АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/1429/17 Справа № 190/1778/15-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 жовтня 2017 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2

суддів: - ОСОБА_3

- ОСОБА_4

за участю секретаря - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі матеріали кримінального провадження № 0000135 за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_6 та прокурора, який приймав участь при розгляді справи у суді першої інстанції на вирок П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 30 травня 2017 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уроженця м. Абакан Красноярського краю, громадянина України, не одруженого, маючого на утриманні двох неповнолітніх дітей ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , працюючого директором охоронного підприємства ТОВ «Тортус», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

учасники судового провадження :

прокурор - ОСОБА_9 ,

захисник - ОСОБА_10 ,

обвинувачений - ОСОБА_6

ВСТАНОВИЛА :

Вироком П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 30 травня 2017 року ОСОБА_6 визнано винним за ч. 2 ст. 286 КК України та призначено покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 2 (два) роки.

Строк відбування покарання рахувати з моменту затримання, в порядку виконання вироку.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_11 10 000 гривен в рахунок відшкодування витрат на правову допомогу, 13020 гривен в рахунок відшкодування матеріальної шкоди завданої кримінальним правопорушенням, 38 711 гривен 84 копійок в рахунок відшкодування втрати професійної працездатності в період з 07.06.2013 року по 25.05.2017 року, 500 000 гривен в рахунок відшкодування моральної шкоди завданої кримінальним правопорушенням.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Скасувано накладення арешту на житловий будинок по АДРЕСА_3 який належить ОСОБА_12 ..

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь держави 12 673 гривні в рахунок сплати судового збору та 5 905 гривен 20 копійок в рахунок відшкодування витрат на залучення експерта.

Речовий доказ по справі автомобіль марки «КІА КАРЕНС», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_12 та переданий на зберігання останній залишено ОСОБА_12

ОСОБА_6 визнано винним та засуджено за вчинення злочину за таких обставин: 19.01.2013 року, близько 22г. 10хв., він, керуючи автомобілем «КІА КАРЕНС» реєстраційний номер НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 належить ОСОБА_12 , в котрому в якості пасажира знаходився ОСОБА_11 , рухався по автодорозі «П`ятихатки - Жовті Води» зі сторони м. П`ятихатки в напрямку м. Жовті Води, де на перехресті з автодорогою на с. Радгоспне П`ятихатського району Дніпропетровської області, під час виконання маневру повороту праворуч на заокругленні дороги, не діяв таким чином, щоб не наражати на небезпеку життя і здоров`я громадян, будучи неуважним до дорожньої обстановки та її змінам, в порушення вимог п.п. 1.3, 1.5., 2.3. (б), 12.1, 12.2 Правил дорожнього руху України, згідно з якими: п. 1.3. «Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги Правил дорожнього руху, а також бути взаємно ввічливими» п. 1.5. «Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків», п.2.3. «Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: б) «бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі», п. 12.1. «Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним», п. 12.2. «У темну пору доби та в умовах недостатньої видимості швидкість руху повинна бути такою, щоб водій мав змогу зупинити транспортний засіб у межах видимості дороги», не обрав безпечну швидкість руху, не врахував дорожню обстановку, внаслідок чого втратив контроль над керуванням автомобіля та виїхав на ліве, за напрямком руху, узбіччя, де допустив наїзд передньою частиною автомобіля на нерухому перешкоду (дерево).

Порушення п.п. 12.1, 12.2 Правил Дорожнього руху України водієм ОСОБА_6 знаходиться у причинному зв`язку з настанням даної дорожньо-транспортної події.

Невиконання вищевказаних пунктів Правил дорожнього руху України призвело до дорожньо-транспортної події, у результаті якої пасажиру автомобіля «КІА КАРЕНС» реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_11 спричинено наступні тілесні ушкодження:

Закрита травма шийного відділу хребта з переломами поперекового відростку С5, дужки С6 праворуч, передній підвивих тіла С6, закритий уламковий перелом нижньої третини правої плечової кістки зі зміщенням уламків, закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку, забої садна м`яких тканин голови і обличчя, забій грудної клітини передньої черевної стінки, які під час травматичного процесу призвели до розвитку післятравматичної верхньої плексопатії справа, компресійно-ішемічної невропатії правого променевого нерву, з вираженим порушенням функції правої верхньої кінцівки.

Встановлені тілесні ушкодження знаходяться в прямому причинному зв`язку з подіями за умов ДТП 19.01.2013 року та призвели до стійкої (постійної) втрати загальної працездатності в розмірі 50 % (п`ятдесят) та 55 % (п`ятдесят п`ять) професійної працездатності.

