Провадження № 1-кп/161/134/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
м. Луцьк 13 лютого 2017 року Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

номер кримінального провадження у Єдиному реєстрі досудових розслідувань за

№0000064 від 9 червня 2015 року, про обвинувачення:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 уродженця міста Ковель Волинської області, українця, громадянина України, одруженого, не працюючого, інваліда 1 групи, проживаючого та зареєстрованим місцем проживання за адресою : АДРЕСА_1 , засудженого 11 грудня 2014 року Луцьким міськрайонним судом за ч.1 ст.125 КК України до покарання у виді громадських робіт на строк 120 годин, не відбутого строком 104 години,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.389 ч.2 КК України,

з участю:

прокурора ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань вказане кримінальне провадження,-

В С Т А Н О В И В :
11 грудня 2014 року, вироком Луцького міськрайонного суду ОСОБА_3 був засуджений за вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, та призначено покарання у виді громадських робіт на строк 120 годин.

В зв`язку з цим, працівниками Луцького міського відділу кримінально-виконавчої інспекції, ОСОБА_3 , 27 березня 2015 року, поставлений на облік в Луцький міський відділ кримінально-виконавчої інспекції УДПтС України у Волинській області, письмово ознайомлений з умовами відбування покарання у виді громадських робіт, та попереджений про кримінальну відповідальність за ухилення від відбування громадських робіт за ст.389 ч.2 КК України та 30 березня 2015 року, направлений для відбування покарання в ЖКП №11 м. Луцька.

Однак, ОСОБА_3 , являючись особою, засудженою до покарання у виді громадських робіт, умисно, з 9 по 30 квітня 2015 року та впродовж травня 2015 року, ухилявся від відбуття громадських робіт, не з`являвся без поважних причин до ЖКП №11 м. Луцька для відпрацювання громадських робіт, та станом на 24 червня 2015 року не відпрацював 104 години громадських робіт.

В судовому засіданні, ОСОБА_3 свою вину в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст.389 ч.2 КК України визнав повністю та показав, що при обставинах, зазначених в обвинуваченні, не відбув покарання у виді громадських робіт строком 104 години, оскільки прибув на роботу в нетверезому стані.

Разом з тим, суд, відповідно до ст.ст.22, 349 КПК України дослідив докази сторони обвинувачення.

Так, з вироку від 11 грудня 2014 року Луцького міськрайонного суду встановлено, що ОСОБА_3 визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.125 ч.1 КК України та призначено покарання у виді громадських робіт на строк 120 годин (а.с.135).

13 січня 2015 року Луцьким міськрайонним судом видано розпорядження про виконання вироку, що набрав законної сили (а.с.134).

30 березня 2015 року начальник Луцького МВ КВІ УДПтС України у Волинській області підполковник внутрішньої служби ОСОБА_6 видала засудженому ОСОБА_3 направлення для прибуття до ЖКП-11 м. Луцька, для відбування призначеного судом покарання у виді 120 громадських робіт з 1 квітня 2015 року (а.с.149).

01 квітня 2015 року наказом №2/13 директора ЖКП-11 ОСОБА_7 прийнятий ОСОБА_3 на безоплатні суспільно-корисні роботи для відбуття 120 годин громадських робіт (а.с.152).

02 квітня, 06 травня 2014 року ОСОБА_3 ознайомлений про порядок та умови відбування громадських робіт та попереджений про кримінальну відповідальність в разі ухилення від покарання (а.с.154).

Згідно табеля виходу на роботу в квітні та травні 2015 року, ОСОБА_3 відпрацював 16 годин громадських робіт, не відпрацював 104 години (а.с.159-161).

Таким чином, на підставі викладеного суд вважає, що винність ОСОБА_3 в скоєнні кримінального правопорушенні доведена повністю.

Суспільно-небезпечні дії ОСОБА_3 необхідно кваліфікувати за ст. 389 ч.2 КК України як умисні дії, що виразилися в ухиленні від відбування громадських робіт, особою, засудженою до цього покарання.

