Справа № 520/1168/17-к
Провадження № 1-кп/522/962/17
28.03.2017 року Приморський районний суд м. Одеси у складі колегії суддів:
головуючого-судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі ОСОБА_4 ,
за участю прокурора ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
розглянувши у підготовчому судовому засіданні матеріали кримінального провадження відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 305 ч. 3, 307 ч. 3 КК України,-
Кримінальне провадження підсудне Приморському районному суду м. Одеси.
Відповідно до ст. 315 КПК України, якщо під час підготовчого судового засідання не будуть встановлені підстави для прийняття рішень, передбачених п. 1-4 ч. 3 ст. 314 КПК України, суд проводить підготовку до судового розгляду.
Судом встановлено, що обвинувальний акт відповідає вимогам ст. 291 КПК України, а питання, які ставляться стороною захисту стосуються законності збирання доказів, тому суд вважає, що під час підготовчого судового засідання вони не можуть бути вирішені.
За таких обставин суд вважає, що існують достатні підстави для призначення справи до судового розгляду.
В судовому засіданні прокурор вважав за доцільне продовжити відносно обвинуваченого ОСОБА_7 строк дії раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки, ризики, передбаченні ст. 177 КПК України, не зменшились. ОСОБА_7 може переховуватись від суду.
Захисник заперечував проти продовження строку тримання під вартою ОСОБА_7 , зазначивши, що ОСОБА_7 зареєстрований та має постійне місце проживання на території міста Одеси, позитивно характеризується за місцем проживання, раніше не судимий, активно сприяв слідству на досудовому розслідуванні, ризики передбачені ст. 177 КПК України відсутні. Також, просив змінити відносно останнього запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт.
Обвинувачений ОСОБА_7 підтримав думку захисника та просив змінити відносно нього запобіжний захід.
Згідно ст. 331 ч. 3 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершено до його спливу.
При вирішенні питання щодо доцільності продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_7 під вартою, суд приймає до уваги те, що останній офіційно не працевлаштований, може переховуватися від органів досудового розслідування. Зазначені обставини, дають підстави вважати, що існує ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, що ОСОБА_7 у разі зміни йому запобіжного заходу на більш м`який, може переховуватись від суду.
На підставі викладеного, враховуючи вимоги ст. 197 КПК України, колегія суддів вважає за доцільне продовжити строк дії раніше обраного відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк до шістдесяти днів, та вважає за необхідне, згідно ч.ч. 4, 5 ст. 182 КПК України, визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених КПК України.
Адвокат обвинуваченого ОСОБА_7 ОСОБА_6 заявив клопотання про повернення обвинувального акту прокурору для усунення викладених порушень кримінального процесуального закону, посилаючись на те, що обвинувальний акт від 27.01.2017 року, в супереч п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, не містить викладення фактичних обставин кримінального правопорушення та формулювання обвинувачення.
Виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, правова кваліфікація кримінального правопорушення та формулювання обвинувачення є взаємопов`язаними складовими обвинувального акту, а тому не можуть містити розбіжностей або суперечностей.
Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, в обвинувальному акті слідчий спочатку викладає фактичні обставини кримінальних правопорушень, які вважає встановленими, а потім на підставі цих обставин висуває обвинувачення особі, вказуючи на правовому кваліфікацію вчиненого кримінального правопорушення та формулюючи саме обвинувачення стосовно особи, описує конкретні дії, якими вона вчинила правопорушення.
В обвинувальному акті від 27.01.2017 року, слідчим викладено під фактичними обставини кримінального правопорушення зміст підозри ОСОБА_7 у скоєні кримінальних правопорушен, передбачених ч. 3 ст. 305, ч. 3 ст. 307 КК України. Такі відомості, у відповідності до положень ст. 277 КПК України, становлять зміст повідомлення про підозру, а тому, за цим процесуальним рішенням ОСОБА_7 має статус підозрюваного.
Крім того, виклад формулювання обвинувачення ОСОБА_7 , за змістом є тотожнім фактичним обставинам викладеним у обвинувальному акті.
Викладення формулювання обвинувачення не може замінювати або повторювати виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, оскільки за змістом п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України виклад фактичних обставин справи в обвинувальному акті має бути викладено незалежно від викладеного в ньому формулювання обвинувачення, з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність. В обвинувальному акті від 27.01.2017 року стороною обвинувачення зазначено, що ОСОБА_7 обвинувачується в тому, що у період часу з 2013 року по 11.10.2016 року, знаходячись в м. Одеса (більш точно дату, час та місце досудовим розслідуванням не встановлено), усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи небезпечні наслідки у вигляді порушення правил обігу наркотичних засобів та психотропних речовин, діючи з прямим умислом та з корисливих мотивів, вступив у попередню змову з невстановленими слідством особами, направлену на незаконне придбання та зберігання з метою збуту наркотичних засобів та психотропних речовин, у великих та особливо великих розмірах.
Натомість, формулювання обвинувачення не містить характеризуючих ознак щодо мотиву ОСОБА_7 у скоєнні кримінального правопорушення інкримінованого йому за ч. 3 ст. 307 КК України.
