№ провадження 11-кп/781/798/17 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 185 (81, 86-1, 140) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07.12.2017 року. м.Кропивницький

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Кіровоградської області у складі:
головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Кропивницькому кримінальне провадження №0009400 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_7 на вирок Ленінського районного суду м. Кіровограда від 11.07.2017 року, яким

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Олександрія, Кіровоградської області, українця, гр. України, з середньою освітою, розлученого, офіційно не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
-26.11.2014 року Знамя`нським місьрайонним судом Кіровоградської області за ч.2 ст.185 КК України на 3 роки позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком на 2 роки. Ухвалою Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 16.11.2016 року звільнення від відбування покарання з випробуванням скасовано та призначено покарання у виді 3 років позбавлення волі;
-16.11.2016 року Олександрійським міськрайонним судом Кіровоградської області за ч.1, ч.2 ст.185 КК України на 2 років позбавлення волі
засуджено за ч. 2 ст. 185 КК України на 2 роки 6 місяців позбавлення волі. На підставі ч.4 ст.70 КК України шляхом часткового складання покарань призначеного вироком Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 16.11.2016 року та покарання за даним вироком, остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 1 місяць

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_9
В С Т А Н О В И Л А:
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 просить вирок районного суду змінити, пом`якшити призначене судом покарання, визнавши, що покарання за своєю суворістю не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Під час апеляційного розгляду обвинувачений ОСОБА_6 на підставі ч.1 ст.403 КПК України відмовився від поданої ним апеляційної скарги та підтримав апеляційну скаргу захисника.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 просить скасувати вирок районного суду і закрити кримінальне провадження у зв`язку з не встановленністю достатніх доказів для доведення винуватості ОСОБА_6 у суді. Свої вимоги обґрунтовує тим, що при винесенні вироку судом не взято до уваги обставини, які могли істотно вплинути на його висновки щодо винуватості ОСОБА_6 . Надані пояснення потерпілих та свідків повністю спростовують висунете обвинувачення щодо вчинення злочинів ОСОБА_6 . Суд у вироку послався на копії гарантійних талонів. Однак, потерпілими не надано жодних доказів володіння телефонами на час скоєння крадіжки або будь-яких доказів на підтвердження їх вартості. Крім цього, суд помилково визнав протокол проведення слідчого експерименту допустимим доказом, так як він є не достовірним і суд не може його використати, як доказ вини обвинуваченого ОСОБА_6 . На фототаблицях відсутнє відтворення всіх тих дій, які описані у вироку. Зазначає також, що висновки експертів № 1033 від 08.12.2014 року, № 1071 від 25.12.2014 року № 34 від 22.01.2015 року помилково визнані судом як належні та допустимі докази.
Вироком суду ОСОБА_6 визнано винним та засуджено за те, що він 24.10.2014 року близько 18:30 год., перебуваючи в маршрутному таксі, номер якого не встановлено, сполученням вул. Попова-АС№2 м. Кіровограда, де у пасажира даного маршрутного таксі ОСОБА_10 побачив мобільний телефон Samsung GT-C3322, який виглядав з кишені куртки. В цей час у ОСОБА_6 виник намір на таємне викрадення вказаного мобільного телефону. З метою його реалізації ОСОБА_6 дочекався зручної миті для вчинення крадіжки, а саме моменту, коли маршрутне таксі під`їде до зупинки «Критий Ринок» по вул. 50 років Жовтня в м. Кіровограді, та скориставшись тим, що в маршрутному таксі було багато людей, які виходячи штовхались, діючи умисно і цілеспрямовано, з корисливих спонукань, з метою наживи, вважаючи, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу з кишені куртки потерпілого, повторно, таємно викрав належний ОСОБА_10 мобільний телефон Samsung GT-C3322, вартістю 652,86 грн., в якому будь-яких додаткових пристроїв та аксесуарів не було, знаходилась сім-картка мобільного оператора МТС, яка відновлена та для потерпілого матеріальної цінності не становить, на рахунку якої грошей не було. З місця вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_6 зник, викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_10 матеріальну шкоду на загальну суму 652,86 грн.
Крім цього, 16.11.2014 року близько 12:30 год. ОСОБА_6 , знаходився в торговому центрі «Plazma», що по вул. 50 років Жовтня 22Б в м. Кіровограді, де проходячи повз відділ продажу парфумів, побачив, що там відсутній продавець, а на прилавку лежить мобільний телефон Samsung GT-S5830i, належний ОСОБА_11 . В цей час у ОСОБА_6 виник намір на таємне викрадення вказаного мобільного телефона. З метою його реалізації, скориставшись тим, що поруч нікого не було, діючи умисно та цілеспрямовано, з корисливих спонукань, переслідуючи мету наживи, вважаючи, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу з прилавку, повторно, таємно викрав належний ОСОБА_11 мобільний телефон Samsung GT-S5830i, вартістю 1450,33 грн.,в якому будь-яких додаткових пристроїв та аксесуарів не було, знаходилась сім-картка мобільного оператора МТС, яка відновлена та для потерпілої матеріальної цінності не становить, на рахунку якої грошей не було. З місця вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_6 зник, викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_11 матеріальну шкоду на суму 1450,33 грн.
Крім цього, 01.01.2015 року приблизно о 21:00 год. ОСОБА_6 , перебуваючи в кафе «Золоті купола», розташованого в Центральному сквері м. Кіровограда, у відвідувача даного кафе ОСОБА_12 , який перебував в стані алкогольного сп`яніння, побачив мобільний телефон Samsung GT-C3322, який виглядав з кишені його куртки. В цей час у ОСОБА_6 виник намір на таємне викрадення вказаного мобільного телефону. З метою його реалізації, ОСОБА_6 підійшов до потерпілого ОСОБА_12 та під приводом поздоровити з Новим Роком потиснув останньому руку, під час чого, діючи умисно та цілеспрямовано, з корисливих спонукань, переслідуючи мету наживи, вважаючи, що його дії не будуть помічені, шляхом вільного доступу з кишені куртки, повторно, таємно викрав належний ОСОБА_12 мобільний телефон Samsung GT-C3322, вартістю 899,55 грн, в якому будь-яких додаткових пристроїв та аксесуарів не було, знаходилась сім-картка мобільного оператора МТС, яка відновлена та для потерпілого матеріальної цінності не становить, на рахунку якої грошей не було. З місця вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_6 зник, викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_12 матеріальну шкоду на суму 899,55 грн.

