Справа № 467/912/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25.09.2017 року Арбузинський районний суд Миколаївської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Арбузинка клопотання засудженого ОСОБА_4 , уродженця смт. Веселинове Веселинівського району Миколаївської області, засудженого вироком Веселинівського районного суду Миколаївської області від 10 грудня 2015 року за ч. 3 ст. 185 КК України із застосуванням ст. 71 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі

про застосування Закону України «Про амністію у 2016 році»,

ВСТАНОВИВ:
У вересні 2017 року до суду надійшло клопотання засудженого ОСОБА_4 про застосування відносно нього Закону України «Про амністію у 2016 році».

Засуджений у судове засідання не з`явився та подав заяву про розгляд справи у його відсутність.

У судовому засіданні прокурор заперечував проти задоволення клопотання, посилаючись на те, що згідно ст. 4 Закону України «Про амністію у 2016 році» до засудженого амністія не застосовується, так як він не відбув половини призначеного строку основного покарання.

Суд, заслухавши думку прокурора, дослідивши матеріали особової справи засудженого, приходить до наступного.

Вироком Веселинівського районного суду Миколаївської області від 10 грудня 2015 року ОСОБА_4 засуджено за ч. 3 ст. 185 КК України із застосуванням ст. 71 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі (а.с. 2-3 ос.справи).

На виконання даного вироку, 15 січня 2016 року, згідно протоколу (а.с. 5 ос. справи) ОСОБА_4 затримано.

Раніше ОСОБА_4 був засуджений вироком Веселинівського районного суду Миколаївської області від 22 липня 2014 року до 2 років позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки.

Згідно ст. 10 Закону України «Про амністію в 2016 році» питання про застосування амністії суд вирішує за ініціативою особи, яка підтримує публічне обвинувачення в суді чи здійснює нагляд за додержанням законів при виконанні судових рішень у кримінальних справах, а також при застосуванні інших заходів примусового характеру, пов`язаних з обмеженням особистої свободи громадян, органу або установи виконання покарань, а також за ініціативою обвинуваченого (підсудного) чи засудженого, їхніх захисників чи законних представників. Застосування цього Закону здійснюється щодо засуджених, які перебувають в установах виконання покарань, - за поданням начальника установи, погодженим з відповідною спостережною комісією або службою у справах дітей, або за клопотанням самого засудженого, його захисника чи законного представника, а щодо військовослужбовців, які тримаються в дисциплінарному батальйоні, - за поданням командування дисциплінарного батальйону, військової частини, начальника гарнізону, органів управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України або за клопотанням самого військовослужбовця, його захисника чи законного представника.

Підстави для незастосування амністії відповідно до ст. 9 Закону України «Про амністію у 2016 році» та статті 4 Закону України "Про застосування амністії в Україні» щодо засудженого відсутні.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про амністію у 2016 році» підлягають звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, особи, зазначені у статті 1 цього Закону, засуджені за умисні злочини, за які законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше десяти років, якщо на день набрання чинності цим Законом вони відбули не менше половини призначеного строку основного покарання.

Як видно із матеріалів особової справи, засуджений ОСОБА_4 , не підпадає під перелік осіб, визначених в пунктах: а, б, в, г, ґ, д, е, є статті 1 Закону України № 4255 «Про амністію у 2016 році», та як на моменти вчинення цих умисних злочинів він не був неповнолітнім, він не є жінкою, він не має дітей, його не визнано інвалідом а також хворим на відповідні захворювання, визначені в пункті г статті 1 цього Закону, він не досяг пенсійного віку, він не є ветераном війни або учасником бойових дій, не є учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, або потерпілим внаслідок Чорнобильської катастрофи, він не має одного чи обох батьків, які досягли 70 річного віку, або визнані інвалідами першої групи, за умови, що в цих батьків немає інших працездатних дітей.

Враховуючи, що ОСОБА_4 засуджений за вчинення умисного злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше десяти років, однак на день набрання чинності Законом України «Про амністію у 2016 році», тобто станом на 7 вересня 2017 року, відбув менше половини призначеного строку основного покарання, у матеріалах особової справи відсутні відомості про те, що він підпадає під перелік осіб, визначених у статті 1 Закону України «Про амністію у 2016 році», суд приходить до висновку про відмову у задоволенні клопотання про звільнення засудженого від відбування покарання на підставі Закону України «Про амністію в 2016 році».

Керуючись ст.ст. 10, 11 Закону України «Про амністію у 2016 році», ст. 537-539 КПК України, суд

УХВАЛИВ:
У задоволенні клопотання ОСОБА_4 про застосування Закону України «Про амністію у 2016 році» відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Миколаївської області протягом семи днів з моменту її проголошення через Арбузинський районний суд Миколаївської області.

Суддя Арбузинського

районного суду ОСОБА_1