Ухвала

Іменем України
19 лютого 2018 р.

м. Київ
справа № 548/1876/15-к
провадження № 51-1416ск18
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати

Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянув касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на ухвалу Апеляційного суду Полтавської області від 17 серпня 2017 року про відмову засудженому в поновленні строку на апеляційне оскарження ухвали Хорольського районного суду Полтавської області від 03 серпня 2016 року.
Суть питання
Вироком Хорольського районного суду Полтавської області від 04 грудня 2015 року ОСОБА_4 засуджено за ч. 1 ст. 263 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки. На підставі ст. 75 КК ОСОБА_4 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 1 рік і покладено на нього обов`язки, передбачені ст. 76 КК.
Ухвалою Хорольського районного суду Полтавської області від 03 серпня 2016 року за результатами розгляду подання Хорольського РВ КВІ управління ДПтС України в Полтавській області, скасовано звільнення ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком і направлено останнього в місця позбавлення волі для відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки.
На вказану ухвалу місцевого суду ОСОБА_4 поза межами строку на апеляційне оскарження подав апеляційну скаргу, в якій заявив клопотання про поновлення йому строку на апеляційне оскарження вказаного судового рішення.
Ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 17 серпня 2017 року клопотання засудженого ОСОБА_4 про поновлення йому строку на апеляційне оскарження ухвали місцевого суду залишено без задоволення.
Не погоджуючись з ухвалою апеляційного суду, ОСОБА_4 подав до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, яку через її невідповідність вимогам ст. 427 КПК, ухвалою цього суду від 08 грудня 2017 року було залишено без руху і надано строк для усунення зазначених в судовому рішенні недоліків.
На підставі п. 4 § 3 розділу 4 Закону України "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів" матеріали справи за цією касаційною скаргою були передані до Верховного Суду та на підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями призначено суддю-доповідача ОСОБА_1 та членів колегії: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .
Засуджений повторно звернувся до касаційного суду з касаційною скаргою, в якій порушує питання про скасування ухвали апеляційного суду від 17 серпня 2017 року і призначення нового розгляду у суді апеляційної інстанції.
В обґрунтування своїх вимог засуджений ОСОБА_4 вказує, що апеляційний суд, відмовляючи в задоволенні його клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, допустився істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, оскільки безпідставно не врахував, що засуджений не був присутній під час судового засідання в суді першої інстанції, копія оскаржуваної ухвали місцевого суду ним була отримана лише 05 липня 2017 року, а тому, на його думку, строк на апеляційне оскарження необхідно рахувати саме з цієї дати. Крім того, засуджений зазначає, що під час апеляційного розгляду було порушено його право на захист, оскільки цей суд розглянув заявлене ним клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження без участі захисника.
Встановлені обставини та мотиви Суду
Статтею 392 Кримінального процесуального кодексу України визначений порядок і строки апеляційного оскарження.
Згідно з частиною 2 зазначеної норми КПК, апеляційна скарга на вказану ухвалу місцевого суду може бути подана протягом семи днів з дня її проголошення.
При цьому, ч. 3 ст. 395 цього Кодексу встановлено, що строк подачі апеляційної скарги для особи, яка перебуває під вартою, обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.
Як убачається зі змісту касаційної скарги та долученої до неї оскаржуваної ухвали апеляційного суду, засуджений у своєму клопотанні про поновлення йому строку на апеляційне оскарження наводив доводи про причини пропуску ним цього строку, які є аналогічними доводам наведеним в його касаційній скарзі, а саме про те, що він не був присутній під час судового засідання в суді першої інстанції, а копія оскаржуваної ухвали місцевого суду ним була отримана лише 05 липня 2017 року.
Апеляційний суд, заслухавши учасників судового засідання, дослідивши матеріали кримінального провадження та аудіо запис судового засідання, встановив, що ОСОБА_4 був присутнім 03 серпня 2016 року в судовому засіданні при оголошені ухвали місцевого суду та отримав копію рішення цього суду в цей же день, про що свідчить його розписка. Також апеляційний суд вказав, що 05 липня 2017 року засуджений отримав вже повторну копію оскаржуваної ним ухвали місцевого суду.
З урахуванням наведеного, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що у заяві засудженого не наведено поважних причин пропуску ним строку на апеляційне оскарження ухвали Хорольського районного суду Полтавської області від 03 серпня 2016 року, а тому відмовив у задоволенні заявленого засудженим клопотання та повернув подану ним апеляційну скаргу.
Також Суд відзначає, що доводи ОСОБА_4 про те, що він не був присутнім під час судового засідання в суді першої інстанції є безпідставними, оскільки як вбачається з інформації, яка міститься у провадженні за скаргою, під час розгляду подання Хорольського РВ КВІ управління ДПтС України в Полтавській області у судовому засіданні ОСОБА_4 не заперечував проти зазначених в поданні порушень та просив суд не скасовувати встановлений йому іспитовий строк. Крім того, місцевий суд, задовольнивши зазначене подання Хорольського РВ КВІ, обрав ОСОБА_4 міру запобіжного заходу, взяв його під варту у залі суду, та постановив строк відбування покарання засудженому рахувати з 03 серпня 2016 року, тобто з дня постановлення місцевим судом судового рішення. При цьому, ОСОБА_4 місцевим судом було роз`яснено порядок і строки оскарження постановленої ухвали.
З огляду на викладене, Суд вважає, що апеляційний суд прийняв правильне і обґрунтоване рішення, яким відмовив ОСОБА_4 в поновленні строку на апеляційне оскарження та повернув його апеляційну скаргу. Ухвала апеляційного суду відповідає вимогам кримінального процесуального закону.
Доводи засудженого про те, що під час апеляційного розгляду було порушено його право на захист, оскільки апеляційний суд розглянув вказане клопотання без участі захисника, Суд вважає необґрунтованими.
Так, відповідно до вимог кримінального процесуального законодавства України участь засудженого та його захисника при розгляді апеляційної скарги можлива у разі прийняття рішення про відкриття апеляційного провадження та закінчення підготовки до апеляційного розгляду і призначення його до розгляду. Разом з тим, в даному випадку, апеляційний суд відмовив засудженому в поновлені строку на апеляційне оскарження ухвали районного суду та повернув подану ним апеляційну скаргу, тобто апеляційний суд постановив рішення на стадії прийняття апеляційної скарги цим судом.
Переконливих доводів, які би ставили під сумнів законність ухвали апеляційного суду, вмотивованість висновків цього суду засуджений у касаційній скарзі не навів.
Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Таким чином, оскільки з касаційної скарги та наданих до неї судових рішень вбачається, що підстав для задоволення скарги немає, Суд, керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК вважає за необхідне відмовити у відкритті касаційного провадження.
З цих підстав Суд постановив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_4 .
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню не підлягає.
Судді:
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3