Провадження №1-кп/761/295/2018
В И Р О К
іменем України
01 березня 2018 року року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, з вищою освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий,

у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.125 КК України,

секретар судового засідання ОСОБА_3

за участі:

сторони обвинувачення - прокурор ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_2

в с т а н о в и в :
Так, 29 квітня 2016 року приблизно о 18 годині 20 хвилин, ОСОБА_2 , перебував в парку ім.. Т.Г. Шевченка зі сторони перехрестя вулиць Володимирської та бульвару Тараса Шевченка, де прогулювався зі своєю малолітньою дитиною.
В той же час до ОСОБА_2 , який знаходився у вказаному парку, підійшла його дружина ОСОБА_5 спільно з ОСОБА_6 з яким у ОСОБА_2 виник словесний конфлікт. В результаті конфлікту ОСОБА_2 обурила поведінка ОСОБА_6 та ОСОБА_2 повідомив останньому щоб він не втручався в сімейні розмови та йому потрібно відійти.
Після того, як ОСОБА_6 відмовився відійти та продовжував розмову, ОСОБА_2 , умисно наніс удар долонею лівої руки по обличчю ОСОБА_6 , заподіявши останньому легких тілесних ушкоджень.
Відповідно висновку судово-медичної експертизи №1175 від 04.05.2016: ОСОБА_7 було завдано тілесні ушкодження, які відносяться до легких за критерієм тривалості розладу здоров`я.
Таким чином, ОСОБА_2 умисно завдав легкі тілесні ушкодження, тобто вчинив дане кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 125 КК України.

Судовий розгляд проведено в межах обвинувачення відповідно до ч. 1 ст. 337 КПК України.

Обвинувачений ОСОБА_2 допитаний у суді, винуватість у вчиненні злочину за ч.1 ст. 125 КК України не визнав, та згодом у судовому засіданні підтвердив усі фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення, зазначивши вони відповідають викладеним в обвинувальному акті та відповідають дійсності.

Допитаний у судовому засіданні потерпілий ОСОБА_6 , надав показання, що десь рік назад, точно не пам`ятає, він та його дружина зустрітись з ОСОБА_2 в парку для врегулювання питань, які стосуються дитини яка є спільною дитиною ОСОБА_2 , та його дружини. ОСОБА_2 вирішив зробити це не мирним шляхом і під час спілкування наніс йому удар ладонею лівої руки, в центр обличчя. Все відбувалося у присутності дитини, та для неї було психологічною травмою. Потім ОСОБА_2 сів в автомобіль та втік, після чого вони більше не бачились, і ОСОБА_2 після всіх подій не намагався врегулювати дане питання.
Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_8 , надала показання, що вона з нинішнім своїм чоловіком, потерпілим по справі, йшли за дитиною по парку, до них підійшов ОСОБА_2 , та почав наїзжати, дитина злякалась, а ОСОБА_6 , почав заступатись за неї та дитину. Ці події відбувались чи в кінці квітня чи на початку травня, вона пам`ятає, але пам`ятає, що в пятницю перед святом паски, десь о 15-16 годині дня. ОСОБА_2 наніс один удар рукою по обличчю ОСОБА_6 , у останнього пішла кров із носу, і ладон`ю він задів йому і око, у ОСОБА_6 були сонцезахисні окуляри, це все бачили свідки, люди які гуляли в парку. ОСОБА_2 гуляв з дитиною у парку, і він був ініціатором конфлікту. ОСОБА_8 з чоловіком підійшли, раніше вона з ОСОБА_2 домовлялись, що не буде приходити на зустрічі с ОСОБА_6 , але в той день вони збирались їхати до села разом з дитиною, яка живе зі нею та її чоловіком, який є потерпілим. Коли вони підійшли до ОСОБА_2 , то він почав обурюватись, ОСОБА_6 почав заступатись, і в цей час ОСОБА_2 вдарив останнього по обличчю.

На підтвердження події злочину та вини ОСОБА_2 у його вчиненні прокурором надані суду та безпосередньо у судовому засіданні дослідженні документи, а саме: витяг з кримінального провадження №0005560 від 29.04.2016; протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 29.04.2016 року; копія посвідчення водія ОСОБА_2 ; постанова про призначення судово-медичної експертизи від 30.04.2016 року; висновок експерта №1175 від 04.05.2016 року; протокол проведення слідчого експерименту від 09.06.2016 року та характеризуючи документи.

Суд, допитавши обвинуваченого, потерпілу, свідка, дослідивши надані сторонами документи та речові докази, оцінивши їх у сукупності дійшов до наступних висновків.

У відповідності до вимог ч.1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.

Статтею 92 КПК України визначено, що обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу покладається на слідчого, прокурора, а обов`язок доказування належності та допустимості доказів покладається на сторону, що їх подає.

Згідно до ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Статтею 86 КПК України зазначено, що доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

Суд вирішує питання допустимості доказів під час їх оцінки в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення.

Документи надані сторонами є належними та допустимими доказами оскільки відповідають вимогам КПК України та отримані в передбачений законом спосіб.

Отже, аналізуючи та оцінюючи у сукупності докази та показання надані сторонами кримінального провадження, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_2 у вчиненні інкримінованого йому злочину повністю доведена. В судовому засіданні під час судового слідства обвинувачений фактично визнав свою вину та підтвердив фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення вказавши, що вони відповідають дійсності викладеним в обвинувальному акті. Також дані фактичні обставини підтвердив потерпілий та свідок допитані в судовому засіданні.

Таким чином, суд приходить до висновку, що винність ОСОБА_2 , у вчиненні кримінального правопорушення, а саме, умисному завданні легких тілесних ушкоджень, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України доведена і він повинен нести відповідальність за вчинене.

При призначенні покарання ОСОБА_2 , суд враховує характер та ступінь суспільної небезпечності вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_2 судом не встановлено.

Обставини, що обтяжують покарання стосовно обвинуваченого ОСОБА_2 судом не встановлено.

Вирішуючи питання про призначення виду і міри покарання обвинуваченому ОСОБА_2 , суд враховує характер і ступінь тяжкості кримінального правопорушення, сукупність всіх обставин його вчинення та дані про особу обвинуваченого, що він раніше не судимий, характеризується позитивно. Тому, суд приходить до висновку, про необхідність призначення міри покарання у вигляді штрафу.

Саме таке покарання на думку суду буде достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Цивільний позов по справі не заявлений.

Судових витрат по справі не має.

Речових доказів по справі не має.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 369-371, 374 КПК України, суд -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_2 , визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України та призначити йому за цією статтею покарання у вигляді штрафу у розмір 50 (п`ятдесят) неоподаткованих мінімумів доходів громадян в сумі 850 (вісімсот п`ятдесят гривень).

На вирок можуть бути подані учасниками судового провадження апеляційні скарги до Апеляційного суду м. Києва через Шевченківський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з моменту його проголошення, а особою, яка перебуває під вартою, - в той же строк із моменту отримання його копії. Якщо вирок ухвалено без виклику особу, яка його оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_9