АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 545/1306/17 Номер провадження 11-кп/786/940/17Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
Категорія ч.2 ст. 286 КК України ТЗ
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 грудня 2017 року м. Полтава

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних
справ Апеляційного суду Полтавської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
з участю секретаря ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_7
захисника ОСОБА_8
потерпілого ОСОБА_9
представника цивільного
відповідача ОСОБА_10
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0001621 за апеляційною скаргою представника цивільного відповідача ПАТ «Украгазвидобування» ОСОБА_11 на вирок Полтавського районного суду Полтавської області від 23 серпня 2017 року,

ВСТАНОВИЛА:
Цим вироком

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Миколаївка, Миколаївського р-ну, Одеської обл., який проживає АДРЕСА_1 , раніше не судимого:
визнано винуватим і засуджено за ч. 2 ст.286 КК України до покарання у виді 4 років позбавлення волі без позбавлення права керувати транспортними засобами.
На підставі ст.75 КК України звільнено ОСОБА_7 від відбуття покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку тривалістю 1 рік, та покладенням обов`язків, передбачених п.п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 76 КК України.
Цивільний позов ОСОБА_9 задоволено та стягнуто з ПАТ «Укргазвидобування» ГПУ «Шебелинкагазвидобування» на користь ОСОБА_9 завдану майнову шкоду в розмірі 9 260,58 грн за придбання лікарських засобів, препаратів та матеріалів медичного призначення, моральну (немайнову ) шкоду в розмірі 200 000 грн, судовий збір в розмірі 3 000 грн.
Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави понесені витрати за проведення експертиз в сумі 2 066,04 грн.
Вирішено питання про речові докази.

Згідно вироку суду ОСОБА_7 визнаний винуватим та засуджений за те, що він 18.11.2016 приблизно о 17.00 год, керуючи автомобілем КрАЗ-6444 д/н НОМЕР_1 з напівпричепом ПП-26 д/н НОМЕР_2 та виконуючи трудові обов`язки з ПАТ «Укргазвидобування» ГПУ «Шебелинкагазвидобування», рухаючись по автодорозі Київ-Харків зі сторони м. Полтава у напрямку м. Харкова на 357-му км перед виконанням маневру розвороту, в порушення вимог п. 10.1 Правил дорожнього руху перед початком зміни напрямку руху керованого ним транспортного засобу не переконався у безпечності виконання маневру, що це буде безпечним та не створить небезпеки для інших учасників дорожнього руху, в порушення вимог п. 10.4 Правил дорожнього руху не зайнявши відповідне крайнє ліве положення, почав виконувати маневр не з крайнього лівого положення на проїзній частині, та не надавши перевагу у русі водію автомобіля RENAULT LOGAN д/н НОМЕР_3 ОСОБА_9 , який рухався позаду нього у попутному з ним напрямку, почав виконувати маневр розвороту, в результаті чого виїхав на смугу руху автомобіля RENAULT LOGAN д/н НОМЕР_3 , де відбулось зіткнення вказаних транспортних засобів.

У результаті даних порушень вимог Правил дорожнього руху, наслідком яких стала дорожньо-транспортна пригода, водій автомобіля RENAULT LOGAN д/н НОМЕР_3 ОСОБА_9 , отримав тяжкі тілесні ушкодження.

В апеляційній скарзі цивільний відповідач ПАТ «Укргазвидобування» в особі представника ОСОБА_11 , не оспорюючи фактичних обставин провадження та кваліфікацію дій обвинуваченого, просить вироку суду в частині задоволення цивільного позову ОСОБА_9 щодо стягнення з ПАТ «Укргазвидобування» ГПУ «Шебелинкагазвидобування» матеріальної, моральної шкоди та судового збору скасувати та відмовити у задоволенні позову.

В обґрунтування своїх вимог цивільний відповідач вказує, що суд не врахував те, що:

- під час судового розгляду встановлено, окрім винуватості ОСОБА_7 , порушення правил дорожнього руху потерпілим ОСОБА_9 , який рухався по сухій асфальтній прямій ділянці дороги та не здійснював ніякого гальмування чи зміну траєкторії руху, і зі швидкістю 70 км/год здійснив зіткнення із задньою боковою частиною півпричіпу автомобіля КРАЗ, що підтверджується висновком експертів, відповідно до якого потерпілий ОСОБА_9 порушив п.12.3 ПДР, які з технічної точки зору знаходяться у причинному зв`язку з виникненням ДТП і ОСОБА_9 мав технічну можливість уникнути вказаного ДПТ, шляхом виконання вказаних вимог ПДР, тобто застосувати екстрене гальмування з моменту виникнення небезпеки, для чого у нього не було будь-яких перешкод технічного характеру, або здійснити маневр об`їзду праворуч перешкоди. Тобто, на думку апелянта, потерпілий мав технічну можливість уникнути ДТП або зменшити наслідки пригоди. Тому вважає, що, задовольняючи цивільний позов про стягнення 200 000 грн моральної шкоди суд вийшов за межі розумності та справедливості рішення.

- відсутні докази того, що потерпілий отримав моральну шкоду, завданих хворобою його матері, якій 60 років і яка мала хронічні хвороби (загострення хронічних хвороб цироз печінки, варикозне розширення та ін.) через переживання за нього потерпілого який потрапив у ДТП.

Заслухавши доповідь судді, думку представника відповідача, який просить задовольнити апеляційну скаргу з підстав у ній наведених, обвинуваченого та його захисника в підтримку апеляційної скарги, прокурора , який просив призначити новий судовий розгляд в частині цивільного позову, потерпілого який заперечив проти задоволення апеляційної скарги цивільного відповідача, та вказав, що внаслідок грубого порушення Правил дорожнього руху обвинуваченим відбулося ДТП під час якого він отримав травми і став інвалідом, йому в праве стегно поставили титановий стрижень від коліна до стегна, через, що він обмежений у рухах, швидко ходити не може, повністю відновити своє здоров`я він не зможе до кінця свого життя, через це він і визначив свої моральні страждання у розмірі 200 000 грн, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені у апеляційній скарзі, суд апеляційної інстанції дійшов такого висновку.
Відповідно до ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_7 у злочині, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, а саме як порушення правил дорожнього руху особою, яка керувала транспортним засобом, що спричинило потерпілому тяжкі тілесні ушкодження, за який його засуджено, та покарання, визначене судом, учасниками провадження не оспорюється, та відповідно ст. 404 КПК України, апеляційною інстанцією, вирок суду у цих частинах не переглядається.

В той же час цивільний відповідач ПАТ «Укргазвидобування» у своїй апеляційній скарзі просить вироку суду в частині задоволення цивільного позову ОСОБА_9 щодо стягнення з ПАТ «Укргазвидобування» ГПУ «Шебелинкагазвидобування» матеріальної, моральної шкоди та судового збору скасувати та відмовити у задоволенні позову.

Доводи представника цивільного відповідача про те, що вирок суду першої інстанції є незаконним та необґрунтованим, в частині стягнення завданої в наслідок ДТП майнової та моральної шкоди, спричиненої потерпілому не ґрунтуються на вимогах закону з наступних підстав.

Відповідно до положень ст. 127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Згідно ст. 128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Частиною 1 стаття 1172 ЦК України передбачено, що юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Як вбачається з характеристики ОСОБА_7 , останній працює водієм автотранспортних засобів 1-го класу «Шебелинкагазвидобування» в Перещепинській колоні Красноградського гаражу відділення технологічного транспорту і спецтехніки з 31.12.2010 до теперішнього часу,що було підтверджено в апеляційній інстанції обвинуваченим (а.п. 112).

