Справа № 183/5350/16
№ 1-кп/183/213/17
В И Р О К
іменем України
07 серпня 2017 року м. Новомосковськ

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000361 відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Верхньодніпровськ Дніпропетровської області, громадянина України, з середньою-технічною освітою, розлученого, працює директором Приватного підприємства «Агенс», який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України, -

в с т а н о в и в :
Наказом № 3 від 20.02.2015 року командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 (по стройовій частині) військовослужбовця призваного під час мобілізації молодшого сержанта ОСОБА_5 зараховано до списків особового складу військової частини та призначено на посаду курсанта 2 навчального взводу 4 навчальної роти 5 навчального батальйону у військовій частині польова пошта НОМЕР_1 , яка дислокується у АДРЕСА_2 .

Молодший сержант ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем, відповідно до вимог ст.ст. 9, 11, 12, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України був зобов`язаний суворо дотримуватись у своїй службовій діяльності вимог законів України, Статутів Збройних Сил України, бути взірцем виконання службового обов`язку, свято і непорушно додержуватися Конституції України, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою.

Однак 27 лютого 2015 року молодший сержант ОСОБА_5 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи з метою тимчасово ухилитися від проходження військової служби, самовільно без поважних причин залишив розташування військової частини польова пошта НОМЕР_1 , свої службові обов`язки не виконував, час проводив на власний розсуд, не приймаючи заходів для повернення до військової частини, про своє місцезнаходження до органів військового чи цивільного управління не заявляв. 04 липня 2016 року молодший сержант ОСОБА_5 прибув до військової прокуратури Дніпропетровського гарнізону Південного регіону України та заявив про себе.

Таким чином, у період з 27 лютого 2015 року до 04 липня 2016 року молодший сержант ОСОБА_5 був відсутній у військовій частині польова пошта НОМЕР_1 без поважних причин тривалістю понад один місяць. Дії обвинуваченого ОСОБА_5 стороною обвинувачення кваліфіковані за ч. 3 ст. 407 КК України як самовільне залишення військовослужбовцем, крім строкової служби, військової частини без поважних причин тривалістю понад один місяць.

Обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні свою вину в пред`явленому йому обвинуваченні визнав частково. Показав, що 20.02.2015 року був призваний на військову службу за мобілізацією, до військового комісаріату пішов добровольцем. Пройшов медичний огляд лікарів окуліста, невропатолога, отоларинголога, психіатра. Лікар терапевт не надала йому висновку і направила його до поліклініки для додаткового медичного огляду. Однак командир по призову військовослужбовців йому сказав, що медична комісія для добровольців не потрібна, і до поліклініки він не пішов. Його направили до військової частини в АДРЕСА_2 . 22.02.2015 року на полігоні йому стало погано, його відправили до госпіталю в смт. Черкаське де у нього діагностували гіпертонічний криз, виписали рецепт на ліки і наказали повертатися до військової частини, приймати ліки та відпочити. В той же день він повернувся до військової частини, доповів командиру взводу про свій стан здоров`я, здав свої речі та поїхав до себе додому в м. Верхньодніпровськ лікуватися. Командир взводу нічого йому не сказав. Залишив військову частину саме 22.02.2015 року і з поважної причини, оскільки не отримав належної медичної допомоги, свого командира він повідомив про це. Будь-яких рапортів командуванню військової частини з цього приводу не писав. До військової прокуратури його викликали 04.07.2015 року, де він написав відповідні пояснення. Повторно викликали до прокуратури приблизно через рік. Медичну комісію він проходив і визнаний придатним до військової служби, але цього не може бути, оскільки він хворіє на гіпертонічну та інші хвороби.

Крім часткового визнання своєї вини обвинуваченим в судовому засіданні судом були досліджені докази на підтвердження пред`явленого обвинувачення, а саме:

- витяг з кримінального провадження № 0000361 від 24.06.2015 року, згідно якого до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13.05.2015 року було внесено відомості за фактом самовільного залишення 27.02.2015 року військової частини польова пошта НОМЕР_1 військовослужбовцем за мобілізацією ОСОБА_5 (а.с.19);

- заява ОСОБА_5 військовому комісару Верхньодніпровського ОРВК від 26.01.2015 року з проханням поновити його на військовому обліку (а.с.34);

- наказ № 3 (по стройовій частині) від 20.02.2015 року командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 , яким молодшого сержанта ОСОБА_5 зараховано до списків особового складу військової частини та призначено на посаду (а.с.27);

- наказ № 18-гд від 06.03.2015 року командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 про призначення службового розслідування за фактом відсутності на службі молодшого сержанта ОСОБА_5 (а.с.20а); акт проведення службового розслідування від 08.03.2015 року за фактом відсутності на службі молодшого сержанта ОСОБА_5 (а.с.21); наказ № 9 від 08.03.2015 року командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 про результати службового розслідування за фактом відсутності на службі молодшого сержанта ОСОБА_5 (а.с.22), відповідно до яких встановлено відсутність молодшого сержанта ОСОБА_5 на службі з 27.02.2015 року;

- рапорт командира 4 НР 5 НБ військової частини польова пошта НОМЕР_1 лейтенанта ОСОБА_6 06.03.2015 року щодо відсутності на службі молодшого сержанта ОСОБА_5 з 27.02.2015 року (а.с.23);

- пояснювальні командира 2 навчального взводу капітана ОСОБА_7 , солдат ОСОБА_8 та ОСОБА_9 щодо відсутності на службі молодшого сержанта ОСОБА_5 з 27.02.2015 року (а.с.24-26);

- довідка військово-лікарської комісії №2313 від 22.09.2016 року Військової частини НОМЕР_2 , відповідно до якої у молодшого сержанта ОСОБА_5 виявлено ряд хвороб, останнього визнано придатним до військової служби (а.с.43);

- медична характеристика на молодшого сержанта ОСОБА_5 , згідно якої останній за медичною допомогою за час проходження служби до медичної служби військової частини польова пошта НОМЕР_1 не звертався (а.с.60).

