Єдиний унікальний номер 225/2636/17
Номер провадження 11-кп/775/659/2017

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 серпня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Апеляційного суду Донецької області в м. Бахмут

в складі:

головуючої ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

розглянула в відкритому судовому засіданні в м.Бахмут апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Дзержинського міського суду Донецької області від 06 червня 2017 року стосовно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Костянтинівка Донецької області, українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, розлученого, який до засудження не працював, який мешкав за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, засудженого 08.09.2010 року Костянтинівським міським районним судом Донецької області за ст. 121 ч.2 КК України до 10 років позбавлення волі,

про відмову в умовно-достроковому звільненні від відбування призначеного судом покарання-

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_6 засудженого 08.09.2010 року Костянтинівським міськрайонним судом Донецької області за ст. 121 ч.2 КК України до 10 років позбавлення волі.

До Дзержинського міського суду Донецької області надійшло подання начальника Торецької ВК (№2) про умовне - дострокове звільнення ОСОБА_6 .

В обґрунтування подання зазначено, що ОСОБА_6 відбув 2/3 строку покарання (18.11.2015) призначеного за вироком суду і своєю поведінкою, і відношенням до праці довів своє виправлення, а тому до нього можливо застосування умовно - достроково звільнення від покарання.

Ухвалою Дзержинського міського суду Донецької області від 08.02.2016 року, на підставі ст.72 ч.5 КК України було зараховано в строк покарання час з 21.12.2009 року по 23.09.2010 року, з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі.

Ухвалою Дзержинського міського суду Донецької області від 06.06.2016 року, у поданні начальника державної установи «Торецька виправна колонія (№2)» про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_6 від відбування призначеного судом покарання відмовлено.

У апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_6 прохав скасувати ухвалу суду та звільнити його умовно-достроково.

Заслухавши доповідача, прокурора, який прохав залишити ухвалу без змін, перевіривши матеріали судової справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про те, що вона задоволенню не підлягає, а ухвалу суду слід залишити без змін, за таких підстав.

Згідно ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

В судовому засіданні було встановлено, що на час розгляду справи засуджений відбув 8 років 2 місяці 17 днів, не менш 2/3 строку покарання, призначеного за вироком суду. Залишилось до відбуття засудженому 1 рік 9 місяців 13 дні.

За час відбування покарання має 10 заохочень за сумлінну поведінку та відношення до благоустрою відділення та прилеглої території правами начальника установи. Має стягнення у вигляді догани правами начальника установи за вилучення мобільного телефону.

З матеріалів особової справи засудженого вбачається, що він має заборгованість з аліментів на дитину. За час відбування покарання на протязі 8 років не здійснив жодного платежу на погашення заборгованості, бажання виконувати будь яку оплатну роботу не виявив, хоча мав таку можливість.

Згідно з п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 26.04.2002 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутної частини покарання більш м`яким зазначено, що умовно - дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. (ч.2 ст.81КК України). П.17 цієї постанови передбачає врахування ставлення особи до вченого злочину та праці.

Суд вірно вважав, що засуджений ОСОБА_6 за час відбування покарання не довів своє виправлення сумлінною поведінкою і ставленням до праці виходячи з наступного: знаходячись більше ніж чотири роки у ТВК «№ 2» він був ознайомлений з правилами і обмеженнями, які існують в установах виконання покарань, але свідомо, умисно ці обмеження порушив, що свідчить про зухвале, несерйозне ставлення до закону, норм права і моралі, а також про небажання виправитись. Свідомо не приймає ніяких дій стосовно виконання покладених на нього зобов`язань по аліментам, будучи придатним за станом здоров`я не бажає здійснювати будь яку оплатну роботу. Ставлення до вчиненого ним злочину також не свідчить про його виправлення. Засуджений за злочин, передбачений ст. 121 ч. 2 КК України, умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть дитини його цивільної дружини він знов порушує права дитини - не виконує зобов`язання по сплаті аліментів.

Також суд вірно зазначив, що заохочення «за сумлінну поведінку по відношенню до роботи з благоустрою відділення та прилеглої території» не є складовою сумлінного ставлення до праці, оскільки під сумлінним ставленням до праці розуміють, що засуджений працевлаштований робітником на певній дільниці, цеху колонії, самостійно, без додаткової мотивації виходить на роботу, виконує роботу, бережно ставиться до робочого інструменту, не порушує правил техніки безпеки, тощо. Залучення до робіт з благоустрою, за яке засуджений ОСОБА_7 отримав заохочення не відображає бажання самостійно, без додаткової мотивації виходить та виконувати роботу, тому, що згідно ч. 5 ст. 118 КВК до таких робіт залучаються (тобто ультимативно) всі засуджені в порядку черговості. Прийняття участі у подібних закладах є обов`яковим..

Матеріали особової справи засудженого, надані ним пояснення не відображають процесу виправлення засудженого, не свідчать про його наміри самостійно, без додаткової мотивації виходить та виконувати роботу, приймаючи до уваги те, що процес виправлення та перевиховання засудженого має бути стабільним та послідовним.

За таких обставин колегія суддів вважає, що апеляційна скарга засудженого ОСОБА_6 , є необґрунтованою і задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ч. 2,3 ст. 81 КК України, ст.ст. 404, 405, 407, 419, 537, 539 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу Дзержинського міського суду Донецької області від 06 червня 2017 року щодо ОСОБА_6 залишити без змін.

Ухвала є остаточною та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді: