Справа № 545/3965/16-к
Провадження № 1-в/545/1554/16
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
08.12.2016 року Полтавський районний суд Полтавської області у складі

головуючого судді: ОСОБА_1

при секретарі: ОСОБА_2

за участю прокурора: ОСОБА_3

представника адміністрації: ОСОБА_4

розглянувши у м. Полтава у дистанційному режимі відеоконференції між Полтавським районним судом Полтавської області та Крюковською виправною колонією УДПтСУ в Полтавській області № 29 заяву засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення,
у с т а н о в и в:

Засуджений ОСОБА_5 звернувся до суду із клопотанням про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання посилаючись на те, що він відбув встановлені законом 1/2 строку покарання і сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

У судовому засіданні прокурор проти задоволення клопотання заперечував з тих підстав, що засуджений за час відбуття покарання мав лише 1 заохочення, тому він не довів своє виправлення сумлінною поведінкою і ставленням до праці; вважає, що до нього не може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від покарання.

Засуджений та представник адміністрації установи у судовому засідання клопотання підтримали та просили задовольнити.

Заслухавши пояснення засудженого, з`ясувавши думку прокурора та представника адміністрації установи, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні клопотання з таких підстав.

Пунктом 1 частини 3 статті 81 КК України визначено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше половини строку покарання, призначеного судом за злочин невеликої або середньої тяжкості, а також за необережний тяжкий злочин.

Згідно з п.2 постанови Пленуму Верховного суду України №2 від 26 квітня 2002 року „Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого.

Відповідно до п.17 вказаної постанови Пленуму при розгляді питання про умовно дострокове судам слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці і навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених, виправно-трудової установи, а також наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 засуджений вироком Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 04.03.2015 року за ч.2 ст.286 КК України до 3 років позбавлення волі, без позбавлення права керувати транспортними засобами. Згідно з вироком суду строк відбуття покарання ОСОБА_5 рахувати з 04.03.2015 року. Ухвалою Машівського районного суду Полтавської області від 01.02.2016 року засудженому в строк основного покарання зараховано термін попереднього ув`язнення із 04.03.2015 року по 22.05.2015 року.

Таким чином, на момент звернення до суду з поданням, ОСОБА_5 відбув більше половини строку призначеного судом покарання, тобто формально має право на розгляд питання щодо застосування умовно-дострокового звільнення від покарання.

Відповідно до частини 2 статті 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Згідно з довідкою про заохочення та стягнення, за час перебування в установі виконання покарань засуджений ОСОБА_5 мав 14 стягнень.
Як вбачається з характеристик засудженого, які знаходяться в матеріалах особової справи, зокрема, від 21.06.2016 року (с.200-201), від 03.10.2016 року (а.с.220) ОСОБА_5 характеризується негативно; з 10.12.2015 року перебував на профілактичному обліку як злісний порушник установленого порядку відбування покарання. Згідно з протоколом №20 від 11.11.2016 року комісією Крюковської виправної колонії №29 постановлено зняти засудженого ОСОБА_5 з профілактичного обліку, як злісного порушника режиму відбування покарання. Відповідно до протоколу № 17 від 21.06.2016 року комісією Машівської виправної колонії №9 постановлено відмовити в поданні до суду матеріалів про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_5 як такому, що не довів своє виправлення.

Проте характеристика від 06.12.2016 року на засудженого ОСОБА_5 є виключно позитивною.

З матеріалів особової справи вбачається, що заохочення застосовувалось до засудженого за сумлінну поведінку та ставлення до праці лише 1 раз протягом всього періоду відбування покарання 08.11.2016 року, ця обставина може свідчити лише про позитивні тенденції у поведінці засудженого, проте не дає підстави вважати, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення і до нього може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 81 КК України, ст.537, 539 КПК України,
У Х В А Л И В:
У задоволенні заяви засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Полтавської області через Полтавський районний суд протягом 7 днів з моменту її проголошення.
Суддя: ОСОБА_1