Справа № 1304/9721/12 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11/783/47/17 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 грудня 2017 року м. Львів
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляцію прокурора який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції ОСОБА_5 на постанову Галицького районного суду м.Львова від 20 жовтня 2017 року, з участю

прокурорів ОСОБА_5 та ОСОБА_6

захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9

підсудних ОСОБА_10 , ОСОБА_11

встановила:
Постановою Галицького районного суду м. Львова від 20 жовтня 2017 року, кримінальну справу про обвинувачення ОСОБА_10 в скоєнні злочинів, передбачених ч.5 ст.191, ч.2 ст.366 КК України, та ОСОБА_11 у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.367 КК України направлено прокурору Львівської області для проведення додаткового розслідування, в ході якого слід виконати необхідні слідчі дії для усунення недоліків, вказаних у мотивувальній частині постанови, при необхідності провести інші слідчі дії.

Запобіжний захід ОСОБА_10 залишено заставу, ОСОБА_11 підписку про невиїзд.

Органами досудового розслідування ОСОБА_10 обвинувачується в тому, що вона, перебуваючи на посадах головного бухгалтера та бухгалтера ССЗШ №52 м. Львова в період з 01.01.2010 року по 30.04.2012 року, будучи службовою особою, наділеною організаційно-розпорядчими та адміністративно-господарськими функціями, діючи умисно у власних інтересах, зловживаючи своїм службовим становищем, всупереч інтересам служби, маючи право другого підпису фінансово-господарських документів, шляхом службового підроблення документів, що спричинило тяжкі наслідки, заволоділа упродовж вказаного періоду бюджетними коштами на загальну суму 598 066,65 грн., шляхом їх перерахування на свою зарплатну банківську картку, що є особливо великим розміром, тобто в скоєнні злочинів, передбачених ст.ст. 191 ч.5, 366 ч.2 КК України.

ОСОБА_11 обвинувачується в тому, що вона, обіймаючи посаду директора ССЗШ №52 м. Львова, будучи службовою особою, наділеною організаційно-розпорядчими та адміністративно-господарськими функціями, неналежно виконуючи покладені на неї посадові обов`язки через несумлінне ставлення до них, не проконтролювала службову діяльність підпорядкованого працівника ОСОБА_10 , в період з 01.01.2010 року по 30.04.2012 року як керівник особисто підписувала та завіряла печаткою школи відомості про нарахування та виплату заробітної плати працівникам школи в паперовому варіанті, заявки на видачу готівки та перерахування коштів на вкладні рахунки, платіжні доручення та реєстри платіжних доручень розпорядників бюджетних коштів, які готувала ОСОБА_10 та до яких останньою вносилися завідомо недостовірні відомості про завищені загальні розміри необхідних до виплати заробітних плат, не пересвідчилася в достовірності, повноті та правильності внесених даних, не перевірила контрольні та логічні рівності щодо сум належних до виплати заробітних плат кожному працівнику окремо та в цілому згідно загальних сум, зазначених у первинних та фінансово-господарських документах, внаслідок чого протягом зазначеного періоду ОСОБА_10 заволоділа бюджетними коштами в розмірі 598066,65 грн., зарахувавши їх на свою зарплатну банківську картку, тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України - у службовій недбалості, що спричинило тяжкі наслідки. До підсудних заявлено цивільний позов про солідарне відшкодування збитків, заподіяних злочинами.

На дану постанову прокурор який брав участь у розгляді справи ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати таку у зв`язку із невідповідністю висновків суду, фактичним обставинам справи, а кримінальну справу направити на новий судовий розгляд в той же суд у цьому ж складі суду.

В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що підставою прийняття вказаного рішення стало те, що органом досудового розслідування, на думку суду, не встановлено усіх осіб, які вчинили злочини, а також не проведено почеркознавчих експертиз для розмежування відповідальності ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та інших осіб, а також експертизи розміру заподіяних матеріальних збитків кожним учасником окремо. Також, на думку суду, під час додаткового досудового розслідування необхідно здобути докази зняття коштів з карткового рахунку ОСОБА_10 , їх переказ, спосіб отримання тощо.

Доводи в обґрунтування такої позиції суду, на думку прокурора, не відповідають фактичним обставинам справи та суперечать нормам кримінально-процесуального закону.

Так, згідно обвинувального висновку ОСОБА_10 обвинувачується у тому, що вона у період з 01.01.2010 року по 30.04.2012 року шляхом службового підроблення фінансово-господарських документів заволоділа бюджетними коштами на загальну суму 598 066, 65 грн. перерахувавши їх на свою зарплатну банківську картку, тобто у вчиненні злочинів, передбачених ч.5 ст.191, ч.2 ст.366 КК України.

З матеріалів справи вбачається, що заволодіння бюджетними коштами зі сторони ОСОБА_10 мало місце у момент надходження цих коштів на її банківський картковий рахунок, коли вона мала фактичну можливість ними розпорядитись. Водночас факт і спосіб такого розпорядження не входить у склад злочину, передбаченого ч.2 ст.191 КК України, що інкримінується ОСОБА_10 , а відтак не підлягає доказуванню у даній кримінальній справі.

Окрім того, судом не враховано норми ст.310 КПК України (у редакції 1960 року), норми якої надають суду право призначити експертизу з додержанням правил, передбачених главою 18 цього Кодексу, про що суд виносить ухвалу, а суддя постанову. Після проведення відповідних почеркознавчих експертиз, та з умови, що висновки експерта будуть вказувати на вчинення злочину особами, що не притягнуті до кримінальної відповідальності, суд в порядку ст.278 КПК України (у редакції 1960 року) також наділений повноваженнями винести мотивовану ухвалу, а суддя постанову, якими про вчинення цього злочину повідомити прокурора або направити все провадження в справі для проведення досудового слідства чи дізнання.

У зв`язку з наведеним вважає, що у постанові від 20.10.2017 року Галицький районний суд м.Львова безпідставно покликається на неможливість усунення недоліків досудового розслідування у судовому засіданні, а відтак норми ст.281 КПК України застосовано незаконно.

Заслухавши доповідь судді, виступи прокурорів ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на підтримання апеляції, пояснення ОСОБА_10 і ОСОБА_11 та виступи захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , які заперечили таку, обговоривши наведені доводи та перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляція до задоволення не підлягає.

Відповідно до положень ст.22 КПК України, прокурор, слідчий і особа, яка проводить дізнання, зобов`язані вжити всіх передбачених законом заходів для всебічного, повного і об`єктивного дослідження обставин справи.

Повернення ж справи на додаткове розслідування з мотивів неповноти або неправильності досудового слідства, як зазначено у ст.281 КПК України, може мати місце лише тоді, коли ця неповнота або неправильність не може бути усунута в судовому засіданні.

В процесі судового розгляду даної справи, при дослідженні доказів, зібраних органами досудового слідства, судом першої інстанції встановлена неповнота, яка не може бути усунута в судовому засіданні, а тому правомірно повернуто справу для проведення додаткового розслідування.

Так органами досудового розслідування не було встановлено ряд обставин, які можуть мати істотне значення для правильного вирішення справи. В першу чергу не перевірено показання ОСОБА_10 про те, що кошти на її картковий рахунок поступали для виплати заробітної плати працівникам школи, які в подальшому їм передавалися під розписку. Встановлення розміру завданої шкоди, якщо така мала місце, має значення для правильної кваліфікації дій ОСОБА_10 . Також показання ОСОБА_11 про відсутність повноважень, як директора школи, щодо нарахування та виплати заробітної плати працівникам школи.

Ця та інша неповнота досудового слідства, викладена в мотивувальній частині постанови суду першої інстанції, не може бути усунута в процесі судового розгляду, оскільки необхідно провести ряд слідчих дій, а по їх наслідках визначитися з необхідністю збирання додаткових доказів, можливість чого не втрачено.

Колегія суддів не приймає до уваги доводи апеляції про відсутність у суду першої інстанції підстав для скерування справи для проведення додаткового досудового слідства.

Порушень вимог законодавства при прийнятті рішення по справі, які тягнули б за собою скасування постанови суду, про що порушується питання в апеляції, не встановлено.

З врахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що постанова суду першої інстанції є законною, підстав для її скасування та задоволення апеляції прокурора не вбачається.

Керуючись ст.ст. 362, 366 КПК України (1960 року), колегія суддів,
ухвалила:
Постанову Галицького районного суду м. Львова від 20 жовтня 2017 року про направлення кримінальної справи про обвинувачення ОСОБА_10 в скоєнні злочинів, передбачених ч.5 ст.191, ч.2 ст.366 КК України та ОСОБА_11 у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.367 КК України прокурору Львівської області для проведення додаткового розслідування залишити без зміни, а апеляцію державного обвинувача ОСОБА_5 без задоволення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4