Справа №639/499/18
Провадження №1-кп/639/254/18
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
01 березня 2018 року м. Харків

Жовтневий районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Харкові кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001424 від 11.07.2017 року, у відношенні:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Самарканд Узбекистан, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, офіційно не працюючого, зареєстрованого та тимчасово проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 26.05.2015 року Жовтневим районним судом м. Харкова за ч.1 ст.185 КК України до 120 годин громадських робіт;
- 15.10.2015 року Жовтневим районним судом м. Харкова за ч.2 ст.389 КК України до 3 місяців 15 днів арешту;
- 17.02.2017 року Жовтневим районним судом м. Харкова за ч.1 ст.125 КК України до 160 годин громадських робіт;
- 18.10.2017 року Жовтневим районним судом м. Харкова за ч.2 ст.389 КК України до 5 місяців 10 днів арешту,
за обвинуваченням у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.185, ч.1 ст.125 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_5 , будучи засудженим 26.05.2015 Жовтневим районним судом м. Харкова за ч.1 ст.185 КК України до 120 годин громадських робіт, не відбув повністю призначене йому покарання, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення і перевиховання не став та, маючи не зняту і не погашену в установленому законом порядку судимість, повторно вчинив злочин проти власності, за наступних обставин.
Так, ОСОБА_5 , 16.06.2017 року приблизно о 17 годині, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходився за місцем свого мешкання, а саме: АДРЕСА_1 .
Саме в той час у ОСОБА_5 виник злочинний умисел, спрямований вчинення крадіжки будь-якого майна належного його бабусі, ОСОБА_4 , яка мешкає разом із ним за тією ж адресою.
Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_5 , спочатку безперешкодно увійшов до житлової кімнати, в якій мешкає ОСОБА_4 , 1939 року народження, та, використовуючи ту обставину, що за його діями ніхто не спостерігає та не може завадити вчиненню крадіжки, відкрив дверці тумби, де побачив на поличці грошові кошти в сумі 1000 гривень, а потім, продовжуючи відшукувати будь-яке майно ОСОБА_4 , відкрив двері шафи, де на верхній полиці у коробці виявив ювелірні вироби із золота, а саме: обручку вагою 3,3 грама, вартість якої складає 2805 гривень, 2 ланцюжки загальною вагою 4,54 грама, вартість яких складає 3859 гривень, обручку вагою 5,35 грама, вартість якої складає 2140 гривень, якими й вирішив заволодіти.
Надалі ОСОБА_5 , бажаючи довести свої злочинні дії до кінця, діючи повторно, умисно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, усвідомлюючи протиправність свого діяння, передбачаючи його наслідки у вигляді завдання матеріальної шкоди потерпілій, таємно заволодів вказаними грошовими коштами та ювелірними виробами, а саме: обручкою із золота 583 проби, вагою 3,3 грама, 2 ланцюжками із золота 585 проби, загальною вагою 4,54 грама, обручкою із золота 375 проби, вагою 5,35 грама.
Після цього, ОСОБА_5 , звернувши на свою користь викрадене майно та грошові кошти, з місця скоєння злочину зник, розпорядившись в подальшому викраденим на власний розсуд.
В результаті протиправного діяння ОСОБА_5 завдав потерпілій ОСОБА_4 матеріальної шкоди на загальну суму 9804 гривень, з яких 8804 гривень вартість викрадених ювелірних виробів та 1000 гривень грошові кошти, що підтверджено висновком судово-товарознавчої експертизи №25924-25927 від 21.12.2017 року.
Таким чином, зазначені умисні та протиправні дії ОСОБА_5 правильно кваліфіковані за ч.2 ст.185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.
Надалі ОСОБА_5 , 01 вересня 2017 року приблизно о 19 годині 30 хвилин, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходився за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 .
Саме в той час у ОСОБА_5 виник злочинний умисел, спрямований на вчинення крадіжки будь-якого майна, належного його бабусі ОСОБА_4 , яка мешкає разом із ним за тією ж адресою.
Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_5 , відчуваючи безкарність за раніше вчинену крадіжку, спочатку безперешкодно увійшов до житлової кімнати, в якій мешкає ОСОБА_4 , 1939 року народження, та, використовуючи ту обставину, що за його діями ніхто не спостерігає та не може завадити вчиненню крадіжки, відкрив двері шафи, де на верхній полиці у коробці виявив ювелірні вироби зі срібла, а саме: дві обручки вагою 14,7 грама, вартість яких складає 294 гривні, якими й вирішив таємно заволодіти.
Надалі ОСОБА_5 , бажаючи довести свої злочинні дії до кінця, діючи повторно, умисно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, усвідомлюючи протиправність свого діяння, передбачаючи його наслідки у вигляді завдання матеріальної шкоди потерпілій, таємно заволодів двома обручки зі срібла 925 проби, загальною вагою 14,7 грама.
Після цього, ОСОБА_5 , звернувши на свою користь викрадене майно, з місця скоєння злочину зник та в подальшому розпорядився викраденим на власний розсуд.
В результаті протиправного діяння ОСОБА_5 завдав повторно потерпілій ОСОБА_4 матеріальної шкоди на суму 294 гривні, що підтверджено висновком судово-товарознавчої експертизи №25924-25927 від 21.12.2017 року.
Таким чином, зазначені умисні та протиправні дії ОСОБА_5 правильно кваліфіковані за ч.2 ст.185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.
Крім того, ОСОБА_5 30 листопада 2017 року приблизно о 17 годині, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходився разом із своєю бабусею ОСОБА_4 , 1939 року народження, за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 .
Саме в той час ОСОБА_5 став ініціатором сварки в приміщенні коридору із ОСОБА_4 , в ході якої у нього виник злочинний умисел, спрямований на спричинення їй тілесних ушкоджень будь-якого ступеня тяжкості.
Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_5 , спочатку вирішив для спричинення тілесних ушкоджень використати в якості знаряддя злочину металеву ложку, яку взяв з тумби, розташованої в приміщенні коридору, а потім, бажаючи довести протиправний умисел до кінця, діючи агресивно, зі злістю, нехтуючи тією обставиною, що перед ним особа похилого віку, якою слід вважати ОСОБА_4 , 1939 року народження, та умисно, з силою наніс ложкою один удар в ділянку живота потерпілої, а потім лівої ногою наніс один удар по її правій нозі.
Після цього, ОСОБА_5 , вчинивши всі дії, які вважав за необхідне для доведення до кінця свого злочинного умислу, спрямованого на спричинення тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_4 , припинив її побиття.
В результаті скоєного ОСОБА_5 спричинив потерпілій ОСОБА_4 синці на передній черевній стінці у гіпогастральній (надлобковій) ділянці та на передній поверхні правої гомілки у верхній третині, які відноситься до легких тілесних ушкоджень, що підтверджується висновком судово-медичної експертизи №7884-Ая/17 від 11.12.2017.
Таким чином, зазначені умисні та протиправні дії ОСОБА_5 правильно кваліфіковані за ч.1 ст.125 КК України, тобто умисне легке тілесне ушкодження.
Під час судового розгляду потерпіла ОСОБА_4 відмовилась від підтримання приватного обвинувачення за ч.2 ст.185, ч.1 ст.125 КК України, просила суд закрити кримінальне провадження у відношенні її онука ОСОБА_5 , претензій матеріального та морального характеру до нього не має.

Обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні злочинів за ч.2 ст.185, ч.1 ст.125 КК України визнав у повному обсязі, у вчиненому щиро розкаюється, повністю підтверджує фактичні обставини вчинення злочинів.
Під час судового засідання обвинувачений ОСОБА_5 просив суд закрити кримінальне провадження відносно нього, у зв`язку із відмовою потерпілої від підтримання приватного обвинувачення по кримінальному провадженню.

Прокурор проти задоволення заявленого потерпілою ОСОБА_4 клопотання про закриття кримінального провадження не заперечував, оскільки підтримання приватного обвинувачення є виключним правом потерпілої.

Вислухавши думку учасників судового розгляду та дослідивши матеріали кримінального провадження, суд вважає за необхідне закрити кримінальне провадження відносно ОСОБА_5 , виходячи із наступних обставин.

Відповідно до ч.4 ст.26 КПК України кримінальне провадження у формі приватного обвинувачення розпочинається лише на підставі заяви потерпілого.

Відмова потерпілого від обвинувачення є безумовною підставою для закриття кримінального провадження у формі приватного обвинувачення.

За правилами п.1, 3 ч.1 ст.477 КПК України, кримінальним провадженням у формі приватного обвинувачення є провадження, яке може бути розпочате слідчим, прокурором лише на підставі заяви потерпілого щодо кримінального правопорушення, передбаченого: статтею 125 КК України (умисне легке тілесне ушкодження); статтею 185 (крадіжка, крім крадіжки, вчиненої організованою групою) - якщо вони вчинені чоловіком (дружиною) потерпілого, іншим близьким родичем чи членом сім`ї потерпілого.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.3 КПК України, близькими родичами та члени сім`ї є чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, рідний брат, рідна сестра, дід, баба, прадід, прабаба, внук, внучка, правнук, правнучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, особа, яка перебуває під опікою або піклуванням.
Згідно рішення виконавчого комітету Жовтневої районної ради народних депутатів Харківської області №16-6 від 03.03.1995 року, ОСОБА_4 визнана опікуном відносно онука ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Таким чином, оскільки потерпілою по кримінальному провадженню є ОСОБА_4 , яка є бабусею обвинуваченого ОСОБА_5 , тому відповідно до вимог п.1, 3 ч.1 ст.477 КПК України обвинувачення за ч.2 ст.185, ч.1 ст.125 КК України здійснюється у формі приватного обвинувачення.

Згідно п.7 ч.1 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається у разі, якщо потерпілий відмовився від обвинувачення у формі приватного обвинувачення.

Відповідно до абз.2 ч.7 ст.284 КПК України, якщо обставини, передбачені пунктами 5, 6, 7, 8, 9 частини першої цієї статті, виявляються під час судового провадження, суд постановляє ухвалу про закриття кримінального провадження.

Таким чином, оскільки потерпіла ОСОБА_4 відмовляється від підтримання приватного обвинувачення за ч.2 ст.185, ч.1 ст.125 КК України, що вона підтвердила під час проведення судового розгляду та надала про це до суду письмову заяву від 01.03.2018 року, тому суд приходить до висновку про наявність правових підстав для закриття кримінального провадження.

Відповідно до вимог ст.124 КПК України, судові витрати необхідно віднести за рахунок держави.

Цивільний позов по кримінальному провадженню потерпілою не заявлено.

Речових доказів по кримінальному провадженню не має.

На підставі викладеного, керуючись п.7 ч.1 ст.284, абз.2 ч.7 ст.284, ст.ст.350, 369 372, 376 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:
На підставі п.7 ч.1 ст.284 КПК України кримінальне провадження №0001424 від 11.07.2017 року за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.185, ч.1 ст.125 КК України - закрити, у зв`язку із відмовою потерпілої ОСОБА_4 від підтримання приватного обвинувачення.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Харківської області через Жовтневий районний суд м. Харкова протягом 7 (семи) днів з дня її оголошення, а для особи, яка тримається під вартою з моменту вручення копії судового рішення.

Суддя ОСОБА_1