного порушення прав та інтересів осіб, які можуть проживати у квартирі АДРЕСА_2 , в цій частині клопотання слід відхилити.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 98, 170 -173, 309 КПК України, слідчий суддя
П О С Т А Н О В И В :
Клопотання старшого слідчого Оболонського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_3 , погоджене процесуальним керівником у кримінальному провадженні № 0011194 від 04.12.2017 року прокурором Київської місцевої прокуратури № 5 ОСОБА_4 , про накладення арешту на майно задовольнити частково.
На підставі п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України накласти арешт на майно, яке визнане речовим доказами у кримінальному провадженні № 0011194 від 04.12.2017 року, а саме квартиру АДРЕСА_2 , яка на даний момент, згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна належить на праві власності ОСОБА_11 .
Тимчасово заборонити власнику та іншим особам відчужувати та іншим чином розпоряджатися квартирою АДРЕСА_2 .
Копію ухвали негайно після її постановлення вручити прокурору та не пізніше наступного робочого дня після її постановлення надіслати іншим заінтересованим особам, які не були присутні при її проголошенні.
Виконання ухвали покласти на старшого слідчого СВ Оболонського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_3 та прокурора Київської місцевої прокуратури № 5 ОСОБА_4 .
Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.
Слідчий суддя ОСОБА_1