Єдиний унікальний номер: 378/805/17
Провадження № 1-кп/378/7/18
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.01.2018 року Ставищенський районний суд Київської області в складі:

головуючого - судді: ОСОБА_1 ,

за участю секретаря: ОСОБА_2 ,

прокурора: ОСОБА_3 ,

потерпілої: ОСОБА_4 ,
її представника: ОСОБА_5 ,
захисника: ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в смт. Ставище Київської області кримінальне провадження №0000211 за обвинуваченням ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, зареєстрованої та жительки АДРЕСА_1 , освіта повна вища, неодруженої, працюючої головним бухгалтером ТОВ „Теплоінвест 2013, має на утриманні неповнолітню дитину 2003 року народження, раніше не судиму, в скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_7 скоїла злочин, передбачений ч. 2 ст. 125 КК України за слідуючих обставин.
10.09.2017р., близько 14 години ОСОБА_7 , знаходячись по вул. Ярослава Мудрого в смт. Ставище Київської області, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин з ОСОБА_4 , діючи з метою заподіяння тілесних ушкоджень, передбачаючи протиправний характер своїх дій та бажаючи при цьому настання відповідних наслідків у виді тілесних ушкоджень, умисно нанесла їй один удар правою рукою в область голови, потім один удар стороннім предметом, схожим на палицю чи металевий прут в область спини та цим же предметом удар по кінцівках ніг потерпілої ОСОБА_4 , спричинивши останній тілесні ушкодження у вигляді синців на тулубі, забитої рани правої стопи, які згідно висновку судово-медичного експерта №104 від 18.09.2017 року відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я понад 6 днів, чим скоїла злочин, передбачений ч. 2 ст. 125 КК України, тобто спричинення умисного легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.
Обвинувачена ОСОБА_7 в судовому засіданні свою вину в скоєнні даного злочину не визнала, від дачі показів суду щодо обставин вчинення зазначеного злочину відмовилась на підставі ст. 63 Конституції України. Проте, 11 січня 2018 року, в судовому засіданні дала суду покази, відповідно до яких 10.09.2017 року зазначила, що на даний час вона проживає спільно з ОСОБА_8 (батьком потерпілої ОСОБА_4 ) та знаходиться з ним в шлюбних стосунках. Близько 13-ї год. ОСОБА_8 погукала його мати ОСОБА_9 , що знаходилась в домоволодінні ОСОБА_4 і він пішов до неї. В цей час до ОСОБА_4 приїхала її мати ОСОБА_10 , колишня дружина ОСОБА_8 , з якою вона вступила в конфлікт на дорозі поряд домогосподарством потерпілої. З нею була її дочка ОСОБА_11 , яка знімала на мобільний телефон те, що відбувалось та ОСОБА_12 .. В цей час на дорогу вибігла ОСОБА_4 і схопила руками за коси її дочку. ОСОБА_4 відштовхнули і вона упала на землю. Особисто вона не наносила їй ніяких тілесних ушкоджень.
Незважаючи на невизнання обвинуваченою своєї вини в скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, її вина у скоєнні інкримінованого їй злочину доведена сукупністю зібраних досудовим слідством та досліджених в судовому засіданні доказів. Зокрема, показами потерпілої ОСОБА_4 , свідків, а також дослідженими письмовими доказами, що наявні в матеріалах даного кримінального провадження.
Допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_4 суду показала, що 10.09.2017 року, близько 14 години ОСОБА_7 , знаходячись по вул. Ярослава Мудрого в смт. Ставище Київської області, на дорозі поблизу воріт, що вели на подвір`я її домоволодіння, в результаті виниклої між ними сварки, схопила її рукою за волосся та нанесла удар рукою по голові, потім, нагнувши її тулуб, стороннім предметом, схожим на палицю чи металевий прут, нанесла їй удар по спині, в результаті чого вона упала на землю. Що було далі вона не пам`ятає, так як від отриманих ударів втратила свідомість.
Покази потерпілої узгоджуються та підтверджуються іншими доказами кримінального провадження, а саме показами свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами в їх сукупності.
Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_13 суду показала, що 10 вересня 2017 року близько 14-ї години вона перебувала в АДРЕСА_2 , номера будинку не пам`ятає. На відстані ста метрів від неї по вказаній вулиці вона побачила потерпілу та обвинувачену, які між собою сварились. Поряд з ними стояло п`ять чи шість осіб, точної кількості вона не пам`ятає. Чи наносила обвинувачена удари потерпілій руками і ногами напевне не пам`ятає. Чи брав участь у бійці хтось із сторонніх осіб також не пам`ятає. Вона пригадує, що бачила як обвинувачена предметом схожим на палицю чи металевий прут, що був у неї в руці, нанесла удар потерпілій по спині, а коли та впала, ще двічі нанесла вказаним предметом удари по кінцівках ніг. Після цього, батько потерпілої взяв потерпілу на руки і відніс в будинок.
Свідок ОСОБА_9 суду показала, що 10 вересня 2017 року близько 14-ї години вона приїхала в смт. Ставище Київської області до потерпілої ОСОБА_4 , яка проживає по АДРЕСА_2 провідати, так як остання є її онукою. Коли вони перебували на подвір`ї біля будинку, то вона помітила, що на вулиці біля воріт стоїть дочка обвинуваченої та знімає їх на мобільний телефон з невідомою метою. Потім у ворота з вулиці хтось почав наполегливо стукати і вони пішли до воріт. На вулиці була, зокрема обвинувачена з дочкою. Розпочалася сварка між потерпілою та обвинуваченою, що миттєво переросла у бійку. Обвинувачена нанесла потерпілій не менше 4-5 ударів рукою по голові, якою саме не пам`ятає, нанесла не менше 4-5 ударів ногами потерпілій по її спині, коли остання лежала уже на землі та нанесла лежачій потерпілій один удар по нозі предметом схожим на металевий прут, після чого потерпіла втратила свідомість. Батько потерпілої ОСОБА_8 взяв останню на руки та заніс в будинок.
Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_10 суду показала, що 10 вересня 2017 року близько 14-ї години вона перебувала в АДРЕСА_2 в домоволодінні своєї дочки ОСОБА_4 .. Знаходячись на подвір`ї біля будинку, вони помітили, що на вулиці біля воріт стоїть дочка обвинуваченої та знімає їх на мобільний телефон. Потім у ворота з вулиці хтось почав стукати і вони пішли до воріт. На вулиці було п`ять чи шість осіб, в тому числі обвинувачена із своєю дочкою та матір`ю. Розпочалася сварка між її дочкою та обвинуваченою ОСОБА_7 , що відразу переросла у бійку. Вона отримала від матері обвинуваченої удар, від якого упала на коліна. Потім вона побачила, що обвинувачена металевим кийком наносила удари її дочці ОСОБА_4 по спині, ребрах, а коли та впала на землю, то била металевим кийком по ногах. Обвинувачена ОСОБА_7 нанесла її потерпілій дочці ОСОБА_4 не менше десяти ударів. ОСОБА_9 , яка була поряд викликала поліцію.
Свідок ОСОБА_12 суду показала, що 10 вересня 2017 року близько 13-ї години вона приїхала в смт. Ставище Київської області до своєї дочки ОСОБА_7 , у домоволодінні якої знаходився ОСОБА_8 , що фактично проживає з її дочкою. Конфлікт відбувся невдовзі на вулиці поблизу воріт домогосподарства потерпілої. Там була вона, її дочка ОСОБА_7 та онука ОСОБА_14 , а також ОСОБА_15 . Ніяких тілесних ушкоджень ОСОБА_7 потерпілій ОСОБА_4 не наносила, вони лише сварились та штовхали одна одну, в результаті чого потерпіла перечепившись за лежачий поблизу стовп впала на землю. На неї випадково наступали ногами учасники конфлікту. Сторонніх металевих предметів ні у кого не було. Хто кому наносив удари точно сказати не може.
Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_11 суду показала, що 10 вересня 2017 року близько 13-ї години вона перебувала в смт. Ставище Київської області в домоволодінні своєї матері ОСОБА_7 .. Потім їх покликала ОСОБА_16 і вони підійшли до паркану домогосподарства потерпілої ОСОБА_4 , де і відбувся конфлікт. Ніяких сторонніх предметів ні у кого в руках не було. Тілесних ушкоджень ОСОБА_7 потерпілій ОСОБА_4 не наносила, вони сварились, штовхались і потерпіла зачепившись за лежачий стовп впала на землю. На неї випадково наступали ногами інші учасники конфлікту, що спричинило тілесні ушкодження потерпілій.
Свідок ОСОБА_17 суду показав, що влітку 2017 року, точної дати та часу він не пам`ятає, він перебував на подвір`ї домогосподарства обвинуваченої ОСОБА_7 .. В цей час потерпіла ОСОБА_4 покликала до себе свого батька ОСОБА_8 , який фактично проживає з обвинуваченою ОСОБА_7 .. ОСОБА_8 пішов до ОСОБА_4 , а ОСОБА_11 , підійшовши до воріт потерпілої, стала знімати на мобільний телефон все що там діялось. Невдовзі, після цього, відбулась на вулиці поблизу воріт потерпілої колективна бійка. Чи брала участь у ній ОСОБА_7 та хто наніс удари потерпілій не пам`ятає.
Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_8 суду показав, що 10.09.2017 року близько 11 год., точного часу він не пам`ятає, в АДРЕСА_3 він перебував на подвір`ї домогосподарства обвинуваченої ОСОБА_7 , з якою проживає в шлюбі. В цей час його дочка ОСОБА_4 , що проживає неподалік по АДРЕСА_2 , покликала його до себе. Він пішов до ОСОБА_4 , в якої вдома ще були ОСОБА_9 та ОСОБА_10 .. Під час його розмови з ОСОБА_9 та ОСОБА_10 на вулиці поблизу воріт ОСОБА_4 відбулась бійка. Самої бійки, хто кого вдарив, він не бачив. Коли він з подвір`я прийшов на вулицю, то побачив, що його дочка ОСОБА_4 лежала на землі, у неї було поранено ногу в області стопи. Він взяв її на руки і відніс до будинку.
Суд критично відноситься до показів свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_11 , так як вони перебувають з обвинуваченою в близьких та родинних зв`язках і дали зазначені неправдиві покази з метою уникнення ОСОБА_7 кримінальної відповідальності. Свідок ОСОБА_17 в судовому засіданні показав, що не пам`ятає хто кого побив, а свідок ОСОБА_8 показав, що самої бійки і хто кого безпосередньо вдарив, він не бачив.
Винність обвинуваченої у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, підтверджується також іншими дослідженими в судовому засіданні доказами, а саме:
- заявою ОСОБА_4 від 10.09.2017 року про притягнення ОСОБА_7 до кримінальної відповідальності за нанесення тілесних ушкоджень (а. с. 102);
- висновком судово-медичного експерта № 104 від 18.09.2017 року, відповідно до якого ОСОБА_4 були спричинені тілесні ушкодження у вигляді синця на тулубі, забитої рани правої стопи, що спричинили короткочасний розлад здоров`я понад 6 днів. (а. с. 103), даний висновок є на українській мові (Т. 2 а. с. 7), копію якого було надано стороні захисту 11. 01. 2018 року під час судового розгляду даного кримінального провадження;
- висновком судово-медичного експерта № 82 Д від 29.09.2017 року, відповідно до якого виявлені у ОСОБА_4 тілесні ушкодження у вигляді синця на тулубі, забитої рани правої стопи виникли від дії тупого предмета (предметів) продовгуватої форми (можливо металічних), і могли виникнути в термін та при обставинах, вказаних в постанові (а. с. 119), даний висновок є на українській мові (Т. 2 а. с. 6), копію якого було надано стороні захисту 11. 01. 2018 року під час судового розгляду даного кримінального провадження;
- протоколом проведення слідчого експерименту від 26.09.2017 року за участю потерпілої ОСОБА_4 , під час якого потерпіла показала, де саме та в які частини тіла ОСОБА_7 наносила їй тілесні ушкодження (а. с. 115-116);
- протоколом проведення слідчого експерименту від 26.09.2017 року за участю обвинуваченої ОСОБА_7 , під час якого вона показала, де саме та в які частини тіла потерпілої ОСОБА_4 наносила останній тілесні ушкодження (а. с. 117-118);
- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 26.09.2017 року за участю свідка ОСОБА_13 , яка за фотознімком впізнала особу, що 10.09.2017 року в АДРЕСА_2 нанесла тілесні ушкодження потерпілій ОСОБА_4 , і це була саме ОСОБА_7 (а. с. 109-114).
Із відеозапису від 10.09.2017 року відзнятого свідком ОСОБА_11 , що наданий захисником ОСОБА_6 суду та дослідженим судом в судовому засіданні вбачається, що мав місце факт конфлікту, який відбувся 10.09.2017 року близько 14-ї год. в смт. Ставище по вул. Ярослава Мудрого поряд з домоволодінням потерпілої, участь в якому брала, зокрема обвинувачена (а. с. 162-164).
Показання потерпілої ОСОБА_4 , свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та інші досліджені судом вказані докази суд вважає правдивими і достовірними, вони підтверджують та доповнюють один одного і відповідають фактичним обставинам справи. Із урахуванням цього, а також того, що усі зазначені докази зібрані із дотриманням вимог КПК України, суд приймає їх.
Твердження сторони захисту про те, що висновки експерта є недопустимими доказами суд вважає необґрунтованими та безпідставними, адже їх зміст ніким із учасників судового засідання не оспорюється і вони складені українською мовою.
Твердження сторони захисту про те, що додатки до протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 26.09.2017 року є недопустимими доказами суд також вважає необґрунтованими та безпідставними, адже їх зміст ніким із учасників судового засідання не оспорюється.
Твердження сторони захисту про те, що відеозаписи слідчих експериментів за участю потерпілої ОСОБА_4 та обвинуваченої ОСОБА_7 від 26.09.2017 року є недопустимими доказами суд також вважає необґрунтованими та безпідставними, адже їх зміст ніким із учасників судового засідання не оспорюється. Сумнівів аутентичності відеозаписів слідчих експериментів ні у кого із учасників судового засідання не виникало, відсутні підстави вважати, що вони є недопустимими доказами.
Суд вважає, що вказані вище докази в силу ст. ст. 85,86 КПК України є належними та допустими доказами.
Таким чином, аналізуючи та оцінюючи в сукупності установлені і перевірені в судовому засіданні докази, суд вважає, що обвинувачення, пред`явлене ОСОБА_7 , доведене повністю і її дії суд кваліфікує за ч. 2 ст. 125 КК України, як умисне спричинення легких тілесних ушкоджень, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.
Вирішуючи питання про міру покарання обвинуваченій, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані, які характеризують особу останньої, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують її покарання.
Судом враховується те, що обвинувачена вчинила злочин невеликої тяжкості, вину в його скоєнні не визнає.
Аналіз даних про особу обвинуваченої вказує на те, що вона працює, по місцю проживання та роботи характеризується позитивно (Т. 1 а. с. 120,123), на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває ( Т. 1 а. с. 124-125), раніше не судима ( Т. 1 а. с. 106), має на утриманні неповнолітню дитину ІНФОРМАЦІЯ_2 (Т. 1 а. с. 108).
Обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченій ОСОБА_7 , судом не встановлено.
Враховуючи обставини вчинення злочину, його тяжкість, дані про особу обвинуваченої, відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують її покарання, враховуючи думку прокурора та потерпілої, які просять призначити їй покарання не пов`язане з позбавленням волі, суд вважає, що з урахуванням принципів законності, справедливості, обгрунтованості та індивідуалізації покарання, обвинуваченій слід призначити міру покарання в межах санкції частини статті, за якою її визнано винною, у виді штрафу, бо саме така міра покарання на думку суду, є необхідною й достатньою для її виправлення та попередження нових злочинів.
Суд обговорив можливість застосування до обвинуваченої ст. 69 КК України, проте, підстав для її застосування не знаходить.
По даному кримінальному провадженню ОСОБА_4 заявила цивільний позов про стягнення з ОСОБА_7 на її користь матеріальної шкоди в сумі 1320,33 гривень, моральної шкоди в сумі 100000 гривень та судового збору в розмірі 1600 гривень (а. с. 85-89), який ОСОБА_7 не визнала.

Вирішуючи питання цивільного позову ОСОБА_4 , суд вважає, що зазначений позов підлягає частковому задоволенню, виходячи із наступного.

Відповідно до ст. 22 ЦК України особа , якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі.

Згідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч. 1 ст. 1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Згідно із ч. 1, 2 ст. 127 КПК України підозрюваний, обвинувачений має право на будь-якій стадії кримінального провадження відшкодувати шкоду, завдану потерпілому, внаслідок кримінального правопорушення. Шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

У відповідності із ч. 1 ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями обвинуваченого, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Розмір матеріальних збитків в сумі 1320,33 гривень, які просить стягнути ОСОБА_4 підтверджується наданими нею в судовому засіданні оригіналами фіскальних чеків та квитанцій (Т. 2 а. с. 8-10). Твердження сторони захисту про те, що деякі види медичних препаратів, придбані ОСОБА_4 в аптечних пунктах безпосередньо не стосуються лікування її тілесних ушкоджень, суд вважає надуманими та необгрунтованими, так як ні обвинувачена, ні її захисник не є спеціалістами чи експертами в медичній галузі, щоб надавати свої висновки щодо застосування того чи іншого медичного препарату.

В матеріалах кримінального провадження (Т. 2 а. с. 8) є два фіскальні чеки від 11.09.2017 року, відповідно до яких ОСОБА_4 придбала пальне для автомобіля на суму 99,82 грн. та на 149,90 грн.. В судовому засіданні вона та її представник пояснили, що пальне було придбано у відшкодування витрат водія на пальне в результаті її поїздки автомобілем до судово-медичного експерта на огляд. Таке пояснення суд вважає правдивим, адже згідно висновку експерта №104 (Т. 2 а. с. 7) експертиза була почата саме 11.09.2017 року.

Таким чином, суд дійшов висновку, що вищезазначені тілесні ушкодження нанесені потерпілій ОСОБА_4 в результаті неправомірних дій ОСОБА_7 , що підтверджується наведеними вище доказами в їх сукупності, а відтак ОСОБА_7 повинна відшкодувати спричинені нею матеріальні збитки в сумі 1320,33 гривень на користь ОСОБА_4 ..

Поряд із завданням ОСОБА_4 матеріальної шкоди, їй заподіяно моральну шкоду, яка полягає у фізичних та душевних стражданнях отриманих у зв`язку з протиправними діями ОСОБА_7 .. Вона пережила емоційний стрес, що супроводжувався тривогою за своє здоров`я. Було порушено її нормальні життєві зв`язки та звичний спосіб життя. ОСОБА_4 була позбавлена можливості повноцінно займатись вихованням своєї дитини з причин обмеження своїх фізичних можливостей та необхідності лікуватись. На протязі всього періоду лікування вона відчувала незручності та дискомфорт, так як змушена була пристосовуватись до негативних умов життя, почувалася обтяжливою для своїх родичів та близьких. Тобто у її життєвих та виробничих стосунках відбулися вимушені зміни.

Вона зверталась за медичною допомогою до лікаря-травматолога 11.09.2017 року, 12.09.2017 року та 13.09.2017 року, про що свідчать відповідні записи в копії медичної картки ОСОБА_4 (Т. 2 а. с. 11-14).

Згідно до ч. 1, 2 п. 3 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Згідно із п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди №4 від 31.03.1995 року розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках.

Слід зазначити, що в попередньому тексті цивільного позову, що був заявлений ОСОБА_4 до ОСОБА_7 про стягнення матеріальної та моральної шкоди від 29.09.2017 року (а. с. 7-8, 139-140) і який за клопотанням ОСОБА_4 судом залишений без розгляду, позивач просила стягнути з відповідача по позову, зокрема 10000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що з урахуванням характеру та обсягу страждань, які зазнала ОСОБА_4 , їй повинна бути відшкодована ОСОБА_7 моральна шкода в сумі 10000 гривень.

Відповідно до ч. 5 ст. 128 КПК України, цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
Згідно із п. 35 постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №10 від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати положення статті 88 ЦПК та керуватися тим, що якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві - пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. В п. 36 вказаної постанови зазначено, що вимога пропорційності присудження судових витрат при частковому задоволенні позову (частина перша статті 88 ЦПК) застосовується незалежно від того, за якою ставкою сплачено судовий збір.
Таким чином, суд вважає, що із ОСОБА_7 на користь ОСОБА_4 слід стягнути частково судовий збір в сумі 178,76 грн..

Процесуальні витрати та речові докази у кримінальному провадженні відсутні.
Керуючись ст. ст. 368, 369, 370, 374, 376 КПК України, суд
ЗАСУДИВ:

ОСОБА_7 визнати винною в скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України і призначити їй покарання у виді штрафу в розмірі 80 (вісімдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1360 (одну тисячу триста шістдесят) гривень.

Позов ОСОБА_4 до ОСОБА_7 про стягнення матеріальної та моральної шкоди задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний № НОМЕР_1 , проживаючої в АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , жительки АДРЕСА_1 1320 (одну тисячу триста двадцять) гривень 33 копійки матеріальної шкоди та 10000 (десять тисяч) гривень моральної шкоди, а всього 11320 (одинадцять тисяч триста двадцять) гривень 33 копійки.
Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_4 178 (сто сімдесят вісім) гривень 76 копійок судового збору.
В задоволенні решти частини позовних вимог відмовити.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду Київської області через Ставищенський районний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1