Провадження 1-кп/387/55/17
У Х В А Л А
про повернення обвинувального акту прокурору

18 травня 2017 року смт. Добровеличківка

Добровеличківський районний суд Кіровоградської області в складі :
головуючого судді ОСОБА_1
з участю секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
захисника ОСОБА_4
законного представника неповнолітніх підозрюваних ОСОБА_5
потерпілих ОСОБА_6
ОСОБА_7
ОСОБА_8
обвинувачених ОСОБА_9
ОСОБА_10
ОСОБА_11
ОСОБА_12
ОСОБА_13 ОСОБА_14
розглянувши в підготовчому судовому засіданні в залі судових засідань Добровеличківського районного суду Кіровоградської області кримінальне провадження зареєстроване у Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 0000096 від 20.02.2017 року , яке надійшло до суду 25 квітня 2017 року від Добровеличківського відділу Новоукраїнської місцевої прокуратури Кіровоградської області по обвинуваченню
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, не працюючого, не одруженого, раніше судимого: вироком Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 14.08.2002 року за ч. 3 ст. 185, ч.2 ст. 289 ст.70 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 5 років; вироком Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 19.05.2003 року за ч.3 ст.185, ч.2 185, ч.3 186, ст.ст.70,71 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 років 1 місяць; вироком Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 23.02.2009 року за ч. 3 ст.185 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 3 роки; вироком Ленінського районного суду міста Кіровограда від 14.10.2010 року за ст.ст. 391,71 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 1 рік 2 місяці; вироком Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 16.03.2012 року за ч.1 ст. 296, ст.395 КК України до покарання у вигляді арешту строком на п`ять місяців; вироком Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 12.02.2013 року за ч.4 ст. 296 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців; вироком Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 21.03.2013 року за ч.2 ст. 186, ч.4 ст. 70 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 4 роки 2 місяці, судимості в законному порядку не зняті та не погашені, ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, не працюючого, не одруженого, раніше не судимого,
ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, не працюючого, не одруженого, в силу ст.. 89 КК України такого, що не має судимості,
ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженця с.Новопетрівка Добровеличківського району Кіровоградської області, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, не працюючого, не одруженого, раніше судимого: вироком Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 20.10.2004 року за ч.1 ст.187 КК України, до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки, на підставі ст.75 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки; вироком Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 07.09.2006 року за ч.3 ст.186, ст.71 КК України, до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців; вироком Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 22.12.2010 року за ч.1 ст.122, ст.71 КК України, до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки 2 місяці; вироком Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 24.01.2014 року за ч.3 ст.186, ч.1 ст.309, ст.70 КК України, до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців,
Неповнолітнього ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженця та жителя АДРЕСА_2 , громадянина України, не працюючого, не одруженого, раніше не судимого,
Неповнолітнього ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , уродженця та жителя АДРЕСА_2 , громадянина України, учня вищого професійного гірничо-будівельного училища м. Горішні Плавні Полтавської області, не одруженого, раніше не судимого,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.186, ч.3 ст.186, ч.2 ст.187 КК України,
В С Т А Н О В И В :
До Добровеличківського районного суду Кіровоградської області 25 квітня 2017 року надійшов обвинувальний акт зареєстрований у Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №0000096 від 20.02.2017 року по обвинуваченню ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , неповнолітнього ОСОБА_13 , неповнолітнього ОСОБА_14 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.186, ч.3 ст.186, ч.2 ст.187 КК України.
Ухвалою судді Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 03 травня 2017 року було призначене підготовче судове засідання.
Прокурор в підготовчому судовому засіданні просила постановити ухвалу про призначення судового розгляду на підставі обвинувального акту вважаючи, що під час досудового розслідування було дотримано всі вимоги КПК України, підстав для закриття провадження чи повернення обвинувального акту не вбачає. Крім того заявила клопотання про продовження обвинуваченим ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою терміном на 60 днів. Клопотання обґрунтувала тим, що ризики, які були підставою для обрання вказаного запобіжного заходу продовжують існувати, однак судовий розгляд ще не розпочатий.
Всі учасники судового провадження підтримали позицію прокурора в частині можливості призначення судового розгляду .
Крім того обвинувачені ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та їх захисник просили змінити їм запобіжний захід на менш суворий, мотивуючи тим, що всі обвинувачені мають постійне місце проживання .
Потерпілий ОСОБА_15 , будучи належним чином повідомленим про час та місце проведення підготовчого судового засідання, в судове засідання не з`явився, подав клопотання про проведення підготовчого судового засідання без його участі .
Заслухавши думку учасників судового провадження щодо можливості призначення судового розгляду, вивчивши обвинувальний акт з додатками, суд приходить до висновку про необхідність повернення обвинувального акту прокурору в зв`язку з його невідповідністю вимогам КПК України виходячи з наступного.
Відповідно п.13 ч.1 ст.3 КПК України, обвинувачення - це твердження про вчинення особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановлену цим Кодексом.
Згідно ч.4 ст.110 КПК України таким процесуальним рішенням є обвинувальний акт, який повинен відповідати вимогам, передбаченим ст.291 КПК України.
Відповідно до п.5 ч.2 ст.291 КПК України обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті ( частини статті ) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення .
Формулювання обвинувачення повинно складатися з обставин, які свідчать про наявність доведених даних про подію (час, місце, спосіб) кримінального правопорушення, форму вини, мотив і мету його вчинення, обставини, які впливають на ступінь тяжкості кримінального правопорушення тощо .
Правова кваліфікація дій особи в обвинувальному акті повинна містити не тільки посилання на окрему статтю і частину цієї статті кримінального закону, а й точне формулювання у тому числі і об`єктивної сторони та кваліфікуючих ознак конкретного кримінального правопорушення.
Якщо до вчинення кримінального правопорушення причетні кілька осіб то обвинувальний акт має містити твердження про вчинення кожною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність з відображенням всіх ознак складу злочину.
Однак, як вбачається з обвинувального акту, орган досудового розслідування підійшов формально до складання вказаного процесуального рішення. Зокрема, незважаючи на ті обставини, що у вчиненні злочинів обвинувачуються шість осіб, обвинувачення кожному з них фактично перекопійовано . Не відображено роль та ступінь участі кожного обвинуваченого в інкримінованих їм злочинах. Обвинувальний акт не містить будь-яких відомостей механізму нанесення тілесних ушкоджень потерпілим ОСОБА_6 та ОСОБА_15 .
Отже в обвинувальному акті неналежним чином викладено об`єктивну сторону складів злочинів відносно кожного з обвинувачених .
Вказані обставини під час судового розгляду унеможливлять перевірку обґрунтованості висунутого кожному із співучасників обвинувачення .
Крім того, обвинувальний акт містить положення, що суперечать один одному по епізодах вчинення протиправних дій відносно потерпілих ОСОБА_6 та ОСОБА_15 . Так, із змісту вказаного процесуального документу вбачається, що по зазначених вище епізодах кожному з обвинувачених фактично пред`явлено обвинувачення у вчиненні двох окремих закінчених злочинів ( відносно ОСОБА_6 - умисного середньої тяжкості тілесного ушкодження , передбаченого ст. 122 КК України та розбою, передбаченого ч.2 ст. 187 КК України ; відносно ОСОБА_15 - умисного легкого тілесного ушкодження , передбаченого ст. 125 КК України та грабежу, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України ). Однак обвинувачення по вказаних епізодах пред`явлене лише за ч.2 ст.187 та ч.2 ст .186 КК України відповідно . Відомостей про те, що протиправні дії обвинувачених по вказаних епізодах охоплювалися єдиним умислом обвинувальний акт не містить .
На переконання суду відсутність в обвинувальному акті формулювання обвинувачення та правової кваліфікації дій особи унеможливлює якісно і в повній мірі здійснювати захист від пред`явленого обвинувачення, що, безперечно, порушує право особи на захист, а як наслідок слугує беззаперечною підставою для скасування вироку суду.
При прийнятті вказаного рішення суд враховує практику Європейського суду з прав людини .
Так, відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції пор захист прав та основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
В судових рішень Європейського Суду з прав людини, які стосуються формулювання обвинувачення зазначено:
- В рішенні від 26.06.2008 року у справі "Ващенко проти України": «"обвинувачення" для цілей пункту 1 статті 6 може бути визначене як офіційне доведення до відома особи компетентним органом твердження про вчинення цією особою правопорушення, яке нормою загального характеру визнається осудним і за яке встановлюється відповідальність карного та попереджувального характеру (п.51)»;
- В рішенні від 25.07.2000, у справі «Маттоціа проти Італії": «обвинувачений у вчиненні злочину має бути негайно і детально проінформований про причину обвинувачення, тобто про ті факти матеріальної дійсності, які нібито мали місце і є підставою для висунення обвинувачення; а також про характер обвинувачення, тобто юридичну кваліфікацію згаданих фактів. Хоча ступінь "детальності" інформування обвинуваченого залежить від обставин конкретної справи, однак у будь-якому випадку відомості, надані обвинуваченому, повинні бути достатніми для повного розуміння останнім суті висунутого проти нього обвинувачення, що є необхідним для підготовки адекватного захисту. У цьому відношенні обсяг та доречність наданої обвинуваченому інформації слід оцінювати крізь призму положення, закріпленого у п. "b" ч. 3 ст. 6 Конвенції. Аналогічно слід оцінювати інформацію про зміни, які мали місце в обвинуваченні, включаючи зміни причини обвинувачення»;
- В рішенні від 09.10.2008 року у справі "Абрамян проти Росії": «деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення».
