Справа № 569/1279/17
УХВАЛА

31 січня 2017 року
м.Рівне
Слідчий суддя Рівненського міського суду Рівненської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 з участю слідчого ОСОБА_3 розглянувши клопотання слідчого слідчого відділу Рівненського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Рівненській області капітана поліції ОСОБА_3 , яке погоджено із прокурором Рівненської місцевої прокуратури юристом 2 класу ОСОБА_4 про арешт майна , -
ВСТАНОВИВ:
Слідчий слідчого відділу Рівненського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Рівненській області капітан поліції ОСОБА_3 , звернувся до суду з клопотанням, яке погоджено із прокурором Рівненської місцевої прокуратури юристом 2 класу ОСОБА_4 у якому просить накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1 та заборонити здійснювати реєстрацію, перереєстрацію вказаного об`єкту нерухомості та заборонити здійснювати будь-які дії щодо розпорядження квартирою АДРЕСА_1 .

В обґрунтуванні клопотання зазначає, що до Рівненської місцевої прокуратури надійшла заява ОСОБА_5 про те, що службові особи ТОВ «АПМ ПЛЮС» та Рівненського домобудівного комбінату підробили документи на 39 квартир за адресою: АДРЕСА_2 , та в подальшому зареєстрували право власності та звернулися до суду про виселення мешканців із вказаних квартир.
Досудовим слідством встановлено, що 30.06.1993 між регіональним відділенням Фонду державного майна України по Рівненській області та організацією орендарів «Рівненського ДБК» укладено договір купівлі-продажу державного майна №11, згідно з яким покупець викупив державне майно, в тому числі, гуртожиток за адресою: вул. Мельника, 16 (на той час АДРЕСА_3 ).
Надалі будівля була відчужена та зареєстрована за МПП «АПМ» на підставі договору купівлі-продажу від 26.05.1998, яке у подальшому передало 39 квартир у вказаному будинку до статутного капіталу ТзОВ «АПМ Плюс». 15.06.2012 виконавчим комітетом Рівненської міської ради видано свідоцтво про право власності ТзОВ «АПМ ПЛЮС» на вказані квартири (квартири АДРЕСА_4 , АДРЕСА_5 , АДРЕСА_6 , АДРЕСА_7 , АДРЕСА_8 , АДРЕСА_9 , АДРЕСА_10 , АДРЕСА_11 , АДРЕСА_12 , АДРЕСА_13 , АДРЕСА_14 , АДРЕСА_15 , АДРЕСА_16 , АДРЕСА_17 , АДРЕСА_18 , АДРЕСА_19 , АДРЕСА_20 , АДРЕСА_21 , АДРЕСА_22 , АДРЕСА_23 , АДРЕСА_24 , АДРЕСА_25 , АДРЕСА_26 , АДРЕСА_27 , АДРЕСА_28 , АДРЕСА_29 , АДРЕСА_30 , АДРЕСА_31 , АДРЕСА_32 , АДРЕСА_33 , АДРЕСА_34 , АДРЕСА_35 , АДРЕСА_36 , АДРЕСА_37 , АДРЕСА_38 , АДРЕСА_39 , АДРЕСА_40 , АДРЕСА_41 , АДРЕСА_42 ).
Разом з тим, згідно із розпорядженням Рівненської міської управи №839-р від 20.07.1992, розпорядженням голови Рівненської міської управи №889-р від 18.08.1993, частина кімнат у вищевказаному гуртожитку належить міській управі.
Також, у частину квартир гуртожитку за адресою: АДРЕСА_2 (на той час АДРЕСА_3 ) здійснювалося поселення на підставі домовленості між керівниками СП «Спецбуд» та РДБК, зокрема у квартиру АДРЕСА_19 .
Згідно із Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, на даний час квартира АДРЕСА_1 , належить на праві приватної власності ТОВ «АПМ ПЛЮС».
Досудовим слідством встановлено підстави вважати, що квартира АДРЕСА_1 , яку передано до статутного капіталу ТОВ «АПМ ПЛЮС», відповідає критеріям, викладеним у ст.98 КПК України, зокрема, вона була об`єктом кримінально протиправних дій та набута первинним власником кримінально протиправним шляхом. Окрім того, не накладення арешту та не встановлення заборони розпоряджання вказаною квартирою може призвести до її перетворення або відчуження, а також в подальшому значним чином ускладнить повернення майна до законного власника.
