Провадження № 11-кп/792/653/17
Категорія: ч.1 ст.358, ч.3 ст. 158,
ч.4 ст. 358 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
28 листопада 2017 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Хмельницької області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7 ,
обвинуваченої ОСОБА_8 ,
розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Хмельницькому кримінальне провадження внесене до ЄРДР за №0000391 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_8 на вирок Хмельницького міськрайонного суду від 22 вересня 2016 року,
в с т а н о в и л а:
Вироком Хмельницького міськрайонного суду від 22 вересня 2017 року,
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка м. Кам`янець Подільського, жителька АДРЕСА_1 , громадянка України, пенсіонерка, раніше не судима,
визнана винуватою у вчиненні злочинів, передбачених: ч.1 ст.358 КК України (епізод від 03 листопада 2011 року) та звільнена від покарання на підставі ч.5 ст.74, п.2 ч.1 ст.49 КК України; ч.1 ст.358 КК України (епізод від 08 листопада 2011 року) звільнена від покарання на підставі ч.5 ст.74, п.2 ч.1 ст. 49 КК України; ч.1 ст.358 КК України (епізод від 17 листопада 2011 року) звільнена від покарання на підставі ч.5 ст.74, п.2 ч.1 ст.49 КК України; ч.4 ст.358 КК України звільнена від покарання на підставі ч.5 ст.74, п.2 ч.1 ст.49 КК України.
Стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави процесуальні витрати в розмірі 1178,50 грн.
Доля речових доказів вирішена у відповідності до вимог ст.100 КПК України.

За вироком суду, 03 листопада 2011 року ОСОБА_8 , достовірно знаючи про рішення загальних зборів КП Хмельницький завод "Полімер" від 29.11.2006 про ліквідацію підприємства, усвідомлюючи, що вона не є одноособовим власником чи співвласником КП Хмельницький завод "Полімер", діючи умисно, в невстановленому місці, з метою подальшого використання, за допомогою комп`ютера та лазерного принтера виготовила офіційний документ протокол загальних зборів співвласників КП Хмельницький завод "Полімер" №1 від 03.11.2011, внісши до нього завідомо неправдиві відомості, що вона є одноособовим власником цього підприємства. На підставі цього, вона, як одноособовий власник, прийняла рішення про відміну рішення загальних зборів співвласників КП Хмельницький завод "Полімер" від 29.11.2006 щодо ліквідації підприємства та про вилучення запису про припинення його державної реєстрації, про що зазначила в цьому ж протоколі. Після чого скріпила даний протокол своїм підписом, як голова зборів співвласників, та завірила мастиковою печаткою даного підприємства.
08 листопада 2011 року, ОСОБА_8 , умисно, у невстановленому місці, з метою його подальшого використання, за допомогою комп`ютера та лазерного принтера виготовила офіційний документ протокол загальних зборів співвласників КП Хмельницький завод "Полімер" №2 від 08.11.2011, в якому зазначила завідомо неправдиву інформацію, що тільки вона є одноособовим власником КП Хмельницький завод "Полімер" та приймає, як одноособовий власник, рішення про включення до складу співвласників ОСОБА_10 . Даний протокол ОСОБА_8 особисто підписала, як голова зборів і скріпила мастиковою печаткою підприємства.
17 листопада 2011 року, ОСОБА_8 , умисно, в невстановленому місці, з метою його подальшого використання ОСОБА_10 , який не був обізнаний про його фіктивність, за допомогою комп`ютера та лазерного принтера виготовила офіційний документ протокол загальних зборів співвласників КП Хмельницький завод "Полімер" №3 від 17.11.2011, в якому зазначила завідомо неправдиву інформацію, що на зборах присутні вона і ОСОБА_10 , тобто 100% співвласників заводу та зазначила про те, що вона виходить з числа співвласників КП Хмельницький завод "Полімер". Після чого ОСОБА_8 особисто підписала даний протокол і скріпила його мастиковою печаткою заводу.
Крім цього, 03 листопада 2011 року, ОСОБА_8 , на підставі підробленого протоколу загальних зборів співвласників КП Хмельницький завод "Полімер" №1 від 03.11.2011, підготувала і направила листа державному реєстратору виконавчого комітету Хмельницької міської ради ОСОБА_11 , в якому зазначила необхідність вилучення з державного реєстру запису про припинення державної реєстрації КП Хмельницький завод "Полімер" №1 від 03.11.2011, до якого додала підроблений протоколу загальних зборів співвласників КП Хмельницький завод "Полімер" №1 від 03.11.2011, тим самим використавши завідомо підроблений документ.
08 листопада 2011 року, ОСОБА_8 , подала державному реєстратору виконавчого комітету Хмельницької міської ради разом з реєстраційною карткою завідомо підроблений протокол загальних зборів співвласників КП Хмельницький завод "Полімер" №2 від 08.11.2011, для проведення державної реєстрації змін до установчих документів юридичної особи КП Хмельницький завод "Полімер", тим самим використавши завідомо підроблений документ.
В апеляційній скарзі захисник адвокат ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_8 , просить вирок скасувати, як незаконний і необґрунтований та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_8 визнати невинуватою у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.358, ч.3 ст. 358, ч.4 ст.358 КК України та виправдати за відсутності в її діях складу злочину. Вказує на невідповідність обвинувального акта щодо ОСОБА_8 вимогам КПК України, зокрема що остання в ньому зазначена як підозрювана, а не як обвинувачена; відсутнє обґрунтування правової кваліфікації в розумінні п.13 ч.1 ст.3 КПК України та формулювання обвинувачення. Зазначає, що в порушення вимог ст.ст.109, 291 КПК України у долученому до обвинувального акта реєстрі матеріалів досудового розслідування невірно та не в повному обсязі зазначені процесуальні дії та процесуальні рішення, проведені та складені в ході досудового розслідування. Також вказує, що в реєстрі матеріалів судового розслідування відсутні дані щодо внесення до ЄРДР відомостей про дату та час повідомлення про підозру ОСОБА_8 , відсутні відомості про внесення до ЄРДР відомостей щодо правової кваліфікації злочину за ч.1 ст. 358 КК України. Крім того, у реєстрі матеріалів досудового розслідування не зазначено час та дату завершення досудового розслідування, а також відомості хто безпосередньо склав обвинувальний акт. Вважає, що висновки суду про доведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованих їй злочинів, не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження та жодними доказами не підтверджується. Зазначає, що судом не встановлено місце та мотиви вчинення нею злочинів. Звертає увагу, що судом не було враховано рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 01.10.2009 року по справі №2-а-6252/09/2270/14 за позовом ДПІ в м.Хмельницькому. Вказує, що по кримінальному провадженню відсутні потерпілі та заподіяння будь-якої матеріальної шкоди, а тому дії ОСОБА_8 , хоч і містять ознаки злочинів за ч.1 ст.358, ч.3 ст.358, ч.4 ст.358 КК України, але через малозначність не становлять суспільної небезпеки, оскільки ними не заподіяна та не могла бути заподіяна істотна шкоди фізичній, юридичній особі, суспільству або державі. На думку захисника, судом не було дотримано вимоги кримінального кодексу України та кримінального процесуального кодексу України про звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення обвинуваченої ОСОБА_8 та її захисника ОСОБА_7 , на підтримку апеляційної скарги з посиланням на зазначені у ній доводи, думку прокурора про законність та обґрунтованість вироку суду, перевіривши матеріали провадження і доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню з таких підстав.

Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні зазначених злочинів відповідають фактичним обставинам справи і підтверджуються дослідженими доказами по справі, яким дана належна правова оцінка.

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 вказували, що в 2006-2007 роках відбулися загальні збори співвласників заводу « ІНФОРМАЦІЯ_2 », які прийняли рішення про ліквідацію підприємства, розподіл коштів між співвласниками та про вихід усіх власників з числа співвласників. У подальшому майно підприємства було продане і усім співвласникам виплачена їх частка, а працівники звільнені у зв`язку з ліквідацією підприємства.

Ці обставини об`єктивно підтверджені письмовими доказами: статутом Хмельницького колективного підприємства завод «Полімер», затвердженого 02 березня 1994 року загальними зборами орендарів Хмельницького заводу «Полімер»; наказами по КП завод «Полімер», виданими з січня по грудень 2007 року; протоколом №4 загальних зборів співвласників КП Хмельницького заводу «Полімер» від 20 серпня 2007 року; рухом коштів по рахунках КП Хмельницький завод «Полімер» у ПАТ «Укрсоцбанк» за 2007-2008 роки.

Згідно постанови загальних зборів співвласників КП Хмельницького заводу «Полімер» від 29 листопада 2006 року обрано ліквідаційну комісію підприємства, до складу якої увійшла ОСОБА_8 .

Відповідно до договорів-підряду, укладених між Хмельницьким КП завод «Полімер» в особі голови ліквідаційної комісії ОСОБА_8 з членами ліквідаційної комісії ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_16 , останні зобов`язувались виконувати функції по закриттю КП заводу «Полімер».