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_10 показав, що проходить військову службу у військовій частині польова пошта НОМЕР_1 на посаді заступника командира по роботі з особовим складом. ОСОБА_5 був призваний на військову службу 20.02.2015 року за 4 хвилею мобілізації, а 27.02.2015 року вже була виявлена його відсутність у військовій частині, про це доповів командир його підрозділу. До військової частини ОСОБА_5 не повертався, він бачив його лише у військовій прокуратурі. Саме він проводив службове розслідування щодо залишення військової частини ОСОБА_5 , причини якого йому не відомі. До медичного пункту військової частини ОСОБА_5 не звертався, щодо звернення останнього до госпіталю йому не відомо.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_11 показав, що проходить військову службу у військовій частині польова пошта НОМЕР_1 на посаді заступника командира батальйону по роботі з особовим складом. Пам`ятає, що був рапорт командира підрозділу про відсутність ОСОБА_5 на службі в лютому 2015 року, з приводу чого було проведено службове розслідування. ОСОБА_5 служив в учбовому батальйоні дуже короткий строк, тому він його не пам`ятає.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_12 показала, що працює лікарем терапевтом у Верхньодніпровській центральній районній лікарні. В лютому 2015 року була членом лікарської комісії при військовому комісаріаті, тоді проходив медичну комісію і ОСОБА_5 , який будь-яких скарг на здоров`я не виказував.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_13 показав, що товаришує з ОСОБА_5 . В 20 - х числах лютого 2015 року ОСОБА_5 йому говорив, що його призивають за мобілізацією до військової частини в АДРЕСА_2 . Згодом ОСОБА_5 по телефону йому жалівся що він захворів, йому не надають належної медичної допомоги, і через це він буде повертатися додому. Він зустрівся з ОСОБА_5 в м. Дніпропетровськ 22.02.2015 року, допоміг йому грошима, а потім йому відомо, що ОСОБА_5 лікувався за місцем свого проживання. В липні 2015 року він допоміг ОСОБА_5 знайти де знаходиться військова прокуратура в м. Дніпропетровську. Також він разом із ОСОБА_5 відвідував військову прокуратуру 2 рази в 2016 році.

Дослідивши наведені докази, суд вважає, що вони кожний окремо, а також в сукупності, доповнюючи один одного, підтверджують існування обставин, які мають значення для кримінального провадження, і підтверджують вину обвинуваченого у пред`явленому йому обвинуваченні.

Судом також досліджено карту дослідження та медичного огляду військовозобов`язаного ОСОБА_5 від 02.02.2015 року №21, згідно якої останній був визнаний придатним до військової служби (а.с.36). Однак суд оцінює цей документ як недопустимий доказ, оскільки він не містить обов`язкових реквізитів, а саме прізвища та ініціалів голови та секретаря лікарської комісії, підпису секретаря цієї комісії, що свідчить про його складення всупереч вимог Закону. В той же час, вказане не спростовує доводи обвинувачення щодо придатності ОСОБА_5 до військової служби, що підтверджується висновком військово-лікарської комісії №2313 від 22.09.2016 року (а.с.43).

Не спростовує вищезазначених висновків суду і виписка з історії хвороби ОСОБА_5 (а.с.69), відомості з якої, в той же час, будуть враховані при призначенні покарання.

Доводи ж ОСОБА_5 щодо залишення ним військової частини саме 22.02.2015 року, а не 27.02.2015 року, як це зазначено в обвинувальному акті, не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду та спростовуються іншими доказами по справі.

Таким чином, суд вважає вину обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні злочину встановленою та доведеною належними і допустимими доказами, його дії слід кваліфікувати за ч. 3 ст. 407 КК України як самовільне залишення військовослужбовцем, крім строкової служби, військової частини без поважних причин тривалістю понад один місяць. До такого висновку суд приходить з огляду на те, що в ході судового розгляду знайшли своє підтвердження доводи сторони обвинувачення щодо самовільного, без дозволу командування військової частини, залишення ОСОБА_5 військової частини без достатніх на те підстав.

При призначенні виду та розміру покарання обвинуваченому суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, сукупність усіх обставин у справі, дані про особу обвинуваченого. Так, ОСОБА_5 вчинив злочин середньої тяжкості, раніше не судимий, за місцем проходження військової служби загалом характеризується негативно, за місцем роботи характеризується позитивно, на обліку у лікарів не перебуває. Пом`якшуючих та/або обтяжуючих покарання обставин судом не встановлено.

Тому, обвинуваченому слід призначити покарання у виді позбавлення волі на певний строк у розмірі ближче до середньої межі санкції ч. 3 ст. 407 КК України, оскільки підстав для застосування положень ст. 69 КК України суд не знаходить. Між тим, враховуючи стан здоров`я обвинуваченого та його вік, а також усі обставини у справі, суд дійшов до переконання, що виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства і згідно зі ст. 75 КК України він може бути звільнений від відбування покарання з випробуванням з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України. Таке покарання, на думку суду, відповідає обставинам справи, тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченого, і буде достатнім для його виправлення і запобігання вчиненню ним нових злочинів.
На підставі викладеного, керуючись ст. 374 КПК України, суд, -

у х в а л и в :
ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 (два) роки.

На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_5 обов`язки повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Новомосковський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку видати обвинуваченому та прокурору негайно після його проголошення.

Суддя ОСОБА_1