Справа № 140/1912/13-к
Провадження №11-кп/772/399/2017
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 жовтня 2017 року м. Вінниця

Апеляційний суд Вінницької області в складі:
головуючого-судді: ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря: ОСОБА_5

обвинувачених: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8

захисників: ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11

розглянула 12 жовтня 2017 року у відкритому судовому засіданні у м. Вінниці кримінальне провадження внесене до ЄРДР за №0000884 за апеляційними скаргами адвоката ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Немирівського районного суду Вінницької області від 20 березня 2015 року, яким

ОСОБА_6 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Печенга Мурманської області, Росія, який зареєстрований та проживає АДРЕСА_1 , раніше не судимого;

засуджено за ч.2 ст.355 КК України до 4 років позбавлення волі.

За ч.2 ст.146 КК України до 3 років позбавлення волі.

ОСОБА_7 ,

ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Немирів, Вінницької області, жителя АДРЕСА_2 , раніше не судимого.

засуджено за ч.2 ст.355 КК України до 4 років позбавлення волі.

За ч.2 ст.146 КК України до 3 років позбавлення волі.

На підставі ст.70 КК України остаточне покарання ОСОБА_7 обрано шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим у вигляді чотирьох років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнено ОСОБА_7 від призначеного покарання з іспитовим строком три роки.

На підставі ст.76 КК України зобов`язано ОСОБА_7 періодично з`являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої інспекції та повідомляти про зміну свого постійного місця проживання.

ОСОБА_8 ,

ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця с. Ковалівка, Немирівського р-ну, жителя АДРЕСА_3 , раніше не судимого;

засуджено за ч.2 ст.355 КК України до 4 років позбавлення волі.

За ч.2 ст.146 КК України до 3 років позбавлення волі.

На підставі ст.70 КК України остаточне покарання ОСОБА_8 обрано шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим у вигляді чотирьох років позбавлення волі.

За ч.3 ст.357 КК України призначено покарання у вигляді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850грн і звільнено його від відбуття призначеного покарання за скоєний злочин за закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності передбачених ст.49 КК України.

На підставі ст.75 КК України звільнено ОСОБА_8 від призначеного покарання з іспитовим строком два роки.

На підставі ст.76 КК України зобов`язано ОСОБА_8 періодично з`являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої інспекції та повідомляти про зміну свого постійного місця проживання

Знято арешти на майно обвинувачених.

Вирішено питання із речовими доказами, судовими витратами та цивільними позовами.

За участю прокурора: ОСОБА_12

В С Т А Н О В И В:

Обвинувачені ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 за вироком суду засуджені за те, що в жовтні-листопаді 2012 року особа, матеріали відносно якого виділені в окреме кримінальне провадження, передав жителю м. Вінниці ОСОБА_13 через посередника ОСОБА_14 автомобіль "Hyundai Santa Fe", 2006 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 , з метою його придбання або перепродажу. Відповідно до усних домовленостей, ОСОБА_13 за переданий автомобіль зобов`язався сплати особі, матеріали відносно якої виділені в окреме кримінальне провадження 12 000 доларів США. Такі дії вказаних осіб фактично були спрямовані на набуття цивільних прав та обов`язків.
У подальшому, упродовж грудня 2012 року особа, матеріали відносно якого виділені в окреме кримінальне провадження, діючи умисно, переслідуючи мету примушування до виконання цивільно-правових зобов`язань, маючи намір одержати від ОСОБА_13 грошові кошти, почав телефонувати останньому і вимагати 12 000 доларів США за автомобіль "Hyundai Santa Fe", 2006 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 .
Не отримавши грошових коштів, особа, матеріали відносно якого виділені в окреме кримінальне провадження з метою примусити ОСОБА_13 виконати обомувлену домовленість, вирішив викрасти останнього. Реалізовуючи свій умисел, особа, матеріали відносно якого виділені в окреме кримінальне провадження, будучи працівником правоохоронного органу, у лютому - на початку березня 2013 року запропонував своєму братові ОСОБА_6 , а також ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та невстановленій слідством особі спільно здійснити викрадення ОСОБА_13 з метою примушення останнього до сплати 12 000 доларів США.
На вказану пропозицію ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та невстановлена слідством особа погодились та спільно з особою, матеріали відносно якої виділені в окреме кримінальне провадження розробили план, згідно якого ОСОБА_7 , ОСОБА_6 та невстановлена слідством особа у м. Вінниці захоплять ОСОБА_13 і належним ОСОБА_7 на праві користування автомобілем "Mazda 3", державний номерний знак НОМЕР_2 , привезуть у с. Ковалівку Немирівського району. У с. Ковалівка ОСОБА_13 мали утримувати у будівлі непрацюючого м`ясокомбінату, розташованого по вул. Рубанського,1-а, 1-б, доступ до якого для вказаної мети погодився надати власник ОСОБА_8 .
Особа, матеріали відносно якого виділені в окреме кримінальне провадження, 03.03.2013, близько 10.30, після викрадення ОСОБА_13 , діючи умисно, переслідуючи мету примушування до виконання цивільно-правових зобов`язань, за попередньою змовою з ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та невстановленою слідством особою, з погрозою вбивства, перебуваючи разом з іншими співучасниками у будівлі не працюючого Ковалівського м`ясокомбінату, розташованого по вул. Рубанського,1-а та 1-б у с. Ковалівка Немирівського району, де утримувався ОСОБА_13 , стали вимагати у нього передати їм раніше обомувлені грошові кошти у сумі 12 000 доларів США за легковий автомобіль "Hyundai Santa Fe", яким останній користувався у листопаді 2012 року.
При цьому ОСОБА_7 наніс ОСОБА_13 удар ногою у грудну клітину, а також декілька ударів рукою в ліву частину тулуба, ОСОБА_6 наніс два удари по потиличній ділянці голови і удар ногою в ліву частину тулуба, застосувавши до ОСОБА_13 фізичне насильство.
У свою чергу ОСОБА_8 , з метою досягнення спільного умислу з особою, матеріали відносно якої виділені в окреме кримінальне провадження, ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та невстановленою слідством особою, повідомив ОСОБА_13 , що у випадку ненадання 12 000 доларів США, його позбавлять життя, застосувавши погрози вбивством і примусивши спільними діями у такий спосіб потерпілого зателефонувати по мобільному телефону до свого брата ОСОБА_15 з проханням передати визначену суму коштів, а також наніс ОСОБА_13 три удари по голові рукояткою пістолету.
Унаслідок застосування ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 фізичної сили, ОСОБА_13 , спричинено тілесні ушкодження, які згідно висновків експерта №400 від 06.03.2013 та №481 від 17.04.2013 належать до легких тілесних ушкоджень, давністю утворення понад дві доби до обстеження, проведеного 06.03.2013, виникли від дії тупого твердого предмету (предметів).
Отримавши згоду ОСОБА_15 виконати вимогу щодо передачі грошових коштів, особа, матеріали відносно якого виділені в окреме кримінальне провадження і ОСОБА_6 попросили свого знайомого ОСОБА_16 отримати гроші та передати їм.
У свою чергу, ОСОБА_15 , дізнавшись про вимагання грошових коштів в розмірі 12 000 доларів США, звернувся до 1-го відділу міліції Вінницького МВ УМВС України у Вінницькій області і під контролем працівників міліції 03.03.2013 близько 20.00 у м. Немирові передав зазначену суму грошей ОСОБА_16 , який приїхав на зустріч з ним, для подальшої передачі особа, матеріали відносно якого виділені в окреме кримінальне провадження.
