Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 11-кп/781/808/17 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 185 (81, 86-1, 140) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13.12.2017 року. Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Кропивницькому в кримінальне провадження № 0009217 за апеляційною скаргою прокурора на ухвалу Ленінського районного суду м. Кіровограда від 03 листопада 2017 року, якою обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням неповнолітнього ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України та клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру до неповнолітнього, який не досяг віку кримінальної відповідальності стосовно неповнолітнього ОСОБА_7 за вчинення суспільно-небезпечних діянь, передбачених ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України, повернуто прокурору Кіровоградської місцевої прокуратури.

за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_8 ,

потерпілого ОСОБА_9 ,

захисників адвокатів ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

законних представників ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ,

неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_6 ,

неповнолітнього ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИЛА:
Органом досудового розслідування неповнолітній ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні таємного викрадення чужого майна (крадіжки), поєднаного з проникненням у інше приміщення, таємноговикрадення чужого майна (крадіжки), вчиненого повторно, поєднаного з проникненням у інше приміщення, тобто у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185 КК України, а також у вчиненні незакінченого замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, поєднане з проникненням у інше приміщення, тобто у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України.
Крім того, неповнолітньому ОСОБА_7 органом досудового розслідування повідомлено про підозру у вчиненні таємного викрадення чужого майна (крадіжки), поєднаного із проникненням у інше приміщення, а також у вчиненні незакінченого замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинене повторно, поєднане з проникненням у інше приміщення, тобто у скоєнні суспільно-небезпечних діянь, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України.
У підготовчому судовому засіданні суд першої інстанції прийняв рішення повернути обвинувальний акт стосовно неповнолітнього ОСОБА_6 та клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру стосовно неповнолітнього ОСОБА_7 прокурору,як такі, що не відповідають вимогам КПК України для усунення виявлених недоліків.
Своє рішення суд мотивував тим, що обвинувальний акт та клопотання про застосування примусових заходіввиховного характеру до неповнолітнього, який не досяг віку кримінальної відповідальності повинні розглядатися окремою справою, оскільки загальні правил проведення судового розгляду щодо обвинувального акту та клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру різняться між собою за специфікою судового розгляду, а також за специфікою прийняття остаточного рішення.
В апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_14 , не погоджуючись з прийнятим рішенням суду, просить ухвалу районного суду скасувати у зв`язку з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
В обґрунтування вимог апелянт посилається на те,що кримінальні правопорушення були вчинені ОСОБА_6 спільно з ОСОБА_7 , тому для повного, об`єктивного та всебічного з`ясування обставин справи доцільно розглядати їх в одному кримінальному провадженні.

Також стверджує, що суд першої інстанції не позбавлений можливості в одному кримінальному провадженні прийняти два рішення за результатами розгляду обвинувального акта та клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру, відповідно вирок та ухвалу.

Таким чином, на думку апелянта, підстави, за яких суд повернув обвинувальний акт та клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру є формальними, оскільки суд вийшов за межі наданих КПК України повноважень щодо порядку проведення підготовчого судового засідання.

Заслухавши доповідача, пояснення прокурора, який підтримав доводи апеляційної скарги, просив ухвалу суду першої інстанції скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції, думку обвинуваченого ОСОБА_6 , його законного представника ОСОБА_12 , а також захисника ОСОБА_10 , неповнолітнього ОСОБА_7 , його законного представника ОСОБА_13 , а також захисника ОСОБА_11 , які підтримали апеляційну скаргу, думку потерпілого ОСОБА_9 , який заперечив проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали кримінального провадження, зваживши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а ухвала суду скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції, з таких підстав.
Згідно п. 3 ч. 1 ст. 409 КПК України, підставою для скасування судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.
Частиною 1 статті 412 КПК України встановлено, що істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення.
Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру прокурору, якщо вони не відповідає вимогам цього Кодексу, тобто за наявності таких порушень вимог процесуального закону, які перешкоджають призначенню справи до судового розгляду. Отже, повернення обвинувального акту та клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру прокурору передбачає не формальну невідповідність такого акту вимогам закону, а наявність в ньому таких недоліків, які перешкоджають суду призначити судовий розгляд.
Відповідно до вимог ст. 292 КПК України клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру має відповідати вимогам ст. 291 КПК України.
Водночас, статею 291 КПК України встановлені вимоги до обвинувального акта та вказано вичерпний перелік відомостей, які обов`язково він повинен містити.
Згідно з оскаржуваною ухвалою суду, підставою для повернення обвинувального акту стосовно неповнолітнього ОСОБА_6 та клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру стосовно неповнолітнього ОСОБА_7 стало те, що обвинувальний акт та дане клопотання повинні кожне реєструватися як окремі справи і за результатами розгляду клопотання та кримінального провадження за обвинувальним актом приймаються окремі самостійні рішення.
Однак, колегія суддів не може погодитись з такими висновками суду першої інстанції і вважає їх надуманими та такими, що не ґрунтуються на вимогах кримінального процесуального закону.
Як вбачається з наданих до суду прокурором обвинувального акта у кримінальному провадженні № 0009217 стосовно неповнолітнього ОСОБА_6 та клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру до неповнолітнього, який не досяг віку кримінальної відповідальності стосовно неповнолітнього ОСОБА_7 , кримінальні правопорушення, у вчиненні яких обвинувачуються ОСОБА_6 та ОСОБА_7 вчинялися ними за попередньою змовою, а відтак, окремий розгляд різним складом суду обвинувального акту і клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру є недопустимим.
Водночас, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що чинним Кримінальний процесуальним кодексом України не встановлено жодних обмежень щодо спільного розгляду в одному кримінальному провадженні обвинувального акту та клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру.
Крім того, суд першої інстанції не позбавлений можливості в одному кримінальному провадженні прийняти два рішення за результатами розгляду обвинувального акта та клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру, відповідно вирок та ухвалу, про що обґрунтовано зазначає в апеляційній скарзі прокурор.
Із наведеного слід зробити висновок, що суд першої інстанції помилково дійшов до висновку про те, що обвинувальний акт та клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру повинні розглядатися як окремі справи. А інших обставин, які б вказували на невідповідність обвинувального акта та вказаного клопотання вимогам статей 291, 292 КПК України, як судом першої інстанції так і колегією суддів встановлено не було.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції безпідставно повернув прокурору обвинувальний акт стосовно неповнолітнього ОСОБА_6 та клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру до неповнолітнього, який не досяг віку кримінальної відповідальності стосовно неповнолітнього ОСОБА_7 , а тому апеляційна скарга прокурора у кримінальному провадженні підлягає задоволенню, а ухвала суду першої інстанції скасуванню з призначенням нового судового розгляду в тому ж суді, зі стадії підготовчого засідання.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 376, 405, 407, 409, 412, 419 КПК України, колегія суддів.
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному проваджені ОСОБА_14 задовольнити.
Ухвалу Ленінського районного суду м. Кіровограда від 03 листопада 2017 року, якою обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0009217 за обвинуваченням неповнолітнього ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України та клопотання у кримінальному провадженні № 0009217 про застосування примусових заходів виховного характеру до неповнолітнього, який не досяг віку кримінальної відповідальності стосовно неповнолітнього ОСОБА_7 за вчинення суспільно-небезпечних діянь, передбачених ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України, повернуто прокурору Кіровоградської місцевої прокуратури, скасувати та призначити новий розглядв суді першої інстанціїзі стадії підготовчого судового засідання.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4