Допитаний в суді першої інстанції свідок ОСОБА_10 показав, що повна ліквідація підприємства не відбулася, бо за підприємством рахувались борги до державних фондів. Він викупив більшість майна заводу та хотів відновити його роботу. ОСОБА_8 як голова ліквідаційної комісії мала право підпису. На підставі протоколів, виготовлених нею, її було виведено з числа співвласників, а його введено. Про будь-які збори співвласників 03 листопада 2011 року, які б цьому передували, йому невідомо. Останні збори співвласників, про які йому відомо, відбулись у 2007 році, де було прийнято рішення про ліквідацію заводу.

Свідок ОСОБА_11 підтвердила, що у 2011 році у відділ державної реєстрації юридичних осіб ОСОБА_8 особисто приносила протоколи зборів засновників заводу «Полімер» та заяву про вилучення з реєстру запису про припинення юридичної особи заводу «Полімер».

Об`єктивно вина обвинуваченої підтверджується даними висновку експерта №125п від 01 липня 2015 року відповідно до яких, підпис у протоколах №№ 1 та 2 загальних зборів співвласників КП заводу «Полімер» від 03 та 08 листопада 2011 року та у листі державному реєстратору від 03 листопада 2011 року у графі «голова зборів» від імені голови зборів ОСОБА_8 виконаний ОСОБА_8 .

Згідно з даними висновку експерта №159п від 29 липня 2016 року підписи у Реєстраційній картці на проведення державної реєстрації змін до установчих документів юридичної особи №4183 від 08 листопада 2011 року у графах «Сторінку заповнив» виконано ОСОБА_8 .

За таких обставин твердження захисника про недоведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні зазначених злочинних дій не відповідають дійсності та спростовуються наведеними вище доказами.

Посилання захисту про відсутність у кримінальному провадженні потерпілих та заподіяння будь-якої матеріальної шкоди, не може братися до уваги, оскільки підроблення офіційних документів та їх використання є формальними складами злочинів, а тому для кваліфікації дій ОСОБА_8 за ч.ч.1, 4 ст.358 КК України достатньо вчинення нею дій, передбачених диспозиціями цих статей. Настання наслідків у виді матеріальної шкоди не є обов`язковою ознакою об`єктивної сторони цих злочинів.

Час, місце та мотиви вчинених ОСОБА_8 дій є факультативними ознаками складів інкримінованих злочинів, не впливають на правову кваліфікацію останніх, оскільки не є конструктивними, обов`язковими ознаками цих злочинів.

За законом про кримінальну відповідальність зазначені злочини віднесено до злочинів проти авторитету органів державної влади, органів місцевого самоврядування та об`єднань громадян. Тому відповідно до ч.2 ст.11 КК України уважати, що вони через малозначність діяння не містять суспільної небезпеки або вона є мізерною, колегія суддів підстав не вбачає, оскільки ці дії мають певну суспільну небезпеку і тягнуть кримінальну відповідальність за їх вчинення.

Проаналізувавши докази в їх сукупності, в тому числі пояснення обвинуваченої, показання свідків, письмові докази, висновки експертів, суд дав їм належну оцінку і дійшов переконливого висновку про винуватість обвинуваченої у підробленні іншого офіційного документа, який видається та посвідчується підприємством, і який надає права, з метою використання його підроблювачем, а також у використанні завідомо підробленого документа та правильно кваліфікував її дії за ч.1 та ч.4 ст.358 КК України.

Посилання в апеляційній скарзі про незаконність та необґрунтованість вироку суду перевірені колегією суддів, і визнані безпідставними як такі що не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи.

Доводи апеляційної скарги про невідповідність обвинувального акту вимогам КПК України, не відповідають дійсності.

Згідно з положеннями ст. 291 КПК України, обвинувальний акт складається слідчим, після чого затверджується прокурором. Обвинувальний акт може бути складений прокурором.

Ці імперативні вимоги КПК України були дотримані правоохоронними органами. Як вбачається зі змісту обвинувального акту на а.к.п. 3-9 Т.1, останній був складений слідчим ОСОБА_25 та затверджений прокурором ОСОБА_6 , відповідно до вимог КПК України.

До обвинувального акту стосовно ОСОБА_8 долучений реєстр матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні.

Та обставина, що в зазначених процесуальних документах ОСОБА_8 вказана як підозрювана, а не обвинувачена не свідчить про незаконність обвинувального акту і реєстру матеріалів досудового розслідування. Оскільки згідно положень ч.2 ст. 42 КПК України обвинуваченим є особа, обвинувальний акт щодо якої переданий до суду в порядку передбаченому ст. 291 КПК України.

Тобто, на момент складання обвинувального акту і реєстру матеріалів досудового розслідування 02.09.2015 р. ОСОБА_8 мала процесуальний статус підозрюваної. Обвинувальний акт з додатками щодо неї надійшов до суду 08.09.2015 року. (а.к.п. 2 Т.1) З цього часу її процесуальний статус змінився на обвинувачену.

