В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Справа № 348/1501/16-к
Провадження № 1-кп/348/34/17

15 березня 2017 року м. Надвірна

Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

з уч. секретаря ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

прокурора ОСОБА_4 ,

представника потерпілого - адвоката ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника - адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Надвірна кримінальне провадження № 0000606 по обвинуваченню

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, уродженця та жителя АДРЕСА_1 , із загальною середньою освітою, одруженого, на утриманні двоє неповнолітніх дітей, приватного підприємця, не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,-

В С Т А Н О В И В :

Обвинувачений ОСОБА_6 , керуючи транспортним засобом, порушив правила безпеки дорожнього руху, що заподіяло потерпілому ОСОБА_8 тяжкі тілесні ушкодження.

Злочин ним вчинено при наступних обставинах:

03 листопада 2015 року, приблизно о 18.00 год., у темну пору доби, суху погоду, водій ОСОБА_6 , керуючи автомобілем марки Volkswagen Transporter, реєстраційний номер НОМЕР_1 , перебуваючи при цьому в стані алкогольного сп`яніння, що значно знижує реакцію і унеможливлює належним чином оцінювати дорожню обстановку, рухався прямою ділянкою автодороги, що між с. Назавизів та с. Лісна Тарновиця Надвірнянського району Івано-Франківської області, в напрямку с. Лісна Тарновиця. В цей час у зустрічному напрямку рухався велосипедист ОСОБА_8 , а попереду автомобіля Volkswagen Transporter під керуванням ОСОБА_6 в попутному напрямку рухався невстановлений легковий автомобіль. При наближенні до автомобіля, що рухався у попутному напрямку, водій ОСОБА_6 в порушення вимог п.1.2, п.2.3 б), ф), п. 2.9.а), п.11.2, п.11.3, п.12.1, п.14.2 в) Правил дорожнього руху України, не врахував дорожню обстановку, проявив неуважність перед зміною напрямку руху, не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху та те, чи смуга зустрічного руху, на яку він буде виїжджати, вільна від транспортних засобів, виїхав на зустрічну смугу руху, щоб здійснити обгін автомобіля, де вчинив наїзд на велосипедиста ОСОБА_8 . В результаті порушення ОСОБА_6 Правил дорожнього руху України сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої велосипедист ОСОБА_8 отримав тілесні ушкодження - відкриту травму лівого стегна у вигляді перелому стегнової кістки та рани, яка мала пряме сполучення з місцем перелому в діафізарній частині, які відповідно до висновку експерта №112 від 20.04.2016 року відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як такі, що небезпечні для життя в момент їх заподіяння. Забійні рани правої вушної раковини та лівого стегна відносяться до легких тілесних ушкоджень, які спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Обвинувачений ОСОБА_6 в судовому засіданні повністю визнав свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, при обставинах, зазначених в обвинувальному акті, та дав суду показання про те, що він проживає в с.Гаврилівка Надвірнянського району разом за своєю родиною і має на утриманні двох неповнолітніх дітей, з яких одна дитина хворіє, та є єдиним годувальником в сім`ї. 03 листопада 2015 року він автомобіль відігнав на станцію техобслуговування в с.Назавизів, а вже після обіду йому зателефонував його брат ОСОБА_9 і попросив забрати автомобіль. Також зазначив, що він перед цим випив пляшку пива. Приблизно о 18.00 год. він їхав автомобілем «Фольксваген Т4», білого кольору, в с.Гаврилівка додому. Рухаючись по дорозі із невеликою швидкістю в межах 40-60 км/год, він побачив попереду своєї смуги руху легковий автомобіль марки «Мерседес», який рухався дуже повільно і включив правий показник повороту. Він вирішив обігнати даний автомобіль і почав здійснювати маневр обгону, не переконавшись, що по зустрічній смузі руху може хтось знаходитися чи рухатися, так як він нікого не бачив. Вже здійснюючи обгін, в цей час він помітив велосипедиста, який рухався йому назустріч ближче до розмітки дороги. Він намагався вивернути руль свого автомобіля, щоб уникнути зіткнення з ним, однак зачепив потерпілого, від чого той впав на обочину. Він відразу ж після зіткнення зупинився, підійшов до потерпілого, попросив присутніх там хлопців викликати «швидку», а сам залишився на місці чекати працівників міліції. Також зазначив, що добровільно відшкодував лікування потерпілого та моральну шкоду, в зв`язку з чим потерпіла сторона до нього претензій немає. У вчиненому щиро розкаюється, свою поведінку повністю усвідомив, просить вибачення за скоєне та запевнив суд, що подібного більше не повториться і просить його суворо не карати.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України суд, за згодою учасників судового провадження, з`ясувавши, чи правильно вони розуміють зміст фактичних обставин справи, які вказані в обвинувальному акті, чи добровільною є їх позиція, роз`яснивши, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. Суд, визначивши обсяг доказів, які будуть досліджуватись, здійснив допит обвинуваченого та дослідив дані, які характеризують його особу.

