Провадження №1-кп/523/353/18
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.02.2018 року м.Одеса

Суворовський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду м.Одеси обвинувальний акт та угоду про примирення по матеріалам кримінального провадження №0000914 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Тернопіль, громадянина України, українця, маючого середню освіту, одруженого, офіційно не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше неодноразово судимого, останній раз:

-06.09.2016 року Приморським районним судом м.Одеси за ст.185 ч.2 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України від відбування покарання звільнений з випробувальним строком на 3 роки,

у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст.185 ч.2 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

До провадження Суворовського районного суду м.Одеси із Одеської місцевої прокуратури №4 надійшов обвинувальний акт разом із доданими до нього документами по матеріалам кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000914 за обвинуваченням ОСОБА_4 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст.185 ч.2 КК України. Крім того, до вищевказаного обвинувального акту також долучено угоду про примирення між потерпілою та підозрюваним від 31.07.2017 року.

В підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 просив суд затвердити укладену між ним та потерпілою угоду про примирення, зазначивши при цьому, що свою вину в скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнає повністю та розуміє всі наслідки укладення угоди.

Потерпіла в підготовчому судовому засіданні погодилась на затвердження угоди про примирення, із застосуванням узгодженого виду та розміру покарання.

Прокурор в підготовчому судовому засіданні погодилась на затвердження угоди, укладеної між обвинуваченим та потерпілою, із призначенням обвинуваченому узгодженого сторонами покарання, зазначеного в угоді.

Ознайомившись із обвинувальним актом та долученими до нього документами, перевіривши зміст угоди про примирення, вислухавши думки учасників процесу, суд вважає за можливе затвердити угоду про примирення, оскільки вона відповідає ст.ст.468, 469, 471 КПК України, та у відповідності до ст.314 ч.3 п.1 КПК України при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду.

Відповідно до поданої угоди про примирення, 19.06.2017 року приблизно о 14 годині 30 хвилин ОСОБА_4 , знаходячись в салоні маршрутного таксі №240, яке прямувало по вул..Чорноморського козацтва в сторону вул..7-ої Пересипської, де у нього виник умисел на таємне викрадення чужого майна, помітив раніше йому незнайому ОСОБА_5 . Реалізуючи свій злочинний намір, направлений на таємне викрадення чужого майна ОСОБА_4 , маючи корисливий мотив, діючи повторно, підійшов впритул до ОСОБА_5 та впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, розстібнув змійку її рюкзаку, звідки таємно викрав шкіряний гаманець зеленого кольору, який матеріальної цінності для ОСОБА_5 не представляє, грошові кошти в розмірі 290 гривень наступними купюрами: 200 (двісті) гривень, 50 (п`ятдесят) гривень, 20 (двадцять) гривень, 10 (десять) гривень, 5 (п`ять) гривень, 2 (дві) гривні у кількості двох купюр, 1 (одну) гривню, накопичувальні картки магазинів «Золотий вік», «Простор», «Мастер Зу», «Єва», візитні картки а також фотокартка розміром 3х4, які матеріальної цінності для ОСОБА_5 не представляють. Після чого ОСОБА_4 на зупинці вул..Плигуна по вул..Чорноморського козацтва м.Одеси вийшов з маршрутного таксі №240 та з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, завдавши ОСОБА_5 матеріальну шкоду на загальну суму 290 грн.

Згідно поданої угоди про примирення, слідчим СВ Хаджибеївського ВП Суворовського ВП м.Одеси ГУНП України в Одеській області ОСОБА_6 , за погодженням з прокурором Одеської місцевої прокуратури № 4 ОСОБА_3 висунута підозра ОСОБА_4 в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч.2 КК України, за кваліфікуючими ознаками: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

Відповідно до поданої угоди, ОСОБА_4 під час досудового розслідування повністю визнав свою вину у зазначеному діянні. В ході досудового розслідування встановлено, що кримінальним правопорушенням потерпілій ОСОБА_5 спричинено майнову шкоду на загальну суму 290 грн, яку в ході досудового розслідування відшкодовано в повному обсязі. У кримінальному провадженні цивільний позов не заявлений. Сторони погоджуються на призначення покарання підозрюваному ОСОБА_4 за ст.185 ч.2 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки 6 (шість) місяців, на підставі ст.71 КК України сторони погоджуються на часткове приєднання невідбутої частини покарання за вироком Приморського районного суду м.Одеси від 06.09.2016 року на остаточне призначення покарання у виді 3 (трьох) років 6 (шести) місяців 1 (одного) дня позбавлення волі.

ОСОБА_4 та потерпілою ОСОБА_5 зазначено, що вони розуміють наслідки укладання та затвердження зазначеної угоди, підстави оскарження обвинувального вироку, яким затверджується угода, в апеляційному та касаційному порядку, що визначені ст.ст.394 ч.3 п.1, 424 ч.3 п.1 КК України. Підозрюваним ОСОБА_4 зазначено, що він розуміє, що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення його до кримінальної відповідальності за ст.3891 КК України. Угода складена та підтверджена власноручними підписами сторін.

