Справа №212/5855/16-к
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 лютого 2017 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Кривого Рогу кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002964 від 15.09.2016 відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, офіційно непрацевлаштованого, не одруженого, раніше судимого, останні рази: 11.03.2015 вироком Синельниківського міського суду Дніпропетровської області за ст. ст. 391, 71 КК України до 1 року 3 місяців позбавлення волі, звільненого 10.02.2016 по відбуттю строку покарання, 30.11.2016 вироком Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 186 КК України до позбавлення волі на строк 5 років і на підставі ст. 75 КК України звільнений від цього покарання з іспитовим строком 2 роки 6 місяців, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , мешкаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 395, ч. 2 ст. 185 КК України,

з участю прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_3 , захисника адвоката ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 , ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 09 лютого 2016 року відповідно до ст.ст. 3 п. «Б», 5, 6, 10 Закону України «Про адміністративний нагляд за особами, звільненими з місць позбавлення волі» встановлено адміністративний нагляд строком на 1 рік та із наступними обмеженнями:

- заборона виходу з будинку (квартири) з 22.00 годин до 06.00 годин;

- з`являтися в органи відділу поліції за місцем свого проживання для реєстрації.

10.02.2016 року ОСОБА_3 при звільнені з місць позбавлення волі був ознайомлений керівником Личаківської ВК № 30 УДПтСУ у Львівській області під підпис з ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 09.02.2016 року про встановлення адміністративного нагляду відносно нього. Також, ОСОБА_3 письмово, був попереджений про кримінальну відповідальність за порушення правил адміністративного нагляду, та ОСОБА_3 попереджено під підпис що він повинен з`явитися до Покровського ВП в триденний строк тобто до 13.02.2016 року.

Після звільнення з місць позбавлення волі ОСОБА_3 13.02.2016 року не прибув до Покровського ВП Криворізького ВП ГУНП в Дніпропетровській області, на облік не став та умисно, з метою ухилення від адміністративного нагляду ігнорував вказану ухвалу суду і не прибув до вказаного ним при звільненні з ВК№ 30 адреси свого мешкання: АДРЕСА_1 , змінивши адресу свого проживання, а саме за адресою: АДРЕСА_2 , та письмово не повідомивши керівника Покровського ВП ГУНП в Дніпропетровській області про місце свого перебування, чим навмисно ухилявся від виконання покладених на нього судом обмежень та обов`язків, та своїми діями порушив умови встановленого рішенням суду адміністративного нагляду.

07.04.2016 року відповідно до вимог п.5,7 Інструкції про організацію здійснення адміністративного нагляду за особами звільненими з місць позбавлення волі, під час проведення бесіди, ОСОБА_3 попереджено про кримінальну відповідальність за ст. 395 КК України (самовільно залишення місця мешкання за адресою АДРЕСА_2 )

25.05.2016 року ОСОБА_3 постановою Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу був визнаний винним у скоєнні адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 187 КУпАП України, а саме не з`явився у триденний термін до Покровського ВП КВП ГУНП в Дніпропетровській області для постановки на облік, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 51 гривня 00 копійок.

02.07.2016 року ОСОБА_3 не виконуючи покладені на нього обв`язки, які зазначені у постанові Шевченківського районного суду м. Львова від 09.02.2016 року про адміністративний нагляд строком на 1 рік, з якими був попереджений, самовільно, умисно, з метою ухилення від адміністративного нагляду, тобто не бажаючи, щоб працівники Покровського ВП КВП ГУНП в Дніпропетровській області здійснювали за ним контроль і розуміючи злочинний характер своїх дій залишив місце свого проживання, розташованого за адресою АДРЕСА_2 , переїхавши на місце проживання АДРЕСА_3 , де проживав з 09.07.2016 року до 10.08.2016 року, тим самим умисно порушив правила адміністративного нагляду.

Також ОСОБА_3 , 17.09.2016 року близько о 07.00 годин, знаходячись з дозволу ОСОБА_6 у квартирі АДРЕСА_4 , побачив у зазначеній квартирі, належні ОСОБА_6 золоті вироби, після чого у останнього виник раптовий намір на таємне викрадення зазначеного майна.

В той же день, ОСОБА_3 , знаходячись у квартирі АДРЕСА_4 , реалізовуючи раптово виниклий злочинний намір направлений на таємне викрадення чужого майна та обернення його на свою користь, повторно, переслідуючи корисливу мету, впевнившись в тому, що будь-які можливі свідки та очевидці відсутні, таємно викрав, належні ОСОБА_7 золоті вироби, які знаходились в кімнаті на серванті, а саме:

- каблучку із жовтого металу із каменем білого кольору загальною вагою 3.25 грам, вартістю 3 140, 74 гривень,

- каблучку із білого металу вагою 3 грами, вартістю 3 380, 37 гривень,

- каблучку із білого металу вагою 3 грами, вартістю 3 380, 37 гривень,

- сережку із жовтого металу вагою 1,6 грами, вартістю 1 802, 86 гривень.