Заслухавши доповідача, в дебатах обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_9 , які підтримали подану апеляційну скаргу захисника, думку прокурора про залишення вироку суду без зміни, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляції, колегія суддів приходить до таких висновків.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження районний суд повно, об`єктивно і всебічно дослідивши всі обставини кримінального провадження, прийшов до обґрунтованого висновку про винуватість обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.185 КК України, навівши у вироку мотиви прийняття такого рішення, із посиланням на належні докази, які були дослідженні під час судового розгляду.

В суді першої та апеляційної інстанції обвинувачений свою вину у вчиненні злочинів не визнав, від надання показів відмовився, скориставшись ст.63 Конституції України.
Разом з тим, вина обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень підтверджується сукупністю досліджених судом першої інстанції доказів.
По епізоду крадіжки у потерпілого ОСОБА_10 .
Показаннями потерпілого ОСОБА_10 , який в суді першої інстанції пояснював, що ОСОБА_6 раніше не знав, 24.10.2014 року приблизно між 18 та 19 годинами їхав у маршрутному таксі №1, рухався з вул. Попова на Старий автовокзал у м. Кіровограді, сидів на сидінні, яке ближче до проходу і розташоване за водієм. Перед тим як сісти в таксі, розмовляв по мобільному телефону, зайшовши у таксі положив телефон в кишеню куртки. Телефон був марки «Самсунг» чорно-сірого кольору з двома сім картками, оператора «МТС», грошей на рахунку карток не було. Телефон знаходився у правій кишені куртки. На одній із зупинок, коли виходили люди, його штовхнули у плече, у маршрутці не було багато людей. Після поштовху він звернув увагу, що із маршрутки виходив чоловік у накинутому на голову капюшоні, він виходив останнім. В обличчя він його не бачив, чи був в таксі ОСОБА_6 не бачив. Коли вийшов з маршрутки, то виявив відсутність мобільного телефону. Після цього повідомив міліцію про те що сталось, заяву написав пізніше. Зазначив, що мобільний телефон на даний час не повернуто, претензій матеріального характеру до обвинуваченого не має. Вказав, що пропажу мобільного телефону виявив ще в маршрутці, шукав його по салону, під сидіннями, кишеня куртки не була застібнута. Зазначив, що коли сидів, то телефон з кишені було видно.
Показаннями свідка ОСОБА_13 , який пояснив, що ОСОБА_6 знає, познайомились приблизно 2-3 роки тому біля Критого ринку. Зазначив, що ОСОБА_6 приблизно 2 роки тому, перед Новим роком попросив його закласти мобільний телефон до ломбарду на його паспорт. Він погодився і заклав телефон, який передав ОСОБА_6 , до ломбарду «Скарбниця». У ломбард заходили удвох, за це ОСОБА_6 передав йому від 50 до 100 грн. Телефон був «Самсунг» чи «Нокія» здається світлого кольору. ОСОБА_6 на той час проживав в м. Кіровограді, зазначив, що він йому говорив, що телефон мав намір викупити. Але про те, що телефон крадений він йому не говорив. Про це він дізнався від працівників міліції.
Копією гарантійного талону на мобільний телефон «Samsung GT-C3322HKISEK», належного потерпілому ОСОБА_10 , із зазначенням номера ІМЕІ: НОМЕР_1 та дати придбання 23.06.2014 року (т.2 а.с.74).
Висновком експерта №1033 від 08.12.2014 року, згідно якого встановлено вартість мобільного телефону «Samsung GT-C3322», придбаного 23.06.2014 року, що становить 652,86 грн. (т.2 а.с.77-79).
Повідомленням-довідкою ломбарду «Скарбниця» від 22.01.2015 року, згідно якої 25.10.2014 року ОСОБА_13 звертався до ломбардного відділення ПТ «Ломбард-Скарбниця», розташованого за адресою: м. Кропивницький, вул. 50 років Жовтня, 3 з приводу застави мобільного телефона «SamsungGT-C3322HKISEK», ІМЕІ НОМЕР_1 , ІМЕІ номер мобільного телефону збігається із номером мобільного телефону, вказаного у вищезазначеному гарантійному талоні (т.2 а.с.80-82).
Протоколом слідчого експерименту з фототаблицею від 29.01.2015 року з участю підозрюваного ОСОБА_6 , під час якого ОСОБА_6 добровільно, у присутності понятих, вказав та відтворив обставини вчинення крадіжки 24.10.2014 року. При цьому детально показав, як викрав мобільний телефон з кишені потерпілого в маршрутному таксі, яке на момент вчинення крадіжки перебувало в районі Критого ринку в м. Кропивницькому ( т.2 а.с.127-129).
По епізоду крадіжки у потерпілої ОСОБА_11 .
Показаннями потерпілої ОСОБА_11 , яка в суді першої інстанції пояснювала, що станом на 16.11.2014 року працювала продавцем-консультантом відділу парфумерії у торговому центрі «Плазма». Відділ знаходився на першому поверсі, доступ у відділ був вільний, відділ не був огороджений та відокремлений. В обідній час, коли людей було не багато відійшла до відділу косметики, який розташований через один відділ від її відділу. ЇЇ мобільний телефон «Самсунг» чорного кольору був на зарядці в шухляді, яка була привідкрита, телефон з шухляди було видно. Коли була у відділі косметики почула крик охоронця з другого поверху, він крикнув здається слово «Стій». Тут же побачила, що охорона пробігла біля неї. В цей час вона пішла до свого відділу і звернула увагу, що немає її телефону. Зрозуміла, що його вкрали і охорона побігла за крадієм. Вона розвернулась та пішла до відділу продажу пива «Дудляр». Продавець розповіла, що мимо неї пробіг хлопець, який кинув їй телефон на прилавок і побіг на вихід, за ним побігла охорона. Приблизно через 10 хв. в магазин повернувся охоронець і сказав, що догнав одного крадія, інший крадій втік. Потім зайшли працівники міліції, які завели з собою хлопця, якого затримали охоронці. Працівники міліції наполягали на написанні заяви, вона спочатку відмовлялась від цього, але коли затриманий став кивати в її сторону головою, показуючи щоб вона не писала заяву, вона вирішила її написати. Мобільний телефон їй повернула продавець пива. Пояснила, що працівники міліції вилучали у неї мобільний телефон, не на довго, потім повернули. Заяву не хотіла писати, бо телефон повернули, але коли побачила реакцію особи, яку затримали зрозуміла, що він причетний до крадіжки то вирішила написати заяву. Всі документи працівникам міліції підписувала на роботі, а один раз вдома.
Із показань свідка ОСОБА_14 вбачається, що 16.11.2014 року вона працювала у торгівельному комплексі «Плазма», її робоче місце було на першому поверсі, вона займається розповсюдженням лотерейних білетів. В той день відпускала людей, це було до обіду, людей було мало. В цей час почула шум, кричав охоронець, який був на другому поверсі. Він біг з другого поверху. В цей час двоє молодих людей побігли до виходу, вони пробігли мимо неї, за її місцем роботи була точка продажу пива «Дудляр». Хтось із хлопців щось кинув на стіл того відділу, що він кинув вона не бачила. Обличчя тих хлопців не бачила, бачила, що вони були в темних куртках і темних шапках. Зі слів охоронця дізналась, що у дівчини з відділу парфумерії вкрали мобільний телефон. Охоронці також сказали, що одного хлопця затримали і викликали міліцію. Але кого затримали вона не бачила. Все відбулось дуже швидко.
Показаннями свідка ОСОБА_15 , який в суді першої інстанції пояснював, що ОСОБА_6 не знає, раніше його не бачив, з ним не знайомий. У 2014 році працював у торгівельному комплексі «Плазма» охоронцем, місце роботи було визначено перший поверх. Коли перебував на посту старший зміни передав, що по другому поверсі ходять підозрілі люди, їх йому описав старший зміни. Він піднявся на другий поверх, на той час двоє підозрілих чоловіків спустились вже на перший поверх, один із них зайшов у відділ парфумів. Відстань була від нього до них приблизно 100 метрів, облич їх не бачив. Потім побачив, як один з чоловіків, що зайшов у відділ парфумів, щось взяв з прилавка, другий чоловік стояв від того чоловіка приблизно за 4 метри від відділу. Побачивши це, він крикнув «Стій», той чоловік став бігти і викинув телефон у відділ пива «Дудляр», потім крадії удвох вибігли на вулицю. Він побіг за ними, побачив, що один з чоловіків уже стояв на стоянці, він і старший зміни підійшли до нього щоб він не втік і викликали міліцію.
Показаннями свідка ОСОБА_16 , який в суді першої інстанції пояснював, що з ОСОБА_6 незнайомий. 16.11.2014 року працював у торговому комплексі «Плазма» старшим зміни охорони. В обідній час помітив, що двоє осіб ходять по торговому залу, спочатку ходили по другому поверсі, а потім спустились на перший. Вони викликали підозру тим, що заглядали у відділи, але не було видно, що вони щось мали намір купити. Це він побачив по відеоспостереженню через відеокамери, про це повідомив напарника ОСОБА_17 , ОСОБА_18 щоб він спостерігав за цими чоловіками. Пізніше ОСОБА_15 щось повідомив по рації, було не розбірливо, але слова були про телефон і перший поверх. Він після цих слів через монітор відеоспостереження побачив, що чоловік вибігав з дверей магазину. Він через службовий вхід вибіг на вулицю, щоб затримати особу, але він втік. На вулиці біля входу стояв ОСОБА_15 з другим затриманим. Після цього була викликана міліція. Телефон, що був викрадений, був викрадений з відділу парфумів у продавця ОСОБА_19 . У його присутності другий затриманий називав своє прізвище, але точно це прізвище не пам`ятає.
Протоколом огляду місця події від 16.11.2014 року в ході якого виявлено у парфумерному відділі ТЦ «Плазма» на прилавку мобільний телефон «Самсунг» чорного кольору. (т.2 а.с.84).
Висновком експерта №1071 від 25.12.2014 року, згідно якого встановлено вартість мобільного телефону «Samsung GT-S5830i», належного потерпілій ОСОБА_11 , що становить 1450,33 грн. (т.2 а.с.96-98).
Протоколом слідчого експерименту з фототаблицею від 29.01.2015 року з участю підозрюваного ОСОБА_6 , під час якого ОСОБА_6 добровільно, у присутності понятих, вказав та показав як саме вчинив крадіжку 16.11.2014 року приблизно о 12:30 год. мобільного телефона Samsung GT-S5830i з прилавка відділу парфумів в ТЦ «Плазма». При цьому зазначив, що мобільний телефон в подальшому поклав у відділі продажу пива, почувши, що за ним біжить охорона ( т.2 а.с.127-129).
По епізоду крадіжки у потерпілого ОСОБА_12 .
Показаннями потерпілого ОСОБА_12 , який в суді першої інстанції пояснював, що ОСОБА_6 раніше не знав, 01.01.2015 року знаходився у кафе «Золоті Купола», де святкував Новий рік, це було приблизно о 20-21 годині. Коли танцював до нього підійшов незнайомий хлопець, який привітався, постукав його по плечу і пішов. Після цього він виявив пропажу з кишені куртки мобільного телефону «Самсунг» на 2 сім картки. Це було відразу ж після того, як незнайомець від нього пішов. До цього він розмовляв по телефону в кафе, це було всім видно. Пояснив, що у залі було затемнення, горіла світломузика і обличчя було видно погано. Він був випившим, коли виявив пропажу телефону став шукати хлопця, який з ним вітався, але знайомі хлопці сказали, що той незнайомець відразу після розмови з ним вийшов з кафе. Він тут же пішов у райвідділ і подав заяву. Претензій до обвинуваченого не має. Зазначив, що незнайомець підійшов до нього коли він знаходився у натовпі серед танцюючих.
Копією гарантійного талону на мобільний телефон «Samsung GT-C3322HKISEK», в якому зазначено ІМЕІ вказаного мобільного телефона: НОМЕР_2 , НОМЕР_3 (т.2, а.с.104).
Висновком експерта №34 від 22.01.2015 року, згідно якого встановлено вартість мобільного телефону «SamsungGT-C3322», придбаного потерпілим ОСОБА_12 01.07.2014 року, що становить 899,55 грн. ( т.2 а.с.110-112);
Повідомленням-довідкою ломбарду «Скарбниця» від 12.01.2015 року, згідно якої 02.01.2015 року ОСОБА_20 звертався до ломбардного відділення ПТ «Ломбард-Скарбниця», розташованого за адресою: м. Кропивницький, вул. 50 років Жовтня, 3 з приводу закладу мобільного телефону «Samsung GT-C3322HKISEK», ІМЕІ НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , що відповідає номеру моделі та номерам ІМЕІ, вказаним у вищезазначеному гарантійному талоні (т.2 а.с. 96-100).
Протоколом слідчого експерименту з фототаблицею від 29.01.2015 року з участю підозрюваного ОСОБА_6 , під час якого ОСОБА_6 добровільно, у присутності понятих, вказав та за допомогою статиста показав, як 01.01.2015 року він вчинив крадіжку мобільного телефону з кишені у потерпілого в кафе «Золоті Купола» (т.2 а.с.127-129).
Відповідно до п. 17 роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України від 29 червня 1990 року N 5 «Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку» (з відповідними змінами) в основу вироку, згідно з вимогами ст. 370 КПК України, можуть бути покладені лише достовірні докази, досліджені у судовому засіданні.
При постановленні вироку суд за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин кримінального провадження в їх сукупності, керуючись законом, повинен дати остаточну оцінку доказам з точки зору їх допустимості, достовірності і достатності для вирішення питань, зазначених у ст. 368 КПК України.
Висновки суду щодо оцінки доказів належить викласти у вироку в точних і категоричних судженнях, які виключали б сумніви з приводу достовірності того чи іншого доказу. Прийняття одних і відхилення інших доказів судом повинно бути мотивовано.
Зазначеним вимогам закону оскаржуваний вирок суду відповідає в повній мірі.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що висновки суду про доведеність вини ОСОБА_6 у таємному викраденні чужого майна (крадіжки), повторно відповідають фактичним обставинам справи, які ґрунтуються на зібраних у справі та досліджених у судовому засіданні доказах.
Доводи, викладені в апеляційній скарзі захисника про непричетність обвинуваченого до вчинення інкримінованих йому кримінальних правопорушень, а також про невірну оцінку судом зібраних по справі доказів є безпідставними, оскільки суперечать встановленим у кримінальному провадженні обставинам.
Суд першої інстанції вмотивовано взяв до уваги, як правдиві, показання ОСОБА_13 , надані ним під час судового слідства, згідно яких свідок логічно і детально розповів про обставини отримання від ОСОБА_6 мобільного телефону з проханням здати його в ломбард на паспорт ОСОБА_13 . При цьому свідок пояснив як саме він і ОСОБА_6 заходили до ломбарду та яку приблизну суму коштів він отримав від ОСОБА_6 за те, що здав телефон до ломбарду на власний паспорт. Такі показання свідка ОСОБА_13 узгоджуються із дослідженими під час судового розгляду доказами, а саме повідомленням ломбарду «Скарбниця» від 22.01.2015 року, згідно якого вбачається, що ОСОБА_13 дійсно 25.10.2014 р. здавав до ломбарду мобільний телефон «Самсунг» С3322, що був викрадений у потерпілого ОСОБА_10 .
Крім того, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно не взяв до уваги заяву свідка ОСОБА_13 , яка подана в судовому засіданні обвинуваченим ОСОБА_6 , що утримується під вартою, в якій ОСОБА_13 вказує на те, що давав покази в суді під тиском прокурора. Однак, вказана заява судом направлялась прокурору Кіровоградської області для відповідної перевірки. Відповідно до повідомлення Кіровоградської місцевої прокуратури від 02.06.2017 року факти, викладені в заяві ОСОБА_13 не знайшли свого підтвердження (т.2 а.с. 167).
Отже, колегія суддів розцінює вказану заяву свідка ОСОБА_13 , яка особисто не подавалась свідком до суду, нічим іншим як засобом покращити становище обвинуваченого ОСОБА_6 з метою уникнення останнім покарання за вчинені кримінальні правопорушення.
Щодо доводів захисника про визнання недопустимим доказом протоколу проведення слідчого експерименту від 29.01.2015 року з участю підозрюваного ОСОБА_6 , оскільки під час проведення слідчого експерименту не було відтворено умови, максимально наближені до тих, у яких у минулому відбувалась досліджувана подія, а саме час та місце проведення слідчого експерименту є необґрунтованими зважаючи на наступне.
Відповідно до ст.86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом.
При дослідженні наведених доказів і їх оцінці з позиції належності і допустимості суд прийшов до висновку, що вказані докази отримані в порядку, встановленому КПК України без істотного порушення прав та свобод обвинуваченого ОСОБА_6 , гарантованих Конституцією та законами України. У відповідності до ст.86 КПК України, суд визнає ці докази допустимими.
Так, колегією суддів встановлено, що проведення слідчого експерименту від 29.01.2015 року з участю підозрюваного ОСОБА_6 було здійснено з дотриманням процесуальних норм та без порушення права обвинуваченого на захист.
Суд першої інстанції обґрунтовано оцінив протокол проведення слідчого експерименту, як належний та допустимий доказ, що підтверджує вину ОСОБА_6 у вчиненні таємного викрадення чужого майна (крадіжок), повторно, виходячи з того, що вказані слідчі дії були проведені з дотриманням вимог кримінального процесуального закону.
Відповідно до даних протоколу проведення слідчого експерименту від 29.01.2017 року, який проведений за участю ОСОБА_6 та в присутності двох понятих, обвинувачений послідовно розповів про обставини та відтворив всі свої дії, які він вчиняв. Всі зазначені дії обвинуваченого були зафіксовані фотозйомкою. Жодних заперечень та зауважень щодо викладених обставин справи, обвинуваченим не заявлялись. Крім того, будь-які заяви про неправомірні дії працівників поліції в матеріалах кримінального провадження відсутні.
Не може погодитись колегія суду з мотивами апеляційної скарги захисника щодо визнання недопустимим доказом висновків експертів №1033 від 08.12.2014 року; №1071 від 25.12.2014 року та №34 від 22.01.2015 року, оскільки ці висновки складались експертом на підставі даних, встановлених слідчим.
Колегія суддів знаходить вказані мотиви апеляційної скарги безпідставними, оскільки за кожним інкримінованим ОСОБА_6 епізодом викрадення майна в ході досудового слідства для встановлення вартості цього майна було проведено судово товарознавчі експертизи, висновки яких були досліджені в ході судового розгляду та оцінені судом в сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_6 за ст. 185 ч.2 КК України.
Доводи сторони захисту про те, що ОСОБА_6 вказаних злочинів не вчиняв не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні та повністю спростовуються дослідженими в судовому засіданні сукупністю належних і допустимих доказів. Вказані докази є узгодженими між собою та підтверджують обвинувачення, пред`явлене ОСОБА_6 .
Крім того, під час апеляційного розгляду ОСОБА_6 зазначив, що дані крадіжки були скоєні його співмешканкою, яка на той час хворіла і побоюючись її затримання, він працівникам поліції на досудовому розслідуванні надавав пояснення, що саме він вчиняв вказані крадіжки. Але на сьогоднішній день його співмешканка померла, а тому у нього відпала необхідність себе оговорювати.
Водночас, колегія суддів вважає, що дані твердження ОСОБА_6 не підтверджуються поясненнями потерпілих ОСОБА_12 , ОСОБА_11 та ОСОБА_10 , які вказували, що саме особа чоловічої статі підходила до них, після чого останні встановлювали відсутність у них їх мобільних телефонів, а тому колегія суддів приходить до висновку, що такі доводи обвинуваченого є способом захисту з метою уникнення відповідальності за вчинене.
За таких обставин, невизнання ОСОБА_6 своєї вини за ч.2 ст.185 КК України, суд першої інстанції розцінив, як намагання уникнути відповідальність за скоєне, з чим погоджується і колегія суддів.

