Справа № 570/5143/16-к
Номер провадження 1-кс/570/55/2018
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 січня 2018 року
Слідчий суддя Рівненського районного суду Рівненської області ОСОБА_1 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у закритому судовому засіданні в приміщенні Ріненського районного суду Рівненської області клопотання слідчого СВ Рівненського РВП Рівненського ВП ГУНП в Рівненській області ОСОБА_3 , погоджене з прокурором, який здійснює нагляд за додержанням законів під час провадження досудового розслідування у формі процесуального керівництва, прокурором Рівненської місцевої прокуратури ОСОБА_4 , по матеріалах досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 26 жовтня 2013 року за №0000748 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.191 КК України відносно
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с.Прислуч Березнівського району Рівненської області, зареєстрованої по АДРЕСА_1 ,
про дозвіл на затримання з метою приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою
в с т а н о в и в:
покликаючись на те, що підозрювана ОСОБА_5 з метою уникнення притягнення до кримінальної відповідальності переховується від органів досудового розслідування, а, одержавши відомості про звернення слідчого до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу до початку розгляду клопотання в суді, може не прибути до суду за судовим викликом, слідчий у поданому 22 січня 2018 року клопотанні просить надати дозвіл на її затримання з метою приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Слідчий та прокурор у поданих суду заявах клопотання підтримують, просять слухати у їх відсутність у зв`язку з виконанням невідкладних службових обов`язків.
Дослідивши надані матеріали кримінального провадження, слідчий суддя прийшов до таких висновків.
Згідно клопотання, ОСОБА_5 з 01 січня 2001 року по 01 лютого 2004 року, перебуваючи на посаді касира Квасилівського виробничого управління житлово-комунального господарства, бухгалтера-касира Комунального підприємства «Житловик» та бухгалтера-касира Колективного підприємства «Житловик-1», що в смт.Квасилів Рівненського району Рівненської області, і згідно договорів про повну матеріальну відповідальність, п.п.4.5, 4.8 Положення про ведення касових операцій у національній валюті України, несла повну матеріальну відповідальність за збереження всіх прийнятих нею цінностей, використовуючи недбале ставлення до виконання обов`язків головними бухгалтерами перерахованих підприємств ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , шляхом порушення вимог Посадової інструкції бухгалтера-касира Квасилівського виробничого управління житлово-комунального господарства від 02.02.1998 року, Посадової інструкції бухгалтера-касира Квасилівського комунального підприємства «Житловик» від 04.01.2002 року №03, Посадової інструкції бухгалтера-касира Квасилівського колективного підприємства «Житловик-1» від 01.04.2003 року № 6, п.2.10 та п.3.11 Положення, маючи єдиний умисел, діючи з корисливих мотивів, готівку, що надійшла до каси підприємства від квартиронаймачів будинків АДРЕСА_2 , АДРЕСА_3 , АДРЕСА_4 як квартплата, не в повній мірі оприбуткувала та відобразила у відповідних прибуткових касових ордерах, касовій книзі та привласнила, чим завдала шкоду КП «Житловик-1» у великих розмірах на загальну суму 53 838,36 грн.
ОСОБА_5 за попередньою змовою з головним бухгалтером КП «Житловик-1» ОСОБА_7 в період з 02 січня 2002 року по 24 листопада 2003 року, шляхом порушення п.2.10 Положення в частині оприбуткування в касах вищевказаних підприємств усієї готівки, яка надходить в їх каси, маючи єдиний умисел, діючи з корисливих мотивів, привласнили неоприбутковані суми орендної плати, які надходили від орендодавців. Так, ОСОБА_7 діючи за попередньою змовою, в порушення п.2.15 «Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку», зловживаючи своїми службовими обов`язками, маючи єдиний умисел, діючи з корисливих мотивів, у журналах-ордерах по нарахуванню орендної плати, в частині логічної ув`язки окремих показників, зменшила нарахування орендної плати на суму, неоприбутковану по касі підприємства, розмір якої отримувала ОСОБА_5 та яку в подальшому спільно привласнили, чим завдали КП «Житловик-1» шкоду на загальну суму 1 723,97 грн.
Отже, діями ОСОБА_5 завдано КП «Житловик-1» шкоди на суму 55 562,33 грн.
Відомості за даним фактом 26 жовтня 2013 року внесені до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань за №0000748 та розпочато досудове розслідування за попередньою правовою кваліфікації кримінального правопорушення за ч.4 ст.191 КК України як привласнення чужого майна шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчиненого за попередньою змовою групою осіб, що вчинене у великих розмірах.
28 лютого 2014 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчинення цього злочину.
З 01 березня 2015 року ОСОБА_5 перебуває у розшуку і провадження зупинено.
22 січня 2018 року відносно підозрюваної подане клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Відповідно до п.1 ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на свободу та особисту недоторканність, нікого не може бути позбавлено свободи, крім випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.
