МИКОЛАЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 480/1735/17
Провадження № 1-в/480/9/18
Ухвала
12 січня 2018 року Миколаївський районний суд Миколаївської області в складі
головуючого-судді ОСОБА_1
за участю секретаря ОСОБА_2 ;
прокурора ОСОБА_3 ;
представника ОВК № 53 ОСОБА_4 ;
засудженого ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві в режимі відео-конференції із Державною установою Ольшанська виправна колонія (№ 53) заяву засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаєва, про звільнення від відбування покарання, у зв`язку з амністією, -
ОСОБА_5 вироком Заводського районного суду м. Миколаєва від 02.12.2014 визнано винуватим у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначено покарання на підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим за даним вироком та вироком Центрального районного суду м. Миколаєва від 28.10.2014 за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 70, ч. 4 ст. 70 КК України, у виді чотирьох років шести місяців позбавлення волі.
Покарання засуджений ОСОБА_5 відбуває в Державній установі Ольшанська виправна колонія (№ 53).
28 вересня 2017 року засуджений ОСОБА_5 звернувся до суду з заявою, про застосування відносно нього Закону України Про амністію у 2016 році, у зв`язку з тим, що він має неповнолітню дитину.
У судовому засіданні засуджений ОСОБА_5 підтримав свою заяву; прокурор та представник установи виконання покарань заперечували проти клопотання засудженого.
Згідно з положеннями ч. 1 ст. 1 Закону України Про застосування амністії в Україні амністія є повне або часткове звільнення від відбування покарання осіб, визнаних винними у вчиненні злочину, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили.
Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України Про застосування амністії в Україні рішення про застосування чи незастосування амністії приймається судом стосовно кожної особи індивідуально після ретельної перевірки матеріалів особової справи та відомостей про поведінку засудженого за час відбування покарання.
Частиною 1 статті 5 Закону України Про застосування амністії в Україні дія закону про амністію поширюється на злочини, вчинені до дня набрання ним чинності включно, і не поширюється на триваючі або продовжувані злочини, якщо вони закінчені, припинені або перервані після набрання законом про амністію чинності.
Відповідно до ст. 1 Закону України Про амністію у 2016 році Верховна Рада України постановила звільнити від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, осіб, визнаних винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, осіб, визнаних винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, а також осіб, кримінальні справи стосовно яких за зазначеними злочинами розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили:
а) які на момент вчинення злочину були неповнолітніми;
б) жінок, вагітних на день набрання чинності цим Законом;
в) не позбавлених батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років, дітей-інвалідів та/або повнолітніх сина, дочку, визнаних інвалідами;
г) яких на день набрання чинності цим Законом в установленому порядку визнано інвалідами першої, другої чи третьої групи, а також хворими на активну форму туберкульозу (диспансерні категорії 1-4), онкологічні захворювання (III, IV стадії за міжнародною класифікацією TNM), СНІД (III, IV клінічні стадії за класифікацією ВООЗ) та інші тяжкі хвороби, що перешкоджають відбуванню покарання та підпадають під визначення Переліку захворювань, які є підставою для подання до суду матеріалів про звільнення засуджених вді подального відбування покарання, затвердженого у додатку 12 до Порядку організації надання медичної допомоги засудженим до позбавлення волі, затвердженого наказом Міністерства юстиції України, Міністерства охорони здоров`я України від 15 серпня 2014 року № 1348/5/572;
ґ) які на день набрання чинності цим Законом досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування";
д) ветеранів війни (учасники бойових дій, інваліди війни та учасники війни, які підпадають під дію Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту");
е) учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та потерпілих внаслідок Чорнобильської катастрофи - осіб, які підпадають під дію Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та аналогічних законів інших держав - колишніх республік СРСР;
є) які на день набрання чинності цим Законом мають одного чи обох батьків, які досягли 70-річного віку або визнані інвалідами першої групи, за умови, що в цих батьків немає інших працездатних дітей.
Статтею 3 Закону України Про амністію у 2016 році передбачено звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, осіб, крім тих, які підлягають звільненню від відбування покарання на підставі статті 1 цього Закону, засуджених за злочини, що не є тяжкими та особливо тяжкими та не поєднані з насильством, небезпечним для життя і здоров`я, якщо вони на день набрання чинності цим Законом відбули не менше однієї чверті призначеного строку основного покарання.
З матеріалів, наданих на запит суду, щодо засудженого ОСОБА_5 вбачається, що вироком Ленінського районного суду м. Миколаєва від 16 травня 2014 року ОСОБА_5 визнано винуватим у вчиненні злочину, у тому числі передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України; покарання за вказаним вироком, на підставі ч. 4 ст. 70 КК України, визначено до відбуття за вироком Заводського районного суду м. Миколаєва від 02.12.2014.
Відповідно до ст. 12 КК України злочин, передбачений ч. 2 ст. 186 КК України є тяжким злочином. Отже, до засудженого ОСОБА_5 не може бути застосована амністія, оскільки він відбуває покарання у тому числі за вчинення тяжкого злочину.
За таких обставин суд вважає, що заява засудженого ОСОБА_5 про застосування відносно нього Закону України Про амністію у 2016 році є необґрунтованою і такою, що не підлягає задоволенню.
Керуючись ст. ст. 1, 3 Закону України Про амністію у 2016 році, ст. ст. 537, 539 КПК України, суд, -
постановив:
Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_5 про звільнення від відбування покарання, у зв`язку з амністією.
На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Миколаївської області через Миколаївський районний суд Миколаївської області протягом 7 днів.
Суддя ОСОБА_1