Справа № 466/480/18
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24 січня 2018 року м. Львів

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Львова ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , з участю уповноваженого представника Винниківської міської ради адвоката ОСОБА_3 розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові клопотання Винниківської міської ради в особі уповноваженого представника ОСОБА_4 про скасування арешту майна.

Перевіривши доводи викладені у клопотанні, дослідивши матеріали додані до клопотання та дослідивши докази по даних матеріалах, заслухавши думку та пояснення представника заявника клопотання ,-

у с т а н о в и в:

Уповноважений представник Винниківської міської ради ОСОБА_5 , котрий діє на підставі довіреності звернувся до слідчого судді Шевченківського районного суду м. Львова з клопотанням, котрим просив скасувати арешт на земельну ділянку площею 1,0755 га з кадастровим номером :06:003:0078, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Клопотання обґрунтував наступним.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Львова 17 червня 2016 р. у справі №466/5575/16-к розглянуто клопотання слідчого військової прокуратури Львівського гарнізону та накладено арешт на земельну ділянку площею 1,0755 га з кадастровим номером :06:003:0078, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Приймаючи ухвалу слідчий суддя виходив з того, згідно з інформаційною довідкою 61698032 від 17.06.2016 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно відомості на земельну ділянку площею 1,0755 га з кадастровим номером :06:003:0078, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 - відсутні.

В проваджені господарського суду Львівської області перебувала справа № 914/2085/17 за позовом Львівської міської ради до Винниківської міської ради за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Міністерства оборони України, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Квартирно-експлуатаційний відділ м. Львова, про визнання права власності на земельну ділянку, скасування державної реєстрації права власності.

Рішенням господарського суду Львівської області від 14.12.2017р. в позові було відмовлено повністю.

Приймаючи дане рішення, судом встановлено, 08.11.2011р. територіальній громаді м. Винники в особі Винниківської міської ради видано свідоцтво про право власності на нежитлові приміщення загальною площею 3034 кв.м. за адресою АДРЕСА_1 . Вказані нежитлові приміщення, які були передані відповідачу розпорядженням Кабінету Міністрів України № 237-р від 30.03.2011р. розташовані на земельній ділянці площею 1,0755 га. Дане рішення оспорене не було та набрало законної сили. Також у клопотанні наголошено, що представник Міністерства оборони України був присутнім при розгляді даної справи, проте не заявляв від імені МО України самостійні вимоги на предмет спору. Окрім того міністерством оборони України не було оскаржено в апеляційному порядку рішення Господарського суду Львівської області від 14.12.2017 р. у справі №914/2085/17.

З цього, на думку представника Винниківської міської ради випливає, що для арешту земельної ділянки площею 1,0755 га з кадастровим номером :06:003:0078, що знаходиться за адресою: м. Львів, вул. Личаківська, 105 минула потреба.

В судовому засіданні уповноважений представник Винниківської міської ради адвокат ОСОБА_3 , котрий діє на підставі договору про надання юридичних послуг та свідоцтва про право зайняття адвокатською діяльністю вимоги клопотання підтримав та надав пояснення, що аналогічні вищевикладеному.

Клопотання про скасування арешту майна розглядає слідчий суддя, суд не пізніше трьох днів після його надходження до суду.

Представник від військової прокуратури Львівського гарнізону, при належному у встановленому порядку повідомленні про час та місце розгляду клопотання в судове засідання не прибув, а тому його не прибуття не перешкоджає розгляду клопотання.

Заслухавши пояснення представник Винниківської міської ради, дослідивши матеріали додані до клопотання, з`ясувавши дійсні обставини щодо предмету розгляду, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання про скасування арешту майна є обгрунтованою, наведені доводи відповідають дійсності, а тому клопотання слід задовольнити виходячи з наступного.

Так, у судовому розгляді встановлено, що ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Львова 17 червня 2016 р. у справі №466/5575/16-к за результатом розгляду клопотання слідчого військової прокуратури Львівського гарнізону ОСОБА_6 погоджене прокурором військової прокуратури Львівського гарнізону ОСОБА_7 та накладено арешт на земельну ділянку площею 1,0755 га з кадастровим номером :06:003:0078, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до мотивувальної частини вказаної ухвали слідчого судді встановлено, що згідно з інформаційною довідкою 61698032 від 17.06.2016 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно відомості на земельну ділянку площею 1,0755 га з кадастровим номером :06:003:0078, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 - відсутні.