Матеріалами кримінального провадження підтверджується, що зазначена квартира неодноразово відчужувалась, водночас, у квартирі продовжують проживати поселені на законних підставах ОСОБА_6 разом із малолітньою дитиною. Відповідно до ст. 47 Конституції України, кожен має право на житло. Згідно із ст.3 Конвенції «Про права дитини», в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Таким чином, подальше відчуження квартири та розпорядження нею новими власниками призведе до порушення житлових прав мешканців спірного житла, в тому числі, малолітнього ОСОБА_7 .
Враховуючи викладене, з метою забезпечення кримінального провадження, збереження речових доказів та захисту конституційних прав громадян, враховуючи сукупність наявних підстав вважати, що зазначена квартира відповідає критеріям, встановленим ст.98 КПК України, необхідно накласти на неї арешт та застосувати заборону розпоряджання нею.
В судовому засіданні слідчий підтримав клопотання з викладених у ньому підстав, просить його задоволити.
Заслухавши пояснення прокурора, дослідивши надані матеріали кримінального провадження, слідчий суддя приходить до наступного висновку.
У відповідності до ч. 1ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Відповідно до ч.2 ст. 170 КПК України, Арешт майна допускається з метою забезпечення:1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до ч.3 ст. 170 КПК України , у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Відповідно до ч.1 ст. 173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.
Судом встановлено, що до Рівненської місцевої прокуратури надійшла заява ОСОБА_5 про те, що службові особи ТОВ «АПМ ПЛЮС» та Рівненського домобудівного комбінату підробили документи на 39 квартир за адресою: АДРЕСА_2 , та в подальшому зареєстрували право власності та звернулися до суду про виселення мешканців із вказаних квартир.
Згідно із Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, на даний час квартира АДРЕСА_1 , належить на праві приватної власності ТОВ «АПМ ПЛЮС».
Досудовим слідством встановлено підстави вважати, що квартира АДРЕСА_1 , яку передано до статутного капіталу ТОВ «АПМ ПЛЮС», відповідає критеріям, викладеним у ст.98 КПК України, зокрема, вона була об`єктом кримінально протиправних дій та набута первинним власником кримінально протиправним шляхом. Окрім того, не накладення арешту та не встановлення заборони розпоряджання вказаною квартирою може призвести до її перетворення або відчуження, а також в подальшому значним чином ускладнить повернення майна до законного власника.
Матеріалами кримінального провадження підтверджується, що зазначена квартира неодноразово відчужувалась, водночас, у квартирі продовжують проживати поселені на законних підставах ОСОБА_6 разом із малолітньою дитиною. Відповідно до ст. 47 Конституції України, кожен має право на житло. Згідно із ст.3 Конвенції «Про права дитини», в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Таким чином, подальше відчуження квартири та розпорядження нею новими власниками призведе до порушення житлових прав мешканців спірного житла, в тому числі, малолітнього ОСОБА_7 .
Таким чином є достатні підстави вважати, що квартира АДРЕСА_1 , являється речовим доказом у кримінальному провадженні, та являється предметом правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 України, тобто у результаті вчинення суспільно небезпечного діяння, що визнається злочином. З метою всебічного, повного і неупередженого дослідження всіх обставин кримінального правопорушення, у ході досудового розслідування виникла необхідність у накладенні арешту на вищевказане майно, яке об`єктом кримінально протиправних дій, з метою позбавлення, можливості використовувати вказане майно, розпоряджатись будь-яким чином, оскільки незастосування вказаних заходів може призвести до зникнення, втрати відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкоджати кримінальному провадженню, суд вважає клопотання слідчого є обґрунтованим, наведені у ньому обставини свідчать про наявні усі підстави для його задоволення.
На підставі вищенаведеного та керуючись ст.ст.170, 171, 173,309 КПК України,
УХВАЛИВ:
Клопотання слідчого - задоволити.
Накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1 .
Заборонити здійснювати реєстрацію, перереєстрацію вказаного об`єкту нерухомості.
Заборонити здійснювати будь-які дії щодо розпорядження квартирою АДРЕСА_1 .
Виконання ухвали доручити слідчому слідчого відділу Рівненського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Рівненській області капітану поліції ОСОБА_3 ,
На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Рівненської області протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Слідчий суддя Рівненського міського суду ОСОБА_1