печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11 травня 2017 року

Печерський районний суд міста Києва у складі:

головуючого слідчого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

адвоката ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі судових засідань Печерського районного суду міста Києва клопотання адвоката ОСОБА_4 в інтересах підозрюваного ОСОБА_5 у кримінальному провадженні номер 0000362 про скасування арешту майна,

ВСТАНОВИВ:

Адвокат ОСОБА_4 в інтересах підозрюваного ОСОБА_5 звернувся до Печерського районного суду міста Києва з клопотанням та просив скасувати арешт майна, а саме: квартири номер АДРЕСА_1 , накладений ухвалою слідчого судді печерського районного суду міста Києва ОСОБА_6 у справі номер 757/19596/16-к від 25 квітня 2-016 року про задоволення клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах четвертого відділу з розслідування кримінальних проваджень управління з розслідування особливо важливих справ Головного слідчого управління Генеральної прокуратури України ОСОБА_7 про накладення арешту на майно. Адвокат посилався на таке: арештована ухвалою від 25 квітня 2016 року кватира на підставі договору дарування зареєстрована за ОСОБА_8 , який є батьком підозрюваного ОСОБА_5 . Власник арештованого майна не має жодного процесуального статусу у кримінальному провадженні номер 0000362, а є третьою особою, як це зазначено у статті 64-2 КПК України, яка визначає статус та права третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт. Арешт, як зазначає адвокат. здійснено без будь-яких належних підстав, з істотним порушенням закону, а саме: положень частини 5 статті 170 КПК України. Слідчий суддя обґрунтував свої рішення про арешт майна третьої особи, яка не має статусу підозрюваного, частиною 5 статті 170 КПК України, хоча ч.5 ст.170 КПК України взагалі не стосується можливості арешту майна третьої особи. Ніяких інших випадків арешту майна, крім вищезазначеного в ухвалі суду не має. Єдиною причиною є саме мета забезпечення конфіскації майна. Цими самими доводами слідчий обґрунтував своє клопотання про арешт. Таким чином. відбулось суттєве порушення вимог процесуального закону, що підтверджує безпідставність арешту майна та його абсолютну необґрунтованість. Щодо обґрунтування подання вказаного клопотання на стадії досудового розслідування адвокат зазначає наступне: 15 лютого 2017 року Апеляційним судом міста Києва проголошено ухвалу у с праві номер 757/27064/16-к, якою залишено в силі ухвалу печерського районного суду міста Києва від 25 листопада 2016 року. за якою обвинувальний акт у кримінальному провадженні номер 0000362 від 10 березня 2015 року стосовно ОСОБА_9 та ОСОБА_5 , які обвинувачуються у вчиненні злочинів, відповідальність за які передбачена ч.5 ст.191, ч.2 ст.366 КК України, повернуто прокурору для усунення недоліків на підставі п.3 ч.3 ст.314 КПК України. На клопотання захисника ОСОБА_10 про відновлення досудового розслідування від 16 лютого 2017 року листом від 17 лютого 2017 року за номером 15/1/1-22299-15 процесуальний керівник ОСОБА_11 відповів. Що матеріали кримінального провадження за направленим обвинувальним актом у кримінальному провадженні номер 0000362 до ГПУ від Апеляційного суду міста Києва не надійшли, отже відповідно до ч.1 ст. 535 КПК України не є можливим звернути до виконання ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 15 лютого 2017 року, якою обвинувальний акт повернуто прокурору. З цих підстав прокурор ОСОБА_3 не розглянув клопотання про відновлення досудового розслідування у кримінальному провадженні, інших підстав відмовити прокурор не наводив. Після цього адвокат 06 березня 2017 року подав наступне клопотання про відновлення досудового розслідування від 16 лютого 2017 року. Адвокат зазначає, о з урахуванням строку подання вказаного клопотання. то клопотання про відновлення досудового розслідування повинно бути задоволено, а досудове розслідування повинно бути відновлено. Обгрунтуванням для відновлення досудового розслідування є наступне6 після направлення прокурором обвинувального акту дол. суду досудове розслідування було завершено. Направлення обвинувального акту до суду є процесуальною дією, яка закінчує досудове розслідування як стадію кримінального провадження, як встановлено у п. 5 ч.1 ст.3 КПК України. Строк досудового розслідування є процесуальним строком. Поняття процесуального строку міститься у статті 113 КПК України. Повторне подання прокурором обвинувального акту до суду означатиме за законом, що досудове розслідування має бути завершено другий раз /після відновлення/. У судовому засіданні адвокат ОСОБА_4 підтримав вимоги клопотання.

Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання, зазначив про те, що після повернення обвинувального акту , оскільки він складений з порушенням вимог ст. 291 КПК України, досудове розслідування не відновлювалось та не здійснювалось. На даний час усунуті недоліки, що мали місце при складанні обвинувального акті та складено новий обвинувальний акт.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали, додані до клопотання, заслухавши сторін кримінального провадження, прийшов до наступного: Відповідно до п. 18 ст.3 КПК України до повноважень слідчого судді належить здійснення у порядку, передбаченому КПК України судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні. У відповідності до ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених КПК України. Суд, зберігаючи об,єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов,язків. Як вбачається з матеріалів. доданих до клопотання та наданих у судовому засіданні, у кримінальному провадженні номер 0000362 складений обвинувальний акт та справу направлено до суду першої інстанції для розгляду. Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 25 листопада 2016 року обвинувальний акт був повернутий прокурору , оскільки складений з порушенням вимог ст. 291 КПК України. Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 15 лютого 2017 року ухвала суду від 25 листопада 2016 року залишена без змін

. Відповідно до чинного КПК України проведення будь-яких слідчих або інших процесуальних дій, окрім тих, що зазначені в ухвалі про повернення обвинувального акта в кримінальному провадженні не допускається. Докази, отримані при проведенні процесуальних дій, не визначених в ухвалі про повернення обвинувального акту згідно ч.8 ст. 233 КПК України є недопустимими. Слідчий суддя не приймає доводи адвоката в тій частині, що повернення судом обвинувального акту прокурору автоматично тягне за собою поновлення чи продовження досудового розслідування. Новелою нового Кримінально-процесуального Кодексу України є виключення з КПК норми додаткового досудового розслідування. Таким чином, виходячи з викладеного, є неприпустимим здійснення будь-яких слідчих /процесуальних/ дій поза межами ухвали суду першої інстанції, постановленої під час попереднього судового засідання. У відповідності до вимог глави 26 КПК України слідчий суддя уповноважений розглядати скарги, клопотання лише під час досудового розслідування. У іншому випадку клопотання, скарги розглядаються судом під час попереднього судового засідання.

За таких обставин розгляд вказаного клопотання підлягає під час попереднього судового засідання.

Крім того, слідчий суддя зазначає, що адвокатом ОСОБА_4 клопотання подано не в інтересах власника майна.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 170, 174, 309 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В :

Клопотання адвоката ОСОБА_4 в інтересах підозрюваного ОСОБА_5 у кримінальному провадженні номер 0000362 про скасування арешту майна залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя