АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Апеляційне провадження № 11сс/790/553/18 Головуючий 1ї інстанції ОСОБА_1
Справа № 610/103/18 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія : у порядку КПК України
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

5 квітня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Харківської області у складі:
головуючого - ОСОБА_2 ,
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря - ОСОБА_5 ,
прокурора - ОСОБА_6 ,

власника майна - ОСОБА_7 ,

адвоката - ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові матеріали за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні Лозівської місцевої прокуратури Харківської області ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Балаклійського районного суду Харківської області від 19 березня 2018 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання старшого слідчого СВ Балаклійського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_10 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000064 , -
ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою слідчого судді Балаклійського районного суду Харківської області від 19 березня 2018 року відмовлено в повному обсязі в задоволенні клопотання слідчого СВ Балаклійського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_10 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000064.
Не погодившись із вказаним рішенням суду першої інстанції, прокурор Лозівської місцевої прокуратури Харківської області ОСОБА_9 подавапеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Балаклійського районного суду Харківської області від 19 березня 2018 рокупро відмову в накладенні арешту та винести нову ухвалу, якою задовольнити клопотання слідчого, погодженого з прокурором, про арешт майна.

В обґрунтування скарги зазначив наступне. Під час досудового розслідування встановлено, що 12.01.2018, близько 10:20 години, на автодорозі в смт. Андріївна Балаклійського району Харківської області, під час патрулювання, працівниками ВОПП Управління превентивної діяльності ГУНП в Харківській області зупинено й оглянуто автомобіль «TOYOTA LAND CRUISER 120», д.н.з.: НОМЕР_1 , в ході чого виявлено факт можливого підроблення номерів вузлів транспортного засобу.

12.01.201 8 відомості про дану подію внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000064 та розпочато досудове розслідування за ознаками злочину, передбаченого ст. 290 КК України.

12.01.2018, в ході огляду автомобіля «TOYOTA LAND CRUISER 120», д.н.з.: НОМЕР_1 , сірого кольору, виявлено табличку з номерним знаком кузова, що закріплена кустарним способом. Крім того, на лівій стойці автомобіля відсутній дублюючий елемент наліпки. Вказаний автомобіль «TOYOTA LAND CRUISER 120», д.н.з.: НОМЕР_2 , вилучено та направлено па майданчик тимчасового утримання транспортних засобів Балаклійського ВП ГУНП в Харківській області, що розташований за адресою: Харківська обл., м. Балаклія, вул. Жовтнева, 33. Також, власник автомобіля «TOYOTA LAND CRUISER 120», д.н.з.: НОМЕР_1 , ОСОБА_7 надав для огляду свідоцтво про реєстрацію вищевказаного транспортного засобу « НОМЕР_3 », яке вилучено.

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу « НОМЕР_3 » власником автомобіля «TOYOTA LAND CRUISER 120», д.н.з.: НОМЕР_1 , є ОСОБА_7 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , (м.т. НОМЕР_4 ).

Відповідно до положень ст. 98 КПК України, автомобіль «TOYOTA LAND CRUISER 120», д.н.з.: НОМЕР_1 , та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу « НОМЕР_3 » є речовими доказами, тобто предметом вчинення кримінального правопорушення, що зберегли на собі його сліди та містять інші відомості, що можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження. Зазначений транспортний засіб, як речовий доказ, необхідний судовому експерту для проведення судово-трасологічної експертизи.

Вислухавши доповідь судді, пояснення прокурора, власника майна та його представника, перевіривши представлені матеріали судового провадження, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.

В клопотанні слідчий зазначає, що при огляді автомобілю було виявлено ознаки кустарного кріплення таблички з номером кузова, відсутність дублюючого елементу наліпки. Розпочато досудове розслідування, а автомобіль майно є речовим доказом, по ньому буде проведено експертизи, для чого його необхідно зберегти.

Ухвалою слідчого судді Балаклійського районного суду Харківської області від 19 березня 2018 року відмовлено в задоволені клопотання слідчого СВ Балаклійського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_10 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000064.

Приймаючи рішення про відмову в накладенні арешту на майно, суд першої інстанції мотивував тим, що згідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу автомобіль марки «TOYOTA» моделі «LAND CRUISER 120». 2004р.в., реєстраційний номер НОМЕР_1 , зареєстрований 23.06.2017р. за власником ОСОБА_7 . Автомобіль має сірий колір, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_5 .

15.01.2018р. слідчим призначено трасологічну експертизу з питань заміни номерів кузова та двигуна автомобіля.

24.01.2018р. слідчим суддею було відмовлено у задоволенні клопотання про арешт майна.