Встановлені тілесні ушкодження, що призвели до стійкої (постійної) втрати загальної працездатності 50 % (п`ятдесят) відносяться до тяжких тілесних ушкоджень

Не погоджуючись з вказаним вироком обвинувачений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу в якій не оспорюючи фактичні обставини кримінального правопорушення, встановлені судом і викладені у вироку, доведеність винуватості у вчиненні злочину і правильність кваліфікації його дій, просить вирок суду в частині призначеного покарання змінити. Вказує на неправильне застосування судом закону про кримінальну відповідальність у зв`язку з невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через суворість.

На думку апелянта, суд першої інстанції не надав належної оцінки даним про його особу, а саме що він допомогав слідству, крім того суд першої інстанції не врахував наявність на його утриманні двох дітей неповнолітніх дітей і те, що він єдиний годувальник в родині.

Також зазначає, що суд першої інстанції стягнув з нього надмірну суму відшкодування моральної шкоди та втраченого заробітку потерпілим ОСОБА_11 у зв`язку з втратою працездатності.

Враховуючи вищевикладене просить вирок П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 30 травня 2017 року в частині призначення покарання змінити, призначивши йому покарання із застосуванням ст. 75 КК України та зміньшити сумму відшкодування моральної шкоди та втраченого заробітку потерпілим ОСОБА_11 у зв`язку з втратою працездатності.

Також не погоджуючись з вказаним вироком прокурор, який приймав участь при розгляді справи у суді першої інстанції подав апеляційну скаргу в якій не оспорюючи фактичні обставини кримінального правопорушення, встановлені судом і викладені у вироку, доведеність винуватості обвинуваченого у вчиненні злочину і правильність кваліфікації його діяння, просить вирок суду змінити в частині стягнення з обвинуваченого судового збору у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону. Просить виключити з вироку посилання про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_6 судового збору в розмірі 12 663 гривні.

Свої вимоги мотивує тим, що суд першої інстанції, при стягненні судового збору не дотримався вимог ч. 1 та ч. 5 ст. 128 КПК України та задовольняючи заявлений у справі цивільний позов ОСОБА_11 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, стягнув з обвинуваченого ОСОБА_6 на користь держави суму судового збору в розмірі 12 673 гривні. Проте відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року від сплати судового під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
До початку апеляційного розгляду від ОСОБА_6 надійшло клопотання в якому він просить застосувати до нього положення п. в, ст. 1, п. г, ст. 10 Закону України «Про амністію у 2016 рокі» від 22 грудня 2016 року та звільнити його від призначеного судом покарання.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника, які апеляційну скаргу підтримали часткого, просили її задовольнити в частині розгляду цивільного позову та просили застосувати щодо ОСОБА_6 . Закон України «Про амністію у 2016 році», думку прокурора, який в судовому засіданні підтримав свою апеляційну скаргу в повному обсязі. Підтримав в ході судового розгляду і клопотання обвинуваченого ОСОБА_6 про звільнення його від призначеного за вироком суду на підставі п. «в» ст. 1. Закону України «Про амністію у 2016 році», проаналізувавши доводи, викладені в апеляційних скарзах в судовому засіданні, перевіривши матеріали провадження в межах скарг, обговоривши доводи скарг, та думку осіб, що приймали участь в судовому засіданні, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченоно підлягає частковому задоволенню а апеляційна скарга прокурора, який приймав участь при розгляді справи у суді першої інстанції підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обгрунтованим та вмотивованим, ухвалене з дотриманням вимог матеріального права кримінального провадження, передбачених цим Кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог ст. 94 цього Кодексу, з наведенням належних та достатніх мотивів і підстав його ухвалення.

Відповідно ч. 4 ст. 374 КПК України у резолютивній частині вироку у разі визнання особи винуватою зазначається крім іншого рішення про цивільний позов, інші майнові рішення та підстави цих рішень.

Відповідно до матеріалів кримінального провадження потерпілий ОСОБА_11 подав цивільний позов щодо стягнення з обвинуваченого ОСОБА_6 10000 гривень в рахунок відшкодування витрат на правову допомогу, 13020 гривень в рахунок відшкодування матеріальної шкоди завданої кримінальним правопорушенням. 38711,84 гривень в рахунок відшкодування втрати професійної працездатності в період з 07.06.2013 року по 25.05.2017 року, 500000 гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди завданої кримінальним правопорушенням. Суд першої інстанції в резолютивній частині свого рішення в порядку ст. 374 КПК України стягнув з ОСОБА_6 на користь держави судовий збір в розмірі 12673 гривень, що мало наслідком порушення в даному випадку вимог чинного законодавства.

