Ухвала
Іменем України
9 січня 2018 р.

м. Київ
справа № 741/164/17

провадження № 51-216 ск 18
Верховний Суд у складі колегії суддів першої палати Кримінального касаційного суду:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу потерпілої ОСОБА_4 на ухвалу Апеляційного суду Чернігівської області від 29 вересня 2017 року,
встановила:
вироком Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 14 червня 2017 року

ОСОБА_5 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець
с.Червоні Партизани Носівського району Чернігівської області, зареєстрований в АДРЕСА_1
та мешканець АДРЕСА_1 ,
засуджений за статтею 287 КК України на 3 роки обмеження волі без позбавлення права обіймати посади, пов`язані з відповідальністю за технічний стан або експлуатацію транспортних засобів.

На підставі статті 75 КК України ОСОБА_6 звільнено від відбування покарання з випробуванням на строк 2 роки та покладено на нього обов`язки передбачені пунктами 1,2 частини 1 та пунктом 2 частини 2 статті 76 КК України.

Стягнуто з засудженого на користь потерпілої ОСОБА_4 4551 грн. 71 коп. матеріальної шкоди, 20000 грн. моральної шкоди в іншій частині цивільного позову відмовлено.
Ухвалою Апеляційного суду Чернігівської області від 29 вересня 2017 рокувирок Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 14 червня 2017 рокузалишено без зміни.

Зі змісту касаційної скарги вбачається, що потерпіла не погоджується з ухвалою суду апеляційної інстанції, просить її скасувати та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції. Зокрема вказує, що судом апеляційної інстанції не належним чином вмотивовано вимогу останньої щодо закриття провадження по її цивільному позову.
Відповідно до вимог частини 2 статті 427 КПК України у касаційній скарзі, окрім іншого, наводяться обґрунтування вимог щодо незаконності чи необґрунтованості судового рішення з урахуванням підстав для його скасування або зміни судом касаційної інстанції, визначених у статті 438 КПК України, а також зазначаються вимоги до суду касаційної інстанції, які б узгоджувалися зі статтею 436 КПК України.
Однак, вказаних вимог кримінального процесуального закону потерпіла не дотрималась.
Так, відповідно до частини 1 статті 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскаржуваному судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Як убачається зі змісту касаційної скарги потерпіла наполягає на вирішення її цивільного позову у інший спосіб ніж зазначено в ухвалі апеляційного суду, при цьому не зазначає підстав для скасування або зміни оскаржуваного судового рішення з урахуванням вимог статті 438 КПК України.

Крім того, потерпіла вказує на призначене засудженому покарання, однак з мотивувальної частини касаційної скарги не убачається її доводів щодо м`якості чи суворості зазначеного строку або незаконності призначеного додаткового покарання.
Тобто, у касаційній скарзі потерпіла має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для скасування або зміни судового рішення, які, на її думку, допущені судом апеляційної інстанції при його постановленні, навести конкретні докази і аргументи в обґрунтування кожної позиції.

До того ж, не виконано потерпілою і вимог частини 6 статті 427 КПК України, оскільки не додано до касаційної скарги стільки її копій з додатками в кількості, що буде необхідною для надіслання сторонам кримінального провадження і учасникам судового провадження.
Таким чином, недодержання потерпілою вимог, передбачених статтею 427 КПК України, є підставою для залишення її касаційної скарги без руху.
Окрім зазначеного, звертаємо увагу потерпілої і на те, що касаційна скарга адресована до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, тоді як, у відповідності до пункту 21 частини 1 статті 3 КПК України (в редакції Закону України №2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 3 жовтня 2017 року), судом касаційної інстанції є Верховний Суд.
На підставі викладеного та керуючись статтею 5 КПК України, частиною 1 статті 429 цього Кодексу, колегія суддів

постановила:

касаційну скаргу потерпілої ОСОБА_4 на ухвалу Апеляційного суду Чернігівської області від 29 вересня 2017 року щодо ОСОБА_5 залишити без руху, надавши їй десятиденний строк для усунення недоліків з дня отримання нею ухвали.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3