Дата документу Справа № 317/3178/16-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний №317/3178/16-к Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження №11-кп/778/1627/16 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 грудня 2016 року місто Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000422 від 02 липня 2015 року щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Полянівка Мелітопольського району Запорізької області, громадянина України, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.407 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_7 ,

захисника-адвоката ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИЛА:
прокурор військової прокуратури Запорізького гарнізону ОСОБА_7 звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою на ухвалу Запорізького районного суду Запорізької області від 21 вересня 2016 року, якою обвинуваченого ОСОБА_6 звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч.3 ст.407 КК України, у зв`язку з передачею його на поруки Громадській організації «Народна рада м.Запоріжжя і Запорізької області», та кримінальне провадження закрито.

Своє рішення суд мотивував тим, що ОСОБА_6 вперше притягується до кримінальної відповідальності за вчинення злочину середньої тяжкості, щиро розкаявся у вчиненому, та ГО «Народна рада м.Запоріжжя та Запорізької області» заявила клопотання про передачу ОСОБА_6 на поруки.

В апеляційній скарзі та доповненнях до неї прокурор просить вищевказану ухвалу суду першої інстанції скасувати та направити кримінальне провадження на новий судовий розгляд в іншому складі суду. В обґрунтування своїх вимог вказує на те, що під час судового розгляду стороною захисту не надано документів, що підтверджують звільнення ОСОБА_6 з військової служби, тобто останній, на момент прийняття судом рішення про задоволення клопотання сторони захисту був військовослужбовцем, у зв`язку з чим ГО «Народна рада м.Запоріжжя та Запорізької області» не має повноважень щодо здійснення виховного впливу на обвинуваченого. Крім того зазначає, що протокол загальних зборів колективу, на підставі якого прийнято рішення про звернення із клопотанням суду про передачу ОСОБА_6 на поруки, прийнято з порушенням діючого законодавства, без конкретизації обов`язків ОСОБА_6 , та згоди останнього щодо покладення на нього цих обов`язків.

За ухвалою суду, досудовим розслідуванням встановлено, що у відповідності до Указу виконуючого обов`язки Президента України від 17 березня 2014 року №303/2014 «Про часткову мобілізацію», в Україні оголошено початок проведення часткової мобілізації.

На виконання зазначеного Указу, 04 вересня 2014 року ОСОБА_6 був призваний за мобілізацією ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Наказом командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 №44 від 01 листопада 2014 року солдата ОСОБА_6 призначено на посаду кулеметника 1 мотопіхотного взводу третьої мотопіхотної роти.

14 січня 2015 року солдат ОСОБА_6 вибув на лікування до військової частини НОМЕР_2 . Відповідно до довідки виписного епікризу військової частини НОМЕР_2 від 23 січня 2015 року, солдат ОСОБА_6 закінчив своє лікування та 24 січня 2015 року повинен був повернутись у військову частину польова пошта НОМЕР_1 і приступити до виконання службових обов`язків.

Однак, діючи у порушення статутних вимог, ОСОБА_6 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою тимчасово ухилитися від проходження військової служби, 24 січня 2015 року не прибув з лікувального закладу до військової частини польова пошта НОМЕР_1 , яка дислокувалася за адресою: АДРЕСА_2 .

19 квітня 2016 року солдат ОСОБА_6 самостійно з`явився до військової прокуратури Запорізького гарнізону Південного регіону України.

В період з 24 січня 2015 року по 19 квітня 2016 року солдат ОСОБА_6 своє службові обов`язки не виконував, час проводив на власний розсуд, не приймаючи наміру для повернення до місця несення служби та про своє місцезнаходження до органів військового чи цивільного управління не заявляв, та ухилявся від проходження військової служби.

Дії ОСОБА_6 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч.3 ст.407 КК України.

Заслухавши доповідь судді; думку прокурора, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити; обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника-адвоката ОСОБА_8 , які заперечували проти задоволення апеляційної скарги та вважали, що оскаржувана ухвала слідчого судді є законною та обґрунтованою, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що остання підлягає задоволенню частково, з наступних підстав.