Рішенням господарського суду Львівської області від 14.12.2017 р у справі№ 914/2085/17 за позовом Львівської міської ради до Винниківської міської ради за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Міністерства оборони України, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Квартирно-експлуатаційний відділ м. Львова, про визнання права власності на земельну ділянку, скасування державної реєстрації права власності - в позові відмовлено повністю.

Вказаним рішенням господарського суду Львівської області встановлено, що 08.11.2011 р. територіальній громаді м. Винники в особі Винниківської міської ради видано свідоцтво про право власності на нежитлові приміщення загальною площею 3034 кв.м. за адресою АДРЕСА_1 . Вказані нежитлові приміщення, які були передані відповідачу розпорядженням Кабінету Міністрів України № 237-р від 30.03.2011р. розташовані на земельній ділянці площею 1,0755 га.

Окрім цього рішенням встановлено, що набуття відповідачем права власності на нежитлові приміщення є тим юридичним фактом з яким земельне законодавство України зобов`язує припинення права користування земельною ділянкою попереднього землекористувача і перехід цього права до відповідача. Таким чином, дії відповідача (Винниківської міської ради), як власника об`єктів нерухомості у АДРЕСА_1 щодо оформлення права користування земельною ділянкою на котрій вони знаходяться свідчать лише про його намір захистити своє право на земельну ділянку, котре перейшло до нього в порядку ст.120 ЗК України, а не про оспорювання чи невизнання права попереднього землекористувача.

Рішення суду у цій справі оспорене не було та набрало законної сили.

Частиною 1 статті 170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необгрунтовано.

Згідно з ч.2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому п.1 ч. 2 ст. 170 КПК України (збереження речових доказів), арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.

У випадку, передбаченому п.2 ч. 2 ст. 170 КПК України (спеціальної конфіскації), арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України. Арешт накладається на майно третьої особи, якщо вона набула його безоплатно або за вищу або нижчу ринкової вартості і знала чи повинна була знати, що таке майно відповідає будь-якій із ознак, зазначених у пп. 1 - 4 ч. І ст. 96-2 Кримінального кодексу України.

У випадку, передбаченому п. З ч. 2 ст. ст. 170 КПК України (конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи), арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

З метою однакового застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм кримінального процесуального законодавства, уникнення неоднозначного його тлумачення під час здійснення повноважень слідчим суддею суду першої інстанції судова палата у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ 05.04.2013 року підготувала Лист N223-559/0/4-13 «Про деякі питання здійснення слідчим суддею суду першої інстанції судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб під час застосування заходів забезпечення кримінального провадження», у п. 13 якого зазначене наступне: «розгляд питання щодо скасування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, здійснюється у порядку, передбаченому статтею 174 КПК. Слідчий суддя скасовує цей захід забезпечення лише у випадку надходження від підозрюваного/обвинуваченого, його захисника, законного представника, іншого власника чи володільця майна клопотання про скасування повністю або частково арешту майна, якщо зазначені особи: не були присутні при розгляді питання про арешт майна; доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу минула потреба; доведуть, що арешт накладено необгрунтовано.

Відповідно до ч. 2 ст. 13 ЗУ «Про судоустрій та статус суддів» судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом..

Згідно ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необгрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Вищенаведеним встановлено, що для арешту земельної ділянки площею 1,0755 га з кадастровим номером :06:003:0078, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 минула потреба, а тому клопотання слід задовольнити та скасувати арешт на земельну ділянку, котрий був накладений ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Львова 17 червня 2016 року.

Керуючись ст. ст. 2, 7, 170-174 КПК України, слідчий суддя,

у х в а л и в:

Клопотання задовольнити.

Скасувати арешт на земельну ділянку площею 1,0755 га з кадастровим номером :06:003:0078, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти діб з дня її винесення до апеляційного суду Львівської області.

Слідчий суддя ОСОБА_1