АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження апел.суду №11-кп/790/2098/17 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Справа суду 1-ї інстанції № 637/882/16-к
Категорія: ч.2, 3 ст.185 КК України
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

7 листопада 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові кримінальне провадження № 0000046 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Шевченківського районного суду Харківської області від 15 травня 2017 року, ухвалений стосовно ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , -
В С Т А Н О В И Л А:

Цим вироком,
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харків, громадянина України, з неповною середньою освітою, безробітного, не одруженого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , утримується в Харківській установі виконання покарань № 27, раніше судимого: вироком Шевченківського районного суду Харківської області від 09 серпня 1999 року за ч. 2 ст. 140 КК України, ч. 4 ст. 81 КК України із застосуванням ст. 42 КК України до 5 років позбавлення волі з конфіскацією майна; вироком Шевченківського районного суду Харківської області від 26 грудня 2001 року за ч. 3 ст. 289 КК України із застосуванням ст.ст. 69, 70 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна; вироком Апеляційного суду Харківської області від 22 березня 2011 року за ч. 2 ст. 186, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України із застосуванням ст. 70 КК України до 5 років позбавлення волі; вироком Фрунзенського районного суду м. Харкова від 12.10.2011 року, за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України із застосуванням ст.ст. 70, 71 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі; вироком Апеляційного суду Харківської області від 05.01.2016 року, за вчинення злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185 та ч. 3 ст. 185 КК України на підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим призначено ОСОБА_7 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки.
визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.ч.2,3 ст.185 КК України і призначено покарання за ч.2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців, за ч.3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців.
На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців .
Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України, шляхом часткового складання покарань, призначених за цим вироком, а також вироком апеляційного суду Харківської області від 05.01.2016 року, остаточно визначено ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зараховано ОСОБА_7 в строк відбування покарання час його тримання під вартою з 11.12.2015 року по 15.05.2017 року із розрахунку 1 день тримання під вартою за 2 дня позбавлення волі.
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Харків, громадянина України, з середньою освітою, безробітного, не одруженого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_3 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимого,
визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України і призначено покарання за ч.2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців.
На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням строком на 3 роки. Відповідно до ст. 76 КК України покладено на ОСОБА_8 наступні обов`язки : періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання , не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Згідно вироку, на початку лютого 2015 року, більш точної дати та часу під час судового слідства не встановлено, ОСОБА_7 повторно та ОСОБА_8 за попередньою змовою, діючи з наміром, спрямованим на таємне викрадення чужого майна, прийшли до неогородженого парканом дачного домоволодіння ОСОБА_10 , яке розташоване за адресою: АДРЕСА_4 , де за допомогою металевої монтировки зняли 20 листів шиферу з гаражу, який розташований на території даного домоволодіння, після чого за допомогою саморобних саней перевезли даний шифер в село Гетьманівка Шевченківського району Харківської області та продали, а отримані гроші витратили на свої потреби, чим спричинили потерпілому ОСОБА_11 матеріальний збиток згідно висновку судово товарознавчої експертизи на суму 1 200 гривень.
Повторно на початку лютого 2015 року, більш точної дати та часу під час судового слідства не встановлено, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 за попередньою змовою, діючи з наміром, спрямованим на таємне викрадення чужого майна, прийшли до неогородженого парканом дачного домоволодіння ОСОБА_10 , яке розташоване за адресою: АДРЕСА_4 , де переконавшись, що вони залишаються не поміченими, таємно викрали металевий швелер з даху гаражу, який розташований на території даного домоволодіння, вагою 200 кілограм, довжиною 6-ть метрів, після чого за допомогою саморобних саней перевезли даний швелер в село Гетьманівка Шевченківського району Харківської області та продали, а отримані гроші витратили на свої потреби, чим спричинили потерпілому матеріальний збиток згідно висновку судово товарознавчої експертизи на суму 400 гривень.
В червні 2015 року, більш точної дати та часу під час судового слідства не встановлено, ОСОБА_7 , повторно діючи з наміром, спрямованим на таємне викрадення чужого майна, прийшов до дачного домоволодіння АДРЕСА_3 , яке належить ОСОБА_12 , де за допомогою сокири, яку приніс з собою Пікало, відрубав металеве кільце на дерев`яних дверях та проник до даного будинку. Після чого, діючи з корисливих мотивів, з метою наживи, таємно викрав металобрухт загальною вагою 100 кг, який лежав в даному будинку, загальна вартість якого, згідно висновку судово товарознавчої експертизи складає 250 гривень, за ціною черного металу 2,50 гривень за 1 кілограм. Заволодівши викраденим Пікало з місця скоєння злочину зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_12 матеріальний збиток на суму 250 гривень.
Крім того, 25 серпня 2015 року, більш точого часу під час судового слідства не встановлено, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 повторно за попередньою змовою, діючи з наміром, спрямованим на таємне викрадення чужого майна, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись у будинку ОСОБА_13 , розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , де переконавшись, що господар відпочиває, ОСОБА_7 витягнув з гаманця, гроші у сумі 600,00 гривень, а ОСОБА_8 в цей час пильнував за тим, щоб не було сторонніх осіб та ніхто не міг завадити їхньому зговору. Після того як ОСОБА_14 викрав гроші вони разом з місця скоєння злочину зникли, розпорядившись викраденими грошима на власний розсуд, чим спричинили потерпілому ОСОБА_13 матеріальний збиток на вищевказану суму.
В апеляційній скарзі, не оспорюючи кваліфікацію своїх дій та фактичні обставини кримінального провадження, що встановлені вироком, обвинувачений просить вирок районного суду в частині призначеного покарання змінити у зв`язку з його суворістю та пом`якшити призначене покарання. Своє апеляційне прохання апелянт обґрунтовує тим, що він щиро розкаявся у вчиненому, визнав вину, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, мати пенсійного віку, а також обвинувачений вказує, що потерпілий не має претензій до нього. Всі вказані обставини, на думку апелянта, є підставою для пом`якшення призначеного покарання

Заслухавши доповідь головуючого судді, думку обвинувачених та захисника ОСОБА_9 , які підтримали апеляційну скаргу ОСОБА_7 в повному обсязі та вважали за можливе пом`якшити покарання обвинуваченому, а також заперечення прокурора, що вважав оскаржуваний вирок законним та обґрунтованим, колегія суддів, дослідивши матеріали провадження та перевіривши вирок у відповідності з нормами ст. 404 КПК України, дійшла висновку про те, що апеляційну скаргу обвинуваченого належить залишити без задоволення, з наступних підстав.

Висновки суду щодо фактичних обставин вчинення злочинів, що зазначені у вироку та кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_7 за ч. 2, 3 ст. 185 КК України та ОСОБА_8 за ч.2 ст. 185 КК України у апеляційній скарзі обвинуваченого не оспорюються. Крім того покарання призначене судом першої інстанції обвинуваченому ОСОБА_8 також сторонами не оскаржується, а тому, у відповідності з нормами ст. 404, 421 КПК України, ці обставини у апеляційному порядку не перевіряються.
Перевіряючи вирок в межах доводів поданої апеляційної скарги щодо правильності призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , колегія суддів вважає, що суд першої інстанції належним чином врахував ступінь тяжкості вчиненого ним злочинів, особу винного та встановив обставини, що пом`якшують покарання часткове визнання вини, сприяння розкриттю злочинів, а також встановив обставину, що обтяжує покарання, а саме вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.

Сутність апеляційних доводів обвинуваченого полягає у зайвій суворості призначеного покарання. З цим він пов`язує своє апеляційне прохання щодо необхідності зміни вироку в частині призначеного покарання, шляхом його пом`якшення, що на думку колегії суддів, є безпідставними, оскільки такі твердження повністю спростовуються висновками суду, що містяться у оскаржуваному вироку (арк. 255-257).

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до норм ст. 65 КК України та роз`яснень, наведених в п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначаючи покарання у кожному конкретному випадку, суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.
Як вбачається з оскаржуваного вироку, обвинуваченому призначено покарання за вчинення таємного викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена за попередньою змовою групою осіб, повторно та вчинення таємного викрадення чужого майна (крадіжка), поєднаного з проникненням до приміщення, вчинена повторно в мінімальних межах передбачених санкціями відповідних статей Кримінального кодексу України. Остаточне покарання суд призначив шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим за правилами ч.1 ст. 70 КК України та у відповідності до ч.4 ст. 70 КК України шляхом часткового складання покарань за оскаржуваним вироком і вироком Апеляційного суду Харківської області від 05.01.2016 року - у виді позбавлення волі на строк 5 років в умовах його реального відбування з ізоляцією від суспільства. При цьому належить взяти до уваги те, що суд мотивував таке рішення не лише ступенем тяжкості вчинених злочинів, але врахував наявність обставин, що обтяжують покарання, - вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння, обставин, які пом`якшують покарання часткове визнання вини та сприяння розкриттю злочинів, а також об`єктивно врахував дані про особу обвинуваченого, який офіційно не працевлаштований, неодружений, на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується нейтрально, вчинив злочини, маючи непогашену судимість.