Згідно з вимогами ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

На думку колегії суддів, оскаржувана ухвала суду першої інстанції вказаним вимогам закону не відповідає.

Вивченням матеріалів кримінального провадження встановлено, що при судовому розгляді ОСОБА_6 визнав себе винним, розкаявся у вчиненому, підтвердив викладені в обвинувальному акті обставини. Також пояснив, що під час проходження військової служби потрапив під обстріл, в нього був посттравматичний синдром, тому після цієї травми він не зміг повернутися до служби.

Згідно з довідкою головного лікаря КУ «Василівська ЦРЛ» від 08 червня 2016 року, яка видана на запит слідчого військової прокуратури, та яка міститься в матеріалах кримінального провадження (а.с.36), ОСОБА_6 знаходиться на обліку у психіатра з 05 лютого 2016 року з діагнозом: посттравматичні стресові розлади.

На вказане суд першої інстанції уваги не звернув і дані обставини залишив без належної перевірки. Отже судом не з`ясовано, чи міг за станом здоров`я ОСОБА_6 виконувати обов`язки по військовій службі у вказаний в обвинувальному акті період.

Разом з цим, з`ясування цих обставин може мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення.

Окрім того, в оскаржуваній ухвалі не зазначені обставини провадження, які встановив суд, а міститься лише посилання на відомості, вказані в обвинувальному акті, що не відповідає вимогам ст.ст. 370, 372 КПК України.

Колегія суддів вважає, що оскільки судом першої інстанції не дотримано вимог кримінального процесуального закону щодо повного, всебічного та об`єктивного з`ясування всіх обставин провадження, рішення щодо можливості звільнення обвинуваченого ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності з підстав, зазначених в оскаржуваній ухвалі, є передчасним.

На думку колегії суддів, вищевказані порушення вимог кримінального процесуального закону, допущені судом першої інстанції під час розгляду кримінального провадження, є істотними, а тому оскаржувана ухвала суду не може бути визнана законною та обґрунтованою, у зв`язку з чим, на підставі ч.1 ст.409 КПК України, вона підлягає скасуванню.

Зважаючи на вимоги апеляційної скарги прокурора та враховуючи повноваження суду апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне призначити новий розгляд у суді першої інстанції, виходячи з наступного.

Частиною першою статті 407 КПК України передбачено, що за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу, після її скасування, суд апеляційної інстанції має право: постановити нову ухвалу, закрити кримінальне провадження, або призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

За змістом ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги і не вправі повторно досліджувати обставини, встановлені під час кримінального провадження, за відсутності клопотань учасників судового провадження.

Прокурор в апеляційній скарзі просить призначити новий розгляд провадження в суді першої інстанції.

Клопотань про повторне дослідження обставин кримінального провадження чи нових доказів при апеляційному розгляді від сторін не надходило.

Оскільки положення кримінального процесуального кодексу України неоднозначно регулюють питання кримінального провадження у випадках, зазначених вище, колегія суддів вважає за необхідне, відповідно до вимог ч.6 ст.9 КПК України, застосувати загальні засади кримінального провадження, визначені в частині першій статті сьомої КПК України та призначити новий розгляд даного провадження в суді першої інстанції.

При новому розгляді необхідно врахувати викладене в даній ухвалі, усунути вищевказані порушення, всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, та в залежності від встановленого, прийняти законне, обґрунтоване і вмотивоване рішення.

Інші доводи, викладені в апеляційній скарзі прокурора, підлягають перевірці при новому розгляді провадження.

Керуючись ст.ст.7-9, 404, 405, 407, 409 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:
апеляційну скаргу прокурора військової прокуратури Запорізького гарнізону ОСОБА_7 задовольнити частково.

Ухвалу Запорізького районного суду Запорізької області від 21 вересня 2016 року, якою обвинуваченого ОСОБА_6 звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч.3 ст.407 КК України, у зв`язку з передачею його на поруки, та кримінальне провадження закрито, скасувати, призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4