Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 11-кп/781/796/17 Головуючий суддя у суді І інстанції ОСОБА_1
Категорія: ч. 1 ст. 125 КК України Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04.12.2017 року. Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

потерпілої ОСОБА_7 ,

представника потерпілої ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_9 ,
обвинуваченого ОСОБА_10 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому кримінальне провадження № 0008726, за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_9 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 ,на вирок Кіровського районного суду м. Кіровограда від 05 жовтня 2017 року, яким
ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Кременчук Полтавської області, громадянин України, українця, з професійно-технічною освітою, не одружений, не працює, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимий:
-11.06.2015 року Ленінським районним судом м. Кіровограда, за ст.121 ч.1 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 5 років, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 3 роки,
визнаний винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.125 КК України та призначено покарання: у виді громадських робіт строком на 200 годин, з відбуванням не більш як чотири години на день.
На підставі ч. 1 ст. 71, 72 КК України за сукупністю вироків, шляхом часткового складання покарання за даним вироком та вироком Ленінського районного суду від 11.06.2015 року за ч. 1 ст. 121 КК України остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років 15 днів.
Стягнуто з ОСОБА_10 на користь ОСОБА_7 555,28 грн. на відшкодування матеріальної шкоди, 3000 грн. на відшкодування моральної шкоди та 4500 грн. витрат на правову допомогу.
Цим же вироком вирішено питання про речові докази по справі, -

В С Т А Н О В И Л А:

Згідно вироку суду ОСОБА_10 вчинив легкі тілесні ушкодження, за таких обставин:

13.07.2016 року близько 11.00 год. ОСОБА_10 , та ОСОБА_7 , знаходились біля під`їзду № 2 будинку АДРЕСА_3 . В цей час, ОСОБА_7 проходила біля місця де стояв ОСОБА_10 , та знаходилася до нього спиною. У ОСОБА_10 , на ґрунті особистих неприязних стосунків, які склалися з потерпілою внаслідок попередніх сварок, маючи намір на нанесення тілесних ушкоджень, діючи умисно та цілеспрямовано, взяв в руки та кинув камінь в ОСОБА_7 , чим спричинив останній тілесні ушкодження, згідно висновку експерта №1285/1091 від 16.08.2016 року у вигляді садна в тім`яній ділянці голови справа, що відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_9 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 просить скасувати вирок районного суду та закрити провадження у справі.
Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що потерпіла не бачила моменту коли ОСОБА_10 піднімав щось з підлоги чи самого моменту кидку каменю. На запитання захисту про положення руки обвинуваченого, вона зазначила, що його рука була піднята. За законами фізики не можливо, щось кинути при цьому не опустити руку.
Також свідок ОСОБА_11 вказував на те, що невідомий чоловік замахнувся рукою в сторону першого під`їзду, а що саме чоловік кидав і куди він сказати не міг. Про те, що нібито обвинувачений наніс потерпілій тілесні ушкодження він дізнався зі слів ОСОБА_7 .
Аналогічні покази дав свідок ОСОБА_12 . Показання свідка ОСОБА_13 суд взагалі не мав приймати до уваги, адже вона не була безпосереднім свідком подій і її версія в суді є версією потерпілої.
Таким чином жодний із свідків не бачив чіткого моменту нанесення тілесних ушкоджень. При цьому суд першої інстанції не дав належної оцінки показанням свідків сторони захисту, які були допитані судом першої інстанції..
Так, свідок ОСОБА_14 вказала, що ОСОБА_10 вона бачила разом з дочкою та ще з одним чоловіком.
Про це вказали свідки ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , які були допитані у суді.
Заслухавши доповідача, обвинуваченого ОСОБА_19 та його захисника ОСОБА_9 , які підтримали апеляційну скаргу, представника потерпілого, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, прокурора, який також заперечував проти задоволення апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скаргу прокурора та захисника слід залишити без задоволення, з таких підстав.

Суд першої інстанції також обґрунтовано визнав ОСОБА_10 винуватим у вчиненні злочину, передбачених ч.1 ст. 125 КК України, що в повному обсязі підтверджується дослідженими в судовому засіданні суду першої інстанції належними та допустимими доказами, яким суд першої інстанції дав належну оцінку та навів у вироку.

Так, допитана під час судового розгляду в суді першої інстанції потерпіла ОСОБА_7 пояснила суду, що 13.07.2016 року близько 11-ої години вона перебувала у себе в квартирі. В цей час до квартири зайшов ОСОБА_11 , який приніс зелень з дачі.
Вона пішла на вулицю виносити сміття. Вийшовши з під`їзду побачила справа від неї обвинуваченого, який стояв та палив цигарку. Неподалік була насипана купа щебеню, оскільки у дворі стелили новий асфальт.
Пройшовши до сміттєвих баків 6-7 м., відчула удар в голову. Від несподіванки випустила з рук відро із сміттям, повернулася в бік обвинуваченого та помітила, як обвинувачений швидко опустив руку та пішов в бік дитячого майданчика де знаходився до приїзду поліції. При цьому, дочки з ним не було.
Піднявши відро, вона пішла до сміттєвих баків де зустріла знайому жінку, якій винна була гроші. Остання, побачивши, що ОСОБА_7 плаче та тримається за голову, спитала, що сталося. Вона (потерпіла) повідомила, що в неї кинув камінь ОСОБА_10 ..
Повернувшись до під`їзду, побачила жінку, яка розкладала рекламну продукцію в поштові скриньки. Дана жінка повідомила потерпілу, що була свідком того, що обвинувачений кинув в потерпілу камінь та згодна свідчити про це в суді. Зайшовши в квартиру, дізналася від ОСОБА_11 , що він також був свідком того, як ОСОБА_10 кинув камінь в потерпілу.
Показаннями свідка ОСОБА_11 допитаного у суді першої інстанції, який пояснив, що домовився 13.07.2016 року близько 11.00 години зустрітися з потерпілою у неї вдома. Прийшов до ОСОБА_7 , залишився на кухні з її онуком, а потерпіла пішла виносити сміття. На кухні палячи цигарку та нахилившись у вікно, щоб видихнути дим, побачив, як о ОСОБА_10 підняв з землі камін та кинув у потерпілу. Потерпіла зойкнула та поставила відро.
Показаннями свідка ОСОБА_12 допитаної у суді першої інстанції, якапояснила, що 13.07.2016 року проходила біля будинку №2 корп. №2 по вул. Євгена Тельнова у своїх справах. В цей час, біля під`їзду №2 помітила ОСОБА_10 , який замахнувся рукою та щось кинув в бік потерпілої, яка знаходилася за 5-6 метрів від нього. Потерпіла схопилася за голову та присіла.
ОСОБА_10 , в цей час, пішов з подвір`я. В подальшому, зустрілася з потерпілою, яка пояснила, що у неї розбита голова та було запаморочення.
Показаннями свідка ОСОБА_13 допитаної у суді першої інстанції, якапояснила, що з потерпілою ОСОБА_7 домовилася про зустріч об 11.00 годині. Оскільки в призначений час ОСОБА_7 не прийшла, вирішила сама піти до потерпілої. Зустріла потерпілу біля під`їзду, яка трималася за голову та пояснила, що сусід кинув в неї камінь.
Крім даних показань свідків та потерпілих, вина ОСОБА_10 підтверджується дослідженими в суді першої інстанції доказами, а саме:

- протоколом огляду предмету від 18.08.2016 року, згідно якого було оглянуто камінь, яким було спричинено тілесні ушкодження потерпілій
(а.с. 18 т. 1);
- протоколом слідчого експерименту від 12.08.2016 року, в ході якого потерпіла ОСОБА_7 пояснила та показала, як відносно неї було вчинено протиправні дії
(а.с. 29 т.1);
- висновками експерта №1091від 15.07.2016 року та №1285/1091 відповідно до яких у ОСОБА_7 виявлено тілесні ушкодження у вигляді садна в тім`яній ділянці голови справа, які відносяться до легких тілесних ушкоджень
(а.с.44, 46-47 т.1);
- інформацією від операторів мобільного зв`язку, яка міститься на компакт - дисках, з якої вбачається, що 13.07.2016 року в період з 10 години до 11 год.30 хв. свідок ОСОБА_16 не мав телефонних розмов і його мобільний телефон не було зафіксовано в зоні дії станції, яка знаходиться в районі вул. Є. Тельнова
(а.п. 210, 214 т .2).
Проаналізувавши зазначені докази та обставини вчинення злочинів, колегія суддів дійшла висновку, що вказані докази в сукупності беззаперечно вказують на причетність обвинуваченого до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України, а тому суд першої інстанції правильно кваліфікував дії ОСОБА_10 як вчинення легких тілесних ушкоджень.
Аналіз матеріалів кримінального провадження свідчить, що під час судового розгляду не допущено порушень вимог кримінально-процесуального закону, які тягнуть безумовне скасування вироку ( ч.2 ст. 412 КПК України) і могли б вплинути на правильність висновків суду щодо доведеності винуватості ОСОБА_10 , як і на правильність кваліфікації його дій за ч.1 ст. 125 КК України.

Доводи сторони захисту стосовно того, що ніхто зі свідків не бачив чіткого моменту нанесення тілесних ушкоджень колегія суддів залишає без задоволення, оскільки свідки ОСОБА_11 та ОСОБА_12 чітко повідомили суду, що він бачив, як саме обвинувачений підняв з землі камін та кинув у потерпілу.
Вказані показання свідків колегія суддів визнає достовірними, що є логічними та узгоджуються між собою та фактичними обставинами справи і іншими доказами по справі у їх сукупності, зокрема свідченням потерпілих, протоколами слідчих дій та висновками експертиз. Більш того, в суді першої інстанції зазначені учасники провадження попереджалися про кримінальну відповідальність за дачу неправдивих свідчень.

Достовірність даних вищевказаних протоколів слідчих дій, а також правдивість показань потерпілої ОСОБА_7 , свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , перевірені судом першої інстанції, а доводи обвинуваченого ОСОБА_10 про те, що тілесні ушкодження потерпілій він не наносив, а також фальсифікацію даних про механізм, локалізацію та ступінь тяжкості спричинених ОСОБА_7 тілесних ушкоджень, обґрунтовано визнані судом безпідставними.

