Справа №
Провадження №
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"12" квітня 2017 р.

Самарський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001399 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, з неповною середньою освітою, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України,

за участі сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В :
02.12.2016 року близько 00 годин 10 хвилин ОСОБА_3 , разом із ОСОБА_5 прийшли в гості до місця мешкання ОСОБА_6 , яке розташоване за адресою: АДРЕСА_2 . Перебуваючи в квартирі ОСОБА_6 ОСОБА_3 , користуючись тим, що ОСОБА_5 та господар квартири перебували в іншій кімнаті, зайшов до спальної кімнати та побачив на столі, який розташований біля вікна вказаного приміщення, п`ять мобільних телефонів, один із яких останній визначив об`єктом своїх злочинних посягань.

02.12.2016 року приблизно 00 годин 30 хвилин ОСОБА_3 , реалізуючи раптово виниклий злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, перебуваючи у спальній кімнаті квартири АДРЕСА_3 , впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, таємно, шляхом вільного доступу викрав зі столу мобільний телефон марки Nokia Navigator, після чого поклав вказаний телефон до кишені куртки. Далі, тримаючи зазначений телефон в кишеніі куртки одягнутою на ньому, вийшов з приміщення квартири та з місця вчинення кримінального правопорушення зник, у подальшому розпорядившись ним на власний розсуд.

Своїми умисними діями ОСОБА_3 , відповідно до висновку судово-товарознавчої експертизи № 144 від 23.12.2016 року заподіяв ОСОБА_6 матеріального збитку на суму 483,33 гривень.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у скоєнні інкримінованого йому злочину при вищезазначених обставинах визнав в повному обсязі, при цьому суду показав, що він 02.12.2016 року перебуваючи вдома у ОСОБА_6 , побачив на тумбочці декілька телефонів, один з яких поклав у кишеню та пішов, потім віддав даний телефон своїй матері, щоб вона його повернула та поїхав з міста на три дні, проте, коли повернувся, мати повідомила, що телефон не повернула, а потерпілий звернувся до поліції.

У скоєному щиро розкаюється, просить суворо не карати.

Потерпілий ОСОБА_6 в судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, звернувся до суду з заявою про розгляд справи за його відсутності, тому суд, відповідно до ст. 325 КПК України розглядає справу за його відсутності.

Показання обвинуваченого в судовому засіданні послідовні і логічні, а тому не викликають сумнівів у суду в правильності і логічності його показань про обставини злочину, добровільності та істинності його позиції.

В судовому засіданні на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України за клопотанням обвинуваченого та за відсутності заперечень інших учасників процесу, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин вчиненого обвинуваченим злочину, які ніким не оспорювалися.

Враховуючи показання обвинуваченого та його бажання не досліджувати інші докази по справі, керуючись ч. 3 ст. 349 КПК України, суд доходить до висновку про доведеність вини обвинуваченого у скоєнні вказаного злочину.

Оцінюючи викладені докази, суд вважає їх належними, допустимими, достовірними, несуперечливими, а викладені в них відомості, такими, що вірно відображають фактичні обставини справи, у зв`язку з чим приходить до однозначного висновку про винність обвинуваченого у вчиненні інкримінованого злочину.

А тому, крім допиту обвинуваченого, інші докази, за погодженням з учасниками, не досліджувалися, за виключенням документів, які стосуються особи обвинуваченого та характеризуючих даних на нього.

Підводячи підсумок викладеному, суд приходить до висновку про доведеність вини обвинуваченого в:

-таємному викраденні чужого майна (крадіжка), тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України:

При вирішенні питання про вид та міру покарання, які слід застосувати до обвинуваченого ОСОБА_3 , згідно з вимогами ст.ст. 65-67 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, за місцем мешкання характеризується задовільно (т. 1 а.п. 50), на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває (т. 1 а.п. 53, 54), скоїв злочин, який відповідно до ст. 12 КК України, відноситья до злочинів середнього ступеню тяжкості, а також обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Обставинами, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , суд вказує повне визнання ним своєї винуватості, щире каяття.

Обставин, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , судом не встановлені.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України щодо законності, справедливості, обгрунтованості та індивідуалізації покарання, п. 2 Постанови Пленуму Верховного суду України від 24.10.2003 року № 7 (із змінами) «Про практику застосування судами кримінального покарання», суди повинні призначати покарання меш суворе особам, які щиро розкаялись у вчиненому, активно сприяли розкриттю злочину, тощо.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що для виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень необхідним та достатнім є призначення покарання у вигляді штрафу в дохід держави. Так як на думку суду саме таке покарання буде сприяти виправленню обвинуваченого і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Крім того, згідно з вимогами ч. 2 ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку, суд стягує з обвинуваченого на користь експерта документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Питання речових доказів суд вирішує у відповідності до ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, -

УХВАЛИВ:
ОСОБА_3 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у вигляді штрафу в дохід держави в розмірі 50 (п`ятидесяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, а саме: 850 (вісімсот п`ятдесяти) гривень.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь експерта ФОП ОСОБА_7 документально підтверджені витрати за проведення судової експертизи № 144 від 23.12.2016 року у розмірі 165 грн.

Речові докази:мобільний телефон Nokia Navigator 6110 imei: НОМЕР_1 , що зберігається у металевому сховищі службового кабінету № 45 Самарського ВП ДВП ГУ НП в Дніпропетровській області повернути потерпілому ОСОБА_6 за належністю.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Самарський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_1