АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Єдиний унікальний номер справи: 766/1100/17-к
Номер провадження: 11-сс/791/159/17 Головуючий в І-й інстанції : ОСОБА_1
Категорія : обрання запобіжного заходу Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2017 року березня місяця 28 дня колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Херсонської області в складі:

Головуючого судді : ОСОБА_2

Суддів: ОСОБА_3 ОСОБА_4

Секретаря: ОСОБА_5

Прокурора: ОСОБА_6

Захисника: ОСОБА_7

Підозрюваного: ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні матеріали кримінального провадження №0002668, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13.07.2016 року за апеляційною скаргою прокурора, на ухвалу слідчого судді Херсонського міського суду від 10.03.2017 року щодо: ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпро, українця, громадянина України, з базовою загальною середньою освітою, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою АДРЕСА_2 ,-

в с т а н о в и л а:

Ухвалою слідчого судді Ухвалою Херсонського міського суду від 10.03.2017 відмовлено в задоволенні клопотання слідчого СВ Корабельного ВП ХВП ГУНП в Херсонській області ОСОБА_9 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту щодо ОСОБА_10 .

Слідчий суддя відмовляючи в задоволенні клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу тримання під вартою щодо ОСОБА_11 та про достатність застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту цілодобово, врахував тяжкість злочину, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_11 , що він має місце проживання, вагомість наявних доказів підозри у вчиненні ним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання його винуватим.

В апеляційній скарзі прокурор не погоджується з висновками суду та вважає, що ухвала суду є незаконною, необґрунтованою і такою, яка підлягає скасуванню у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та невідповідністю висновків суду, викладених у постанові суду фактичним обставинам справи.

Зазначає, що суд приймаючи рішення про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту не надав належної оцінки тим фактам, що ОСОБА_11 не має постійного місця роботи або навчання, відсутні соціальні міцні зв`язки в м. Херсоні у тому числи відсутня родина та утриманці.

Також, судом не враховано, що вказане ОСОБА_11 місце його фактичного проживання в м. Херсоні за адресою мешкання його рідної тітки не можна вважати гарантією дотримання ним покладених на нього обов`язків відповідно до запобіжного заходу у виді домашнього арешту, оскільки вказаний факт нічим об`єктивно не підтверджується та в ході судового розгляду не встановлено чи є згода його родичів на його проживання за вказаною адресою, підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі до семи років, не має постійного джерела прибутку, може перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні, крім того, вже на даний час ОСОБА_11 не виконує свої обов`язки будучі підозрюваним у кримінальному провадженні, активно укриваючись від органів досудового розслідування, тому з метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків виникає необхідність в обранні відносно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під варту.

Просить ухвалу слідчого судді Херсонського міського суду від 10.03.2017 про відмову у задоволенні клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, по кримінальному провадженню № 0002668 за підозрою ОСОБА_11 у вчиненні злочину передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України скасувати та постановити нову ухвалу, обравши ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді - тримання під вартою.

Заслухавши міркування прокурора про необхідність скасування ухвали слідчого судді, захисника та підозрюваного, які не підтримали апеляційну скаргу і просили ухвалу суду залишити без зміни, перевіривши матеріали провадження і доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 13.07.2016 в період часу з 23:00 до 24:00 ОСОБА_8 , перебуваючи за адресою: м. Херсон, вул Сорокіна, 3, в кафе «В КУЗНЯХ» вчиняв хуліганські дії, що супроводжувалися особливою зухвалістю, яка виразилась в голосному викрикуванні брутальної лайки, що принижує людську честь і гідність, демонстрації та використовуванні сльозоточивого газу та частини розбитого стакану з гострими краями, які знаходилися у нього в руках, після чого рукою пробив стіну внаслідок чого зробив отвір та пошкодив вхідні двері вказаного кафе, погрожував відпочиваючим та персоналу, на прохання припинити хуліганські дії не реагував, наніс удари співробітника охорони ОСОБА_12 та ОСОБА_13 . У зв`язку з діями ОСОБА_11 на протязі всього часу вчинення хуліганських дій, кафе « ІНФОРМАЦІЯ_2 » не працювало та не обслуговувало клієнтів, чим тимчасово припинено нормальну діяльність зазначеного закладу відпочинку.

Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 скоїв

кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.296 КК України - хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, вчинене із застосуванням іншого предмета, спеціально пристосованого для нанесення тілесних ушкоджень.