При цьому суд зобов`язаний всебічно, повно й об`єктивно дослідити обставини справи, з`ясувати характер і розмір витрат, зумовлених злочином встановити злочинний зв`язок між діянням і шкодою, що настала, і дати у вироку належну оцінку таким обставинам.

Ці вимоги закону суд першої інстанції при постановленні вироку в частині вирішення цивільного позову представника потерпілої особи до ОСОБА_6 не виконав.

Як вбачається з мотивувальної частини вироку, судом встановлено, що ОСОБА_6 своїми злочинними діяннями завдав потерпілому шкоду в розмірі 10000 гривень в рахунок відшкодування витрат на правову допомогу, 13020 гривень в рахунок відшкодування матеріальної шкоди завданої кримінальним правопорушенням. 38711,84 гривень в рахунок відшкодування втрати професійної працездатності в період з 07.06.2013 року по 25.05.2017 року, 500000 гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди завданої кримінальним правопорушенням.

Суд першої інстанції приймаючи рішення про часткове задоволення цивільного позову потерпілого стягнув на користь потерпілого з обвинуваченого ОСОБА_6 сумму матеріальної шкоди, збитків щодо відшкодуванні втрати професійної працездатності, яка складає - 38711,84 грн, та стягнув моральну шкоду в розмірі 500 000 гривень, не навів мотиви та підстави ухвалення такого рішення та не обґрунтував його, вказавши лише у вироку, шо даний позов знайшов своє підтвердження у судовому засіданні.

Також згідно ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються: 1) позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі; 2) позивачі - у справах про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також смертю фізичної особи; 3) позивачі - у справах про стягнення аліментів; 4) позивачі - у справах щодо спорів, пов`язаних з виплатою компенсації, поверненням майна, або у справах щодо спорів, пов`язаних з відшкодуванням його вартості громадянам, реабілітованим відповідно до Закону України "Про реабілітацію жертв політичних репресій на Україні": 5) особи, які страждають на психічні розлади, та їх представники - у справах щодо спорів, пов`язаних з розглядом питань стосовно захисту прав і законних інтересів особи під час надання психіатричної допомоги: 6) позивачі - у справах про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення;

Таким чином, суд першої інстанції в порушення вимог статей 370, 374 КПК України, належним чином не вмотивував своє рішення в частині вирішення цивільного позову у кримінальн провадженні, а також безпідставно стягнув з обвинуваченого суму судового збору, а тому на думку колегії суддів апеляційна скарга заступника прокурора Дніпропетровської області, щодо безпідставності стягнення суми судового збору підлягає задоволенню, а апеляційна скарга обвинуваченого частковому задоволенню, а вирок суду скасуванню в частині розгляду цивільного позову.

Щодо клопотання ОСОБА_6 про застосування щодо нього Закону України «Про амністію у 2016 році», колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році», звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, підлягають особи, визнані винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, особи, визнані винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, а також особи, кримінальні справи стосовно яких за зазначеними злочинами розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили. Підлягають звільненню особи, які не позбавлені батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років, дітей-інвалідів та/або повнолітніх сина, дочку, визнаних інвалідами.

Доводи обвинуваченого про застосування щодо нього Закону України «Про амністію у 2016 році», колегія суду вважає слушними та такими, що підлягають задоволенню, оскільки ОСОБА_6 має на утриманні двох неповнолітніх дітей ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , скоїв вперше злочин з необережності, а отже підлягає звільненню від відбування призначеного основного покарання за даним вироком.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА :
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 задовольнити частково.

Апеляційну скаргу прокурора, який приймав участь при розгляді справи у суді першої інстанції задовольнити.

Вирок П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 30 травня 2017 року відносно ОСОБА_6 змінити.

Виключити з вироку стягнення з ОСОБА_6 на користь держави 12 673 гривні в рахунок сплати судового збору.

Вирок П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 30 травня 2017 року відносно ОСОБА_6 в частині вирішення цивільного позову скасувати та призначити новий розгляд в порядку цивільного судочинства.

Застосувати до ОСОБА_6 Закон України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 року та звільнити від покарання призначеного вироком П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 30 травня 2017 року на підставі п. «в» ст. 1. Закону України «Про амністію у 2016 році».

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвалу може бути оскаржено і на неї може бути подана касаційна скарга у Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з моменту проголошення безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Судді Апеляційного суду

Дніпропетровської області

_____________ ____________ ____________

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3