Доводи апеляційної скарги про те, що обвинувальний акт щодо ОСОБА_8 не містить формулювання обвинувачення і за своїм змістом є повідомленням про підозру, не відповідають дійсності.

Згідно з положеннями пункту 5 частини 2 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
Аналіз цієї норми свідчить, що закон вимагає обов`язкове відображення в обвинувальному акті трьох складників: фактичних обставин кримінального правопорушення; правової кваліфікації (в теорії кримінального процесу використовується назва «формула обвинувачення»); формулювання обвинувачення.
При цьому під формулюванням обвинувачення розуміється короткий виклад тексту диспозиції кримінально- правової норми, порушення якої інкримінується особі, фабула обвинуваченні виступає фактичною моделлю вчиненого злочину, а юридичне формулювання (формула та формулювання обвинувачення) - це правова модель злочину, вказівка на кримінально-правові норми, порушення, яких інкримінується обвинуваченому.
Судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуто обвинувачення і лише в його межах (частина перша статті 337 КПК).
Висунення публічного обвинувачення здійснюється в умовах змагальності у судовому розгляді, коли прокурор оголошує короткий виклад або повний текст обвинувального акта (частина друга статті 347 КПК), а суд роз`яснює суть обвинувачення і з`ясовує у обвинуваченого, чи зрозуміле воно йому (частина перша статті 348 КПК).
Таким чином, системно-структурний аналіз норм КПК доводить, що на стадії досудового розслідування обвинувачення особи пов`язується з моментом складання обвинувального акта, що містить офіційну, сформовану на досудовому розслідуванні версію про вчинення особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність.
До процедури висунення обвинувачення в порядку, передбаченому КПК, на стадії досудового розслідування особа перебуває у статусі підозрюваного.
3 матеріалів кримінального провадження убачається, що попри відсутність в обвинувальному акті конкретної вказівки на те, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, вимоги закону щодо викладу фактичних обставин та правової кваліфікації дотримано.
Що стосується обвинувального акта щодо ОСОБА_8 , то наведені в ньому фактичні дані в своїй сукупності дають повне уявлення стосовно кожного з елементів складу кримінального правопорушення, що, у свою чергу, дає можливість зіставити фактичну складову обвинувачення з його юридичною формулою.
З огляду на це конкретність викладення фактичних обставин у даному провадженні, а отже, і обвинувачення не викликає сумнівів.
Зважаючи на наведене, немає підстав стверджувати, що зміст обвинувачення ОСОБА_8 є неконкретним, а тому належить визнати необґрунтованими доводи апеляційної скарги про те, що формальне недотримання вимог пункту 5 частини другої статті 291 КПК вплинуло на право на захист і є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, яке обумовлює скасування вироку у даному кримінальному провадженні.
Зазначена позиція узгоджується з правовими висновками ВСУ у кримінальній справі №5-328кс16 від24 листопада 2016 року.
Посилання в апеляційній скарзі на те, що судом не взята до уваги та обставина, що станом на 2009 рік за колективним підприємством «Полімер» існував податковий борг у сумі 30298 грн. 98 коп., перед ДПІ в м.Хмельницькому, а тому ОСОБА_8 не мала змоги довести до кінця ліквідацію КП «Полімер», не спростовують висновку суду про доведеність вини ОСОБА_8 у підроблені рішення загальних зборів співвласників, як підроблення іншого офіційного документа, та його використання як завідомо підробленого документа.

Суд оцінивши наявні докази по справі в їх сукупності дав вірну кримінально - правову оцінку вчиненим злочинам.

Та обставина, що ОСОБА_8 була за вироком суду звільнена від покарання на підставі ч.5 ст. 74 КПК України та п.2 ч.1 ст. 49 КК України, оскільки минуло більше трьох років з дня вчинення нею злочинів не є порушенням вимог закону про кримінальну відповідальність та кримінального процесуального закону, оскільки прокурором до суду був направлений обвинувальний акт щодо ОСОБА_8 , а не клопотання про звільнення ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності.

Суд встановивши в судовому засіданні вину ОСОБА_8 у вчинених злочинах обґрунтовано звільнив її від покарання на підставі ч.5 ст.74 КПК України та п.2 ч.1 ст..49 КК України.

Істотних порушень вимог кримінального кодексу та кримінального процесуального кодексу України по справі, судом допущено не було.

За таких обставин підстав для задоволення апеляційної скарги захисника та зміни чи скасування вироку суду колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:
Вирок Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 22 вересня 2016 року щодо ОСОБА_8 залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника в інтересах обвинуваченої ОСОБА_8 без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.
Головуючий /підпис/

Судді /підписи/

Згідно з оригіналом:
суддя Апеляційного суду
Хмельницької області ОСОБА_2