Справа № 193/1754/16-к
1-кп/214/246/17
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2017 року, Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі колегії суддів:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, кримінальне провадження № 0000112 відносно ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 306, ч. 2 ст. 307 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

В проваджені Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області знаходиться кримінальне провадження № 0000112 відносно ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 306, ч. 2 ст. 307 КК України.

Прокурор у судовому засіданні заявив клопотання про продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_7 ще на два місяці, оскільки останній вчинив особливо тяжкий злочин, у зв`язку з чим маються підстави, що останній зможе переховуватися від суду та зможе незаконно впливати на свідків.

В судовому засіданні захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_6 заперечував проти задоволення клопотання прокурора та заявив клопотання про зміну запобіжного заходу відносно свого підзахисного з тримання під вартою на домашній арешт, оскільки ОСОБА_7 має постійне місце проживання, на утриманні має неповнолітню доньку, батьків пенсійного віку, раніше не судимий, має стійки соціальні зв`язки.

Обвинувачений ОСОБА_7 заперечував проти задоволення клопотання прокурора та заявив клопотання про зміну йому запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт з підстав зазначених його захисником.

Прокурор в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні клопотання захисника ОСОБА_6 та обвинуваченого ОСОБА_7 , оскільки вважає, що необхідно враховувати тяжкість інкримінованого обвинуваченому ОСОБА_7 злочину. Крім того, на його погляд, ще існують ризики вчинення обвинуваченим інших правопорушень та незаконно впливати на свідків.

Вислухавши думки сторін кримінального провадження, дослідивши обвинувальний акт, матеріали кримінального провадження, колегія суду приходить до висновку що клопотання прокурора щодо продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 не підлягає задоволенню, а клопотання захисника ОСОБА_6 та обвинуваченого ОСОБА_7 щодо зміни міри запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_7 з тримання під вартою на домашній арешт підлягає задоволенню за таких підстав.

У відповідності до вимог ч.1 ст.331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення судом питання щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому КПК України.

Ухвалою слідчого судді відносно ОСОБА_7 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Стаття 29 Конституції України регламентує право кожної людини на свободу та особисту недоторканість. Заарештувати або тримати під вартою особу можна лише за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом. У разі нагальної необхідності запобігти злочинові чи його перепинити уповноважені на те законом органи можуть застосувати тримання особи під вартою як тимчасовий запобіжний захід.

Відповідно до ст.. 148 КПК України запобіжні заходи застосовуються до підозрюваного, обвинуваченого, підсудного, засудженого з метою запобігти спробам ухилитися від дізнання, слідча або суду, перешкодити встановленню істини у кримінальній справі або продовжити злочинну діяльність, а також для забезпечення виконання процесуальних рішень. Такі заходи застосовуються за наявності достатніх підстав вважати, що заначені особи будуть намагатися ухилитися від слідства й суду або від виконання процесуальних рішень, перешкоджатимуть встановленню істини у справі або продовжуватимуть злочинну діяльність.

У відповідності до положень ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганням спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити злочину діяльність.

Згідно зі ст.178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний в сукупності оцінити тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі, дані про особу підозрюваного, розмір майнової шкоди, в заподіянні якого підозрюється особа.

Відповідно до п. 3 ст. 5 Європейської конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, кожна заарештована або затримана особа має право на судовий розгляд справи упродовж розумного строку чи звільнення з-під варти. Таке звільнення має бути обґрунтоване гарантіями явки до суду.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, доцільність продовження строків тримання під вартою, як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Відповідно кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у право особи на свободу (рішення «Єлоев проти України», «Фельдман проти України»).

Таким чином, зі спливом певного часу саме тільки існування обґрунтованої підозри перестає бути підставою для позбавлення свободи, і органи досудового розслідування чи прокурор мають навести інші підстави для продовження строку тримання під вартою. До того ж такі підстави мають бути чітко вказані.

Колегія суддів враховує, що сама лише тяжкість вчиненого злочину, хоча і є визначаючим елементом при оцінці ризику ухилення від суду, однак не може бути достатньою підставою для законності тримання особи під вартою.

Прокурором в судовому засіданні не доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, та забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Натомість, вивченням даних про особу обвинуваченого встановлено, що ОСОБА_7 має визначене місце реєстрації та проживання, позитивно характеризується, на утриманні має неповнолітню доньку, онука, на час обрання запобіжного заходу офіційно був працевлаштований слюсарем в ПП «Спецконтак», крім того на утриманні має батьків пенсіонерів, раніше не судимий.

Крім того, в судовому засіданні допитана частина свідки.

Окрім того, не вирішуючи питання про доведеність вини та правильність кваліфікації дій ОСОБА_7 , колегія суддів враховує, що останній обвинувачується у вчиненні не насильницького злочину.

За таких обставин, враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_7 без прийняття судом рішення по суті висунутого йому обвинувачення перебуває під вартою більше одного року, а складність справи обумовлює її тривалий судовий розгляд, колегія суддів приходить до висновку, що подальше утримання обвинуваченого під вартою не викликано необхідністю і міра запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту забезпечить йому належну процесуальну поведінку. Застосовуючи такий запобіжний захід, суд виходить з необхідності уникнення ризиків, визначених ст.177 КПК України щодо можливості обвинуваченому перешкоджати кримінальному провадженню, зі ступені тяжкості інкримінованого йому злочину та вищенаведених судом даних про особу обвинуваченого.

Суд також вважає за доцільне покласти на обвинуваченого ОСОБА_7 обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 176 178, 181, 194, 202, 331, 371, 376 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

В задоволені клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 - відмовити.

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу задовольнити.

Змінити обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт.

Заборонити обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 залишати місце свого проживання цілодобово, строком на два місяці, тобто до 13 лютого 2018 року, за адресою: квартира АДРЕСА_1 .

Зобов`язати обвинуваченого ОСОБА_7 прибувати за кожною вимогою до Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_7 , що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

Негайно звільнити обвинуваченого ОСОБА_7 з-під варти в залі суду.

Ухвалу про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передати для виконання Тернівському ВП Криворізького ВП ГУНП в Дніпропетровській області, який повинен негайно поставити на облік особу, щодо якої застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту і повідомити про це Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали оголошений 18 грудня 2017 року о 13-00 годині.
Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3