Крім того, особа, матеріали відносно якого виділені в окреме кримінальне провадження, будучи працівником органів внутрішніх справ, за попередньою змовою з ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та іншою невстановленою слідством особою, вчинив викрадення ОСОБА_13 , якого, на виконання їх спільного злочинного умислу, спрямованого на примушування до виконання цивільно-правових зобов`язань, 03.03.2013 близько 08.30год у м. Вінниці по вул. Фурманова,22, ОСОБА_6 , невстановлена слідством особа та ОСОБА_7 , шляхом обману заманили до легкового автомобіля "Mazda 3", державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням останнього, та застосувавши фізичне насильство, проти його волі відвезли до с. Ковалівка Немирівського району Вінницької області.
Продовжуючи діяти за попередньою змовою, особа, матеріали відносно якого виділені в окреме кримінальне провадження привіз у с. Ковалівка надані ОСОБА_8 ключі від належної йому на праві власності будівлі не працюючого Ковалівського м`ясокомбінату, розташованого по вул. Рубанського, 1-а та 1-б, де ОСОБА_13 помістили у холодне складське приміщення, двері якого зачинили на навісний замок, позбавивши потерпілого вільного пересування та вибору місця перебування, тобто незаконно позбавили останнього волі. При температурі оточуючого повітря від -20С до +3,20С, ОСОБА_13 утримували без верхнього одягу приблизно до 19.30год, тобто близько 10 годин, чим заподіяли останньому фізичні страждання.
Крім того, особа, матеріали відносно якого виділені в окреме кримінальне провадження, будучи працівником органів внутрішніх справ, у невстановлений час та невстановленим способом без передбаченого законом дозволу, умисно, без мети збуту придбав речовину, яка відповідно до списку №1 таблиці І Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №770 від 06.05.2000, відноситься до особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких заборонено - канабіс, масою 18,76г у перерахунку на висушену речовину, кількість якого згідно наказу Міністерства охорони здоров`я №188 від 01.08.2000 не є великим розміром, та перевозив і зберігав його без мети збуту у шахті для попільниці консолі панелі приладів автомобіля "VOLKSWAGEN PASSAT B6", державний номерний знак НОМЕР_3 , що перебував у його володінні та користуванні, де був виявлений правоохоронними органами 03.03.2013 під час огляду автомобіля по вул. Луначарського у м. Немирові.
Крім того, у вересні 2007 року ОСОБА_8 , отримавши згоду мешканця с. Головеньки Немирівського р-ну ОСОБА_17 посезонно працювати трактористом на обприскуванні садків у с. Жорнище Іллінецького району, перебуваючи у с. Головеньки Немирівського району, запропонував ОСОБА_17 надати паспорт та військовий квиток для поселення останнього до гуртожитку за місцем запропонованої роботи у с. Жорнище. На пропозицію ОСОБА_8 . ОСОБА_17 надав належні йому документи - військовий квиток та паспорт громадянина України серії НОМЕР_4 .
Після того, як ОСОБА_17 було поселено в гуртожиток, ОСОБА_8 віддав йому військовий квиток, а належний ОСОБА_17 паспорт громадянина України, серії НОМЕР_4 умисно не повернув і до квітня 2013 року зберігав за місцем свого проживання, таким чином незаконно заволодівши паспортом громадянина України.
В апеляційній скарзі із доповненнями обвинуваченого ОСОБА_8 ставиться питання про скасування вироку суду і закриття кримінального провадження за відсутності складу кримінального правопорушення та достатніх доказів вини обвинуваченого посилаючись на однобічність і неповноту досудового і судового слідства що потягло невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи.
Прокурор ставить питання про скасування вироку суду в частині призначення покарання ОСОБА_8 та ОСОБА_7 через невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості скоєного та особі обвинувачених і постановлення нового вироку із призначенням ОСОБА_8 та ОСОБА_7 покарання у виді 4 років позбавлення волі. В резолютивній частині вироку просив змінити вказівку про порядок стягнення з обвинувачених судових витрат з солідарного на дольовий порядок, тобто з кожного по 1 103,25грн.
Апеляційна скарга адвоката ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 містить прохання про зміну вироку суду і призначення менш суворого покарання ОСОБА_6 , із застосуванням ст.75 КК України.