08.02.2018р. за ухвалою апеляційного суду Харківської області було накладено арешт на майно, зокрема автомобіль марки «TOYOTA» моделі «LAND CRUISER 120», д.н.з. НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_7 шляхом заборони відчуження, користування та розпорядження вказаним транспортним засобом на строк 1 місяць з моменту постановления цієї ухвали, тобто до 09.03.2018р.

Вже 22.02.2018р. слідчий отримав з сервісного центру копії документів щодо перереєстрації автомобіля на теперішнього власника. Зокрема, при перереєстрації 23.06.2017р. було проведено експертне дослідження Кіровоградським науково-дослідним експертно-криміналістичним центром МВС України. За висновком номер двигуна, рамп (шасі) автомобіля не змінювалися.

Крім того, 10.02.2018р., а це вже під час здійснення досудового розслідування і арешту автомобіля апеляційним судом, за заявою власника було проведено експертне дослідження Харківським науково-дослідним експертно-криміналістичним центром МВС України. За висновком номер двигуна, рами (шасі) автомобіля не змінювалися.

З цих обох висновків досліджень убачається, що на час огляду автомобіля поліцейськими і початку досудового розслідування номери двигуна, рами (шасі) автомобіля не змінювалися.

Цих висновків дійшли судові експерти, які на відміну він поліцейських, володію: необхідними спеціальними знаннями.

Тому на цей час не знайшли свого підтвердження доводи клопотання про існування обґрунтованої підозри щодо вчинення кримінального правопорушення.

20.01.2018р. експертом слідчому було подано клопотання про надання автомобілю лдж дослідження (за призначеною слідчим експертизою). Кримінальне провадження не містить даних про те, що власник автомобіля ухилявся від надання автомобілю експерту дл* дослідження за місцем свого проживання або і іншому узгодженому з ним місці, а слідчий пред`являв йому таку вимогу. Таких доводів не містить і клопотання.

Більш того, крайнє експертне дослідження було проведено у тій же експертній установі, якій і призначено проведення експертизи. Однак слідчий не повідомив власника автомобілю про необхідність його надання для дослідження при проведенні експертизи, що можливо було зробити того ж дня.

Відповідно до положень статті 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Згідно ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:
1) збереження речових доказів;
2) спеціальної конфіскації;
3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;
4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Згідно ч.3 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Суд дійшов вірного висновку про відсутність правових підстав накладення арешту на автомобіль, оскільки слідчим, у клопотанні, не доведені правові підстави для арешту майна, можливість використання його як доказу у кримінальному провадженні та для забезпечення даного кримінального провадження.
В клопотанні слідчий посилається на вимоги ст. 98 КПК України, відповідно до якої речовими доказами є в тому числі предмети, що були об`єктом кримінальних протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом. Проте будь-яких підтверджень того, що вказане в клопотанні майно є речовими доказами не надав.
Згідно ч. 1 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані, лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна. Однак прокурором, як в судовому засіданні суду першої інстанції так і в засіданні апеляційного суду не доведено існування таких обставин, а клопотання слідчого в цій частині не відповідає вищезазначеним нормам закону.
Слідчим не доведено, що потреби досудового розслідування в конкретному кримінальному провадженні виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи осіб та не доведено значення вилучення майна для встановлення обставин у вказаному кримінальному провадженні і можливість використання його як доказ у кримінальному провадженні, який може бути зіпсований, знищений, перетворений, пошкоджений чи прихований.
Згідно ст.1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону. А отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.
Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини передбачає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Проте, попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.
Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необгрунтованому процесуальному примусу, і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор, відповідно до п. 2 ч. 3 ст.132 КПК України не доведе, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у право власності, про який ідеться в клопотанні.
Оскільки слідчим не надано суду доказів того, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України, то слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку, що у задоволенні клопотання слідчого про арешт майна необхідно відмовити. За наведених вище обставин судова колегія вважає необґрунтованими доводи апеляційної скарги прокурора оскільки вони не спростовують висновки ухвали слідчого судді і не підтвердженні належними доказами.
Враховуючи викладене, колегія суддів підстав для скасування або зміни ухвали слідчого судді, за доводами апеляційної скарги не вбачає.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 392,404,405,407,418,419,423 КПК України, колегія суддів, -
У Х В А Л И Л А :
Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні Лозівської місцевої прокуратури Харківської області ОСОБА_9 відхилити.
Ухвалу слідчого судді Балаклійського районного суду Харківської області від 19 березня 2018 року залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає .

Головуючий-

Судді-