Апеляційні доводи сторони захисту щодо наявності обставин, які істотно зменшують ступінь тяжкості вчиненого злочину, на думку колегії суддів, мають суто суб`єктивний характер. Твердження обвинуваченого про відсутність у потерпілого претензій до нього - не може слугувати підставою для пом`якшення покарання або виправдовувати вчинені ним протиправні діяння, що пов`язані зі вчиненням умисних злочинів власності громадян, вчинені повторно.
На думку колегії суддів, знаходження на утриманні у обвинуваченого двох неповнолітніх дітей, а також матері похилого віку - не може вважатися додатковою обставиною що істотно знижує ступень тяжкості вчиненого обвинуваченим злочину або пом`якшує покарання, оскільки колегія суддів не вбачає що зазначена обставина є надійною запорукою виправлення обвинуваченого у разі його звільнення від призначеного покарання з випробуванням, оскільки наявність на утриманні неповнолітніх дітей і матері похилого віку на час вчинення ним умисних злочинів, не стримала його від протиправних дій.
Крім того апеляційні доводи обвинуваченого про наявність обставин, що пом`якшують покарання визнання вини та сприяння у розкритті злочинів враховані судом при призначенні покарання.
Апеляційні доводи обвинуваченого, про зайву суворість призначеного покарання на підставі ч.ч.1,4 ст. 70 КК України - у виді позбавлення волі строком на 5 років, за вчинення таємного викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена за попередньою змовою групою осіб, повторно та вчинення таємного викрадення чужого майна (крадіжка), поєднаного з проникненням до приміщення, вчинена повторно, та пов`язане з цим апеляційне прохання щодо зміни вироку та пом`якшення призначеного покарання або переходу до іншого більш м`якого виду основного покарання, зазначеного в санкціях ч. 2, 3 ст. 185 КК України, на думку колегії суддів - є безпідставними. Згідно даних кримінального провадження та доводів поданої апеляційної скарги обвинуваченого, об`єктивно відсутні інші обставини, які пом`якшують або істотно зменшують ступінь тяжкості вчинених злочинів, ніж ті, що встановлені судом, а твердження щодо їх наявності повністю спростовуються висновками суду, зазначеними у оскаржуваному вироку, якими належним чином обґрунтовані вид та міра покарання (арк. 256), що призначені за вчинення злочинів, передбачених ч.2,3 ст. 185 КК України.

З огляду на викладене, при апеляційному перегляді кримінального провадження не встановлено підстав для застосування норм ст.ст.75, 69, 69-1 КК України.

Окрім того, істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б тягли за собою скасування ухваленого обвинувального вироку, не вбачається.

Отже, апеляційні вимоги обвинуваченого ОСОБА_7 про можливість пом`якшення призначеного покарання, з урахуванням наведених ним доводів, належить вважати безпідставними, оскільки вони мають суто суб`єктивний характер, тобто наведені доводи не можуть вважатися достатніми підставами для будь-якого пом`якшення покарання за вчинення злочинів, передбачених ч.2,3 ст. 185 КК України.

Разом з цим, на підставі ч.5 ст.72 КК України, ОСОБА_7 , належить зарахувати у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення, тобто тримання під вартою в умовах Харківської установи виконання покарань № 27 з з 15 травня 2017 року по 20 червня 2017 року включнороку включно, із співвідношення один день тримання під вартою відповідає двом дням позбавлення волі.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407 ч. 1 п. 1, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Вирок Шевченківського районного суду Харківської області від 15 травня 2017 року, ухвалений стосовно ОСОБА_7 та ОСОБА_8 залишити без змін.
Відповідно до ч.5 ст.72 КК України, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зарахувати у строк відбуття покарання термін попереднього ув`язнення з 15 травня 2017 року по 20 червня 2017 року включно, із співвідношення одному дню тримання під вартою відповідають два дні позбавлення волі.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженими ОСОБА_7 і ОСОБА_8 - в той самий строк з дня отримання ними копії повного тексту судового рішення.

Судді

________________ ______________ _______________
ОСОБА_2 ОСОБА_15 ОСОБА_4