Справа № 405/774/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 березня 2017 року Ленінський районний суд м. Кіровограда в складі:

головуючого судді : ОСОБА_1 ,

при секретарі : ОСОБА_2 ,

за участю прокурора : ОСОБА_3

обвинуваченого: ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому кримінальне провадження внесене до єдиного реєстру досудових розслідувань №0000026 від 10.02.2016 року відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кропивницький, українця, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, не одруженого, раніше не судимого, військовослужбовця військової служби за контрактом, який перебуває у розпорядженні командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 , у військовому званні «старший прапорщик», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.407 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 вчинив нез`явлення вчасно на службу без поважних причин, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, вчинене військовослужбовцем військової служби за контрактом, за наступних обставин.

ОСОБА_4 , проходячи військову службу за контрактом військової частини польова пошта НОМЕР_1 , у військовому звані «старший прапорщик», на посаді командира відділення кулеметного відділення кулеметного взводу роти вогневої підтримки зазначеної військової частини, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання у вигляді нез`явлення вчасно на службу без поважних причин в умовах особливого періоду, будучи придатним для проходження військової служби, 11 жовтня 2016 року, не з`явився вчасно на військову службу без поважних причин до військової частини польова пошта НОМЕР_2 , яка розташовувалась за адресою: АДРЕСА_3 та продовжував ухилятися від проходження військової служби до 07 лютого 2017 року, тобто до дня встановлення його місцезнаходження працівниками військової служби правопорядку у Збройних силах України.

Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 407 КК України - нез`явлення вчасно на службу без поважних причин, вчинене військовослужбовцем військової служби за контрактом в умовах особливого періоду.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 у вчиненому кримінальному правопорушенні вину визнав повністю та пояснив, що він дійсно проходить військову службу за контрактом, 01 липня 2015 року був призначений на посаду командира відділення кулеметного відділення кулеметного взводу роти вогневої підтримки зазначеної військової частини. В період з 11 жовтня 2016 року він дійсно не з`являвся до військової частини без поважних причин до 07.02.2017 року. У вчиненому розкаюється.

Дії ОСОБА_4 органом досудового розслідування кваліфіковано за ч.4 ст. 407 КК України, як нез`явлення вчасно на службу без поважних причин, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, вчинене військовослужбовцем військової служби за контрактом.

16.02.2017 року між військовим прокурором Кіровоградського гарнізону Південного регіону України ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 , в присутності захисника адвокати ОСОБА_5 , на підставі ст. ст. 468, 469, 472 КПК України укладено угоду про визнання винуватості, за змістом якої ОСОБА_4 зобов`язується беззастережно визнати свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст. 407 КК України. З урахуванням тяжкості кримінального правопорушення, особи обвинуваченого, який раніше не судимий, приймав безпосередньо участь в антитерористичній операції, наявності обставин, що пом`якшують покарання, а саме: щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, сторони узгодили, що покарання ОСОБА_4 за вчинення злочину, передбаченого ч.4 ст. 407 КК України можливо призначити із застосуванням ст. 69 КК України у виді штрафу в розмірі 800 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. В угоді передбачені наслідки укладання та затвердження угоди про визнання винуватості, встановленні ст.473 КПК України та наслідки її невиконання, передбачені ст.476 КПК України.

Заслухавши учасників судового провадження, перевіривши угоду на відповідність вимогам КПК України та закону, суд прийшов до висновку, що угода підлягає затвердженню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Відповідно до положень частин 2 та 4 ст.469 КПК України угода про визнання винуватості може бути укладена за ініціативою прокурора або підозрюваного чи обвинуваченого. Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні, в якому бере участь потерпілий, не допускається.

Згідно з ч.5 ст.469 КПК України передбачено, що укладення угоди про визнання винуватості може ініціюватися в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку. Міра покарання узгоджена сторонами з врахуванням обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з врахуванням особи винного та встановлення наявність підстав для переходу до іншого більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті, а саме: у виді штрафу в розмірі 800 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Зміст угоди про визнання винуватості відповідає вимогам ст.472 КПК України та її умови не суперечать іншим вимогам закону, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб.

Також судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_4 цілком розуміє права, визначені п.1 ч.4 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ч.2 ст.473 КПК України, характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винним, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Обґрунтованих і достатніх підстав вважати, що укладення угоди між сторонами не було добровільним, тобто є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, а також, що обвинувачений не має можливості виконати взяті на себе за угодою зобов`язання, судом встановлено не було.

Умови даної угоди відповідають вимогам Кримінально процесуального Кодексу України та Кримінального Кодексу України.

Враховуючи викладене, суд прийшов до висновку про наявність, передбачених законом підстав для затвердження угоди про визнання винуватості від 16.02.2017року і призначення узгодженої сторонами міри покарання.

Керуючись ст.ст. 314, 374, 472-475 КПК України, суд
УХВАЛИВ:

Затвердити угоду від 16.02.2017 року про визнання винуватості укладену між військовим прокурором Кіровоградського гарнізону Південного регіону України ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 , в присутності захисника адвокати ОСОБА_5 .

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 407 КК України і призначити узгоджене покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді штрафу в розмірі 800 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 13 600 /тринадцять тисяч шістсот/ гривень.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 не обирався.

Цивільний позов по справі відсутній.

Речові докази по кримінальному провадженню відсутні.

Судові витрати по кримінальному провадженню відсутні.

Вирок може бути оскаржений з підстав передбачених статтею 394 КПК України до апеляційного суду Кіровоградської області через Ленінський райсуд м. Кіровограда протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Ленінського районного

суду м. Кіровограда ОСОБА_1