15.11.2017 року ОСОБА_11 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України. Підозру ОСОБА_11 у вчиненні вказаного злочину обґрунтовано зібраними в ході досудового розслідування доказами, а саме: протоколами допиту ОСОБА_12 , ОСОБА_14 , ОСОБА_13 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 в ході яких останні розповіли обставини вчинення вище вказаного кримінального правопорушення; протоколом впізнання за фотознімками за участю ОСОБА_18 , ОСОБА_13 , ОСОБА_16 , ОСОБА_12 , та матеріалами провадження(а.п.5-30).

Відмовляючи у задоволенні клопотання слідчого про застосування до підозрюваного ОСОБА_11 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя послався на вимоги п.3, 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, зокрема справу «Харченко проти України» від 10.02.2011, справу «Комарова проти України» від 16.05.2013, в яких Європейським судом з прав людини вкладено принципи, що їх дотримується суд у вирішенні питань щодо застосування тримання під вартою, а саме тримання під вартою до вирішення питання про винуватість особи не має бути «загальним правилом», і слід виходити з презумпції залишення обвинуваченого на свободі, у кожному випадку, коли вирішується питання щодо тримання під вартою або звільнення, діє презумпція на користь звільнення.
Колегія суддів, вважає, посилання судді на те що Друпп підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, офіційно не працевлаштований, не одружений, а враховуючи тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винним, про існування ризику переховування від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності є обґрунтованим.

Крім того, судом було враховано те, що ОСОБА_11 не притягувався до адміністративної відповідальності, за місцем фактичного проживання та в період проходження військової служби характеризується виключно позитивно, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався.

Колегія суддів погоджується з таким висновком слідчого судді суду першої інстанції.
Відповідно до ст. 29 Конституції України, ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.
Згідно ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
При цьому слідчий суддя, суд повинен врахувати підстави, які вказані в ч. 2 ст. 177 КПК України.
Відповідно до п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства» № 4 від 25 квітня 2003 року, запобіжний захід у вигляді взяття під варту обирається лише тоді, коли на підставі наявних у справі фактичних даних із певною вірогідністю можна стверджувати, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної поведінки підозрюваного, обвинуваченого.
Однак, ні в клопотанні слідчого, ні в апеляційній скарзі прокурора не вмотивовано на підставі яких наявних у справі фактичних даних можна стверджувати, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної поведінки підозрюваного.
Чинним КПК не передбачено, що єдино-можливим запобіжним заходом може бути лише тримання під вартою.
Згідно п. 3 Рішення Конституційного Суду України № 14-рп/2003 від 8 липня 2003 року, у справі про врахування тяжкості злочину при застосуванні запобіжного заходу вбачається, що тяжкість злочину законом не визначається як підстава для застосування будь-якого виду запобіжного заходу.
Відповідно до зібраних даних, які характеризують особу підозрюваного, ОСОБА_11 має постійне місце проживання, до кримінальної відповідальності раніше не притягувався.
Даних про неявку ОСОБА_11 до слідчого за цей період, чи намагання сховатися від органів досудового розслідування чи суду в матеріалах клопотання слідчого не надано.
Аналізуючи сукупність наведених вище обставин, з урахуванням даних про особу підозрюваного, колегія суддів вважає ухвалу слідчого судді суду першої інстанції законною, обґрунтованою і вмотивованою, а запобіжний захід у вигляді домашнього арешту щодо ОСОБА_11 буде достатньою гарантією для забезпечення виконання ним процесуальних обов`язків у даній справі.
За таких обставин колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає, оскільки у справі відсутні докази, які б підтверджували викладені у клопотанні слідчого та апеляційній скарзі прокурора доводи про необхідність застосування до ОСОБА_11 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Керуючись ст. 29 Конституції України, ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 р., ст. ст. 407 ч. 3 п.1, 422 КПК України, колегія суддів,
п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Херсонського міського суду від 10.03.2017 року щодо: ОСОБА_8 якою йому обрано запобіжний захід у виді домашнього арешту залишити без зміни.
Ухвала набуває законної сили негайно та оскарженню не підлягає.

Головуючий: ОСОБА_2 /підпис/
Судді: ОСОБА_3 /підпис/ ОСОБА_4 /підпис/
З оригіналом згідно:
Суддя: ОСОБА_2