Заслухавши доповідь судді апеляційного суду; пояснення обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_8 їх захисників ОСОБА_18 , ОСОБА_10 підтримавши доводи поданих ними апеляційних скарг та заперечення проти задоволення апеляційної скарги прокурора; пояснення державного обвинувача, який просив задовільнити вимоги їхньої апеляційної скарги стосовно м`якості призначеного покарання ОСОБА_8 та ОСОБА_7 ; клопотання останніх, підтриманих адвокатами ОСОБА_10 і ОСОБА_11 , стосовно застосування акту амністії за 2014 рік, проти чого не заперечив прокурор; виступи всіх учасників апеляційного розгляду в судових дебатах в підтримання висловлених ними позицій; дослідивши доводи всіх апеляційних скарг та перевіривши матеріали кримінального провадження Апеляційний суд дійшов висновку про зміну вироку суду в частині призначення покарання ОСОБА_6 в бік пом`якшення та звільнення обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_7 від відбування покарання на підставі Закону України від 08 квітня 2014 року «Про амністію у 2014 році» та задоволення апеляційних вимог прокурора в частині розподілу між обвинуваченими процесуальних витрат, в решті оскаржуваний вирок суду залишити без змін із наступних підстав.
Висновки суду про доведеність вини та кваліфікацію скоєного обвинуваченими ОСОБА_6 та ОСОБА_7 не оскаржуються, не викликають у суду сумнівів, а тому в цій частині апеляційним судом не переглядаються.
Колегія суддів також не вбачає підстав до задоволення апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_8 .
Зміст вироку, в тому числі і відносно останнього, відповідає вимогам статті 374 Кримінального процесуального кодексу України.
Мотивувальна його частина містить не лише формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення злочину, форми вини, мотиви скоєного, із посиланням на належні допустимі і достовірні докази, якими підтверджено обвинувачення ОСОБА_8 у вироку.
Посилання обвинуваченого, що покази потерпілого необґрунтовано взяті судом до уваги, оскільки він є зацікавленою особою, судом не приймаються до уваги, оскільки було достовірно встановлено, що відносно нього був скоєний злочин, проти чого не заперечували інші обвинувачені крім ОСОБА_8 .
В разі скоєння потерпілими неправомірних дій, питання слід було вирішувати через правоохоронні органи, а не шляхом вчинення злочину проти нього за який вони засуджені.
Не визнання вини обвинуваченим ОСОБА_8 місцевий суд вірно розцінив, як спосіб уникнення ним кримінальної відповідальності.
Покази потерпілого стосовно злочинних дій обвинуваченого ОСОБА_8 послідовні і логічні, підтверджені доказовою базою, в тому числі слідчим експериментом, який проводився із потерпілим ОСОБА_13 19 квітня 2013 року із застосуванням відеокамери за участю захисника ОСОБА_8 , адвоката ОСОБА_19 , яка не висловлювала жодних заперечень стосовно об`єктивності його проведення.
Із матеріалів кримінального провадження не вбачається будь-яких підстав у потерпілого оговорити обвинуваченого та при пред`явленні особи для впізнання вказати саме на ОСОБА_8 , як на особу, яка погрожувала йому фізичною розправою на території заводу в селі Ковалівка, який на праві власності належав йому. Потерпілий також вказував що ОСОБА_8 бив його рукояткою пістолета в автомобілі особи, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, коли вони всі разом їхали до міста Немирова.
При огляді автомобіля «Volkswagen Passat B6» 03 березня 2013 року був виявлений саме той пістолет про який зазначав ОСОБА_13 .
Суд визнав, що доставивши до непрацюючого приміщення м`ясокомбінату, належного ОСОБА_20 , ключі від якого передав останній, ОСОБА_13 помістили в холодне складське приміщення, двері якого закрили, де утримували потерпілого близько 10 годин роздягненим.
Тому безпідставні посилання обвинуваченого, що потерпілий довго не міг перебувати у підвальному приміщенні, за що судом ОСОБА_8 не засуджувався згідно обвинувального вироку.
При відтворенні відеозапису слідчого експерименту із потерпілим чітко видно місце перебування потерпілого та обвинувачених в приміщенні непрацюючого м`ясокомбінату, що спростовує доводи ОСОБА_8 , що ОСОБА_13 не міг бачити інших присутніх осіб.
За свідченнями ОСОБА_21 під час проведення впізнання ОСОБА_8 потерпілим, де він був присутнім в якості понятого, ОСОБА_13 впізнав обвинуваченого, як особу, яка приймала участь у скоєнні злочину відносно нього.
Ніяких зауважень щодо незаконності проведення даної процесуальної дії свідок до протоколу не вносив, як і не було зауважень від іншого понятого. Тому у суду не виникало сумнівів із приводу достовірності впізнання ОСОБА_8 потерпілим.
Ніякі кримінальні провадження стосовно слідчого ОСОБА_22 не розслідувались та він ні в чому протизаконному в тому числі і у вимаганні грошей у обвинуваченого ОСОБА_8 чи у незаконному впливі на свідків, не визнавався винним. Більш того ОСОБА_8 , із заявами про неправомірні дії слідчого нікуди не звертався.
Суд обґрунтовано не взяв до уваги покази свідка ОСОБА_23 , що вони із ОСОБА_8 протягом дня 03 березня 2013 року перебували разом на території консервного заводу села Ковалівка оскільки дані покази суперечать іншим доказам, на які суд послався у вироку та були дані нею внаслідок перебування у дружніх стосунках.
Крім того, свідок не заперечувала в суді під час допиту 10 квітня 2014 року, що ОСОБА_8 відлучався приблизно на півтори години у невідомому напрямку.
Факт заволодіння паспортом ОСОБА_17 обвинуваченим не заперечується.
В зв`язку із неповернення його потерпілому останній звернувся до паспортного відділу для отримання нового.
З суб`єктивної сторони злочин за частиною 1 статті 357 Кримінального кодексу України характеризується прямим умислом.
Обов`язковою його ознакою є корисливий або інший особистий інтерес.
Привласнення ОСОБА_8 паспорта як офіційного документа характеризує об`єктивну сторону злочину за частиною 1 статті 357 Кримінального кодексу України, що обвинуваченим не спростовано.
Питання про підробку заяв від ОСОБА_17 про притягнення ОСОБА_8 до кримінальної відповідальності в суді не стояло.
Посилання у скарзі що заяви написані іншими особами не заслуговують на увагу.
За таких обставин немає ніяких підстав до скасування вироку суду та закриття кримінального провадження відносно ОСОБА_8 за відсутністю складу злочину чи доказів для доведення винуватості, на що посилався обвинувачений в своїй апеляційній скарзі.
Суд також не вбачає підстав до задоволення апеляційної скарги прокурора про скасування вироку суду відносно ОСОБА_8 і ОСОБА_7 , у зв`язку із м`якістю призначеного покарання.
Апеляційна скарга не містить достатніх аргументів незаконності судового рішення в цій частині.
Невизнання вини не є обставиною, що обтяжує покарання. Інших доводів які б впливали на обрання обом більш суворого покарання апеляційна скарга не містить.
Покарання, призначене судом обом обвинуваченим відповідає вимогам статті 65 Кримінального кодексу України.
Крім того, незалежно від виду та строків покарання за скоєні злочини, за які обвинувачені засуджені ОСОБА_8 і ОСОБА_7 підпадають під дію Закону України від 18 квітня 2014 року «Про амністію у 2014 році», оскільки ОСОБА_7 на день набуття чинності закону, як і на теперішній час, є інвалідом 3 групи, на його утриманні перебували двоє неповнолітніх дітей, що відповідно до пункту «г» та «в» частини 1 статті 1 Закону звільняє обвинуваченого від відбування покарання за скоєння злочинів, які по ступеню важкості відносяться до категорії середньої важкості.
Обвинувачений ОСОБА_8 із 1999 року визнаний інвалідом другої групи, що дає підстави застосувати до нього положення пункту «г» частини 1 статті 1 Закону України «Про амністію 2014 році».
В зв`язку з чим, їхні клопотання про звільнення від призначеного покарання на підставі акту амністії слід задовільнити.
Також підлягає до задоволення апеляційна скарга в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 .
Зокрема, ОСОБА_6 не звинувачувався у скоєнні злочину, пов`язаного із виконанням ним службових обов`язків. Тому із мотивувальної частини вироку слід виключити обставину, яку суд врахував при призначенні покарання, що обвинувачений скоїв злочин, перебуваючи на посаді слідчого Немирівського районного відділу УМВС, чим завдав шкоди авторитету міліції.
Призначення покарання має відповідати його меті не лише покарати винного і виправити засудженого та запобігти вчиненню інших злочинів, як самим засудженим так і іншими особами.
На переконання суду ОСОБА_6 було призначено занадто суворе покарання без врахування вимог статті 65 Кримінального кодексу України.
При тому, що суд послався на визнавальні покази обвинуваченого, у вироку не враховано, що тим самим він сприяв розкриттю скоєних злочинів та щиро каявся.
Як вірно було визнано судом, що ОСОБА_6 раніше не судимий, позитивно характеризується за місцем проживання і роботи.
За обставин, встановлених судом, він не був ініціатором злочинів та активним його виконавцем.
Із часу скоєння злочинів, які не є тяжкими, минуло більше чотирьох з половиною років.
За цей час він не підозрювався у скоєні будь-яких інших неправомірних дій, одружився, має на утриманні малолітнього сина 2016 року народження, що може служити стримуючим фактором від скоєння ним неправомірних дій в подальшому.
За відсутності обтяжуючих покарання обставин та наявності зазначених, які вцілому визнаються пом`якшуючими, суд вважає за можливе звільнити ОСОБА_6 від призначеного місцевим судом покарання із застосуванням норм статей 75, 76 Кримінального кодексу України.
Таке покарання буде необхідним і достатнім для його виправлення і попередження вчинення інших злочинів.
Резолютивну частину вироку слід також привести у відповідність в частині розподілу процесуальних витрат за проведення молекулярно-генетичної експертизи, стягнувши їх із обвинувачених в дольовому розмірі, тим самим задовольнивши апеляційні вимоги прокурора.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.404, 405, 407, 409, 414, 419 КПК України, апеляційний суд -

У Х В А Л И В :
Апеляційну скаргу прокурора задовольнити частково.

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_24 залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу адвоката в ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 задовільнити.

Вирок Немирівського районного суду Вінницької області від 20 березня 2015 року відносно обвинуваченого ОСОБА_6 в частині призначеного покарання змінити.

Вважати ОСОБА_6 винним за частиною 2 статтею 355, частиною 2 статтею 146 Кримінального кодексу України до призначеного місцевим судом покарання на підставі статті 70 Кримінального кодексу України у вигляді чотирьох років позбавлення волі.

На підставі статті 75 Кримінального кодексу України звільнити ОСОБА_6 від призначеного остаточного покарання з випробуванням та 3-річним іспитовим строком.

Відповідно до статті 76 Кримінального кодексу України покласти на обвинуваченого ОСОБА_6 обов`язки передбачене пунктом 1, 2 частини 1 статті 76 Кримінального кодексу України а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважені органи з питань пробації про зміну місця проживання роботи або навчання.

Резолютивну частину вироку стосовно стягнення процесуальних витрат змінити.

Стягнути із обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_25 на користь держави витрати за проведення судової молекулярно-генетичної експертизи в дольовому порядку, по 1 103 грн 25 копійок з кожного.

Задовільнити клопотання обвинуваченого ОСОБА_8 і ОСОБА_7 про застосування акту амністії.

На підставі пункту «г» частини 1 статті 1 Закону України «Про амністію у 2014 році» звільнити ОСОБА_8 від відбування призначеного місцевим судом покарання.

На підставі пункту «г» частини 1 статті 1 Закону України «Про амністію в 2014 році» звільнити від відбування призначеного покарання ОСОБА_7 .

Врешті оскаржувані вирок суду відносно ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_25 залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду може бути оскаржена сторонами кримінального провадження в касаційному порядку протягом 3 місяців із дня її оголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

Згідно з оригіналом: