справа № 492/971/16-к
АРЦИЗЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
______________________________________________________________________________________________
Ухвала
Іменем України
про застосування примусових заходів виховного характеру
06 листопада 2017 року м.Арциз

Арцизький районний суд Одеської області
у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю: прокурора ОСОБА_3 ,

захисника-адвоката ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5 ,

представника служби у справах дітей ОСОБА_6 ,

старшого інспектора ЮП СПД ОСОБА_7 ,

законного представника малолітнього ОСОБА_8 ОСОБА_9 ,

малолітнього, стосовно якого розглядається

клопотання про застосування примусових заходів

виховного характеру ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Арциз Одеської області клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру відносно:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Арциз Одеської області, громадянина України, українця, учня 8 класу Арцизької ЗОШ I-ІІІ ступенів № 3 м.Арциз Одеської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, -

встановив:
25 березня 2016 року, приблизно о 01 год. 00 хв., більш точного часу в ході судового слідства встановити не представилося можливим, ОСОБА_8 із користі, з метою таємного викрадення чужого майна, підійшов до торгівельного магазину «Елєн», розташованого на розі вул.28 Червня та вул.Щорса, м.Арциз Одеської області, де з використанням полотна ножівки по металу, шляхом розпилювання металевої решітки на зовнішніх дверях зазначеного торгівельного магазину, проник до приміщення бесідки зазначеного магазину, звідки таємно викрав з торгових холодильників 3 банки енергетичного напою марки «Red Bull» ємністю 250 мл кожна, загальною вартістю 69,00 грн., із розрахунку 23,00 грн. за кожну; морозиво марки «Буржуй», вагою 0,5 г, вартістю 50,00 грн.; крабові палички марки «Пелікан», вагою 0,24 г, вартістю 20,00 грн.; 3 морозива ріжок марки «Біла Береза», вагою 0,09 г кожен, загальною вартістю 39,00 грн., із розрахунку 13,00 грн. за кожен; пельмені марки «Белоруські Рецепти», вагою 0,9 г, вартістю 73,00 грн., які належать потерпілій ОСОБА_5 на праві приватної власності, чим завдав останній матеріальну шкоду на загальну суму 251,00 грн., після чого з місця вчинення суспільно-небезпечного діяння зник, а викраденим в подальшому розпорядився на власний розсуд.

В судовому засіданні малолітній ОСОБА_8 повністю визнав себе винним у вчиненні інкримінованого йому суспільно небезпечного діяння. В ході судового розгляду він детально розповів про обставини злочину та щиро розкаявся в його вчиненні, не піддавши сумніву фактичні обставини справи, викладені в клопотанні про застосування примусових заходів виховного характеру.

Приймаючи до уваги те, що малолітній ОСОБА_8 повністю визнав свою вину у вчиненні суспiльно-небезпечного діяння, погодився з усіма обставинами, вчиненого ним діяння, а прокурор та інші учасники судового провадження не висловили жодних заперечень щодо всіх встановлених обставин, суд, відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України, враховуючи відсутність заперечень учасників судового провадження, за згодою учасників судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому, суд з`ясував, що всі учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, переконався у добровільності їх позиції та роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному, касаційному порядку.

Крім повного визнання малолітнім ОСОБА_8 своєї вини у вчиненні інкримінованого йому суспільно небезпечного діяння, його вина підтверджується показаннями потерпілої.

Потерпіла ОСОБА_5 дала суду показання про те, що 25.03.2016р., прийшовши на роботу до торгівельного магазину «Елєн», розташованого на розі вул.28 Червня та вул.Щорса, м.Арциз Одеської області та, відкривши ворота, виявила безлад у торгових холодильниках про що повідомила поліцію, після чого було виявлено, що ОСОБА_8 вчинив крадіжку. Матеріальна шкода не відшкодована.

Законний представник малолітнього ОСОБА_8 ОСОБА_9 в судовому засіданні пояснив суду, що ОСОБА_8 доводиться йому сином. Нічого поганого про сина він сказати не може, тому він змозі дивитися за ним і контролювати його. Вважав за доцільне застосовувати до його сина примусові заходи виховного характеру у вигляді передачі його йому під нагляд.

Представник служби у справах дітей Арцизької районної державної адміністрації Одеської області ОСОБА_6 в судовому засіданні дала суду пояснення про те, що малолітній ОСОБА_8 на обліку у службі у справах дітей не перебуває. Вважала, що відносно малолітнього ОСОБА_8 слід застосувати примусові заходи виховного характеру у вигляді передачі його під нагляд батьку.

Старший інспектор ЮП СПД Арцизького ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_7 також вважала, що відносно малолітнього ОСОБА_8 слід застосувати примусові заходи виховного характеру у вигляді передачі його під нагляд батьку.

Сукупність наведених і вивчених в судовому засіданні доказів, підтверджує, що суспільно небезпечне діяння мало місце і вчинено воно саме малолітнім ОСОБА_8 і, аналізуючи наведені докази в їх сукупності, суд визнає належними, допустимими, достовірними, вони узгоджуються між собою.

Давши оцінку доказам, які були вивчені в процесі судового слідства, суд прийшов до висновку, що малолітній ОСОБА_8 вчинив суспільно небезпечне діяння, яке підпадає під ознаки складу злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у інше приміщення.

Згідно з ч. 1 ст. 22 КК України кримінальній відповідальності за крадіжку підлягають особи, яким до вчинення злочину виповнилося чотирнадцять років.

Судом встановлено, що на час вчинення суспільно-небезпечного діяння, ОСОБА_8 виповнилося 13 років і він не досяг віку, з якого настає кримінальна відповідальність за вчинення кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, що виключає його кримінальну відповідальність.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 97 КК України, примусові заходи виховного характеру, передбачені ч. 2 ст. 105 КК України, суд застосовує і до особи, яка до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною КК України.

При вирішенні питання про застосування до ОСОБА_8 примусових заходів виховного характеру, суд враховує характер суспільної небезпеки вчиненого ОСОБА_8 суспільно-небезпечного діяння, особистість ОСОБА_8 та його стан здоров`я. ОСОБА_8 вчинив злочин у малолітньому віці, його вік підтверджено свідоцтвом про народження; за місцем проживання, навчання характеризується задовільно, що підтверджено відповідними характеристиками; на обліку в наркологічному кабінеті, а також на диспансерному обліку в психіатричному кабінеті Арцизької центральної районної лікарні не знаходиться.

Вислухавши пояснення малолітнього ОСОБА_8 , думку його законного представника, дослідивши добуті у справі докази, з урахуванням думки прокурора, який висловив думку про необхідність застосування до малолітнього ОСОБА_8 примусового заходу виховного характеру у вигляді передачі малолітнього під нагляд батьків, потерпілої, захисника-адвоката, старшого інспектора ЮП СПД Арцизького ВП ГУНП в Одеській області, представника служби у справах дітей Арцизької районної державної адміністрації Одеської області, суд вважає, що суспільно-небезпечне діяння мало місце, вчинено воно малолітнім ОСОБА_8 до настання віку, з якого настає кримінальна відповідальність за це діяння і до малолітнього ОСОБА_8 необхідно застосувати примусову міру виховного характеру у вигляді передачі його під нагляд батьків, а саме батька ОСОБА_9 .

Як вбачається з диспозиції ч. 2 ст. 124 КПК України, витрати на залучення експерта стягуються з обвинуваченого на користь держави тільки у разі ухвалення обвинувального вироку.
Відповідно до ч. 2 ст. 500 КПК України, судовий розгляд в кримінальному провадженні щодо застосування примусових заходів виховного характеру завершується постановленням ухвали про застосування примусових заходів виховного характеру або про відмову в їх застосуванні.
Тобто, кінцевим рішенням суду у даному кримінальному провадженні є постановлення ухвали про застосування примусових заходів виховного характеру відносно ОСОБА_8 , а відповідно до ст. 124 КПК України, витрати на залучення експерта стягуються з обвинуваченого на користь держави тільки у разі ухвалення обвинувального вироку.
Виходячи з вищевикладеного, суд прийшов до висновку, що стягнення витрат на залучення експерта є таким, що не відповідає вимогам кримінального-процесуального законодавства у зв`язку з чим не підлягають стягненню з законного представникамалолітнього ОСОБА_8 - ОСОБА_9 на користь держави процесуальні витрати понесені на залучення експерта.
На підставі ст. 22, ч. 2 ст. 97, ст. 105 КК України, керуючись ст. ст. 124, 369-372, 376, 392-395, 498, 500, 501 КПК України, суд, -
ухвалив:
Клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру до малолітнього ОСОБА_8 - задовольнити повністю.

Застосувати відносно малолітнього ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , примусові заходи виховного характеру у вигляді передачі його під нагляд батьків: батька ОСОБА_9 строком на 1 (один) рік.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через Арцизький районний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Суддя
Арцизького районного суду ОСОБА_1