Дата документу Справа № 1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний №311/3235/16-к Слідчий суддя в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження №11сс/778/696/16 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія ст.183 КПК України
УХВАЛА
1 грудня 2016 року місто Запоріжжя
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області в складі
ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретар ОСОБА_5
розглянула в апеляційному порядку у закритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0002448 від 17.11.2016 щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Василівка Запорізької області, громадянина України, інваліда 3-ї групи, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.156 КК України,
за участю прокурора ОСОБА_7 ,
підозрюваного ОСОБА_6 (в режимі відеоконференцзв`язку)

захисникаОСОБА_8 ,

До апеляційного суду звернулася захисник ОСОБА_8 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 , із апеляційною скаргою на ухвалу слідчого судді Василівського районного суду Запорізької області від 18 листопада 2016 року, якою задоволено клопотання слідчого і до підозрюваного ОСОБА_6 , застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою на шістдесят днів. Строк тримання під вартою ухвалено відраховувати з часу затримання, з 22 години 40 хвилин 17 листопада 2016 року. Термін дії ухвали закінчується о 22 годині 40 хвилин 16 січня 2017 року.

ОСОБА_6 визначено розмір застави у межах 40 мінімальних заробітних плат в сумі 58 000 (п`ятдесят вісім тисяч) грн. У разі внесення застави підозрюваний звільняється з під варти підозрюваний вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Визначені обов`язки, передбачені п.п.1-5 ч.5 ст.194 КПК України, які покладаються на підозрюваного в разі внесення застави.

Процесуальне рішення слідчий суддя мотивував тим, що надані матеріали кримінального провадження доводять обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 , інкримінованого йому кримінального правопорушення, надані докази дають підстави вважати, що існують ризики, передбачені ст.177 КПК України, та не доведено недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам зазначеним у клопотанні.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 , просить ухвалу слідчого судді щодо ОСОБА_6 , скасувати, постановити нову ухвалу, обрати останньому більш м`який запобіжний захід у вигляді особистої поруки або домашнього арешту. В обґрунтування своїх вимог вказує на те, що ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України відсутні або є мінімальними. Підчас розгляду клопотання не доведено недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

За ухвалою слідчого судді, 18.11.2016 року заступник начальника СВ Василівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області ОСОБА_9 звернувся до слідчого судді Василівського районного суду Запорізької області з клопотанням, яке погоджене з прокурором Василівського відділу Енергодарської місцевої прокуратури Запорізької області ОСОБА_10 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_6 .

У поданому клопотанні слідчий зазначав, що ним здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 002448 від 17.11.2016 відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.156 КК України та в ході досудового розслідування у даному кримінальному провадженні встановлено, що 17.11.2016 приблизно о 16 годині 00 хвилин у місті Василівка Запорізької області ОСОБА_6 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись у приміщенні жилої кімнати будинку АДРЕСА_2 , за місцем мешкання малолітньої ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , діючи умисно, з метою фізичного розбещення малолітньої ОСОБА_11 , користуючись безпорадним станом останньої, яка у зв`язку із своєю психічною хворобою не розуміла дій, вчинив щодо неї розпусні дії, які виразилися в оголенні власних та ОСОБА_11 статевих органів.

Таким чином, ОСОБА_6 , обґрунтовано підозрюється у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 156 КК України, що кваліфікується як вчинення розпусних дій щодо малолітньої особи.

18.11.2016 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.156 КК України.

Слідчий суддя, розглянувши клопотання про обрання запобіжного заходу, задовольнив його та обрав запобіжний захід підозрюваному у виді тримання під вартою.

Заслухавши доповідь судді; підозрюваного і захисника, які підтримали апеляційну скаргу, просили її задовольнити; прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, і наполягав на законності та обґрунтованості ухвали слідчого судді; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що остання не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

У відповідності з вимогами ст.ст.177, 178 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а підставою наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч.1 цієї статті.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує, вік та стан здоров`я підозрюваного, міцність його соціальних зв`язків, наявність у нього постійного місця роботи або навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, дотримання підозрюваним умов застосування запобіжних заходів, наявність повідомлень особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення, а також розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа.

Згідно положень статті 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Вищезазначена ухвала слідчого судді відповідає вказаним вимогам закону.

Так, з наданих суду матеріалів кримінального провадження вбачається, що наведені у клопотанні слідчого підстави для застосування щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою перевірялись слідчим суддею при розгляді клопотання. При цьому, у судовому засіданні заслухані пояснення підозрюваного ОСОБА_6 думка прокурора, слідчого, захисника та з`ясовані обставини, які мають значення для вирішення питання щодо застосування запобіжного заходу.

Відповідно до вимог ст.178 КПК України, слідчим суддею врахована вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення в якому підозрюється ОСОБА_6 , відомості про його особу в їх сукупності, тяжкість покарання що загрожує, а також конкретні обставини інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків передбачених ст.177 КПК України, слідчий суддя встановив, що доводи слідчого є обґрунтованими, принаймні один заявлений у клопотанні ризик - можливість переховування від правоохоронних органів та суду, на даний час існує. Підозрюваний ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке відповідно до положень ст.12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, відповідальність за яке, згідно санкції ч.2 ст.156 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі строком від 5 до 8 років, що дає підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_6 усвідомлюючи тяжкість покарання, яке може бути призначено йому відповідно до санкції статті, з огляду на очевидність вчиненого кримінального правопорушення, а також розуміючи невідворотність вчиненого кримінальної відповідальності, залишаючись на свободі, може безперешкодно залишити місце проведення досудового розслідування, тим самим ухилитися від кримінального переслідування, що унеможливить проведення подальшого розслідування. Крім того, підозрюваний ОСОБА_6 на теперішній час ніде не працює, суспільно-корисною працею не займається, на обліку в центрі зайнятості не перебуває, є інвалідом 3-ої групи, працездатний, має дохід у вигляді пенсії. Зважаючи на низький рівень соціальних зв`язків ОСОБА_6 , відсутність малолітніх, неповнолітніх дітей та непрацездатних батьків на утриманні, ОСОБА_6 є особою схильною до переховування від правоохоронних органів та суду. Слідчим суддею при прийнятті оскаржуваного рішення враховано суспільний резонанс вчиненого злочину.

Доводи захисника про те, що слідчий суддя при прийнятті рішення не врахував ряд обставини щодо особи підозрюваного, як то стан здоров`я, відсутність судимості, наявність постійного місця проживання, позитивні характеристики тощо не відповідають дійсності і суперечать матеріалам провадження.

Доводи апелянта не спростовують існування ризику переховування від органу досудового розслідування та суду.

Колегія суддів не погоджується з твердженням апелянта про те, що рішення слідчого судді суперечить практиці ЄСзПЛ, адже вказане рішення ґрунтувалося на сукупності обставин, в тому числі і тих, на які посилався захисник в апеляційній скарзі, які мають значення при вирішенні питання щодо застосування запобіжного заходу, і відповідає вимогам закону.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що слідчий суддя врахував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість тримання особи під вартою, адекватно оцінив ступінь порушення цінностей суспільства у даному кримінальному провадженні, та своїм рішенням забезпечив високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

У зв`язку з цим, колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді про необхідність застосування щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та вважає, що інша більш м`яка міра запобіжного заходу не забезпечить виконання останнім процесуальних обов`язків. Застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту є неможливим через те, що фактично до зазначених подій підозрюваний проживав саме за місцем мешкання потерпілої та її родичів, а не за місцем своєї реєстрації.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які тягнуть скасування ухвали слідчого судді, при апеляційному розгляді не встановлено.

Керуючись ст.ст.407, 422 КПК України, колегія суддів

ухвалила:
апеляційну скаргу захисника-адвоката ОСОБА_8 , залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Василівського районного суду Запорізької області від 18 листопада 2016 року, якою задоволено клопотання слідчого і до підозрюваного ОСОБА_6 , застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою на шістдесят днів - без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4