Справа № 729/677/17 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/795/853/2017
Категорія - ч.1 ст.204 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
22 серпня 2017 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

підозрюваної ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку апеляційного розгляду кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань 25 травня 2017 року за № 0000023 за апеляційною скаргою прокурора у кримінального провадженні ОСОБА_6 на ухвалу Бобровицького районного суду Чернігівської області від 14 липня 2017 року,-

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Бобровицького районного суду Чернігівської області від 14 липня 2017 року обвинувальний акт у кримінальному провадженні внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань 25 травня 2017 року за № 0000023 щодо ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 204 КК України повернуто прокурору відділу прокуратури Чернігівської області ОСОБА_6 для усунення недоліків, вказаних у мотивувальній частині ухвали.

Таке судове рішення мотивоване тим, що всупереч нормам діючого кримінального процесуального закону, в обвинувальному акті не викладені конкретні обставини кримінального правопорушення, яке повинно складатись з обставин, які свідчать про наявність доведених даних про подію (час, місце, спосіб) кримінального правопорушення, форму вини, мотив, мету його вчинення і відповідати цим обставинам, а містить лише виклад фактичних обставин справи та правову кваліфікацію. Крім того, обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування не містить будь-яких даних про те, що прокурор не погодився з обвинувальним актом, який склав слідчий та внаслідок чого він був складений прокурором та направлений для розгляду до суду, як того вимагають положення ст. 291 КПК України.

Крім того, судом встановлено, що як слідує з реєстру матеріалів досудового розслідування обвинувальний акт складено прокурором 20.06.2017, однак в обвинувальному акті зазначена дата його складання в прокуратурі Чернігівської області 19.06.2017. Крім того, суд звертає увагу на той факт , що згідно даних реєстру, доступ до матеріалів досудового розслідування був наданий 20.06.2017 р , тобто на слідуючий день після складання обвинувального акту, що є грубим порушенням ст. 290 ч.1 ПК України щодо надання стороні захисту доступу до матеріалів досудового розслідування. Також, всупереч вимогам КПК України, внесення відомостей до ЄРДР 25.05.2017, 24.05.2017, 10.04.2017 року включені в перелік процесуальних рішень, хоча внесення відомостей до ЄРДР є процесуальною дією, а не рішенням, яке у відповідності до вимог ст. 110 КПК України оформлюється постановою на стадії досудового розслідування.

Тому зазначені вище порушення стали підставою для повернення обвинувального акта.

Вказана ухвала оскаржена в апеляційному порядку прокурором у кримінальному провадженні. Ставлячи питання про скасування ухвали місцевого суду та призначення нового розгляду в суді першої інстанції, прокурор мотивував свою апеляційну скаргу тим, що повернення обвинувального акту прокурору передбачає не формальну невідповідність такого акту вимогам закону, а наявність в ньому таких недоліків, які перешкоджають суду призначити судовий розгляд. Посилаючись на положення п.13 ч.2 ст. 36 КПК України зазначає, що прокурор, здійснюючи нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням уповноважений самостійно складати обвинувальний акт. Крім того, прокурор наполягає, що ст. 290 КПК України, не встановлює строків, які повинні бути між повідомленням про завершення досудового розслідування та надання доступу до матеріалів досудового розслідування, а також КПК не встановлено термін між складанням обвинувального акту та датою підписання і його вручення обвинуваченому, захиснику. Тому в даному випадку суд безпідставно повернув обвинувальний акт.

Інші учасники кримінального провадження апеляційних скарг на ухвалу суду не подавали.

Заслухавши доповідача, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, підозрювану, яка просила залишити апеляційну скаргу прокурора без задоволення, дослідивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає.

Таке рішення колегія суддів обґрунтовує наступним чином.

Згідно із положеннями пункту третього частини третьої статті 314 КПК України суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам КПК України, тобто за наявності таких порушень вимог процесуального закону, які перешкоджають призначенню справи до судового розгляду. Отже, повернення обвинувального акту прокурору передбачає не формальну невідповідність такого акту вимогам закону, а наявність в ньому таких недоліків, які перешкоджають суду призначити судовий розгляд.

Під час підготовчого судового засідання судом встановлені такі порушення вимог КПК України, які можуть вплинути на оперативність, неупередженість та виконання завдань кримінального провадження щодо застосування до кожного учасника кримінального провадження належної правової процедури

Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України обвинувачення - це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.

Так, згідно з вимогами пунктів 5 частини другої статті 291 КПК України, обвинувальний акт повинен містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Враховуючи такі вимоги кримінального процесуального закону, колегія суддів не може погодитись з твердженням апеляційної скарги прокурора в тій частині, що обвинувальний акт повністю відповідає вимогам статті 291 КПК України.

Згідно ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні, окрім іншого, підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення ( час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.

Вказані положення закону вимагають від сторони обвинувачення при викладені фактичних обставин кримінального правопорушення в обвинувальному акті відобразити всі елементи складу відповідного кримінального правопорушення, які вона вважає встановленими.

Суд не оцінюючи докази та не вдаючись до вирішення питання про кваліфікацію дій обвинуваченого вірно встановив, що в обвинувальному акті не у повній мірі вказано все, що передбачають вимоги ст. 291 КПК України. Зокрема, в обвинувальному акті прямо зазначено, які фактичні обставини встановили органи досудового розслідування, дана правова кваліфікація, проте не вказано, у скоєнні яких конкретних суспільно небезпечних діянь обвинувачується ОСОБА_7 , що і являється формулюванням обвинувачення. Не зазначення такого обвинувачення в обвинувальному акті в майбутньому може призвести до скасування будь-якого постановленого по цій справі судового рішення. Тому доводи прокурора про помилковий висновок суду про неконкретність формулювання обвинувачення не відповідають фактичним обставинам та не заслуговують на увагу.

Крім того, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що з реєстру матеріалів досудового розслідування вбачається, що обвинувальний акт складено прокурором 20.06.2017, однак в обвинувальному акті зазначена дата його складання в прокуратурі Чернігівської області 19.06.2017, що може викликати сумнів у учасників кримінального провадження про його законність. Щодо ознайомлення з матеріалами кримінального провадження, то ОСОБА_7 в засіданні апеляційного суду повідомила, що вона з ними ознайомлена і тому в цій частині висновки місцевого суду, викладені ним в ухвалі, не впливатимуть на законність при розгляді кримінального провадження. Також не впливатиме на законність факт складання обвинувального акту прокурором, адже у відповідності до п. 13 ч.2 ст. 36 КПК України, прокурор має право самостійно скласти обвинувальний акт.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала Бобровицького районного суду Чернігівської області від 14 липня 2017 року про повернення обвинувального акту у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_7 прокурору є обґрунтованою та законною і скасуванню, як про це йдеться в апеляційній скарзі прокурора, не підлягає.

Істотних порушень норм кримінального процесуального закону під час судового розгляду в суді першої інстанції, які були б підставою для скасування ухваленого судового рішення не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 371, 372, 376 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу прокурора у кримінального провадженні ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу Бобровицького районного суду Чернігівської області від 14 липня 2017 року, якою обвинувальний акт у кримінальному провадженні внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань 25 травня 2017 року за № 0000023 щодо ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 204 КК України повернуто прокурору відділу прокуратури Чернігівської області ОСОБА_6 для усунення недоліків залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає чинності з моменту проголошення і подальшому оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4