Під час вчинення ДТП керував автомобілес КрАЗ-6444 д.н.з. НОМЕР_4 з напівпричепом ПП-26 д.н.з. НОМЕР_5 та виконував трудові обов`язки з ПАТ «Укргазвидобування» ГПУ «Шебелинкагазвидобування» ОСОБА_7 , що не заперечує обвинувачений та представник відповідача.

За наведених вище обставин, потерпілий скористався своїм правом щодо пред`явлення позову до власника транспортного засобу. При цьому, позов до страхової компанії ним не заявлявся.

Звертаючись з цивільним позовом потерпілий вказав про спричинену йому моральну шкоду на суму 200 000 грн, яку обґрунтував негативними змінами у його житті: щоденні думки та спогад про наслідки події, тривогу, емоційні переживання та тілесні реакції про згадуванні події, важкість виконання повсякденних обов`язків, фіксованість уваги на проблемі одужання та реабілітації, переживання фізичних незручностей та психологічного дискомфорту, порушення сну, порушення пам`яті, уваги, звичного способу життя, неможливості керувати транспортним засобом і побоюванні за майбутній стан свого здоров`я. Також вказав, що під час ДТП пережив страх, фізичний біль, емоційний стрес, який супроводжується почуттям розгубленості, тривоги, страху за своє здоров`я і життя. При цьому зазначив, що під час лікування йому було проведено декілька операцій, які супроводжувалися болем незручностями, дискомфортом, необхідністю пристосування до негативних умов існування (ліжковий режим, гігієнічні проблеми, залежність від оточуючих), потребував сторонньої допомоги з боку близьких, чим завдавав їм клопоту та обмежень. Продовжив лікуватися і в подальшому, так як відчуває проблеми зі здоров`ям, обмеження фізичної активності та вільного руху, і вказане ускладнило отримання ним доходу, та знизило добробут сім`ї, змусило витрачати свій час на лікування замість нормального життя та реалізацію перспектив на майбутнє. Через переживання в результаті ДТП погіршилося здоров`я його батьків, зокрема матері (а.п.22-26).

Суд першої інстанції встановивши винуватість ОСОБА_7 у вчиненні злочину за обставин встановлених досудовим розслідуванням, що учасниками не оспорюється, вказав про неспроможність твердження представника відповідача ПАТ «Укргазвидобування» ГПУ «Шебелинкагазвидобування» про наявність вини у ДТП і зі сторони ОСОБА_9 , так як останній не вжив заходів щодо різкого гальмування для уникнення ДТП, мотивуючи це тим, що неодноразово проведеними автотехнічними експертизами встановлено, що першочергово, порушення правил дорожнього руху мало місце зі сторони обвинуваченого ОСОБА_7 ,що підтверджується матеріалами кримінального провадження .

З огляду на це суд дійшов висновку, що заявлена потерпілим в цивільному позову моральна шкода в сумі 200 000 грн є співрозмірною.

З вказаним погоджується колегія суддів, оскільки, як вбачається з матеріалів кримінального провадження потерпілий внаслідок ДТП отримав тяжкі тілесні ушкодження, а саме у вигляді: закритих переломів 1-5-го ребер зліва по косій (від середнє-ключичної до середнє-підкрильцевої лінії), зі зміщенням та розвитком лівобічного гемопневмотораксу з колабуванням лівої легені на 2/3 свого об`єму, підшкірної емфіземи, закритого уламкового перелому середньої третини правого стегна зі зміщенням; травматичного шоку тяжкого ступеню; закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, забійних ран м`яких тканин тім`яної ділянки праворуч та лівої кисті; саден шкіри голови, тулуба, верхніх та нижніх кінцівок.