За змістом ст.131 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Згідно ст.177 КПК України основною метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України. Відповідно до ст.188 КПК України прокурор, слідчий за погодженням з прокурором має право звернутися із клопотанням про дозвіл на затримання підозрюваного, обвинуваченого з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Згідно ч.2 ст.176 КПК України затримання - це тимчасовий запобіжний захід, який застосовується з підстав та у випадку, визначеному цим Кодексом. Отже, з вище вказаних норм закону слідує, що затримання застосовується до підозрюваного та обвинуваченого. Статусу підозрюваного особа набуває з моменту повідомлення їй про підозру в порядку, передбаченому Главою 22 КПК України.
Відповідно до ч.4 ст.189 КПК України слідчий суддя, суд відмовляє у наданні дозволу на затримання підозрюваного з метою його приводу, якщо прокурор не доведе, що зазначені у клопотанні про застосування запобіжного заходу обставини вказують на наявність підстав для тримання підозрюваного під вартою, а також не доведе, що є достатні підстави вважати, що: підозрюваний переховується від органів досудового розслідування чи суду; одержавши відомості про звернення слідчого, прокурора до суду із клопотанням про застосування запобіжного заходу, підозрюваний до початку розгляду клопотання вчинить дії, які є підставою для застосування запобіжного заходу (стане переховуватись від органів досудового розслідування; знищити, сховати або спотворити речі чи документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків, експертів, спеціалістів; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити правопорушення у якому підозрюється). Як вбачається із змісту ч.6 ст.193 КПК України слідчий суддя, суд може розглянути клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрати такий запобіжний захід без присутності підозрюваного, лише у разі, якщо він оголошений у міжнародний розшук.
Приймаючи до уваги, що підозрюваний переховується від органів досудового розслідування, його місцезнаходження встановити не виявилось можливим, у зв`язку з ухилення підозрюваного від слідства, що свідчить про неможливість запобігання ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, щодо нього подане клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Оскільки у його відсутність слідчий суддя не може вирішити це питання, а іншим шляхом забезпечити його участь в судовому засіданні неможливо, тому клопотання прокурора, відповідає вимогам КПК України, про дозвіл на його затримання з метою приводу підлягає задоволенню.
Дана ухвала не є остаточним рішенням, на підставі якого особа може триматися під вартою упродовж строку, визначеного законом та встановленого слідчим суддею. Ця ухвала за своєю суттю є рішенням, на підставі якого особу може бути лише затримано і доставлено до місця кримінального провадження і розгляду питання та прийняття рішення про застосування обраного запобіжного заходу або його заміну, яке і є остаточним. Між тим, наданий дозвіл на затримання особи з метою її приводу для участі в судовому засіданні в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є забезпечувальним заходом присутності підозрюваного в залі судового засідання під час вирішення питання про обрання відносно підозрюваного запобіжного заходу в виді тримання під вартою.
Відповідно до ст.309 КПК України, ухвала оскарженню не підлягає. Разом з тим, Конституційний Суд України висловив правову позицію у рішенні від 08 квітня 2015 року №3-рп/2015 (п.2.1 рішення), що згідно з практикою Європейського суду з прав людини у ст.6 Конвенції, якою передбачено право на справедливий суд, не встановлено вимоги до держав засновувати апеляційні або касаційні суди. Там, де такі суди існують, гарантії, що містяться у вказаній статті, повинні відповідати також і забезпеченню ефективного доступу до цих судів (п.25 Рішення ЄСПЛ у справі «Делкур проти Бельгії» від 17 жовтня 1997 року та п.65 Рішення ЄСПЛ у справі «Гофман проти Німеччини» від 11 жовтня 2001 року). Отже, позбавлення права на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді є фактично порушенням принципів рівності всіх перед законом і судом та доступу до правосуддя.
З огляду на викладене, керуючись ст.ст.188-190 КПК України, слідчий суддя
у х в а л и в:
задоволити клопотання слідчого СВ Рівненського РВП Рівненського ВП ГУНП в Рівненській області ОСОБА_3 , погоджене з прокурором, який здійснює нагляд за додержанням законів під час провадження досудового розслідування у формі процесуального керівництва, прокурором Рівненської місцевої прокуратури ОСОБА_4 , по матеріалах досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 26 жовтня 2013 року за №0000748 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.191 КК України відносно ОСОБА_5 про дозвіл на затримання з метою приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Надати дозвіл на затримання підозрюваної ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с Прислуч Березнівського району Рівненської області, зареєстрованої по АДРЕСА_1 , з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу - тримання під вартою.
Затримана на підставі ухвали суду особа не пізніше тридцяти шести годин з моменту затримання повинна бути звільнена або доставлена до суду, який постановив ухвалу про дозвіл на затримання з метою приводу.
Ухвала про дозвіл на затримання з метою приводу втрачає законну силу з моменту: 1) приводу підозрюваного, обвинуваченого до суду; 2) закінчення строку дії ухвали, зазначеного в ній, або закінчення шести місяців із дати постановлення ухвали, у якій не зазначено строку її дії; 3) відкликання ухвали прокурором.
Виконання ухвали доручити Рівненському відділенню поліції Рівненському відділу поліції Головного управління Національної поліції в Рівненській області.
Копію ухвали направити для контролю за виконанням прокурору Рівненської місцевої прокуратури.
Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.
Слідчий суддя: ОСОБА_1