Справа № 484/3018/17
Провадження: № 1-кп/484/309/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06.10.2017р. Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області

у складі: головуючого судді: - ОСОБА_1

секретар судового засідання: - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Первомайську кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002467, по обвинуваченню:

- ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Кумарі Врадіївського району Миколаївської області, громадянина України, що має середньою-спеціальну освіту, не працює, одруженого, має малолітню доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , має статус учасника бойових дій, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого:

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України;

за участю учасників судового провадження

прокурора ОСОБА_5

потерпілого - ОСОБА_6

законного представника потерпілого ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_3

УСТАНОВИВ:

29.08.2017р. приблизно 20:00год. на спортивному стадіоні в с.Кумарі Первомайського району Миколаївської області між ОСОБА_3 та неповнолітнім ОСОБА_6 виник конфлікт з приводу особистих неприязних відносин. Під час якого, у обвинуваченого, обуреного поведінкою ОСОБА_6 виник умисел, направлений на спричинення йому тілесних ушкоджень. Реалізуючи свій злочинний намір обвинувачений обома долонями штовхнув в груди потерпілого, потім наніс декілька ударів долонями рук в область грудної клітини та правого плеча та, поваливши його на землю, коліном правої ноги придавив грудну клітину та передпліччя потерпілого.

В результаті вказаних дій обвинуваченого потерпілому спричинені наступні тілесні ушкодження: крововиливи лівого плеча та грудної клітини, які, відповідно до висновку судово-медичної експертизи №529 від 30.08.2017р. відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Обвинувачений свою вину визнав у повному обсязі за обставин, вказаних в обвинувальному акті, та пояснив, що дійсно 29.08.2017р. приблизно о 20:00год на спортивному стадіоні в с.Кумарі Первомайського району між ним та потерпілим виник словесний конфлікт, під час якого він наніс декілька ударів ОСОБА_6 руками у грудну клітину, після чого повалив його на землю та придавив його коліном. У вчиненому розкаявся. Просив застосувати до нього Закону України «Про амністію у 2016 році», оскільки є учасником бойових дій.

Потерпілий в судовому засіданні пояснив, що 29.08.2017р. приблизно о 20:00год. між ним та обвинуваченим на стадіоні виник конфлікт та останній наніс йому декілька по тулубу, а потім повалив. Під час зустрічі він казав, що жалкує про вчинений поступок. Просив призначити покарання на розсуд суду.

Законний представник потерпілого ОСОБА_7 пояснила, що 29.08.2017р. її син ОСОБА_6 розповів, що ОСОБА_3 наніс йому тілесні ушкодження та наступного дня вони звернулись до поліції. Просила призначити покарання на розсуд суду.

Враховуючи те, що обвинувачений визнав себе винним у вчиненні кримінального правопорушення, інкримінованого йому органами досудового розслідування за обставин, викладених в обвинувальному акті, правильно розуміє зміст цих обставин, які не оспорюються учасниками судового провадження, та відсутні сумніви щодо добровільності його позиції, суд, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих обставин, які ніким не оспорюються, та роз`яснив, що у такому випадку учасники судового провадження будуть позбавлені права оскаржити обставини, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним, в апеляційному порядку.
Відповідно до висновку експерта №529 від 30.08.2017р. у ОСОБА_6 виявлені синці лівого плеча та грудної клітини. Вказані тілесні ушкодження могли утворитись 29.08.2017р., від дії тупого(их) твердого(их) предмета(ів) та відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

З протоколів проведення слідчих експериментів від 07.09.2017р. вбачається, що потерпілий ОСОБА_6 та обвинувачений розповіли та показали , як саме ОСОБА_3 наносив удари ОСОБА_6 .

Фактичні обставини злочину свідчать про те, що обвинувачений 29.08.2017р. приблизно о 20:00год. на спортивному стадіоні в с.Кумарі Первомайського району умисно завдав ОСОБА_6 легкі тілесні ушкодження.

Таким чином, суд вважає, що дії обвинуваченого вірно кваліфіковані органами досудового слідства за ч.1 ст. 125 КК України як умисне легке тілесне ушкодження.

Відповідно до вимог, викладених в п. п. 1, 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003р. «Про практику призначення судами кримінального покарання»при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо додержувати вимог ст.. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
Згідно ст. 65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, відповідно до положень Загальної частини Кримінального кодексу України, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Статтею 50 КК України передбачено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.
Обираючи міру покарання суд враховує, що обвинувачений вчинив злочин невеликої тяжкості, позитивно характеризується за місцем проживання, має неповнолітню дитину, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не знаходиться, є учасником бойових дій, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 , виданим 16.10.2015р.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд вважає визнання вини та щире каяття, те, що він вперше притягується до кримінальної відповідальності.

Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлені.

Враховуючи викладені обставини, висновки досудової доповіді про обвинуваченого, суд вважає за доцільне призначити ОСОБА_3 покарання передбачене санкцією ч. 1 ст. 125 КК України у виді громадських робіт, яке буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення ним нових злочинів.
Обвинуваченим було заявлено клопотання по застосування до нього п. «д» ч. 1 ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році», так як він є учасником бойових дій.
07 вересня 2017 року набрав чинності Закон України від 22.12.2016 року «Про амністію у 2016 році».

Пунктом «д» статті 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» передбачено звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, осіб, визнаних винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, осіб, визнаних винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, а також осіб, кримінальні справи стосовно яких за зазначеними злочинами розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили, ветеранів війни (учасники бойових дій, інваліди війни та учасники війни, які підпадають під дію Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»).

Обвинувачений має статус учасника бойових дій, вперше притягується до кримінальної відповідальності, вчинив нетяжкий злочин до дня набрання чинності Законом України «Про амністію у 2016 році», отже на нього поширюється дія зазначеного Закону. Обмеження застосування амністії, визначених ст.. 4 закону України «Про застосування амністії в Україні» та ст.. 9 Закону України «Про амністію у 2016 році», судом не встановлені.
Речові докази та витрати на залучення експертів відсутні.

Керуючись ст. ст. 323, 324 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченому ч.1 ст. 125 КК України та призначити йому покарання у виді громадських робіт на строк у 80 (вісімдесят) годин.

Звільнити ОСОБА_3 від відбуття призначеного покарання на підставі п. «д» ч.1 ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році», який набрав чинності 07.09.2017р.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Уразі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

На вирок може бути подана апеляційна скарга в Апеляційний суд Миколаївської області протягом 30 днів через Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області з моменту його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченим та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1