З 18.11.2016 по 12.05.2017 ОСОБА_9 перебував на лікарняному, тобто майже 6 місяців, переніс 6 операцій (1-2-3:скелетне витягнення загорбистість правої в/гомілкової кістки та ПХО ран тімяної ділянки голови праворуч, та лівої кисті-18.11.2016, 4-5:дренування плевральної порожнини лів. -21.11.2016, дренування плевральної порожнини прав. - 22.11.2016,6: БІМОС правого стегна стрижнем-6.12.2016(а.п.27)) у зв`язку з цим тривалий час пересувався на милицях. До цього часу він обмежений у рухах, швидко ходити і повністю відновити своє здоров`я не може у зв`язку з тим, що йому в праве стегно поставили титановий стрижень від коліна до стегна все це потягнуло у потерпілого душевні страждання, вимушені зміни у життєвих стосунках, а саме він не може отримувати дохід у розмірі який отримував до ДТП і забезпечувати свою сімю на належному рівні.

Тобто, визначений судом розмір 200 000 грн відшкодування моральної шкоди потерпілому ОСОБА_9 відповідає характеру й обсягу заподіяних ним душевних страждань, стану здоров`я, тяжкості вимушених змін у життєвих стосунках останнього, ґрунтується на принципах виваженості, розумності і справедливості та роз`ясненнях, які містяться в Постанові Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди".

Суд першої інстанції не враховував при стягненні моральної шкоди хворобу матері потерпілого, що є правильним, оскільки потерпілим не надано документального підтвердження, що його мати перебувала на лікуванні через те, що він отримав тяжкі тілесні ушкодження під час ДТП.

Матеріальна шкода стягнена з обвинуваченого з урахуванням відшкодування останнім 25 000 грн у розмірі 9 260,58 грн за придбання лікарських засобів, препаратів та матеріалів медичного призначення. З таким розміром завданої матеріальної шкоди обвинуваченим потерпілому погоджується і колегія суддів, оскільки понесення матеріальних витрат підтверджено чеками (а.п. 34,35-78).

На підставі викладеного вище, колегія суддів вважає, що вирок суду в частині цивільного позову відповідає вимогам закону, а доводи апелянта є необґрунтованими.

Доводи захисника обвинуваченого про незалучення страхової компанії до участі у провадження та не повідомлення ТДВ «СТ`Домінанта» про дату час та місце розгляду кримінального провадження щодо ОСОБА_7 є неспроможними.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження ухвалою суду від 27.06.2017 клопотання представника відповідача ПАТ «Укргазвидобування» ГПУ «Шебелинкагазвидобування» задоволено та залучено ТДВ «СТ Домінанта» до участі у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_7 обвинуваченого за ч. 2 ст. 286 КК України - третьою особою, яка не заявляє самостійні вимоги за цивільним позовом ОСОБА_9 до ПАТ «Укргазвидобування» ГПУ «Шебелинкагазвидобування», третя особа ОСОБА_7 про стягнення матеріальної та моральної шкоди від злочину (а.п. 97-98), копію вказаної ухвали отримано ТДВ «СТ Домінанта» 4.07.2017 (а.п. 107). Також ТДВ «СТ Домінанта» було повідомлено про розгляд провадження в суді першої та апеляційної інстанцій (а.п. 224). Проте ні до суду першої, ні апеляційної інстанцій представник цивільного ТДВ «СТ Домінанта» не прибув та не повідомив про поважні причини свого неприбуття. Тому, на думку колегії суддів, суд розглянувши кримінальне провадження за відсутності ТДВ «СТ Домінанта», діяв відповідно до вимог КПК України.

З огляду на викладене вище безумовних підстав, передбачених ст. 409 КПК України, для скасування ухваленого по провадженню судового рішення, як про це ставиться питання в апеляційній скарзі представника відповідача та прокурором під час апеляційного перегляду, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407 КПК України колегія суддів,

УХВАЛИЛА :
Апеляційну скаргу представника цивільного відповідача ПАТ «Украгазвидобування» ОСОБА_11 залишити без задоволення, а вирок Полтавського районного суду Полтавської області від 23 серпня 2017 року щодо ОСОБА_7 - без змін.
СУДДІ:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4