Справа № 447/1663/17

В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17.10.2017 року Миколаївський районний суд Львівської області
в складі головуючого - судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду у місті Миколаєві Львівської області кримінальне провадження №0000075 про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, з середньою-спеціальною освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , проживаючого без реєстрації по АДРЕСА_2 , раніше судимого 20.01.2015року Миколаївським районним судом львівської області за ч.2 ст. 185,71 КК України до 1 року 7 місяців позбавлення волі,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15- ч. 2 ст. 125КК України ,-

в с т а н о в и в :

Обвинувачений ОСОБА_4 , 04 липня 2017року, в період часу з 20:35год. до 20:40год. перебуваючи в приміщенні магазину приватного підприємства « СВІТ-СН» «Шайк», що в м.Новий Розділ, Львівської області, по вулиці Чорновола,6 , власником якого є ОСОБА_5 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу, умисно, повторно, таємно, переконавшись , що нікого з працівників магазину немає поблизу та за його діями ніхто не спостерігає, зайшов за прилавок в магазині, де намагаючись знайти та викрасти грошові кошти відкривав шухляди, однак не знайшовши грошей, продовжуючи свій злочинний намір на незаконне збагачення дістав з верхньої торгової полиці одну скляну пляшку алкогольного напою « Віскі « Бурбон» (Four Roses), ємністю. 1 літр, та вартістю 456 гривень 35 копійок, яку заховав в штани накривши футболкою, після чого намагався вийти з магазину, однак свого злочинного умислу на таємне викрадення чужого майна до кінця не довів, з причин, що не залежали від його волі, не вчинив усіх дій, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, оскільки був помічений та зупинений працівником вказаного магазину ОСОБА_6 таким чином ОСОБА_4 вчинив незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинену повторно, тобто скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст.15- ч. 2 ст. 185 КК України.

В пред`явленому обвинуваченні за ч.3 ст.15- ч.2 ст. 185 КК України обвинувачений ОСОБА_4 винним себе визнав повністю, розкаявся у скоєному.

Суд, заслухавши і перевіривши в судовому засіданні пояснення обвинуваченого ОСОБА_4 вважає доведеною винуватість ОСОБА_4 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15-ч.2 ст. 185 КК України.

Крім визнання своєї вини обвинуваченим, його вина підтверджується зібраними по справі доказами, дійсність та достовірність яких учасниками судового розгляду не оспорюється.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованогойому органом досудового слідства злочині та беручи до уваги, що прокурор також не оспорює фактичні обставини кримінального провадження і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви у добровільності їх позиції, роз`яснивши їм положення ч.3 ст.349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч.3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорювалися.

Суд вважає, що дії обвинуваченого ОСОБА_4 правильно кваліфіковані за ч.3 ст.15- ч.2 ст. 185 КК України, оскільки він своїми діями вчинив незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинений повторно.

При обранні покарання обвинуваченого суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, який раніше судимий, за місцем проживання характеризується типово, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, здійснює догляд за братом ОСОБА_7 , який являється інвалідом 1А групи внаслідок психічного розладу, щиро розкаявся у вчиненому та активно

сприяв розкриттю злочину, як обставини, які пом`якшують покарання, обставин, які б обтяжували покарання не встановлено, тому вважає, що покарання ОСОБА_4 слід обрати в межах санкції статті за якою він обвинувачується у виді обмеження волі, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням, із застосуванням ст. ст. 75, 76 КК України.

Речові докази по кримінальному провадженню залишити потерпілій.

Керуючись ст. ст. 175, 349,368-371, 373, 374 КПК України, суд

з а с у д и в :

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15- ч. 2 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді обмеження волі строком на 2 (два) роки 6 місяців.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування призначеного основного покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік.

На підставі ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Речові докази: скляну пляшку алкогольного напою « Віскі « Бурбон» (Four Roses), ємністю. 1 літр залишити потерпілій ОСОБА_5 .

Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Львівської області шляхом подання апеляційної скарги через Миколаївський районний суд Львівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1