Ухвала
іменем україни

18 травня 2017 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4 ,
за участю прокурора ОСОБА_5 ,

розглянувши в судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0007055, за обвинуваченням
ОСОБА_6 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився та проживає по АДРЕСА_1 , громадянина України, такого, що не має судимості в силу ст. 89 КК України,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1

ст. 122, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 296 КК України,
за касаційною скаргою прокурора, який брав участь в розгляді кримінального провадження судом апеляційної інстанції, на ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 15 вересня 2016 року щодо ОСОБА_6 ,
в с т а н о в и л а:

Вироком Голосіївського районного суду м. Києва від 28 квітня 2015 року ОСОБА_6 засуджено:

- за ч.1 ст. 122 КК України на 1 рік позбавлення волі;

- за ч.2 ст. 15, ч.2 ст. 186 КК України на 4 роки позбавлення волі;

- за ч.1 ст.296 КК України на 1 рік обмеження волі.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно ОСОБА_6 призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_6 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки та покладено обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.

Заявлені по справі цивільні позови задоволено в повному обсязі. Постановлено стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7 3000 грн. моральної шкоди, а на користь ОСОБА_8 20000 грн. моральної шкоди.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 15 вересня 2016 року вирок районного суду щодо ОСОБА_6 залишено без змін.

У касаційній скарзі прокурор, не оскаржуючи доведеності вини та правильності кваліфікації дій засудженого не погоджується з ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 15 вересня 2016 рокущодо ОСОБА_6 , а саме в частині призначеного йому покарання із застосуванням статті 75 КК України, вважаючи його м`яким. Просить ухвалу апеляційного суду щодо ОСОБА_6 скасувати та призначити новий розгляд кримінального провадження у суді апеляційної інстанції. Прокурор вважає, що висновки суду апеляційної інстанції не в повній мірі відповідають встановленим та доведеним у справі обставинам. На його думку, судом не надано належної оцінки обставинам вчинення засудженим злочинів, даним про особу засудженого, характеру та ступеню суспільної небезпеки вчиненого ОСОБА_6 та наслідків вчиненого винним. Зазначає, що ухвала апеляційного суду не відповідає вимогам ст. 419 КПК України.

Засудженим ОСОБА_6 на зазначену касаційну скаргу прокурора до суду подано письмові заперечення.

За вироком суду ОСОБА_6 визнано винним та засуджено за те, що він 19 серпня 2014 року приблизно о 23 годині 40 хвилин, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись за адресою: проспект Червонозоряний, 152-а в м. Києві, побачив раніше не знайому йому ОСОБА_7 , яка тримала у руках пакет з власними речами. Підійшовши до ОСОБА_7 , ОСОБА_6 наніс удар ногою по її ногах, внаслідок чого, потерпіла впала на землю та отримала легкі тілесні ушкодження. Після цього ОСОБА_6 вихопив з рук потерпілої вказаний паперовий пакет та намагався втекти з місця вчинення злочину, але був затриманий перехожим громадянином. Своїми злочинними діями ОСОБА_6 заподіяв ОСОБА_7 матеріальну шкоду на загальну суму 1483, 44 грн.

Крім того, 19 серпня 2014 року приблизно о 23 годині 52 хвилини, ОСОБА_6 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння за вищевказаною адресою, побачив раніше не знайому йому ОСОБА_8 . В подальшому ОСОБА_6 , усвідомлюючи те, що перебуває у громадському місці, підійшов до ОСОБА_8 та схопив за низ плаття і підняв його до гори та накинув потерпілій на голову. Після чого, ОСОБА_6 схопив ОСОБА_8 за спідню білизну та зірвав її з неї.

Крім того, 19 серпня 2014 року приблизно о 23 годині 53 хвилини, ОСОБА_6 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння за вищевказаною адресою, наніс удар тупим предметом в ділянку гомілкової частини правої ноги ОСОБА_8 , чим завдав їй тілесні ушкодження, які відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості.

Заслухавши доповідь суді, думку прокурора ОСОБА_5 , котра підтримала касаційну скаргу та просила її задовольнити, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Висновки суду щодо фактичних обставин вчинення ОСОБА_6 кримінальних правопорушень, за які його засуджено, та кваліфікація його дій за ч. 1 ст. 122, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 296 КК України в касаційній скарзі прокурором не оспорюються.

Доводи прокурора про невідповідність призначеного покарання тяжкості вчиненого ОСОБА_6 кримінальних правопорушень та даним про його особу, на думку колегії суддів, є безпідставними.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України, при призначенні покарання суду необхідно враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Згідно зі ст. 75 КК України, якщо суд при призначенні покарання у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Як убачається з матеріалів справи, при вирішенні питання про призначення засудженому покарання, суд у повній мірі дотримався вимог зазначеного закону. Зокрема, судом враховано характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого засудженим, ступінь тяжкості вчинених ОСОБА_6 кримінальних правопорушень, які, відповідно до ст. 12 КК України, є злочинами невеликої та середньої тяжкості, позитивні характеристики з місця роботи та те, що засуджений не перебуває на обліку у лікаря нарколога та психіатра. Також апеляційний суд врахував, подану потерпілою ОСОБА_7 розписку про те, що претензій до засудженого не має та просила призначити йому покарання не пов`язане з позбавленням волі, наявність на утриманні засудженого батьків похилого віку, а також те, що ОСОБА_6 в силу ст. 89 КК України раніше не судимий та частково відшкодував потерпілим завдану злочином шкоду і прийшов до висновку, з яким погоджується і колегія суддів, про призначення засудженому покарання із застосуванням до ОСОБА_6 ст. 75 КК України.

З урахуванням сукупності зазначених обставин, апеляційний суд прийняв обґрунтоване рішення про можливість виправлення ОСОБА_6 без реального відбування ним основного покарання, встановивши максимальний іспитовий строк, передбачений ч. 4 ст. 75 КК України.

Ухвала апеляційної інстанції відповідає вимогам ст. 419 КПК України.

Доводи касаційної скарги і матеріали кримінального провадження не містять вказівок на порушення вимог кримінального процесуального закону, які були би підставами для зміни або скасування оскаржуваного судового рішення.

Керуючись статтями 433, 434, 436 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу прокурора, який брав участь в розгляді кримінального провадження судом апеляційної інстанції, залишити без задоволення.

Ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 15 вересня 2016 року щодо ОСОБА_6 залишити без зміни.

Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

________________ __________________
ОСОБА_1 ОСОБА_3 ОСОБА_2