Твердження апеляції захисника про те, що судом першої інстанції невірно дано оцінку даним операторів мобільного зв`язку, що абонент ОСОБА_16 не здійснював дзвінки і не перебу3вав у зоні дії станцій в районі АДРЕСА_4 є безпідставними, оскільки судом належно досліджено інформацію надану операторами мобільного зв`язку на виконання ухвали суду (а.п. 201-218).
Також, колегія суддів зауважує, що докази у даному кримінальному провадженні зібрані, досліджені та оцінені органами досудового розслідування і судом першої інстанції з дотриманням вимог, передбачених ст. 84-94 КПК України, є належними, допустимими, об`єктивними, логічними, взаємоузгодженими між собою та сумнівів щодо їх достовірності у колегії суддів не викликають, а тому доводи захисника ОСОБА_9 про непричетність ОСОБА_10 до нанесення тілесних ушкоджень потерпілій не знайшли свого підтвердження.

Стосовно доводів захисника щодо показань свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , які нібито спростовують факт нанесення ОСОБА_7 ушкоджень, то колегія суддів вважає надуманими і такими, що спростовуються змістом вироку, де показання вказаних свідків викладені детально та у повному обсязі, більш того, як правильно вказав місцевий суд, показання вказаних свідків не можуть бути покладені в основу вироку, оскільки не узгоджуються між собою та з показаннями самого обвинуваченого, зокрема, стосовно часу, місця, обставин події та її учасників. Крім того, дані свідки знаходяться у дружніх стосунках з обвинуваченим, а тому заінтересовані у результатах розгляду справи, а тому колегія судів до даних показань відноситься критично.
В той же час, показання обвинуваченого ОСОБА_10 , які надані в ході судового розгляду в суді першої інстанції, є нелогічними і непослідовними та спростовуються, як показаннями потерпілих, свідків, висновками судово-медичного експертизи, так і сукупністю інших доказів, які надані стороною обвинувачення та належно досліджені в судовому засіданні, тому колегія суддів розцінює їх як спосіб захисту.
Доводи апеляції захисника про те, що слідчий безпідставно визнав камінь речовим доказом, так, як на вказаному предметі не було виявлено жодних слідів є безпідставними. Адже, вказаний камінь після удару частину тіла впав безпосередньо біля потерпілої, і саме вона зазначила, що вказаним каменем їй було заподіяне тілесне ушкодження. Отже, вказаний камінь є знаряддям злочину, а тому слідчий правомірно визнав його речовим доказом.
Твердження захисника про те, що необґрунтовано було замінено процесуального прокурора (а.п. 41) колегія суддів не приймає до уваги, оскільки відповідно до ч. 3 ст. 37 КПК України це виключні повноваження керівника прокуратури. Крім того, сторона захисту не заявляла відводів прокурору ОСОБА_20 .
Призначаючи обвинуваченому покарання, суд першої інстанції, у відповідності до ст. 65 КК України, у повній мірі врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, які відносяться до категорії злочину невеликої тяжкості, особу винуватого, який раніше за місцем проживання характеризується позитивно, скоїв кримінальне правопорушення маючи не зняту та не погашену судимість, вчинення кримінального правопорушення відносно особи похилого віку,відсутність обставин, що пом`якшують покарання, а тому, на думку колегії суддів, обґрунтовано зробив висновок про те, що обвинуваченому необхідно призначити покарання у виді громадських робіт.
Окрім того, судом належним чином оцінена і та обставина, що обвинувачений має непогашену судимість, вчинив злочин стосовно потерпілої похилого віку, в період іспитового строку під час звільнення від відбування покарання з випробування, свою вину не визнав та не розкаявся, під час досудового слідства та розгляду справи в суді, завдану потерпілій ОСОБА_7 шкоду не відшкодував.

З огляду на викладене, вина обвинуваченого є повністю доведеною, обране обвинуваченому ОСОБА_10 покарання за вчинені кримінальні правопорушення за своїм видом і розміром відповідає меті покарання і засадам його призначення, є не тільки обґрунтованим, необхідним і достатнім для його виправлення та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як обвинуваченим, так і іншими особами, але й ще є справедливим, а тому апеляцію захисника слід залишити без задоволення.

Враховуючи, що з набранням законної сили вироком припиняється дія запобіжного заходу, колегія суддів вважає необхідними, з метою забезпечення виконання вироку, ОСОБА_10 взяти негайно під варту із-зали суду.

Керуючись ст.ст. ст. 376, 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_9 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 залишити без задоволення, а вирок Кіровського районного суду м. Кіровограда від 05 жовтня 2017 року щодо ОСОБА_10 за ч. 1 ст. 125 КК України залишити без змін.
Обвинуваченого ОСОБА_10 взяти під варту із-зали суду негайно.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з дня її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а обвинуваченим, який тримається під вартою у той же строк з дня вручення йому копії ухвали.

Повний текст ухвали буде проголошено 05.12.2017 року о 16.00 год.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4