Давши оцінку і проаналізувавши всі дані, здобуті в ході досудового слідства, які покладені в обґрунтування обвинувачення прокурора, суд, приходить до висновку, що дії обвинуваченого ОСОБА_4 вірно кваліфіковані за ст.185 ч.2 КК України, за ознаками таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

Судом встановлено, що укладення угоди сторонами кримінального провадження є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

При цьому, судом з`ясовано, що ОСОБА_4 та потерпіла ОСОБА_5 повністю усвідомлюють зміст укладеної угоди про примирення, характер обвинувачення, обвинувачений цілком розуміє свої права, визначені п.1 ч.5 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ч.1 ст.473 КПК України, а також наслідки невиконання угоди, передбачені ст.476 КПК України.

Враховуючи вищезазначене, приймаючи до уваги, що умови угоди відповідають вимогам КПК України, КК України та інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, суд, враховуючи заслухані доводи сторін кримінального провадження, дійшов до висновку про наявність правових підстав для затвердження угоди про примирення та призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд, у відповідності зі ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, його суспільну небезпеку, особу обвинуваченого, пом`якшуючі та обтяжуючі покарання обставини.

Обставин, які згідно ст.67 КК України, обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

До обставин, які згідно ст.66 КК України, пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , суд відносить повне визнання своєї провини обвинуваченим, щире каяття у вчиненні злочину і сприяння в його розкритті.

Крім того, при призначенні обвинуваченому покарання суд враховує і його сімейний стан, те, що він одружений, офіційно не працюючий.

Відповідно ж до ст.50 КК України покарання є заходом примусу та полягає в передбаченому законом обмеженні прав та свобод засудженого та у відповідності до ч.2 ст.50 КК України має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

При призначенні покарання судом також враховується, що відповідно до вимог ст.65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Але, в той же час, при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 судом враховується і той факт, що обвинувачений, будучи неодноразово судимим, останній раз 06.09.2016 року, на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив і знову скоїв кримінальне правопорушення, що свідчить про його зневажливе ставлення до загальноприйнятих норм моралі, і встановленим законам держави.

Крім того, інкриміноване йому кримінальне правопорушення він скоїв в період випробувального терміну, який був йому встановлений за вироком Приморського районного суду м.Одеси від 06.09.2016 року, яким він був визнаний винним у скоєнні злочину, передбаченого ст.185 ч.2 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України від відбування покарання звільнений з випробувальним строком на 3 роки.

Враховуючи те, що обвинуваченим ОСОБА_4 покладене на нього раніше судом випробування не виконано, на шлях виправлення обвинувачений не став, належних висновків для себе не зробив і знову вчинив кримінальне правопорушення, що свідчить про його зневажливе ставлення до загальноприйнятих норм моралі та встановленим законам держави, та відповідно до вимог ч.2, 3 ст.78 КК України вчинення в період строку випробування нового злочину, є підставою направлення засудженого для відбування призначеного покарання, у зв`язку з чим, в силу вимог ст.71 КК України, суд вважає за необхідне до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднати невідбуте покарання за вироком Приморського районного суду м.Одеси від 06.09.2016 року.

Таким чином, давши оцінку всім обставинам даного кримінального провадження, при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , враховуючи суспільну небезпеку скоєного, дані про особу обвинуваченого, його віку, сімейного стану та стану здоров`я, характеризуючі матеріали, обставини кримінального провадження, суд, керуючись вимогами кримінального закону і передбачених цим законом санкцій, проаналізувавши докази кримінального провадження, беручи до уваги постанову Пленуму Верховного Суду України №7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», приходить до висновку, що цілі виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_4 будуть досягнуті тільки в умовах ізоляції його від суспільства в місцях позбавлення волі з призначенням покарання, що визначене в угоді.

Питання про долю речових доказів по даним матеріалам кримінального провадження, суд вирішує відповідно до вимог ст.100 КПК України.

Згідно реєстру матеріалів досудового розслідування заходи забезпечення кримінального провадження відносно обвинуваченого ОСОБА_4 не застосовувались.
На підставі вищевикладеного, та керуючись ст.ст. 314, 370, 373-374, 468, 469, 471, 473-476 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
Угоду про примирення від 31.07.2017 року, укладену між підозрюваним ОСОБА_4 з одного боку, та потерпілою ОСОБА_5 , з іншого боку, - затвердити.

ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст.185 ч.2 КК України, та призначити покарання у виді 3 (трьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.

Згідно зі ст.71 КК України частково приєднати невідбуту частину покарання ОСОБА_4 за вироком Приморського районного суду м.Одеси від 06.09.2016 року, та остаточно призначити покарання у виді 3 (трьох) років 6 (шести) місяців 1 (одного) дня позбавлення волі.

Термін відбування покарання засудженому ОСОБА_4 обчислювати з моменту фактичного затримання, тобто з 20.02.2018 року.

Обрати відносно ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою, взявши його під варту в залі суду.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Суворовського районного суду м.Одеси від 20.06.2017 року, на накопичувальні картки магазинів «Золотий вік», «Простор», «Мастер Зу», «Єва», візитні картки, а також фотокартку розміром 3х4 із зображенням молодого чоловіка, а також на грошові кошти в розмірі 290 гривень купюрами: одна купюра номіналом в п`ятдесят гривень, одна купюра номіналом в двадцять гривень, одна купюра номіналом в десять гривень, одну купюра номіналом в п`ять гривень, дві купюри номіналом в дві гривні, одна купюра номіналом в одну гривню, - скасувати.

Речові докази по матеріалам кримінального провадження - повернути за належністю власнику.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Одеської області протягом 30 днів з дня його проголошення, з врахуванням обмеження права оскарження даного вироку відповідно до ст.473 КПК України.

Суддя: ОСОБА_1