Суд дослідив дані про особу обвинуваченого та встановив наступне.

Так, відповідно до довідки про судимість, ОСОБА_3 судимий за ч.1 ст.125 КК України до 120 годин громадських робіт ( а.с.173).

За місцем проживання ОСОБА_3 характеризується негативно ( а.с.166).

З медичних довідок, посвідчення інваліда 1-ої групи, висновку МСЕК, висновку судово-психіатричної експертизи №244 від 1 серпня 2016 року встановлено, що ОСОБА_3 отримав травму голови, являється інвалідом 1А групи, виявляє ознаки психоорганічного синдрому змішаного ґенезу (внаслідок перенесеної ЧМТ, епілепсії), за психічним станом не здатний повною мірою усвідомлювати свої дії та керувати ними, не може самостійно реалізувати право на захист, потребує постійного стороннього догляду і допомоги, піклування родичів з обов`язковим лікарським наглядом ( а.с.,101-104,105,110-112).

Обставин, що пом`якшують покарання є щире каяття та активне сприяння в розкритті злочину.

Обставини, що обтяжують є рецидив злочинів.

Призначаючи покарання ОСОБА_3 суд, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, як за рівнем суспільної небезпеки так і за класифікацією злочину, як невеликої тяжкості, дані про особу винного, що указані вище, наявність пом`якшуючих і обтяжуючої обставин покарання, визнанням своєї вини, вважає, що для виправлення та перевиховання йому слід призначити покарання в виді арешту, в мінімальній межі, що зазначене в санкції статті за якою притягається обвинувачений до кримінальної відповідальності.

Остаточно призначити ОСОБА_3 покарання на підставі ст.ст.71,72 КК України, за сукупністю вироків, до покарання за даним, новим вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Разом з тим, суд, встановив, що за наявності передбачених в Переліку захворювань, які є підставою для подання до суду матеріалів про звільнення засуджених від подальшого відбування покарання розладів особистості та поведінки, обумовлені хворобою, ушкодженням головного мозку, епілепсією, висновку МСЕК про встановлення 1-шої групи інвалідності за загальним захворюванням та необхідності здійснення постійного стороннього нагляду за ОСОБА_3 ,неможливе відбування ОСОБА_3 призначеного покарання.
Згідно ч.2 ст.84 КК України, особа, яка після вчинення злочину або постановлення вироку захворіла на іншу тяжку хворобу, що перешкоджає відбуванню покарання, може бути звільнена від покарання. При вирішенні цього питання суд враховує тяжкість вчиненого злочину, характер захворювання особу засудженого та інші обставини.
З врахуванням особи ОСОБА_3 , тяжкості вчиненого злочину за рівнем суспільної небезпеки як невеликої тяжкості, стану його здоров`я, пов`язаного з тяжкою хворобою та визнанням його інвалідом 1-ої групи, характеру захворювання, пов`язаного з необхідністю здійснювати за ним сторонній догляд і надавати постійну допомогу, в тому числі пересуватись з здійсненням допомоги, що перешкоджає відбуванню покарання та умови відбування покарання за відсутності постійного догляду та допомоги, що може створити небезпеку для здоров`я засудженого, а тому слід прийти до висновку, про необхідність звільнення ОСОБА_3 від відбування покарання.
На підставі викладеного, керуючись ст.368,370,371,374 КПК України, суд,-

З А С У Д И В :
Визнати винним ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 389 України, та призначити покарання у виді арешту строком на 1 (один) місяць.

На підставі ст.71 ч.1, ст.72 КК України, призначити ОСОБА_3 покарання за сукупністю вироків: до призначеного покарання за даним вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 11 грудня 2014 року та остаточно призначити покарання у виді арешту строком на 1 (один ) місяць 5 (п`ять) діб.

На підставі ч.2 ст.84 КК України, звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання.

На вирок може бути подана апеляція в апеляційний суд Волинської області через Луцький міськрайонний суд, протягом тридцяти діб з дня його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1