Справа № 140/2871/15-к
Провадження №11-кп/772/106/2018
Головуючий у суді 1-ї інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
ВИРОК
15 січня 2018 року м. Вінниця
Апеляційний суд Вінницької області в складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
за участю прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою заступника прокурора Вінницької області ОСОБА_8 на вирок Немирівського районного суду Вінницької області від 15 січня 2016 року, яким
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, раніше судимого: 01.09.2015 року Немирівським районним судом Вінницької області за ч.1 ст.296 ст.75 п.п.2.3 ст.76 КК України до покарання у виді обмеження волі строком 2 роки з іспитовим строком 1 рік 6 місяців,
визнаного винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України та призначено покарання у виді громадських робіт строком 200 годин.
На підставі ч.4 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим не відбутого покарання за вироком Немирівського районного суду Вінницької області від 01.09.2015 року остаточно призначено покарання у вигляді 2 років обмеження волі.
На підставі ст.75 КК України ОСОБА_7 звільнено від призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік 6 місяців та покладено на нього обов`язки, передбачені п.п.2.3 ст.76 КК України.
15.08.2015 року біля 17 год. 00 хв. ОСОБА_7 , проходячи по вулиці Польовій в с. Сорокодуби Немирівського району Вінницької області, помітив на території домогосподарства АДРЕСА_2 односельчанина ОСОБА_9 та підійшовши до нього почав розмову, в ході якої виникла суперечка на грунті неприязних відносин. В ході суперечки ОСОБА_7 наніс два удари долонями рук по обличчю ОСОБА_10 чим спричинив тілесні ушкодження у вигляді забою м`яких тканин, садна та синця в області обличчя, що згідно висновку експерта № 90 від 18.08.2015 року відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що не спричинили короткочасного розладу здоров`я.
Заступник прокурора Вінницької області ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу в якій просить оскаржуваний вирок скасувати, у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що призвело до призначення покарання, яке не відповідає ступеня тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості та ухвалити новий вирок.
Свої вимоги мотивує тим, що суд першої інстанції при ухвалені вироку стосовно ОСОБА_7 не дотримався вимог закону України та вимог п.23 постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 24.10.2003 року, оскільки при призначенні покарання за сукупністю злочинів застосував принцип поглинення реального покарання за цим вироком у виді громадських робіт, умовним покаранням за попереднім вироком.
Суд першої інстанції призначаючи остаточне покарання ОСОБА_7 за сукупністю злочинів, у подальшому неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність, а саме ст.75 КК України, та звільнив останнього від відбування покарання з випробуванням, не врахувавши, що особа яка засуджена до покарання у виді громадських робіт не може бути звільнена від відбування покарання за даною статтею.
Заслухавши прокурора ОСОБА_11 , який підтримав апеляційну скаргу заступника прокурора Вінницької області ОСОБА_8 та просив її задовольнити, обвинуваченого ОСОБА_7 , який не заперечував проти апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення.
Згідно ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Згідно ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, ухваленим судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 КПК України.
Відповідно до п.4 ч.1 ст.409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.
Відповідно до п.2 ст.413 КПІК України неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення є застосування закону, який не підлягає застосуванню.
Висновки суду щодо винуватості ОСОБА_7 у скоєні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст.125 КК України, за який він засуджений, при обставинах, викладених у вироку правильні та грунтуються на досліджених у суді доказах, докази щодо обставин, які ніким не оспорювались судом не досліджувались згідно положень ч.3 ст.349 КПК скаржником вони не заперечуються, перевірці апеляційним судом не підлягають.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження ОСОБА_7 вироком Немирівського районного суду Вінницької області від 01.09.2015 року засуджений за ч.1 ст.296 КК України і йому призначено покарання у виді обмеження волі строком 2 роки.
На підставі ст.75 КК України ОСОБА_7 звільнений від відбування покарання з випробуванням та іспитовим строком 1 рік 6 місяців. Відповідно до ч.ч.2.3 ст.76 КК України на нього покладенні обов`язки.
