Справа №718/389/17
Провадження №1-кс/718/87/17
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Кіцманський районний суд Чернівецької області
у складі: слідчого судді ОСОБА_1
секретаря - ОСОБА_2
з участю: заявника - ОСОБА_3
представника заявника - ОСОБА_4
прокурора - ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого Кіцманського ВП ГУНП в Чернівецькій області ОСОБА_6 про закриття кримінального провадження від 06.02.2017 року, -
ВСТАНОВИВ :
Заслухавши заявника та його представника, прокурора, як слідчий суддя приходжу до наступного висновку.
Потерпілим у вказаному кримінальному провадженні визнаний ОСОБА_3 .
Частиною першою статті 303 КПК України передбачено перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого, прокурора, які можуть бути оскаржені на досудовому провадженні, серед яких рішення слідчого про закриття кримінального провадження (п.3).
Відповідно до вимог ст.91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: 1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення; 2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; 3) вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; 4) обставин, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; 5) обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності.
Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.
Згідно ч.2 ст.9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
Відповідно до ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другої цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.
Обов`язок доказування належності та допустимості доказів, даних щодо розміру процесуальних витрат та обставин, які характеризують обвинуваченого, покладається на сторону, що їх подає.
Відповідно до ст.93 КПК України збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження, потерпілим у порядку, передбаченому цим Кодексом.
Відповідно до ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається, якщо: 1) встановлена відсутність події кримінального правопорушення; 2) встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення; 3) не встановлені достатні докази для доведення винуватості особи в суді і вичерпані можливості їх отримання.
Лише з наведених підстав слідчий приймає постанову про закриття кримінального провадження, якщо в цьому кримінальному провадженні жодній особі не повідомлялося про підозру.
Згідно ч.4 ст.21 КПК здійснення кримінального провадження не може бути перешкодою для доступу особи до інших засобів правового захисту, якщо в його ході порушуються права і свободи людини, гарантовані Конституцією і міжнародними договорами України) та ст.13 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, яка передбачає право особи на ефективний засіб правового захисту на національному рівні від порушень прав і свобод, гарантованих Конвенцією.
При винесенні постанови про закриття кримінального провадження слідчим не в повній мірі досліджено, з`ясовано та надано оцінку доводам заявника, як-то не здійснено перевірки та не надано оцінки наявній у DVD-дисках інформації, дослідження наявності розпорядження голови РДА від 05.02.2016 року про зміни у структурі РДА після постановлення судового рішення від 18.06.2015 року, необхідності виконання постанови суду від 18.06.2015 року, тривалість невиконання судового рішення від 18.06.2015 року та причини невиконання, а також фактичне виконання даного судового рішення відповідно до вимог Кодексу законів про працю України, вимушене повторне звернення заявника до суду про визнання протиправними дій РДА відносно заявника, про що свідчить постанова суду від 06.10.2016 року, а тому наведені у скарзі доводи є обгрунтованими та такими, що надають підстави для її задоволення.
Згідно ст.307 КПК України за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора постановляється ухвала згідно з правилами цього Кодексу.
Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого чи прокурора; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.
Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дію чи бездіяльність слідчого чи прокурора не може бути оскаржена, окрім ухвали про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження.
Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 9, 21, 91, 92, 93, 303, 306, 307, 309, 310, 395 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Постанову слідчого СВ Кіцманського ВП ГУНП в Чернівецькій області ОСОБА_6 від 06.02.2017 року про закриття кримінального провадження № 0000346 від 31.05.2016 року - скасувати, з продовженням подальшого розслідування вказаного кримінального провадження.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя :