печерський районний суд міста києва
Справа № 757/5086/15-к
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2017 року
Печерський районний суд м. Києва у складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
при секретарях - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурорів ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ,
захисника ОСОБА_14 ,
законного представника ОСОБА_15 ,
обвинуваченого ОСОБА_16 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження за клопотанням прокурора про застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді надання стаціонарної психіатричної допомоги у примусовому порядку у кримінальному провадженні №0004884 від 10.09.2014 року відносно
ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, українця, ягромадянина України, освіта середня, одруженого, тимчасово непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 187 КК України-
В С Т А Н О В И В :
09.09.2014 року приблизно о 20:00 год. ОСОБА_16 , будучи в стані алкогольного сп`яніння, з метою вчинення розбійного нападу, маючи умисел на заволодіння чужим майном, яке знаходилось в приміщенні квартири АДРЕСА_2 , знаходячись за місцем свого проживання у квартирі АДРЕСА_3 , взяв ніж, з яким направився за вищевказаною адресою. Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_16 , приблизно о 20.45 год., зайшов до приміщення квартири АДРЕСА_2 , де розташований офіс «Гост-Хаус», двері якої були відчинені, і де на той час знаходились ОСОБА_17 і ОСОБА_18 . Знаходячись в приміщенні вказаної квартири, ОСОБА_16 дістав ніж, який мав при собі і, тримаючи його в руках під погрозою застосування фізичної сили, наказав вказаним вище особам поводити себе тихо, після чого взяв зі столу ноутбук «НР-G62», чорного кольору, вартістю 4000 гривень, ОСОБА_16 залишив місце вчинення злочину, в подальшому розпорядившись майном на власний розсуд.
Таким чином, ОСОБА_16 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 187 КК України, а саме: у нападі з метою заволодіння чужим майном, який поєднаний з погрозою застосування насильства небезпечного для життя чи здоров`я особи яка зазнала нападу.
02.02.2015 року прокурор Київської місцевої прокуратури № 6 м. Києва звернувся до Печерського районного суду м. Києва з клопотанням про застосування до ОСОБА_16 примусових заходів медичного характеру у вигляді надання стаціонарної психіатричної допомоги у примусовому порядку, посилаючись на те, що на час вчинення інкримінованого діяння ОСОБА_16 страждав стійким хронічним психічним розладом: шизофренія, параноїдальна форма, безперервно-прогредієнтний тип перебігу, виражений апатико-дисоціативний дефект, що істотно вплинуло на його здатність усвідомлювати свої дії та керувати ними. У теперішній час ОСОБА_16 страждає стійким хронічним захворюванням: шизофренія, параноїдальна форма, безперервно-прогредієнтний тип перебігу, виражений апатико-дисоціативний дефект.
В судовому засіданні прокурор просив клопотання задовольнити.
Захисник та законний представник просили клопотання задовольнити частково та застосувати примусові заходи медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги.
Обвинувачений ОСОБА_16 підтримав думку захисника та законного представника.
Розглядаючи питання про застосування до ОСОБА_16 примусових заходів медичного характеру, суд виходить із положень статей 93, 94 КК України, статей 512, 513 КПК України, роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, що викладені у постанові № 7 від 03 червня 2005 року «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування».

Статтею 513 КПК України імперативно передбачено, що під час постановлення ухвали щодо застосування примусових заходів медичного характеру суд з`ясовує, чи мало місце суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення, чи вчинено це діяння певною особою; чи вчинила ця особа суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення в стані неосудності; чи не захворіла ця особа після вчинення кримінального правопорушення на психічну хворобу, яка виключає застосування покарання; чи слід застосовувати до цієї особи примусові заходи медичного характеру і якщо слід, то які саме.
Обставини вчинення ОСОБА_16 суспільно-небезпечного діяння, що підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 187 КК України знайшли своє об`єктивне підтвердження в ході судового розгляду справи на підставі досліджених судом доказів.
Згідно пункту 3 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 03 червня 2005 року «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування» неосудність є юридичною категорією, а тому визнання особи неосудною (ч. 2 ст. 19 КК) належить виключно до компетенції суду.

Враховуючи досліджені судом обставини справи та докази, а також наявність у ОСОБА_16 стійкого хронічного психічного розладу: шизофренія, параноїдальна форма, безперервно-прогредієнтний тип перебігу, виражений апатико-дисоціативний дефект (згідно МКХ-10, шифр F 20.00), що підтверджується висновком судово-психіатричного експерта №275 від 30.12.2014р. - суд прийшов до висновку, що ОСОБА_16 на момент вчинення ним суспільно-небезпечного діяння не міг усвідомлювати свої дії та керувати ними - отже ОСОБА_16 перебував у стані неосудності, тому згідно статті 19 КК України ОСОБА_16 не підлягає кримінальній відповідальності.

Згідно статті 93 КК України примусові заходи медичного характеру можуть бути застосовані судом до осіб, які вчинили у стані неосудності суспільно небезпечні діяння.

Згідно пункту 15 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 03 червня 2005 року «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування» визначаючи відповідно до ст. 94 КК України тип психіатричного закладу, до якого слід госпіталізувати неосудного, необхідно виходити як з його психічного стану, так і з характеру вчиненого ним суспільно небезпечного діяння. Для об`єктивної оцінки ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб (ч. 1 ст. 94 КК України) суд має спочатку з`ясувати думку експертів-психіатрів стосовно виду примусових заходів медичного характеру, які можуть бути призначені психічно хворій особі в разі визнання її неосудною, а потім, з урахуванням висновків експертів і характеру вчиненого цією особою суспільно небезпечного діяння, ухвалити рішення про вибраний ним вид примусових заходів медичного характеру.

Враховуючи вищевказане, а також висновок судово-психіатричного експерта № 527 від 30.12.2014 року суд вважає, що ступінь суспільної небезпечності ОСОБА_16 (небезпечність для себе та інших осіб) є незначною.

У відповідності до вимог статей 19, 94 КК України до осіб, визнаних судом неосудними, залежно від характеру і тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого діяння та ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб може бути застосована госпіталізація до психіатричних закладів зі звичайним, посиленим чи суворим наглядом або їм може бути надана у примусовому порядку амбулаторна психіатрична допомога за місцем проживання.

Згідно з Конституцією України людина, її життя та здоров`я, честь і гідність, недоторканність та безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю (ст. 3) і кожен має право на повагу до його гідності (ст. 28).

Згідно правової позиції ЄСПЛ у справі «G.v.France», п.39 «Halilovic v.Bosnia and Herzegovina» п.18почуття неповноцінності й безсилля, яке є типовим для особи, що страждає на психічні розлади, вимагає підвищеної уваги в контексті питання щодо дотримання вимог Конвенції.

Верховний Суд України у вказаній постанові зазначив, що чинне кримінальне і кримінально-процесуальне законодавство передбачає систему норм, спрямованих на об`єктивне й гуманне вирішення питань, пов`язаних із забезпеченням інтересів осіб, які вчинили суспільно небезпечні діяння, страждаючи на психічні хвороби або маючи інші психічні розлади, що зумовлюють потребу в застосуванні примусових заходів медичного характеру чи примусового лікування.

Згідно статті 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно пункту 3 наказу МОЗ України № 397 від 08.10.2001 року «Про затвердження нормативно-правових документів з окремих питань щодо застосування примусових заходів медичного характеру до осіб, які страждають на психічні розлади» вид примусового заходу медичного характеру залежить від характеру та тяжкості психічного захворювання в особи, тяжкості вчинення нею діяння з урахуванням її ступеня суспільної небезпечності.

Як зазначив Верховний Суд України у вищевказаній постанові за змістом положень КК України, ЗУ «Про психіатричну допомогу» та Основ законодавства України про охорону здоров`я метою застосування примусових заходів медичного характеру є: вилікування чи поліпшення стану здоров`я осіб, названих у статтях 19, 20, 76, 93 та 96 КК України; запобігання вчиненню зазначеними особами нових суспільно небезпечних діянь (злочинів), відповідальність за які передбачена нормами КК України.

З огляду на викладене та з метою досягнення мети застосування примусових заходів медичного характеру, якою є вилікування чи поліпшення стану здоров`я ОСОБА_16 , що можливо шляхом створення найбільш оптимальних умов для одужання ОСОБА_16 які, на переконання суду, мають вираз у його подальшому перебуванні в колі його родини, зокрема матері та дружини, а також враховуючи те, що таке лікування може бути надано на умовах надання амбулаторної психіатричної допомоги.

Провівши у справі судове слідство та заслухавши думку сторін кримінального провадження по суті внесеного клопотання, суд, керуючись ст. 19, 93, 94 КК України, ст. 512, 513 КПК України,

У Х В А Л И В :
Клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді надання стаціонарної психіатричної допомоги у примусовому порядку задовольнити частково.
Застосувати відносно ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , примусові заходи медичного характеру у вигляді амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.
Речовий доказ, а саме:

-зарядний пристрій "мережевий адаптер" до ноутбука марки НР, що передано на зберігання до камери зберігання речових доказів Печерського РУ повернути ОСОБА_19 , як власнику.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва через Печерський районний суд м. Києва шляхом подачі апеляції протягом 7 днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1