Таким чином, колегія суддів вважає, що надані стороною обвинувачення докази винуватості ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.185 КК України, є належними, допустимими, достовірними, а сукупність зібраних доказів у їх взаємозв`язку достатніми для прийняття відповідного процесуального рішення, а тому суд першої інстанції обґрунтовано визнав ОСОБА_6 винуватим у вчиненні даних злочинів, кваліфікувавши його дії як таємне викрадення чужого майна ( крадіжка), вчинена повторно.

На підставі викладеного, колегія суддів приходить до переконання, що докази вчинення злочинів ОСОБА_6 , які покладені судом в основу обвинувального вироку були отриманні з дотриманням вимог кримінального процесуального законодавства.

Всупереч апеляційним доводам сторони захисту про невмотивованість апельованого судового рішення, у вироку міститься достатня мотивація як оцінки доказів, кваліфікації дій останнього, так і спростування цих доводів.

Доводи про незаконність вироку в апеляційній скарзі захисника аналогічні доводам, які вона подавала суду першої інстанції, які ретельно ним перевірені і обґрунтовано відхилені на підставі детально проаналізованих, наведених у вироку доказів, як безпідставні, і з даними висновками погоджується колегія суддів апеляційної інстанції.
Не встановлено у даному провадженні й порушень вимог кримінального процесуального закону, про що йдеться в апеляційній скарзі захисника.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд першої інстанції відповідно до вимог ст. 65 КК України, у повній мірі врахував ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, обставини їх вчинення, наслідки, які настали, дані, що характеризують особу обвинуваченого, а також пом`якшуючі та обтяжуючі покарання обставини.

Так, обвинувачений ОСОБА_6 вчинив кримінальні правопорушення, які відповідно до ст. 12 КК України відносяться до злочинів середньої тяжкості, раніше притягувався до кримінальної відповідальності за аналогічні злочини, на обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває, як особа характеризується посередньо, не працює. Обставини що пом`якшують покарання та обтяжують покарання відсутні.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що обвинуваченому ОСОБА_6 судом першої інстанції призначено покарання відповідно до вимог ст. 65 КК України, за своїм видом і розміром, необхідне і достатнє для його виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів, є справедливим, а також відповідає меті покарання, визначеній у ст. 50 КК України.

Крім того, згідно з ч.1 ст. 70 КК України при сукупності злочинів суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожен злочин окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань.
Відповідно до ч.4 ст. 70 КК України, за правилами, передбаченими в частинах першій третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку.
Так, ОСОБА_6 після винесення вироку Олександрійським міськрайонним судом Кіровоградської області від 16.11.2016 року винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення вироку, а тому суд першої інстанції обґрунтовано призначив ОСОБА_6 покарання за сукупністю злочинів шляхом часткового складання покарань за правилами ч.4 ст.70 КК України.
Отже, призначене судом першої інстанції обвинуваченому ОСОБА_6 покарання відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого відповідатиме принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого, випливатиме з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» 1950 року.

З урахуванням викладеного, переглянувши вирок суду першої інстанції в межах поданої апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу захисника слід залишити без задоволення, а вирок суду без зміни.

Керуючись ст.ст. 376 ч.2, 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів апеляційного суду
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Ленінського районного суду м. Кіровограда від 11.07.2017 року щодо ОСОБА_6 без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.
Судді: (підписи)
Згідно з оригіналом:
Суддя Апеляційного суду
Кіровоградської області ОСОБА_2