- сережку із жовтого металу вагою 1,51 грами, вартістю 1 707, 30 гривень.

Після скоєння кримінального правопорушення, ОСОБА_3 з викраденим з місця скоєння кримінального правопорушення зник, звернувши викрадене майно на свою користь та розпорядившись ним на свій розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_6 матеріальний збиток, згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 2375 від 30 вересня 2016 року на загальну суму 13 411, 64 гривень.

Допитаний обвинувачений ОСОБА_3 у судовому засіданні свою вину у пред`явленому обвинуваченні визнав повністю, щиро розкаявся та пояснив, що він потерпілій ОСОБА_6 відшкодував завдану шкоду в повному обсязі. Про встановлення щодо нього адміністративного нагляду йому біло відомо.

Даючи оцінку показанням обвинуваченого ОСОБА_3 , суд визнає їх правдивими і достовірними, оскільки вони послідовні, об`єктивно і досить повно відображають обстановку і обставини скоєного обвинуваченим кримінального правопорушення (злочину), пояснюють мотив скоєного, підстав для самообмови судом не встановлено.

Враховуючи, що ОСОБА_3 визнав вину в повному обсязі, зі згоди учасників судового провадження, суд на підставі ч.3 ст.349 КПК України не досліджував всі докази, оскільки є переконання в тому, що обвинувачений правильно розуміє зміст фактичних обставин, які ним не оскаржуються, усвідомлює неможливість у подальшому оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, а тому відсутні сумніви відносно добровільності та істинності його позиції.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що ОСОБА_3 в повній мірі викритий в скоєнні злочинів і кваліфікує його дії за ст. 395 КК України, як самовільне залишення особою місця проживання з метою ухилення від адміністративного нагляду, щодо якої встановлено адміністративний нагляд у разі звільнення з місць позбавлення та за ч. 2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно.

Призначаючи міру покарання, суд враховує ступінь тяжкості скоєного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, дані про особу обвинуваченого.

Так, ОСОБА_3 скоїв злочини невеликої та середньої тяжкості; раніше судимий; під наглядом лікаря-психіатра не перебував та не перебуває; перебував під профілактичним наглядом з травня 2009 року лікаря-нарколога з приводу вживання алкоголю зі шкідливими наслідками та був занятий з-під нагляду в листопаді 2010 року через відсутність відомостей; офіційно не працевлаштований; за місцем мешкання характеризується посередньо.

Обставиною, що пом`якшує покарання є щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання судом не встановлено.

З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_3 не можливе без його ізоляції від суспільства, з обранням йому міри покарання у виді арешту в межах санкцій ст. 395, ч. 2 ст. 185 КК України, на підставі ч. 1 ст. 70 КК України остаточне призначивши покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.

Дане покарання, виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 і попередження вчинення ним нових злочинів.

З огляду на положення ст. 70 КК України та роз`яснення Верховного Суду України, викладені в п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року зі змінами № 7 «Про практику призначення судами кримінального покаранн я», згідно яких коли особа, щодо якої було застосоване звільнення від відбування покарання з випробуванням, вчинила до постановлення вироку в першій справі інший злочин, за який вона засуджується до покарання, що належить відбувати реально, застосування принципів поглинення, часткового чи повного складання призначених покарань не допускається і за таких умов кожний вирок виконується самостійно, враховуючи, що ОСОБА_3 вчинив злочин, за який йому призначається покарання у виді арешту, тобто яке належить відбувати реально, до постановлення щодо нього вироку від 30 листопада 2016 року, вирок Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 30 листопада 2016 року, слід виконувати самостійно.

Цивільний позов не заявлено.

Долю речових доказів вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

Запобіжний захід у даному кримінальному провадженні не обирався.

Процесуальні витрати відсутні.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ст. 395 КК України і призначити йому покарання у виді арешту на строк 1 (один) місяць.

ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 2 ст. 185 КК України і призначити йому покарання у виді арешту на строк 5 (п`ять) місяців.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України ОСОБА_3 призначити покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначивши до відбування покарання у виді 5 (п`яти) місяців арешту.

Вирок Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 30 листопада 2016 року, яким ОСОБА_3 засуджено за ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років і на підставі ст. 75 КК України звільнено від цього покарання з іспитовим строком 2 роки 6 місяців, виконувати самостійно.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з дня його фактичного затримання, пов`язаного з виконанням цього вироку.

Речові докази: каблучку металу жовтого кольору з каменем фасон вагою 3,25 г., каблучку металу жовтого кольору вагою 3 грами, каблучку металу жовтого кольору вагою 3 г., одну сережку металу жовтого кольору вагою 1,6 г., одну сережку металу жовтого кольору вагою 1,51 г., які знаходяться на відповідальному зберіганні у потерпілої ОСОБА_6 , залишити у розпорядженні останньої.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Суддя ОСОБА_1