У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

доповідача ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю прокурораОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
розглянула в судовому засіданні 19 січня 2017 року у м. Києві кримінальне провадження № 0003929 за касаційною скаргою першого заступника прокурора Хмельницької області на вирок Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 10 листопада 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Хмельницької області від 02 березня 2016 року щодо ОСОБА_6 .
Цим вироком
ОСОБА_6 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
уродженця та мешканця м. Хмельницького,
такого, що не має судимості,
засуджено за ч. 2 ст. 286 КК України (далі КК) до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 2роки,а на підставі ст. 75 КК його звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки та покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК.
Постановлено стягнути на користь потерпілої ОСОБА_7 : з ПАТ Страхова компанія «ПЗУ Україна» 10 376,66 грн на відшкодування матеріальної шкоди та 518,83 грн моральної шкоди; з ОСОБА_6 59 481,17 грн на відшкодування завданої моральної шкоди.
Ухвалою Апеляційного суду Хмельницької області від 02 березня 2016 року вирок залишено без зміни.
ОСОБА_6 визнано винуватим у тому, що він 08 липня 2015 року близько 20.00 год. керуючи автомобілем «ZAZ 110558», рухаючись по вул. Зарічанській у м. Хмельницькому, в районі зупинки громадського транспорту «Перемоги» порушив вимоги п. 18.1 Правил дорожнього руху України, наближаючись до неврегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, не зменшив швидкість і не зупинився, щоб дати дорогу пішоходам, та допустив наїзд на пішохода ОСОБА_7 , яка перетинала проїзну частину вул. Зарічанської на неврегульованому пішохідному переході з права наліво відносно напрямку руху автомобіля. Внаслідок ДТП ОСОБА_7 отримала тяжкі тілесні ушкодження.
У касаційній скарзі прокурор ставить питання про скасування судових рішень та призначення нового розгляду у суді першої інстанції у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі ОСОБА_6 через м`якість. Посилається на безпідставне звільнення його на підставі ст. 75 КК від відбування покарання з випробуванням. Зазначає, що ухвала апеляційного суду не відповідає вимогам ст. 419 КПК України (далі КПК).
Заслухавши доповідача, міркування прокурора, який підтримав касаційну скаргу частково і просив призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.
Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_6 та правильність кваліфікації його дій у касаційній скарзі не оскаржуються.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 419 КПК при залишенні апеляційної скарги без задоволення в ухвалі апеляційного суду мають бути зазначені підстави, з яких апеляційну скаргу визнано необґрунтованою. Разом з тим, ці вимоги закону при розгляді даного провадження апеляційним судом залишились не виконаними.
В апеляційній скарзі прокурора ставилось питання про скасування вироку у зв`язку з безпідставним звільненням ОСОБА_6 на підставі ст. 75 КК від відбування покарання з випробуванням. На обґрунтування своїх доводів прокурор посилався на те, що враховані судом обставини, а саме щире каяття та добровільне часткове відшкодування шкоди, є сумнівними, оскільки ОСОБА_6 у суді вину визнав частково, пояснюючи, що не бачив потерпілу внаслідок осліплення сонячним промінням, а призначену до відшкодування моральну шкоду в розмірі 59 000 грн частково відшкодував під час апеляційного провадження у сумі лише 6 000 грн, що навіть не покриває витрат на лікування. Інші встановлені судом обставини, а саме те, що він вперше притягується до кримінальної відповідальності, позитивно характеризується, має на утриманні малолітню дитину, на думку прокурора, не є обставинами, які у даному випадку дають підстави для звільнення від відбування покарання з випробуванням, з урахуванням конкретних обставин кримінального провадження вчинення ОСОБА_6 наїзду на пішохідному переході на жінку похилого віку, внаслідок чого вона фактично осліпла, потребує постійної сторонньої допомоги та нагляду, повернення потерпілої до звичного способу життя є неможливим. Крім того, як вказував прокурор у скарзі, судом не взято до уваги думку потерпілої ОСОБА_7 , яка просила суворо покарати ОСОБА_6 .
Перевіркою матеріалів кримінального провадження з`ясовано, що суд апеляційної інстанції при розгляді апеляційної скарги всі зазначені апелянтом доводи ретельно не перевірив і свого рішення про залишення без зміни вироку суду першої інстанції належним чином не мотивував.
Тому колегія суддів вважає, що у зв`язку з невідповідністю ухвали апеляційного суду вимогам ст. 419 КПК вона підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду у суді апеляційної інстанції, під час якого мають бути усунені зазначені вище недоліки.
Керуючись статтями 433, 434, 436, 438 КПК, колегія суддів
у х в а л и л а:

Касаційну скаргу прокурора задовольнити частково.
Ухвалу Апеляційного суду Хмельницької області від 02 березня 2016 року щодо ОСОБА_6 скасувати.
Призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3