Кримінальне правопорушення, за яке ОСОБА_7 визнано винуватим відповідно до вироку Немирівського районного суду Вінницької області від 15.01.2016 року за ч.1 ст.125 КК України за яке призначено йому покарання у виді громадських робіт строком 200 годин вчинено ним 15.08.2015 року, тобто до постановлення попереднього вироку.
Покарання у вигляді громадських робіт належить виконувати реально, суд першої інстанції не врахував, що особа, засуджена до такого виду покарання, як громадські роботи, згідно вимог ст.75 КК України, не може бути звільнена від відбування призначеного покарання.
Відповідно до роз`яснень п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» - коли особа, щодо якої було застосовано звільнення від відбування покарання з випробуванням, вчинила до винесення вироку в першій справі інший злочин, за який вона засуджується до покарання, що належить відбувати реально, застосування принципів поглинення, часткового чи повного складання призначених покарань не допускається. За таких умов кожний вирок виконується самостійно.
Суд першої інстанції при ухвалені вироку суду стосовно обвинуваченого ОСОБА_7 не дотримався вимог закону України про кримінальну відповідальність, а саме ч.4 ст.70 КК України та роз`яснень, які містяться в п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», оскільки при призначенні покарання за сукупністю злочинів застосував принцип поглинення реального покарання за цим вироком у виді громадських робіт, умовним покаранням за попереднім вироком.
Призначаючи остаточне покарання обвинуваченому ОСОБА_7 за сукупністю злочинів, та в подальшому неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність, а саме, ст.75 КК України, та звільнив обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням, не врахувавши при цьому що від відбування покарання у виді громадських робіт особа не може були звільнена, тому вирок суду щодо ОСОБА_7 в цій частині підлягає скасуванню.
Неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, незаконне застосування положень ст.75 КК України, призвело до призначення ОСОБА_7 покарання, яке не відповідає тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості, що є безумовною підставою для скасування вироку суду першої інстанції, з огляду на що, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора є обґрунтованою та підлягає задоволенню, а оскаржуваний вирок в частині призначеного покарання та незаконного звільнення від відбування покарання ОСОБА_7 скасуванню з ухваленням в цій частині нового вироку.
Відповідно до ст.65 КК України при призначенні покарання ОСОБА_7 колегія суддів враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують покарання щире каяття, відсутність обтяжуючих обставин, та вважає, що для виправлення та перевиховання останнього, необхідним та достатнім буде покарання у виді громадських робіт в межах санкції ч.1 ст.125 КК України.
На підставі ч.4 ст.70 КК України остаточне покарання ОСОБА_7 визначити за сукупністю злочинів та покарання призначене ОСОБА_7 за вироком Немирівського районного суду Вінницької області від 01.09.2015 року за ч.1 ст.296 ст.ст.75.76 КК України у вигляді обмеження волі строком 2 роки з випробуванням та іспитовим строком 1 рік 6 місяців, виконувати самостійно.
Керуючись ст. ст. 405, 407, 409, 413, 414, 419, 420 КПК України, суд
Апеляційну скаргу заступника прокурора Вінницької області ОСОБА_8 - задовольнити.
Вирок Немирівського районного суду Вінницької області від 15 січня 2016 року стосовно ОСОБА_7 в частині призначеного покарання та звільнення від відбування покарання скасувати.
ОСОБА_7 за ч.1 ст.125 КК України призначити покарання у виді громадських робіт строком 200 (двісті) годин.
На підставі ч.4 ст.70 КК України остаточне покарання ОСОБА_7 визначити за сукупністю злочинів та покарання призначене ОСОБА_7 за вироком Немирівського районного суду Вінницької області від 01.09.2015 року за ч.1 ст.296 КК України у вигляді обмеження волі строком 2 роки, від відбування якого останній звільнений на підставі ст.75 КК України з випробуванням та іспитовим строком 1 рік 6 місяців, виконувати самостійно.
В решті вирок щодо ОСОБА_7 залишити без змін.
Вирок набирає законної сили з моменту його проголошення. Касаційна скарга на вирок може бути подана до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня його проголошення.
Судді:(підпис)
Згідно з оригіналом