АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 539/3660/16-к Номер провадження 11-кп/786/591/17Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 листопада 2017 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Полтавської області у складі:
головуючого - судді ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
з секретарем судового засідання ОСОБА_5
з участю
прокурора ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7
обвинуваченого ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001944 від 05.11.2016 року щодо
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1
за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 28.11.2016 року

В С Т А Н О В И Л А:
Цим вироком ОСОБА_8 засуджено:

-за ч.1 ст. 309 КК України на 1 рік позбавлення волі;

-за ч.2 ст. 185 КК України на 3 роки позбавлення волі.

Відповідно до ч.1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначено покарання у виді 3 років позбавлення волі.

Відповідно до ч.4 ст. 70 КК України, шляхом часткового складання призначених покарань за цим вироком та за вироком Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 29 листопада 2016 року, остаточно призначено покарання у виді до 3 років 1 місяця позбавлення волі.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави процесуальні витрати за проведення судово-хімічної експертизи в розмірі 527,76 грн.

Відповідно до ст.100 КПК вирішено долю речових доказів.

Зі змісту апеляційної скарги обвинуваченого, яку він уточнив під час апеляційного перегляду вбачається, що ОСОБА_8 прохає змінити вирок суду в частині призначеного йому покарання та звільнити від його відбування з випробуванням. Свої вимоги обґрунтовує тим, що не вчиняв частину інкримінованих йому злочинів та не розумів наслідків розгляду кримінального провадження в порядку ст.349 КПК України. Також просить зарахувати попереднє ув`язнення в строк відбування покарання.

Інші учасники судового провадження вирок суду не оскаржували.

Будучи належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи потерпілі ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 до апеляційного суду не з`явились, клопотань про відкладення судового засідання не подавали.

Згідно вироку місцевого суду, 03.11.2016 року близько 16 год. ОСОБА_8 , перебуваючи поблизу ЗОШ №2, що на проспекті Володимирському в м. Лубни Полтавської області, в нежитловій будівлі помітив полімерний пакунок в якому знаходилась речовина рослинного походження зеленого кольору. Розуміючи, що виявлена ним речовина є наркотичним засобом канабіс, ОСОБА_8 , з метою подальшого вживання наркотичного засобу переніс виявлений ним полімерний пакунок до місця свого проживання за адресою АДРЕСА_1 .
04.11.2016 року близько 15 год. з метою вживання наркотичного засобу ОСОБА_8 , маючи при собі полімерний пакунок покинув місце свого проживання та попрямував в напрямку вул. Монастирської, де під час вживання алкогольних напоїв біля будинку №6, поблизу автобусної зупинки був помічений працівниками поліції .
Цього ж дня, близько 15 год. 30 хв. працівники поліції Лубенського ВП ГУНП в Полтавській області за добровільною згодою ОСОБА_8 в ході огляду особистих речей останнього виявили під курткою полімерний пакет із речовиною рослинного походження, яка згідно висновку експерта №1943 від 08.11.2016 року являється особливо небезпечним наркотичним засобом канабісом, масою в перерахунку на суху речовину 13,854 г., яку ОСОБА_8 зберігав при собі для власного вживання без мети збуту.
Крім того, 22 жовтня 2016 року близько 17 год. 30 хв. ОСОБА_8 перебуваючи біля сараю, що на проспекті Володимирському, 89 м. Лубни Полтавської області, таємно викрав дитячій візок «Geoby», чим завдав потерпілій ОСОБА_10 матеріальну шкоду на суму 960 грн.
Далі, 4 листопада 2016 року близько 20 год. 00 хв. ОСОБА_8 , перебуваючи на вул. Котляревського в м. Лубни Полтавської області, шляхом вільного доступу, таємно, повторно викрав акумуляторну батарею «Fire Bulc» 62 з автомобілю ВАЗ 2109 д.н.з. НОМЕР_1 , чим завдав потерпілому ОСОБА_11 матеріальну шкоду на суму 619,02 грн.
Продовжуючи злочинну діяльність, 5 листопада 2016 року близько 11 год. ОСОБА_8 знаходячись на Лубенському міському ринку в м. Лубни Полтавської області, скориставшись тим, що власник майна на короткий час залишив сумку з речами на підлозі біля себе та не спостерігає за нею, таємно, повторно викрав цифровий тюнер «EVROSKY ES 4050», чим завдав потерпілому ОСОБА_12 матеріальну шкоду на суму 340 грн.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, обвинуваченого ОСОБА_8 та захисника ОСОБА_7 на підтримання поданої апеляційної скарги, заперечення проти її задоволення прокурора ОСОБА_6 , перевіривши вирок суду та матеріали кримінального провадження в межах поданої апеляційної скарги, колегія суддів не знайшла підстав для її задоволення, виходячи з такого.

Відповідно до ч.3 ст.349 КПК України суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Із змісту журналу судового засідання, аудіо запису судового засідання на технічному носії інформації та зі змісту оскаржуваного вироку суду вбачається, що ОСОБА_8 вину у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.309 та ч.2 ст.185 КК України за обставин викладених у обвинувальному акті визнав повністю, у зв`язку з чим судом йому було запропоновано спрощений судовий розгляд кримінального провадження в порядку ч.3 ст.349 КПК України, без дослідження доказів щодо тих обставин, які ним оспорюються.

При цьому, головуючий-суддя детально роз`яснив положення ч.3 ст.349 КК України щодо неможливості оскарження фактичних обставин вчиненого ОСОБА_8 кримінального правопорушення з чим обвинувачений, як вбачається з аудіо запису судового засідання, погодився.

Згідно ч. 2 ст.394 КПК України судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч.3 ст. 349 КПК України.

З огляду на вище викладене, апеляційна скарга обвинуваченого в частині заперечення ним фактичних обставин справи, дослідження яких було визнано судом недоцільним апеляційним судом не перевіряється.

Щодо апеляційних вимог обвинуваченого про пом`якшення призначеного судом покарання, колегія суддів зазначає таке.

За змістом ст.65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Суд призначає покарання з урахуванням ступню тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Як вбачається зі змісту вироку, суд дотримався зазначених вимог закону.
Так, при визначенні виду та розміру покарання, суд врахував ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, їх наслідки та особу ОСОБА_8 , який за місцем проживання характеризується посередньо.
Обставинами, що пом`якшують покарання винного суд визнав те, що ОСОБА_8 повністю визнав вину, сприяв розкриттю злочинів, щиро розкаявся у вчиненому. Обставин, що обтяжують покарання судом не встановлено.
Належним чином обґрунтувавши своє рішення, суд призначив ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі в межах санкцій ч.2 ст.185 та ч.1 ст.309 КК України.
Крім того, суд врахував, що злочини були вчинені ОСОБА_8 до ухвалення попереднього вироку Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 29.11.2016 року та правильно призначив йому остаточне покарання за сукупністю злочинів на підставі ч.4 ст.70 КК України.
Під час апеляційного перегляду вироку суду, обвинувачений не навів інших ніж зазначені судом у вироку обставин, які б колегія суддів могла визнати такими, що пом`якшують його покарання або дають підстави для звільнення від його відбування.
З огляду на кримінальну біографію ОСОБА_8 та те, що інкриміновані злочини вчинені ним невдовзі після звільнення з місць позбавлення волі де він відбував покарання за злочини проти власності колегія суддів вважає безпідставними доводи апелянта щодо надмірної суворості покарання, призначеного йому як за ч.2 ст.185 КК України, так і за сукупністю злочинів.
Отже, з урахуванням викладеного, колегія суддів не вбачає підстав для пом`якшення призначеного судом покарання.
Зі змісту вироку вбачається, що призначивши обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі суд не вирішив питання ні щодо початку строку відбування цього покарання, ні щодо зарахування строку попереднього ув`язнення.
В той же, час матеріали кримінального провадження не містять з цього приводу достатніх даних для вирішення цього питання під час апеляційного перегляду.
За таких обставин, клопотання ОСОБА_8 щодо зарахування йому строку попереднього ув`язнення є передчасним та може бути вирішено під час виконання вироку, в порядку визначеному ст.337 КПК України.
Керуючись ч.2 ст.376, статтями 404, 405,407, 418 КПК України колегія суддів
У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 17.03.2017 року щодо нього без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення.
Касаційна скарга на судові рішення може бути подана протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим який утримується під вартою в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.
С У Д Д І:

ОСОБА_13 ОСОБА_14 ОСОБА_15