Справа № 359/510/18
Провадження № 1-в/359/150/2018
Бориспільський міськрайонний суд Київської області
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
31 січня 2018 року м. Бориспіль

Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду без технічної фіксації спільне клопотання виконуючого обов`язки начальника Бориспільської ВК № 119 ОСОБА_4 і спостережної комісії при Бориспільській райдержадміністрації про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання відносно
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Роздольне Каланчацького району Херсонської області, українця, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, маючого на утриманні 2 неповнолітніх дітей, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,
засудженого за вироком Васильківського міськрайонного суду Київської області від 16.09.2013 року за п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України, до чотирнадцяти років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, що належить йому на праві особистої власності, -
в с т а н о в и в :
22.01.2018 року до Бориспільського міськрайонного суду Київської області надійшло вищезазначене спільне клопотання виконуючого обов`язки начальника Бориспільської ВК № 119 ОСОБА_4 і спостережної комісії при Бориспільській райдержадміністрації про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_5 , на підставі ст. 81 КК України. У клопотанні зазначається, що засуджений відбув 3/4 строку покарання. З 23.01.2014 р. відбуває покарання у БВК № 119. Спочатку характеризувався посередньо. В подальшому зарекомендував себе лише з позитивної сторони. Працевлаштований на дільниці деревообробки. За зразкову поведінку і сумлінне ставлення до праці має 5 заохочення. Мав одне стягнення, яке погашене у встановленому законом порядку. Дотримується правомірних взаємовідносин та ввічливого ставлення з персоналом, виконує їх вимоги, встановлені законодавством. Також виконує роботи із самообслуговування, має достатній рівень необхідних навичок. До виконання робіт по благоустрою установи виконання покарань відноситься з розумною ініціативою. Приймає участь у реалізації програм диференційованого виховного впливу на засуджених в розділі "Духовне відродження". Отже, засуджений ОСОБА_5 такою поведінкою і своїм ставленням до праці довів своє виправлення. Враховуючи все вищезазначене просили суд звільнити засудженого ОСОБА_5 умовно-достроково від відбування покарання.

У судовому засіданні прокурор проти задоволення даного клопотання заперечував, обґрунтовуючи це тим, що засуджений ОСОБА_5 за час відбування покарання своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці, не довів, що став на шлях виправлення. Так, останній неодноразово порушував режим відбування покарання, та рішеннями комісії йому відмовлено в застосуванні до нього ст. 101 КВК України, та більш м`якого покарання, на підставі ст. 82 КК України, оскільки засуджений має нестабільну лінію поведінки. Крім того, ОСОБА_5 відбуває покарання за особливо тяжкий злочин, а саме за умисне вбивство людини з корисливих мотиві. Також зазначив про можливість розгляду клопотання без фіксації технічними засобами, про що надав відповідну заяву.
В судове засідання представник Бориспільської ВК № 119 та засуджений не з`явились. Про дату, час та місце розгляду клопотання повідомлялися належним чином. Разом з тим, представник колонії ОСОБА_6 та засуджений ОСОБА_5 подали до суду заяви про розгляд справи без їх участі.
Відповідно до ч. 4 ст. 539 КПК України неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомленні про місце та час розгляду клопотання (подання), не перешкоджає проведенню судового розгляду, крім випадків, коли їх участь визнана судом обов`язковою або особа повідомила про поважні причини неприбуття.

Відповідно ст. 107 КПК України фіксація за допомогою технічних засобів не проводилася, оскільки учасники процесуальної дії про застосування фіксації не заявили.
Заслухавши думку прокурора, дослідивши матеріали клопотання та особової справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що клопотання є не обґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Вироком Васильківського міськрайонного суду Київської області від 16.09.2013 р., ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України, та призначено йому покарання у виді 14 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, що належить йому на праві особистої власності.

Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 24.12.2013 р. вирок Васильківського міськрайонного суду Київської області від 16.09.2013 р. щодо ОСОБА_5 залишено без змін.
Вирок Васильківського міськрайонного суду Київської області від 16.09.2013 р. набрав законної сили 24.12.2013 р.
Згідно вищевказаного вироку засуджений ОСОБА_5 відбуває покарання в Бориспільській ВК № 119.

Згідно ч. 1 ст. 81 КК України, до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. За змістом даної норми умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є правом, а не обов`язком суду.

Для застосування звільнення, згідно п. 3 ч. 3 ст. 81 КК України, необхідно щоб засуджений фактично відбув не менше трьох четвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, а також покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялася умовно-достроково і знову вчинила умисний злочин протягом невідбутої частини покарання.

