пр. № 1-кс/759/199/18
ун. № 759/773/18
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 січня 2018 року м. Київ

слідчий суддя Святошинського районного суду м.Києва ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

за участю: скаржника ОСОБА_3 ,

розглянувши в м. Києві в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні скаргу директора ПП «АВТОПЕТРОЛІУМ» ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого СВ Святошинського УП ГУНП України у м. Києві ОСОБА_4 та прокурора Київської місцевої прокуратури №8, уповноваженого здійснювати процесуальне керівництво досудового розслідування кримінального провадження №0000271 від 10.07.2014, що полягає у нездійсненні процесуальних дій,

ВСТАНОВИВ:

18.01.2018 до суду надійшла скарга в якій скаржник в порядку ст. 303 КПК України просить суд зобов`язати слідчого СВ Святошинського УП ГУНП України у м. Києві ОСОБА_4 та прокурора Київської місцевої прокуратури №8, уповноваженого здійснювати процесуальне керівництво досудового розслідування кримінального провадження №0000271 від 10.07.2014 повідомити його про результат розгляду клопотання про закриття кримінального провадження, яке супровідним листом №29-р від 15.11.2017 Київської місцевої прокуратури №8 направлено начальнику СВ Святошинського УП ГУ НП у м. Києві майору поліції ОСОБА_5 , однак всупереч вимогам ст. 220 КПК України скаржника не повідомлено про результат розгляду його клопотання.

Обгрунтовуючи тим, що Київською місцевою прокуратурою №8 здійснюється нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування, у формі процесуального керівництва, внесеним 10.07.2014 прокуратурою м. Києва до ЄРДР за №№0000271, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 364-1, ст. 227 КК України, зазначене кримінальне провадження зареєстровано за сумнівною інформацією, наданою невстановленими слідством особами, яке використовувалось з метою здійснення неправомірного тиску на ПП «АВТОПЕТРОЛІУМ» з метою отримання певними посадовими особами МВС України неправомірної вигоди.

Скаржник у судовому засіданні скаргу підтримав у повному обсязі, додатково зазначивши, що станом на момент розгляду скарги, термін розслідування кримінального провадження №0000271, яке розпочато 10.07.2014, складає понад три роки. Даний факт свідчить про минування розумних строків здійснення кримінального провадження, що нехтується як слідчим так і процесуальним керуючим у провадженні.

Враховуючи загальні строки досудового розслідування, встановлені ст. 219 КПК України, а також ч. 2 ст. 8 КПК України та ст. 2 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", граничний та розумний строк досудового розслідування у зазначеному кримінальному провадженні минув, тобто, у сторони обвинувачення з 10.07.2014 було достатньо часу для завершення досудового розслідування.

Слідчий Святошинського УП ГУНП у м. Києві та прокурор у судове засідання не з`явилися, повідомлялися належним чином, причини неявки суду не повідомили, заперечень щодо наведених в скарзі обставин суду не надано, тому з урахуванням думки скаржника слідчий суддя вважає можливим провести розгляд скарги у відсутності суб`єктів оскарження, оскільки їх відсутність, згідно з ч. 3 ст. 306 КПК України не є перешкодою для розгляду скарги.

Статею 22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених КПК України ( ч.1 ст. 26 КПК України).

Матеріали кримінального провадження до суду не направленні, а тому суд вважає за можливим розглядати скаргу за наявними матеріалами які місяться у скарзі.

Дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя приходить до висновку.

Відповідно до ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Згідно положень ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За приписами ст. 63 Конституції України та ст. 17 КПК України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Підозра, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь.

Статтею 68 Конституції України визначено, що кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

У відповідності до принципів і засад, гарантованих ст. 3 Конституції України, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

У відповідності до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Основним завданням суду, слідчого судді при виконанні функцій судового контролю є встановлення факту, чи дійсно права і свободи людини було порушено або вони порушуються; чи було створено або створюються перешкоди для їх реалізації; чи має місце інше ущемлення прав і свобод; які перешкоди він зобов`язаний поновити або усунути для їх реалізації.

Статтею 8 КПК України встановлено, що кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 4, 5, 6 ст. 9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства. Прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень. У разі якщо норми цього Кодексу суперечать міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, застосовуються положення відповідного міжнародного договору України. Кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. У випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу.

Разом із тим, ст. 28 КПК України встановлено, що під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень. Проведення досудового розслідування у розумні строки забезпечує прокурор. Кожен має право, щоб обвинувачення щодо нього в найкоротший строк або стало предметом судового розгляду, або щоб відповідне кримінальне провадження щодо нього було закрите.

Кримінальне провадження закривається згідно з ч. 1 ст. 284 КПК України у разі встановлення відсутності події кримінального правопорушення; або встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення; або якщо не встановлені достатні докази для доведення винуватості особи в суді і вичерпані можливості їх отримати.

Слідчі (розшукові) дії не можуть проводитися після закінчення строків досудового розслідування, крім їх проведення за дорученням суду у випадках, передбачених ч. 3 ст. 333 КПК України. Будь-які слідчі (розшукові) або негласні слідчі (розшукові) дії, проведені з порушенням цього правила, є недійсними, а встановлені внаслідок них докази - недопустимими (ч. 8 ст. 223 КПК України).

