Справа № 504/2120/17
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" березня 2018 р. смт. Доброслав

Комінтернівський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 1 в смт. Доброслав кримінальне

провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Дмитрівка Кілійського району Одеської області, українця, громадянина України, одруженого, з вищою освітою, маючого на утриманні двох неповнолітніх дітей ІНФОРМАЦІЯ_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 , командира 1 механізованого взводу 9 механізованої роти 3 механізованого батальйону військової частини польова пошта НОМЕР_1 , лейтенанта, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
- у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.407 КК України,

ВСТАНОВИВ:

02 березня 2014 року ОСОБА_5 наказом Міністра оборони України №94 призначено командиром механізованого взводу механізованої роти механізованого батальйону НОМЕР_2 окремої механізованої бригади оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_4 » (військова частини - польова пошта НОМЕР_1 (військова частина НОМЕР_3 )).
12 березня 2014 року наказом ТВО командира військової частини НОМЕР_3 №59, ОСОБА_5 зараховано до списків особового складу частини та поставлено на всі види забезпечення.
Згідно положень п. 2 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», початком проходження військової служби для громадян, прийнятих на військову службу для військовозобов`язаних шажається день зарахування до списків особового складу військової частини.
Відтак, з 12 березня 2014 року, тобто з моменту зарахування ОСОБА_5 до списків особового складу військової частини НОМЕР_3 ( польова пошта НОМЕР_1 ), він набув статусу військовослужбовця - особи, яка проходить військову службу та з цього ж дня розпочав виконання свого військового обов`язку - проходження військової служби.
12 березня 2014 року ОСОБА_5 наказом ТВО командира військової частини НОМЕР_3 №59 призначено на посаду командира 1 механізованого взводу 9 механізованої роти 3 механізованого батальйону «агвкової частини НОМЕР_3 (польова пошта НОМЕР_1 ).
Згідно вимог п. п. 1, 2, 3 ч. 3 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язок військової служби на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять) чи поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника), на шляху прямування на службу або зі служби, під час службових поїздок, повернення до місця служби.
Проте, всупереч вищезазначених вимог закону, ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом та проходячи військову службу на посаді командира 1 механізованого взводу 9 механізованої роти 3 механізованого батальйону військової частини польова пошта НОМЕР_1 , у військовому званні «лейтенант», усвідомлюючи відсутність відповідного дозволу командира, з метою тимчасово ухилитися від обов`язків військової служби, 18 грудня 2014 року, вчинив самовільне залишення військової частини, яка дислокується за адресою: АДРЕСА_3 , без поважних причин та ухилявся від проходження військової служби до 09 червня 2017 року, проводячи час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язками військової служби.
09 червня 2017 року ОСОБА_5 самостійно прибув до військової прокуратури Одеського гарнізону, яка дислокується за адресою: АДРЕСА_4 , заявив про себе та вчинений ним злочин.
Обвинувачений ОСОБА_5 допитаний в суді, в інкримінованому йому злочині, передбаченому ч.3 ст.407 КК України, винним себе визнав повністю, розкаявся та пояснив, що він, будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом та проходячи військову службу на посаді командира 1 механізованого взводу 9 механізованої роти 3 механізованого батальйону військової частини польова пошта НОМЕР_1 , у військовому званні «лейтенант», з метою тимчасово ухилитися від обов`язків військової служби, 18 грудня 2014 року, вчинив самовільне залишення розташування військової частини, яка дислокується за адресою: АДРЕСА_3 , та ухилявся від проходження військової служби до 09 червня 2017 року, проводячи час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби.
У вчиненому кримінальному правопорушенні (злочині) щиро розкаявся, не заперечував проти розгляду справи в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України.
На підставі ч.3 ст.349 КПК України, за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів по справі щодо тих обставин, які ніким з учасників процесу не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин, сумнівів у добровільності його позиції немає. Обвинуваченому роз`яснено, що у такому випадку, він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Також в судовому засідання прокурор військової прокуратури Одеського гарнізону Південного регіону України ОСОБА_4 заявив клопотання та надав письмову заяву про звільнення від відбування покарання обвинуваченого ОСОБА_5 на підставі ст.1 п. «в» Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 року.
В судовому засіданні ОСОБА_5 підтримав клопотання прокурора, просив суд звільнити його від відбування покарання на підставі Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 року.
Вина обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.407 КК України, доведена, а дії обвинуваченого ОСОБА_5 правильно кваліфіковані як самовільне залишення військовослужбовцем (крім строкової служби) військової частини без поважних причин, тривалістю понад один місяць.
Крім того, судом враховується при визначенні обвинуваченому ОСОБА_5 міри покарання, ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним кримінального правопорушення, його особу, а також те, що він раніше не судимий, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за місцем служби характеризується посередньо, має на утриманні двох неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_3 , вчинений ним злочин віднесений законодавцем до категорії злочинів середньої тяжкості, згідно ст.12 КК України.

Обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_5 , відповідно до ст. 66 КК України, є щире каяття у скоєному кримінальному правопорушенні.
Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_5 , відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.
Суд враховує, що ОСОБА_5 вчинив злочин середньої тяжкості, вину у вчиненому злочині визнав та щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю злочину, раніше не судимий.

Враховуючи наявність цих обставин, що пом`якшують відповідальність та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного, який посередньо характеризується за місцем служби, на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, має на утриманнідвох неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_3 , суд дійшов висновку, про призначення ОСОБА_5 покарання за ч.3 ст.407 КК України із застосуванням положень ст.ст.75,76 КК України, оскільки його виправлення можливе без ізоляції від суспільства.

До обвинуваченого ОСОБА_5 не застосовувались засоби забезпечення кримінального провадження.
Цивільний позов, речові докази та судові витрати у справі відсутні.

Відповідно до п.«в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 року, який набрав чинності 07.09.2017 року, необхідно звільнити від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, засуджених за умисні злочини, які не є тяжкими або особливо тяжкими відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, та за злочини, вчинені з необережності, які не є особливо тяжкими відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, осіб, не позбавлених батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років, дітей-інвалідів та/або повнолітніх сина, дочку, визнаних інвалідами.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження обвинувачений ОСОБА_5 вчинив злочин середньої тяжкості, передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України до набрання чинності Законом України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 року, має двох неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_3 , відносно яких батьківських прав не позбавлений, що підтверджується довідкою Кілійського районного суду Одеської області № 01/684/2017 від 26.12.2017 року.
Відповідно до ст. 10 Закону України «Про амністію у 2016 році» виконання цього закону покладається на суди. Питання про застосування амністії суд вирішує за ініціативою прокурора, органу або установи виконання покарань, а також за ініціативою обвинуваченого(підсудного) чи засудженого, їх захисників чи законних представників.
Відповідно до п.2 ст. 3 Закону України «Про застосування амністії в Україні» від 01.10.1996 року із змінами внесеними згідно закону, установивши в стадії судового розгляду кримінальної справи наявність акта амністії, що усуває застосування покарання за вчинене діяння, суд, за доведеності вини особи, постановляє обвинувальний вирок із звільненням засудженого від відбування покарання.
Обставин, які б перешкоджали застосуванню амністії, відповідно до ст.9 Закону України «Про амністію у 2016 році» судом не встановлено.
Враховуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку, що обвинуваченого ОСОБА_5 необхідно звільнити від відбування покарання на підставі ст.1 п.«в» Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 року.
На підставі та керуючись ст.ст.1 п. п. «в», 9, 10 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 року, ст. ст. 369-371,374 КПК України,суд,-
Керуючись ст.ст. 369-371, 374 КПК України, суд,-
УХВАЛИВ:
Обвинуваченого ОСОБА_5 , визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.407 КК України, та призначити йому покаранняу виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки.

На підставі ст.75 КК України - звільнити обвинуваченого ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом 1 (одного) року іспитового строку не вчинить нового злочину.

На підставі п.п. 1,2 ч.1 ст.ст.76 КК України - зобов`язати обвинуваченого ОСОБА_5 періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

На підставі ст.1 п. «в» Закону України «Про амністію» від 22.12.2016 року, звільнити обвинуваченого ОСОБА_5 від покарання у вигляді позбавлення волі на строк 2 (два) роки із застосуванням випробувального терміну в 1(один) рік, та зобов`язання періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Одеської області через Комінтернівський районний суд Одеської області протягом 30 днів з дня його проголошення, крім з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1