Згідно вироку Васильківського міськрайонного суду Київської області від 16.09.2013 р., ОСОБА_5 засуджено до 14 років позбавлення волі. Строк покарання рахується з 27.09.2010 року.

Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 03.02.2016 р., засудженому ОСОБА_5 було зараховано в строк відбування покарання строк його попереднього ув`язнення за період з 27.09.2010 р. по 24.12.2013 р., що становить загалом 3 роки 2 місяці 27 днів, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Відповідно до п. 11 ППВСУ "Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким" № 2 від 26.04.2002 р., при вирішенні питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання або заміну невідбутої частини покарання більш м`яким щодо засудженого, покарання якому було пом`якшено згідно з актом амністії, помилування або за рішенням суду, фактично відбута частина покарання повинна обчислюватись виходячи з покарання, встановленого актом амністії, помилування або рішенням суду.

Таким чином, на момент розгляду клопотання ОСОБА_5 відбув 3/4 строку призначеного покарання, оскільки засуджений за умисний особливо тяжкий злочин. Невідбута частина покарання становить 3 роки 4 місяці 29 днів.

Згідно ч. 2 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Відповідно до коментованої ст. 81 КК України, сумлінна поведінка - це не тільки пасивна форма поведінки, яка полягає у стримуванні від порушень режиму відбування покарання, порушень правил внутрішнього розпорядку, а й активна форма поведінки засудженого, яка полягає у зразковому дотриманні вимог режиму, участі у самодіяльних організаціях засуджених, беззаперечному виконанні законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально-виконавчої системи, відсутності порушень дисципліни, товариському ставленні до інших засуджених. Це поведінка, на яку повинні орієнтуватися інші особи, які відбувають покарання. Під сумлінним ставленням до праці слід розуміти постійну свідому участь у суспільно корисній праці, систематичне виконання і перевиконання виробничих завдань, сумлінне виконання трудових обов`язків і дорученої роботи, якість її виконання, прагнення до вдосконалення наявного фаху, спеціальності, придбання спеціальності, відсутність трудових порушень, прогулів, відмов від роботи, дбайливе ставлення до довіреного майна, інструментів, суворе додержання правил охорони праці і техніки безпеки тощо.

Виходячи з приписів ст. 81 КК України, висновок суду про виправлення засудженого повинен бути заснований на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставлення до праці за весь період перебування у виправно-трудовій установі, а не за час, який безпосередньо передує розгляду подання.

Також пунктом 2 вищезазначеної ППВСУ передбачено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. Крім того, пунктом 17 даної Постанови передбачено, що під час судового розгляду справ даної категорії, судам слід ретельно з`ясувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці, додержання ним вимог режиму, участі у самодіяльних організаціях засуджених та інше. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений став на шлях виправлення.

Таким чином, висновок суду про виправлення засудженого повинен бути зроблений і з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, а також даних, що характеризують його особу.

З матеріалів особової справи вбачається, що засуджений ОСОБА_5 знаходиться в місцях позбавлення волі з 17.10.2010 р. Під час утримання в Чернігівському СІЗО та в Київському СІЗО зарекомендував себе посередньо, вимог режиму утримування не порушував. Стягнень та заохочень не мав.

З 23.01.2014 р. засуджений відбуває покарання в БВК № 119. Під час відбування покарання зарекомендував себе спочатку з негативного боку, допустивши порушення режиму відбування покарання, а саме в грудні 2014 р. У зв`язку з чим засуджений був притягнутий до дисциплінарної відповідальності правами начальника відділення та з ним було проведено профілактичну бесіду.

В подальшому змінив свою поведінку в кращу сторону, характеризуючи себе з позитивного боку. Однак, через деякий час почав знову допускати неодноразові порушення порядку відбування покарання.

З довідки Бориспільської ВК № 119 про стягнення та заохочення вбачається, що засуджений ОСОБА_5 за період перебування в колонії мав 1 стягнення за порушення вимог режиму відбування покарання від 06.02.2016 р., яке знято та погашено в установленому законом порядку.

Також відповідно до постанови про накладення стягнення, винесеної начальником БВК № 119 від 17.02.2016 р., засудженого ОСОБА_5 було притягнуто до дисциплінарної відповідальності, а саме проведено з останнім профілактичну бесіду.