Згідно ст. 113 КПК України процесуальні строки - це встановлені законом або відповідно до нього прокурором, слідчим суддею або судом проміжки часу, у межах яких учасники кримінального провадження зобов`язані (мають право) приймати процесуальні рішення чи вчиняти процесуальні дії. Будь-яка процесуальна дія або сукупність дій під час кримінального провадження мають бути виконані без невиправданої затримки і, в будь-якому разі, не пізніше граничного строку, визначеного відповідним положенням цього Кодексу.

За приписами ч.ч. 1, 2 ст. 114 КПК України для забезпечення виконання сторонами кримінального провадження вимог розумного строку слідчий суддя, суд має право встановлювати процесуальні строки у межах граничного строку, передбаченого цим Кодексом, з урахуванням обставин, встановлених під час відповідного кримінального провадження. Будь-які строки, що встановлюються прокурором, слідчим суддею або судом, не можуть перевищувати меж граничного строку, передбаченого цим Кодексом, та мають бути такими, що дають достатньо часу для вчинення відповідних процесуальних дій або прийняття процесуальних рішень та не перешкоджають реалізації права на захист.

Відповідно до ст. 116 КПК України процесуальні дії мають виконуватися у встановлені цим Кодексом строки.

Для розуміння поняття найкоротших, розумних строків досудового розслідування слід керуватися ст. 6 Європейської конвенції з прав людини (Право на справедливий суд) та практикою Європейського суду з прав людини.

Зокрема, ч. 1 ст. 6 Європейської конвенції з прав людини передбачає, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і стороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Ч. 2 також передбачає, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Судом встановлено, що скаржником подано стороні обвинувачення у зазначеному кримінальному проваджені клопотання в порядку ст. 220 КПК України про закриття вказаного кримінального провадження, яке супровідним листом №29-р від 15.11.2017 Київською місцевою прокуратурою №8 направлено начальнику СВ Святошинського УП ГУ НП у м. Києві майору поліції ОСОБА_5 та на день розгляду судом скарги органом досудового розслідування не розглянуто.

Відповідно до приписів ст. 220 КПК України клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій слідчий, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав. Про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин - надсилається їй.

Відповідно до п. 1 та 2 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у нездійсненні процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений КПК України строк.

Судовим розглядом встановлено, що вищезазначене клопотання уповноваженою особою Київської місцевої прокуратури №8 в порядку ст. 220 КПК України не розглянуто (не повідомлено скаржника про задоволення клопотання, не винесено вмотивованої постанови повну або часткову відмову в задоволенні клопотання).

За викладених обставин, слідчий суддя, здійснюючи у порядку, передбаченому КПК України, судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час проведення досудового розслідування в кримінальному провадженні, дійшов висновку про задоволення скарги та зобов`язання слідчого СВ Святошинського УП ГУНП України у м. Києві ОСОБА_4 та уповноважених осіб Київської місцевої прокуратури №8 у кримінальному провадженні №0000271 від 10.07.2014 розглянути клопотання директора ПП «АВТОПЕТРОЛІУМ» ОСОБА_3 в порядку ст. 220 КПК України, про що повідомити особу, яка подала клопотання з урахуванням висновків та встановлених фактів, викладених у мотивувальній частині.

Згідно ст. 284 КПК України копія постанови слідчого про закриття кримінального провадження надсилається заявнику, потерпілому, прокурору. Прокурор протягом двадцяти днів з моменту отримання копії постанови має право її скасувати у зв`язку з незаконністю чи необґрунтованістю. Постанова слідчого про закриття кримінального провадження також може бути скасована прокурором за скаргою заявника, потерпілого, якщо така скарга подана протягом десяти днів з моменту отримання заявником, потерпілим копії постанови.

Станом на час розгляду скарги відомості про те, що заявнику вручено копію постанови про закриття кримінального провадження №0000271 від 10.07.2014, відсутні.

У силу ч. ч. 2, 3 ст. 307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого чи прокурора; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги. Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дію чи бездіяльність слідчого чи прокурора не може бути оскаржена, окрім ухвали про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження.

Враховуючи те, що не повідомлення особи про прийняття процесуальних рішень у передбачені законом строки є суттєвим порушенням вимог КПК України, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення скарги.

На підставі викладеного, керуючись вимогами ст.ст. 2, 42, 45, 48, 50-51, 60 220, 284 303-307,309 КПК України, -

УХВАЛИВ:

Скаргу директора ПП «АВТОПЕТРОЛІУМ» ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого СВ Святошинського УП ГУНП України у м. Києві ОСОБА_4 та прокурора Київської місцевої прокуратури №8, уповноваженого здійснювати процесуальне керівництво досудового розслідування кримінального провадження №0000271 від 10.07.2014, що полягає у нездійсненні процесуальних дій задовольнити.

Зобов`язати слідчого СВ Святошинського УП ГУНП України у м. Києві ОСОБА_4 та прокурора Київської місцевої прокуратури №8, уповноваженого здійснювати процесуальне керівництво досудового розслідування кримінального провадження №0000271 від 10.07.2014 розглянути клопотання про закриття кримінального провадження у кримінальному провадженні №0000271 від 10.07.2014 та повідомити результати розгляду у порядку, встановленому ст. 220 КПК України.

У разі винесення постанови про закриття кримінального провадження зобов`язати компетентну посадову особу Київської місцевої прокуратури №8 у кримінальному провадженні № №0000271 від 10.07.2014 надати скаржнику копію постанови про закриття кримінального провадження у відповідності до вимог ст. 284 КПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя Святошинського

районного суду м. Києва ОСОБА_1