Слідчим, не в повній мірі викладено фактичні обставини виявлення у ОСОБА_7 вказаних речовин, не вказано, що саме ОСОБА_7 , маючи можливість приховати від слідства інкриміноване йому кримінальне правопорушення за ч. 3 ст. 307 КК України, добровільно та свідомо надав співробітникам СБУ відомості про адресу його місця проживання та наявність за вказаною адресою вилучених в подальшому речовин.
Відсутність формулювання фактичних обставин, чіткого та конкретного формулювання обвинувачення є не тільки порушенням вимог Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, КПК України, а й порушенням конституційного права обвинуваченого на захист, оскільки обвинувачений позбавлений можливості захищатися належним чином в зв`язку з висуненням йому неконкретного обвинувачення, а суд позбавлений належним чином роз`яснити обвинуваченому суть обвинувачення відповідно до вимог ч. 1 ст. 348 КПК України, встановити істину у провадженні, повно та всебічно розглянути кримінальне провадження, а також провести і завершити судовий розгляд протягом розумного строку.
Правова кваліфікація кримінальних правопорушень інкримінованих ОСОБА_7 , містить лише посилання на окремі статті та їх частини, формулювання, зокрема об`єктивної сторони та кваліфікуючих ознак.
З обвинувального акту вбачається, що слідчий, зазначаючи формулювання обвинувачення ОСОБА_7 у скоєнні повторно інкримінованого кримінального правопорушення за ч. 3 ст. 307 КК України, заздалегідь, без вироку суду стверджує, що обвинувачений вчинивши упродовж з 2013 року по 11.10.2016 року злочин, передбачений ч. 3 ст. 307 КК України, повторно вчинив дії спрямовані на незаконне придбання, перевезення та зберігання з метою збуту особливо небезпечної психотропної речовини 14-етилпентилону.
Захист вважає дане формулювання обвинувачення безпідставним і недопустимим.
При складанні обвинувального акту, з урахуванням принципу, визначеного ст. 17 КПК України, можливо вказувати тільки на те, що особа обвинувачується у вчиненні певного кримінального правопорушення.
Сторона захисту вважає обвинувальний акт таким, що не відповідає вимогам п. 2 ч. 2 ст. 291 КПК України оскільки, відповідно до вказаної норми права обвинувальний акт повинен містити анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство).
Не в повній мірі викладено обставини, які можуть пом`якшувати покарання ОСОБА_7 , а саме упущено ті обставини, що ОСОБА_7 , окрім розкаяння у скоєнні ним кримінальних правопорушень, надав слідству відомості щодо осіб, які є суб`єктами інкримінованих йому кримінальних правопорушень, самостійно надав відомості щодо наявності за його адресою проживання певних речовин, які були вилучені в ході обшуку.
Перелік обставини, які пом`якшують покарання закріплено в ч. 1 ст. 66 КК України.
Відповідно до ч. 2 ст. 66 КК України, при призначенні покарання суд може визнати такими, що його пом`якшують, і інші обставини, не зазначені в частині першій цієї статті.
Таким чином, відсутність зі стадій призначення справи до судового розгляду відомостей про всі обставини, які можуть пом`якшувати покарання, а саме не зазначення про них в обвинувальному акті, може стати підставою призначення більш суворого покарання ніж того, яке було б достатнім для виправлення засудженого.
Обвинувачений підтримав клопотання захисника.
Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання захисника обвинуваченого, посилаючись на те, що обвинувальний акт відповідає вимогам ст. 291 КПК України і вважає можливим призначити до судового розгляду.
Вислухавши думку прокурора, обвинуваченого та його захисника, колегія суддів вважає, що клопотання захисника не підлягає задоволенню, оскільки є всі підстави для призначення справи до судового розгляду.
Керуючись ст.ст. 132, 176, 177, 178, 182, 183, 186, 193, 194, 196, 197, 205, 291, 314-316 КПК України, колегія суддів
У задоволенні клопотання адвоката обвинуваченого ОСОБА_7 ОСОБА_6 про повернення обвинувального акту відмовити.
Кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 305 ч. 3, 307 ч. 3 КК України призначити до судового розгляду на 11.30 год. 03 квітня 2017 р. у відкритому судовому засіданні в приміщенні місцевого Приморського районного суду м. Одеси у залі судових засідань № 222, за участю прокурора, захисника та обвинуваченого.
Строк дії обраного відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою продовжити терміном до 27.05.2017 року.
Визначити розмір застави, як запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених КПК України, у розмірі 480000 (чотириста вісімдесят тисяч) гривень.
Обвинувачений або заставодавець мають право у будь який момент внести заставу.
Обвинувачений звільняється з-під варти після внесення застави.
У разі внесення застави, покласти на обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме: 1) прибувати за кожною вимогою до суду; 2) не відлучатися з м. Одеси без дозволу суду; 3) повідомляти суд про зміну свого місця проживання;
Роз`яснити обвинуваченому наслідки невиконання вказаних обов`язків, а саме: у разі, якщо обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до суду, без поважних причин не повідомив про причину своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.
У разі звернення застави в дохід держави суд вирішує питання про застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Головуючий суддя: ОСОБА_1
Суддя: ОСОБА_2
Суддя: ОСОБА_3