В цьому ж рішенні Суд нагадав, що положення підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду.
Судом також враховується і правова позиція колегії суддів судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України, яка в своїй ухвалі від 06.07.2006 року зазначила : « Згідно із ст. 275 КПК України суд розглядає справу в межах пред`явленого обвинувачення. Відповідно до змісту ст. 132, 223 КПК України документи органу досудового слідства, які містять формулювання обвинувачення, повинні відображати всі елементи складу злочину, у вчиненні якого обвинувачується особа. Таке формулювання обвинувачення є неконкретним і не давало можливості суду для постановлення будь-якого вироку в справі і мало бути підставою для її повернення на додаткове розслідування в порядку ст. 246 КПК у зв`язку з істотним порушенням кримінально-процесуального закону, яке не дає можливості призначити справу до судового розгляду. Суд, постановляючи вирок у межах такого неконкретного обвинувачення, повторив його недоліки і, таким чином постановив незаконне і необґрунтоване судове рішення. Залежно від з`ясування цих обставин слід прийняти законне і обґрунтоване рішення щодо наявності чи відсутності в діях засуджених складу злочину, а в разі пред`явлення обвинувачення викласти його формулювання відповідно до вимог закону з відображенням усіх обов`язкових елементів складу злочину».
Згідно вимог ст.314 ч.3 п.3 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про повернення обвинувального акту, якщо він не відповідає вимогам КПК України.
За таких обставин, обвинувальний акт з додатками підлягає поверненню прокурору для усунення зазначених недоліків.
Прокурор, потерпілі, захисник, обвинувачені ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 заперечували проти повернення обвинувального акту прокурору .
Законний представник неповнолітніх обвинувачених та обвинувачені ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 віднесли вирішення даного питання на розсуд суду .
Одночасно суд вважає доцільним вирішити питання про продовження обвинуваченим ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою терміном на 30 днів, оскільки ризики, передбачені п. 1,3,5, ч.1 ст. 177 КПК України продовжують існувати, строк дії запобіжного заходу закінчується 21.05.2017 року, а судовий розгляд не розпочато .
З огляду на те, що зазначені вище особи обвинувачуються у вчинення злочинів із застосуванням насильства, суд на підставі ч.4 ст. 183 КПК Украни вважає доцільним не визначати їм розмір застави .
Враховуючи викладене, керуючись п.3 ч.3 ст.314, ст.ст.291, 369-372, 376 КПК України,-
У Х В А Л И В :
Обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні зареєстрованому в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 0000096 від 20.02.2017 року по обвинуваченню ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , ОСОБА_10 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.186, ч.3 ст.186, ч.2 ст.187 КК України - повернути прокурору Добровеличківського відділу Новоукраїнської місцевої прокуратури .
Продовжити обвинуваченому ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який обвинувачується в скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.186, ч.3 ст.186, ч.2 ст.187 КК України, строк тримання під вартою на 30 днів тобто до 17 години 30 хвилин 17.06. 2017 року.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який обвинувачується в скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.186, ч.3 ст.186, ч.2 ст.187 КК України, строк тримання під вартою на 30 днів тобто до 17 години 30 хвилин 17.06. 2017 року.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який обвинувачується в скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.186, ч.3 ст.186, ч.2 ст.187 КК України, строк тримання під вартою на 30 днів тобто до 17 години 30 хвилин 17.06. 2017 року.

Строк дії ухвали - до 17 години 30 хвилин 17.06. 2017 року.

Ухвала суду може бути оскаржена до апеляційного суду Кіровоградської області на протязі семи днів з дня її оголошення, шляхом подачі апеляційної скарги через суд першої інстанції .
Суддя Добровеличківського районного суду
Кіровоградської області ОСОБА_1 .