Ухвала
Іменем України
20 березня 2018 року

м. Київ
провадження № 51-4825 впс 18
Верховний Суд у складі колегії суддів першої палати Касаційного кримінального суду:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ,
за участю секретаря: ОСОБА_4
розглянув у відкритому судовому засіданні подання голови Апеляційного суду Житомирської області про направлення кримінального провадження №0000016 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 258-3 Кримінального кодексу України (далі - КК), частиною 2 статті 260 КК, у порядку статті 34 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), з одного суду до іншого в межах юрисдикції різних апеляційних судів,
встановив:
до Верховного Суду, у порядку частини 3 статті 34 КПК, надійшло подання Апеляційного суду Житомирської області про направлення кримінального провадження №0000016 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 258-3 КК, частиною 2 статті 260 КК, з одного суду до іншого в межах юрисдикції різних апеляційних судів.
Подання мотивовано тим, що кримінальні правопорушення, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_5 , вчинені ним на території Донецької області. Тобто, поза межами територіальної підсудності Корольовського районного суду м. Житомира.

Учасникам судового провадження було вчасно повідомлено про день та час розгляду клопотання, проте в судове засідання вони не з`явилися, що не перешкоджає його розгляду. Заперечень на подання апеляційного суду не надійшло.
Заслухавши доповідь судді, перевіривши наведені у поданні доводи та матеріали кримінального провадження, суд дійшов до висновку, що подання задоволенню не підлягає зтаких підставах.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 34 КПК кримінальне провадження передається на розгляд іншого суду, якщо до початку судового розгляду виявилося, що кримінальне провадження надійшло до суду з порушенням правил територіальної підсудності.
Положенням частини 1 статті 32 КПК встановлено, що кримінальне провадження здійснює суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено кримінальне правопорушення. Якщо місце вчинення кримінального правопорушення встановити неможливо, кримінальне провадження здійснюється судом, у межах територіальної юрисдикції якого закінчено досудове розслідування.
За загальним правилом визначення територіальної підсудності, кримінальне провадження здійснюється в тому суді, в межах територіальної юрисдикції якого вчинено кримінальне правопорушення. Тобто, основною юридичною ознакою для визначення територіальної підсудності є місце вчинення кримінального правопорушення, яке згідно з пунктом 1 частини 1 статті 91 КПК належить до обставин, що підлягають доказуванню у кожному кримінальному провадженні. При цьому, «місце вчинення кримінального правопорушення» в контексті частини статті 32 КПК розглядається лише як ознака, що дозволяє визначити підсудність кримінального провадження, - це одиниця адміністративно-територіального поділу, на підставі якої побудована судова система в цілому.
Відповідно до обвинувального акту встановлено, а відповідно інкриміновано ОСОБА_6 , що 07 квітня 2014 року керівниками терористичних груп, що діяли на території окремих районів Донецької області, шляхом об`єднання даних груп, створено терористичну організацію, так звану «Донецьку Народну Республіку» (далі «ДНР»). У складі терористичної організації «ДНР» утворено так звані «політичний» та «силовий» блоки.
У 2014 році ОСОБА_5 , перебуваючи на території Донецької області, будучи достовірно обізнаним про вищевказану злочинну діяльність терористичної організації «ДНР» став її учасником, вступивши до лав підрозділу «Окремий розвідувальний батальйон морської піхоти «Спарта» 1 Армійського корпусу Міністерства оборони Донецької Народної Республіки» (військова частина НОМЕР_1 , далі ОРБ «Спарта»). У складі даного підрозділу терористичної організації «ДНР» ОСОБА_5 діє по даний час на посаді начальника штабу, використовуючи позивний « ОСОБА_7 ».
Водночас установлено, що не передбачене законом збройне формування ОРБ «Спарта» має організовану структуру військового типу з притаманними ознаками, а саме: єдиноначальність, підпорядкованість, чітку ієрархічність та дисципліну; у ньому проводиться військова, стройова та фізична підготовка; незаконно має на озброєні придатні для використання вогнепальну зброю, бойові припаси, вибухівку.
Керівниками ОРБ «Спарта» визначено механізм вступу до нього, порядок проходження служби, в кожному структурному підрозділі ставляться завдання щоденної діяльності, які полягають в збройному опорі правоохоронним органам України і Збройним Силам України, знищенні їх живої сили і матеріальних засобів, а також скоєнні інших тяжких і особливо тяжких злочинів.
В період з 2014 року по даний час, ОСОБА_5 , будучи учасником ОРБ «Спарта», перебуваючи на території Донецької області, відповідно до своїх функціональних обов`язків, виконував наступні обов`язки: чинив збройний опір та незаконну протидію виконанню службових обов`язків співробітниками правоохоронних органів України та військовослужбовцями Збройних Сил України, задіяними у проведені АТО, шляхом безпосередньої участі у бойових діях проти них; здійснював виїзди на бойові позиції ОРБ «Спарта» з метою ведення збройних протистоянь силами АТО, перевірки та підтримання боєготовності окремих підрозділів вказаного збройного формування, їх матеріального забезпечення; здійснював бойові чергування на позиціях ОРБ «Спарта» та у місці його постійної дислокації; керував діями підлеглих учасників ОРБ «Спарта»; організовував та брав безпосередню участь у нагородженні учасників ОРБ «Спарта» за ведення бойових дій проти сил АТО на території Донецької області; брав участь від імені ОРБ «Спарта» у заходах, що організовувались вищими керівниками «політичного» та «силового» блоків терористичної організації «ДНР».
Зокрема, в обвинувальному акті відображено вчинення ОСОБА_5 злочинних дій на території Донецької області.
Тобто в розумінні адміністративно-територіальної одиниці у кримінальному провадженні не визначено, де саме ОСОБА_5 приймав участь в складі терористичної організації «ДНР», а отже місце вчинення ним кримінальних правопорушень, передбачених частиною 1 статті 258-3, частиною 2 статті 260 КК, встановити неможливо.
Виходячи з приписів статті 32 КПК, якщо місце вчинення кримінального правопорушення встановити неможливо, кримінальне провадження здійснюється судом, у межах територіальної юрисдикції якого закінчено досудове розслідування.

Із матеріалів кримінального провадження убачається, що в ньому спеціальне досудове розслідування здійснювалося УСБ України Житомирської області, а процесуальне керівництво забезпечувалось прокуратурою Житомирської області.
За таких обставин, враховуючи зміст положень статей 32, 34 КПК, доводи подання не можна визнати прийнятними. Підстав для направлення зазначеного кримінального провадження з одного суду до іншого в межах юрисдикції різних апеляційних судів, у зв`язку з порушенням правил територіальної підсудності, немає. Тоді як інших випадків, визначених частиною 1 статті 34 КПК, не встановлено.

Враховуючи наведене, суд прийшов до висновку, що подання не підлягає задоволенню, а кримінальне провадження № 0000016 слід повернути до Корольовського районного суду м. Житомира для його розгляду по суті.
На підставі наведеного та керуючись статтями 32, 34 КПК, суд

постановив:
подання голови Апеляційного суду Житомирської області про направлення кримінального провадження № 0000016 щодо ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 258-3 КК, частиною 2 статті 260 КК, із Корольовського районного суду м. Житомира до іншого суду в межах юрисдикції різних апеляційних судів - залишити без задоволення.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3