Ухвала
Іменем України
16 січня 2018 р.

м. Київ
справа № 1-51/200 1

провадження № 51-468 зп 18
Суддя-доповідач Касаційного кримінального суду Верховного Суду ОСОБА_1 розглянувши заяву засудженого ОСОБА_2 про перегляд ухвали Верховного Суду України від 1 листопада 2001 року,

встановив:
вироком Миколаївського апеляційного суду від 8 серпня 2001 року ОСОБА_2 засуджений за сукупністю злочинів, передбачених частиною 3 статті 140, частиною 3 статті 142, статтею 17, пунктом «а» статті 93, пунктами «а» і «з» статті 93 КК України (1960 року) до довічного позбавлення волі з конфіскацією всього майна, належного йому на праві особистої власності.
Ухвалою Верховного Суду України від 1 листопада 2001 року касаційні скарги засудженого ОСОБА_2 та його захисника ОСОБА_3 залишено без задоволення , а вирок Миколаївського апеляційного суду від 8 серпня 2001 року без змін.
Відповідно до Закону України № 2147-19 від 3 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», який набрав чинності 15 грудня 2017 року, а саме згідно пункту 21 частини 1 статті 3 КПК України судом касаційної інстанції визначено Верховний Суд.
Так, протоколом автоматичного розподілу судової справи між суддями Верховного суду від 10 січня 2018 року призначено суддею-доповідачем ОСОБА_1 .
Згідно з пунктом 1 § 3 Перехідних положень до зазначеного Закону України (№ 2147-19 від 3 жовтня 2017 року) заяви про перегляд судових рішень Верховним Судом України у

справах, які подані та розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, передаються до Касаційного кримінального суду та розглядаються спочатку колегією у складі трьох або більшої непарної кількості суддів за правилами, що діяли до набрання чинності цим Законом.
З матеріалів за скаргою убачається, що ухвалою судді Верховного Суду України від 16 листопада 2017 року заяву засудженого ОСОБА_2 залишено без руху з наданням йому строку для усунення недоліків до 16 грудня 2017 року.
При цьому, відповідно до інформації, яка міститься в особовій справі засудженого та надана установою в якій засуджений відбуває покарання, копію зазначеної ухвали останній отримав 4 грудня 2017 року, однак на її виконання повторних скарг від нього не надходило.
Згідно з пунктом 1 частини 4 статті 450 КПК України ( в редакції Закону зі змінами від 12.02.2015 року) заява повертається заявнику у разі, якщо заявник не усунув її недоліки протягом установленого строку.
Оскільки в установлений судом строк засуджений не усунув недоліки, на які йому вказувалося в ухвалі касаційного суду, то його заява підлягає поверненню.
Відповідно до частини 5 статті 450 КПК України ( в редакції Закону зі змінами від 12.02.2015 року) повернення заяви на підставах, передбачених у частині 4 цієї статті, не перешкоджає повторному зверненню у разі належного оформлення заяви або з інших підстав, ніж ті , які були предметом розгляду.

На підставі викладеного та керуючись пунктом 1 § 3 Перехідних положень до Закону України (№ 2147-19 від 3 жовтня 2017 року) та пункту 1 частини 4 статті 450 КПК України ( в редакції зі змінами станом на 12.02.2015 року), Суд

постановив:
повернути заяву засудженому ОСОБА_2 про перегляд ухвали Верховного Суду України від 1 листопада 2001 року щодо нього.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1