Потерпілий ОСОБА_8 в останнє судове засідання не з`явився, подав заяву в якій просить закінчувати розгляд кримінального провадження без його участі. В заяві вказав, що будь-яких претензій майнового та морального характеру до ОСОБА_6 не має. Зазначив, що обвинувачений відшкодував повністю йому завдані злочином збитки, а тому просить заявлений цивільний позов залишити без розгляду. Просить ОСОБА_6 суворо не карати і не позбавляти волі.

З враховуванням викладеного, суд, допитавши обвинуваченого та дослідивши матеріали, що характеризують його особу, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому злочині при обставинах, викладених в обвинувальному акті та вироку суду, доведена повністю.

Дії ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 286 КК України, які виразилися у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тяжкі тілесні ушкодження, кваліфіковані вірно.

При обранні міри покарання обвинуваченому суд, згідно з вимогами ст. 65 КК України, враховує тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, а також роз`яснення, що містяться п.п. 20, 21 Постанови Пленуму ВСУ №14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», відповідно до яких при призначенні покарання за відповідною частиною ст.286 КК України суди мають враховувати не тільки наслідки, що настали, але й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, вину інших причетних до нього осіб, а також обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання, та особу винного.

Тому при призначенні покарання ОСОБА_6 суд врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до вимог ст. 12 КК України відноситься до тяжких злочинів, дані про особу обвинуваченого, який є молодою людиною, має постійне місце проживання, за яким характеризується з позитивної сторони, має на утриманні 2-х малолітніх дітей, з яких одна дитина хворіє, що на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, його відношення до скоєного, поведінку до і після вчинення злочину, а також думку потерпілого, який претензій матеріального чи морального характеру до обвинуваченого немає і не настоює на суворій мірі покарання.

Також суд враховує обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

До обставин, які пом`якшують покарання, суд відносить те, що ОСОБА_6 не судимий, вину визнав повністю, щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю злочину, добровільно відшкодував завдану шкоду потерпілому та всі судові витрати.

Обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_6 , суд визнає вчинення ним злочину у стані алкогольного сп`яніння.

Враховуючи всі обставини справи, дані про особу обвинуваченого, думку потерпілого та його представника щодо несуворого покарання, суд прийшов до висновку, що ОСОБА_6 слід призначити покарання в межах, встановлених в санкції частини статті Кримінального кодексу у виді позбавлення волі. Також суд вважає за необхідне застосувати до обвинуваченого і додаткову міру покарання у виді позбавлення права керувати автотранспортними засобами, оскільки даний злочин пов`язаний з експлуатацією транспортного засобу та порушенням ОСОБА_6 ПДР України.

Крім того, є підстави звільнити його від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі з випробовуванням, застосувавши ст.75 КК України і з врахуванням всіх обставин справи та особи винного суд прийшов до висновку, що обвинуваченому слід визначити іспитовий строк 2 роки. Згідно ст.76 КК України на ОСОБА_6 під час іспитового строку слід покласти обов`язок періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації..

На думку суду, саме таке основне покарання у виді позбавлення волі, але з іспитовим строком, буде достатнім і необхідним для виправлення ОСОБА_6 та попередження скоєння ним нових злочинів, справедливим у співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.

Враховуючи заяву потерпілого ОСОБА_8 про залишення цивільного позову без розгляду, цивільний позов залишити без розгляду.

Питання про речові докази слід вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 349, 368-371, 373-374, 395 КПК України, суд-

ЗАСУДИВ :

ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 2 (два) роки.

Застосувати до ОСОБА_6 ст.75 КК України і звільнити його від відбування призначеного основного покарання у виді позбавлення волі з випробовуванням з іспитовим строком на 2 роки.

Згідно ст. 76 ч. 1 п.п. 1, 2, ч. 2 п. 2 КК України зобов`язати ОСОБА_6 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Цивільний позов ОСОБА_8 залишити без розгляду.

Речовий доказ: автомобіль марки «Volkswagen Transporter, реєстраційний номер НОМЕР_1 », білого кольору, який знаходиться на зберіганні в ОСОБА_6 , повернути власнику.

Речовий доказ: велосипед марки «RAGAZZI», червоного кольору, який знаходиться на зберіганні в Надвірнянському відділі поліції ГУНП в Івано-Франківській області, повернути власнику ОСОБА_8 .

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Івано-Франківської області через Надвірнянський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1