З 1 серпня 2014 р. засуджений ОСОБА_5 був працевлаштований на виробництві установи, на дільниці деревообробки. Відношення до праці добре, поставленні завдання виконує якісно та вчасно. За сумлінну поведінку і ставлення до праці має чотири заохочення правами начальника установи від 17.10.2014 р., від 08.01.2015 р., від 30.10.2015 р. та від 27.07.2017 р.. При цьому має ще одне заохочення за активну участь у проведенні ремонтних робіт в клубі установи та на відділенні СПС, щодо презентації у проекті "Free Phone", - подяку від 04.04.2017 р.

На даний момент розпорядку дня дотримується та порушень режиму відбування покарання не допускає. Виконує, встановлені законодавством, вимоги персоналу установи виконання покарань.

Приймає участь у реалізації програми диференційованого виховного впливу на засуджених в розділі "Духовне відродження". До виконання робіт по благоустрою установи відноситься з розумною ініціативою. Підтримує рівні взаємовідносини з іншими засудженими. Підтримує зв`язки з рідними шляхом побачень, отримує від них посилки та передачі. Вину за вироком суду не визнав. Виконавчі листи до установи не надходили.

При цьому, як вбачається з матеріалів особової справи, до ОСОБА_5 при проведенні оцінок ступеня виправлення засудженого від 19.07.2016 р., зазначено, що особа за період відбування покарання не стає на шлях виправлення, а тому згідно ст. 101 КВК України не може бути переведений з дільниці ресоціалізації до соціальної реабілітації.

Також відповідно до характеристики засудженого ОСОБА_5 від 02.11.2016 р., затвердженої начальником Бориспільської виправної колонії № 119 майором внутрішньої служби ОСОБА_7 , та виписки із протоколу від 02.11.2016 р. на заміну покарання на Б/М, вбачається, що комісією установи було прийнято рішення про відмову у застосуванні відносно нього вимог ст. 82 КК України, у зв`язку з тим, що останній не довів свого виправлення.

З огляду на викладене суд приходить до висновку, що засуджений ОСОБА_5 має нестабільну лінію поведінки, яка постійно змінюється. З початку він характеризувався негативно, а в подальшому вже почав змінювати свою поведінку в кращу сторону. Однак, потім знову змінив свою поведінку в гіршу сторону, оскільки періодично допускав порушення вимог режиму відбування покарання. Така поведінка засудженого не є зразковою, та не може свідчити про його чесне та сумлінне ставлення до праці за весь період відбування покарання та те, що засуджений твердо став на шлях виправлення. Аналіз даних про особу засудженого вказує на те, що засуджений на даний момент не досяг необхідного ступеню виправлення, а лише починає ставати на шлях виправлення.

Згідно ст. 12 КК України злочин, за вчинення якого був засуджений ОСОБА_5 , є особливо тяжким злочином. При цьому суд звертає увагу, що даний злочин є умисними і спрямований проти життя особи, що є найвищою соціальною цінністю в державі. Даний злочин є найтяжчим злочином проти особи, який полягає в грубому ігноруванні природного права людини на життя. Крім того, даний злочин було вчинено ОСОБА_5 по відношенню до одного із членів своєї родини, з корисливих мотивів. При цьому, за весь час перебування в місцях позбавлення волі, ОСОБА_5 вину у вчиненні злочину так і не визнав.

Таким чином, матеріали особової справи не містять відомостей про те, що засуджений ОСОБА_5 за час відбування покарання у виді позбавлення волі своєю поведінкою та сумлінним ставленням до праці довів своє виправлення, оскільки засуджений ще остаточно не став на шлях виправлення.

За таких обставив, враховуючи тяжкість та характер вчиненого ОСОБА_5 злочину, його ставлення до вчиненого, дані про особу засудженого, невідбуту частину покарання, яка є досить значною, його нестабільну поведінку, яка постійно змінювалася, та останній характеризувався то з негативного, то з позитивного боку, і на даний час він лише стає на шлях виправлення та пройшло ще недостатньо часу для його виправлення, у зв`язку з чим суд приходить до висновку, що засуджений не має усіх належних умов, передбачених ст. 81 КК України, для його умовно-дострокового звільнення.

З огляду на це, суд вважає, що підстави для задоволення даного клопотання відсутні.

Враховуючи зазначене, на підставі ст. 81 КК України та керуючись ст. ст. 107, 369-372, 376, 536-539 КПК України, суд -

п о с т а н о в и в :
У задоволенні спільного клопотання виконуючого обов`язки начальника Бориспільської ВК № 119 ОСОБА_4 і спостережної комісії при Бориспільській райдержадміністрації про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання відносно засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відмовити.

Ухвала може бути оскаржена протягом 7 днів з дня проголошення до Апеляційного суду Київської області через Бориспільський міськрайонний суд Київської області.

Суддя ОСОБА_1