Суддя ОСОБА_1
Справа № 644/51/15-к
Провадження № 1-кп/644/72/17
Справа № 644/51/15-к
ВИРОК
Іменем України

20 березня 2017 року.

Орджонікідзевський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участі:

прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

представника потерпілого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові кримінальне провадження № 0003133 від 26 листопада 2016 року по обвинуваченню:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, українця, громадянина України, військовозобов`язаного, з незакінченою вищою освітою, одруженого, працюючого без офіційного працевлаштування, зареєстрованого і проживаючого в АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

- у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України,

ВСТАНОВИВ:

23 листопада 2014 року близько 02 години ОСОБА_8 , знаходячись на танцювальному майданчику нічного клубу «Бадіс», розташованого за адресою: м. Харків, пр. Індустріальний (раніше пр. Фрунзе), буд. 6, в ході конфлікту з раніше незнайомим йому ОСОБА_5 , який виник на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, навмисно наніс ОСОБА_5 один удар кулаком правої руки в область щелепи, чим заподіяв йому легкі тілесні ушкодження у вигляді садни на спинці носа і синця на верхній губі. Від отриманого удару ОСОБА_5 втратив рівновагу та впав, вдарившись тім`яною областю голови об тверде покриття підлоги. В результаті падіння і удару ОСОБА_5 головою об підлогу, він отримав тілесні ушкодження у вигляді важкої закритої черепно мозкової травми з наявністю епідуральної гематоми праворуч, крововиливу під тверду мозкову оболонку, переламу склепіння черепу і забою головного мозку важкого ступеня, які, згідно висновку судово медичної експертизи № 1210-А/14 від 24 грудня 2014 року, відносяться до тяжких тілесних пошкоджень, небезпечних для життя в момент заподіяння, та синця на правому плечі, який відносяться до легкого тілесного ушкодження.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав частково і пояснив, що 23 листопада 2014 року близько 02 години ночі він перебував на танцювальному майданчику нічного клубу «Бадіс», розташованого по пр. Фрунзе в м. Харкові. Біля нього, розмахуючи руками та чіпляючи його, танцював раніше йому не знайомий ОСОБА_5 . Він зробив йому зауваження, але ОСОБА_5 не відреагував, продовжив розмахувати руками і знову зачепив його. Між ними виник словесний конфлікт, в ході якого він вдарив ОСОБА_5 кулаком правої руки в область лівої частини щелепи, від чого ОСОБА_5 впав на підлогу головою назад, вдарившись потилицею. До лежачого ОСОБА_5 зразу підійшли два охоронця, підняли ОСОБА_5 і винесли його на вулицю. Він також вийшов за ним і побачив, що охоронці посадили ОСОБА_5 на землю, обперли його спиною об стіну і пішли. У ОСОБА_5 пішла з носу кров. Він попросив охоронця принести води, умив ОСОБА_5 водою та викликав швидку допомогу. Машина швидкої допомоги приїхала приблизно через 30 хвилин, він допоміг ОСОБА_5 сісти в машину, після чого пішов додому. Заподіяти ОСОБА_5 тяжке тілесне ушкодження не хотів, настання таких важких наслідків своїх дій не бажав. Під час досудового розслідування добровільно відшкодував потерпілому заподіяну матеріальну та моральну шкоду, в підтвердження чого останній надав йому нотаріально посвідчену заяву.

Крім часткового визнання обвинуваченим своєї вини у вчиненні злочину, його вина у його вчиненні повністю доведена зібраними у кримінальному провадженні і дослідженими під час судового провадження доказами, а саме…
Показаннями потерпілого ОСОБА_5 , який пояснив суду, що 23 листопада 2014 року він зайшов до нічного клубу «Бадіс». До цього він випив бокал пива. Події, які були у нічному клубі, він не пам`ятає, оскільки прийшов до тями вже в лікарні. Внаслідок травми, яку йому заподіяв ОСОБА_8 , йому було встановлено ІІ групу інвалідності.
Показаннями свідка ОСОБА_9 , яка пояснила суду, що 23 листопада 2014 року вона з подружками відпочивала у нічному клубі « ІНФОРМАЦІЯ_2 ». Вони сиділи за столиком, який розташований біля танцювального майданчику. Раніше їй не знайомий потерпілий ОСОБА_5 активно танцював на відстані близько 5 метрів він них. При цьому він розмахував руками і заважав оточуючим, в зв`язку з чим йому робили зауваження, на які він не реагував. Раніше не знайомий їй ОСОБА_8 також зробив йому зауваження і між ними виник словесний конфлікт, під час якого ОСОБА_8 вдарив потерпілого кулаком правої руки в обличчя. Від отриманого удару ОСОБА_5 впав та вдарився потилицею об підлогу. Вдарився він сильно, оскільки, не зважаючи на гучну музику, вона почула досить сильний глухий звук удару голови ОСОБА_5 об підлогу. Після падіння потерпілий не рухався, до нього зразу підійшли охоронці, підняли і понесли до виходу з нічного клубу.
Показаннями свідка ОСОБА_10 , яка пояснила суду, що 23 листопада 2014 року вона із ОСОБА_9 відпочивала у нічному клубі « ІНФОРМАЦІЯ_2 ». Вони відпочивали, сиділи за столиком біля танцювального майданчику, періодично танцювали. Раніше не знайомі їм обвинувачений і потерпілий танцювали на відстані приблизно 1,5 м. від їх них. Щоб ці хлопці спілкувалися між собою, вона не бачила, але раптом, один з них, як їй тепер відомо ОСОБА_8 , вдарив іншого хлопця рукою в обличчя. Від удару той впав і вдарився головою об кут підйому танцювального майданчика. Звук падіння та удару потерпілого об підлогу був досить гучний. Хлопець втратив свідомість. Навкруги нього зібралися люди. Крові на хлопці не було. Вона викликала охоронців клубу, які підняти потерпілого і понесли його до виходу з клубу. ОСОБА_8 пішов за ними. На її думку потерпілий ніякої загрози для обвинуваченого не становив.
Крім вищенаведених доказів вина обвинуваченого у вчиненні злочину також підтверджується письмовими доказами, а саме…
Протоколом пред`явлення особи для впізнання від 28 листопада 2014 року, згідно якого свідок ОСОБА_9 серед пред`явлених їй для впізнання фотознімків впізнала ОСОБА_8 як хлопця, який 23.11.2014 року близько 02 години ночі наніс удар по обличчю невідомому хлопцю, від якого той впав на підлогу (а.с. 114 - 116).
Протоколом пред`явлення особи для впізнання від 28 листопада 2014 року, згідно якого свідок ОСОБА_10 серед пред`явлених їй для впізнання фотознімків впізнала ОСОБА_8 як хлопця, який 23.11.2014 року близько 02 години ночі наніс удар по обличчю невідомому хлопцю, від якого той впав на підлогу (а.с. 117 - 119).
Висновком судово-медичної експертизи № 1173-А/14 від 10.12.2014 року, згідно якого, у зв`язку з подією, яка мала місце 23.11.2014 року у потерпілого ОСОБА_5 мали місце пошкодження: тяжка закрита черепно-мозкова травма з наявністю садни на спинці носу, синця на верхній губі, епідуральної гематоми праворуч, крововиливу під тверду мозкову оболонку, перелому склепіння черепу, забою головного мозку важкого ступеня; синця на правому плечі.
Зазначені тілесні ушкодження утворилися від дії тупих твердих предметів, могли виникнути за обставин, наведених у постанові про призначення експертизи, і відносяться: травма голови - до тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпечності для життя; синець на правому плечі до легких тілесних ушкоджень (а.с. 120, 121).
Протоколом проведення слідчого експерименту та фототаблицею до нього, проведеного за участю підозрюваного ОСОБА_11 , під час якого обвинувачений на місці вчинення злочину розповів та за допомогою манекена показав, яким чином він вдарив потерпілого, а той впав на підлогу (а.с. 129 135).
Висновком судово-медичної експертизи № 1210-А/14 від 24.12.2014 року, згідно якого у зв`язку з подією, яка мала місце 23.11.2014 року у потерпілого ОСОБА_5 мали місце пошкодження: тяжка закрита черепно-мозкова травма з наявністю садни на спиці носу, синця на верхній губі, епідуральної гематоми праворуч, крововиливу під тверду мозкову оболонку, перелому склепіння черепу, забою головного мозку важкого ступеня; синця на правому плечі.
Перелічені тілесні ушкодження утворилися від дії тупих твердих предметів, могли виникнути за обставин, викладених у протоколі допиту та при проведенні слідчого експерименту з участю підозрюваного ОСОБА_8 , тобто внаслідок удару кулаком в обличчя з наступним падінням на тверду розповсюджену поверхню і ударом головою об неї, при цьому, найвірогідніше всього, потерпілий та нападник знаходилися обличчям один до одного, і відносяться: травма голови - до тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпечності для життя; синець на правому плечі до легких тілесних ушкоджень.
Тілесні ушкодження, що встановлені у потерпілого ОСОБА_5 , отримані в один період часу, при цьому, між діями ОСОБА_8 і отриманими ОСОБА_5 тілесними ушкодженнями є прямий причинно слідчий зв`язок (а.с. 136, 137).
Допитаний в судовому засіданні судово-медичний експерт ОСОБА_12 повністю підтвердив висновки, наведені ним у судово-медичних експертизах № 1173-А/14 від 10.12.2014 року і № 1210-А/14 від 24.12.2014 року, а також пояснив, що найбільш вірогідним механізмом заподіяння потерпілому ОСОБА_5 тілесних ушкоджень є: заподіяння потерпілому, в результаті нанесення йому обвинуваченим ОСОБА_8 удару в обличчя, тілесних ушкоджень у вигляді садни на спинці носу і синця на верхній губі, які за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень; падіння потерпілого ОСОБА_5 , від отриманого удару, з прискоренням та закиданням голови назад на тверду підлогу; удар потерпілого ОСОБА_5 тім`яною частиною голови об підлогу, в результаті падіння з висоти свого росту, і отримання ним внаслідок цього тяжкої закритої черепно-мозкової травми з епідуральною гематомою праворуч, крововиливом під тверду мозкову оболонку, переламу склепіння черепу і забою головного мозку важкого ступеня, які за ступенем тяжкості відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпечності для життя в момент їх заподіяння. Синець на правому плечі потерпілого міг виникнути при його падінні і ударі об підлогу.
Оцінивши зібрані під час кримінального провадження і досліджені в судовому провадженні докази, суд вважає, що дії обвинуваченого ОСОБА_8 підлягають кваліфікації за ст. 128 КК України, як необережне заподіяння тяжкого тілесного ушкодження.

При кваліфікації дій обвинуваченого суд виходив з наступного…

Пунктом 26 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 07 лютого 2003 року «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи» визначено, що у випадках, коли особа, яка позбавила потерпілого життя чи заподіяла йому тяжке або середньої тяжкості тілесне ушкодження, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своїх дій чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення (злочинна самовпевненість), або ж не передбачала можливості настання таких наслідків, хоча повинна була й могла їх передбачити (злочинна недбалість), її дії слід розглядати як убивство через необережність чи заподіяння необережного тяжкого або середньої тяжкості тілесною ушкодження і кваліфікувати відповідно за ст. 119 КК України чи ст. 128 КК України.

Як вбачається з матеріалів справи, обвинувачений в ході судового розгляду давав послідовні показання про відсутність у нього умислу на заподіяння потерпілому тяжкого тілесного ушкодження, і ці його показання цілком узгоджуються з усіма іншими зібраними у кримінальному провадженні доказами.

Показання обвинуваченого, що він не мав умислу на заподіяння потерпілому тяжких тілесних ушкоджень, об`єктивно підтверджені протоколом слідчого експерименту за його участю, і не суперечать висновку судово-медичної експертизи та показанням судово-медичного експерта ОСОБА_12 щодо можливих обставин отримання потерпілим тілесних ушкоджень.

Поведінка обвинуваченого після вчинення злочину, який сам надавав потерпілому первісну допомогу і викликав швидку і невідкладну медичну допомогу, також свідчить, що наслідки, які сталися, були для обвинуваченого не бажаними та неочікуваними.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, п. 23 постанов Пленуму Верховного Суду України № 5 від 29.06.90 «Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку», всі сумніви щодо доведеності обвинувачення, якщо їх неможливо усунути, повинні тлумачитись на користь обвинуваченого.

За встановлених судовим розглядом обставин, кваліфікацію органом досудового розслідування дій обвинуваченого за ч. 1 ст. 121 КК України суд визнає неправильною, оскільки тяжке тілесне ушкодження було заподіяно потерпілому обвинуваченим через необережність внаслідок злочинної недбалості, оскільки обвинувачений не передбачав можливості настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння, хоча повинен і міг їх передбачити, діючи з більшою обачністю.

При призначенні обвинуваченому міри покарання, суд враховує характер і ступінь суспільної небезпечності вчиненого ним злочину, конкретні обставини його вчинення і відомості про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, позитивно характеризується за місцем проживання, хоча неофіційно, але працює, на обліку у лікарів нарколога і психіатра не знаходиться, одружений, має на утриманні малолітню дитину.

Обставинами, які пом`якшують покарання, що призначається обвинуваченому, суд вважає вчинення злочину вперше, щире каяття обвинуваченого у його вчиненні, відшкодування заподіяної злочином матеріальної і моральної шкоди.

Обставин, які обтяжують покарання, що призначається обвинуваченому, по кримінальному провадженню не вбачається.

Суд вважає, що для виправлення обвинуваченого, а також з метою запобігання можливості вчинення ним нових злочинів, йому слід призначити покарання у вигляді обмеження волі.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_5 про стягнення з обвинуваченого на його користь у відшкодування заподіяної злочином матеріальної шкоди 35673 грн. і моральної шкоди в розмірі 200000 грн. суд вважає таким, що підлягає задоволенню частково.

Як вбачається з матеріалів судового провадження під час досудового розслідування кримінального провадження, а саме 25 грудня 2014 року потерпілий ОСОБА_13 звернувся до суду з первісним позовом до обвинуваченого ОСОБА_8 про відшкодування заподіяної злочином матеріальної і моральної шкоди, в якому просив стягнути з ОСОБА_8 на його користь у відшкодування матеріальної шкоди понесені ним витрати на лікування наслідків отриманих тілесних ушкоджень у загальному розмірі 33437 грн. 96 коп. і 15000 грн. у відшкодування заподіяної йому моральної шкоди, яка складається з того, що сама пригода здійснила негативний вплив на його емоційний стан, змінилося його нормальне життя, він не може повноцінно відновити свій стан, не має можливості працювати і заробляти кошти на лікування, потребує постійної сторонньої допомоги, не може самостійно їсти та обслуговувати себе, відчуває періодичний біль (а.с. 16, 17).

Під час судового розгляду кримінального провадження - 20.01.2015 року потерпілий ОСОБА_5 звернувся до суду з уточненою позовною заявою, в якій виклав додаткове юридичне обґрунтування заявлених ним у первісному позові позовних вимог, і, не змінюючи їх підстав, збільшив вимоги у частині відшкодування матеріальної шкоди до 35673 грн. (а.с. 33, 34).

16 березня 2015 року потерпілий ОСОБА_5 звернувся до суду з письмовою заявою, в якій вказав, що обвинувачений ОСОБА_8 добровільно погасив усі матеріальні та моральні збитки, заявлені у цивільному позові (а.с. 81).

17 березня 2015 року суду було надано нотаріально посвідчену заяву потерпілого ОСОБА_5 , в якій він підтверджує отримання ним від обвинуваченого ОСОБА_8 у відшкодування заподіяної злочином матеріальної шкоди узгодженої сторонами суми відшкодування в розмірі 35000 грн., у відшкодування моральної шкоди 15000 грн. і відсутність у ОСОБА_5 до ОСОБА_8 претензій морального і майнового характеру (а.с. 83).

В судовому засіданні 17 березня 2017 року потерпілий збільшив свої позовні вимоги в частині відшкодування заподіяної йому злочином моральної шкоди до 200000 грн., обґрунтовуючи збільшення встановленням йому другої групи інвалідності безстроково.

Суд вважає, що у зв`язку з повним добровільним відшкодуванням обвинуваченим ОСОБА_8 пред`явлених до нього у первісному і уточненому позові вимог про відшкодування матеріальної і моральної шкоди, що підтверджується поданими суду потерпілим ОСОБА_5 заявами, позовні вимоги про стягнення з обвинуваченого на користь потерпілого у відшкодування матеріальної шкоди 35673 грн. підлягають задоволенню, з урахуванням вже виплаченої суми відшкодування в розмірі 35000 грн., на суму 673 грн., а в частині відшкодування моральної шкоди в розмірі 15000 грн. задоволенню не підлягають, оскільки вона вже потерпілому в зазначеному розмірі відшкодована.

В частині відшкодування моральної шкоди в розмірі 200000 грн. 15000 грн. = 185000 грн. з підстав встановлення потерпілому ОСОБА_5 другої групи інвалідності безстроково, позов задоволенню не підлягає, оскільки: належних та відкритих стороні захисту, у відповідності до вимог ч. 11 ст. 290 КПК України, доказів у підтвердження факту встановлення потерпілому інвалідності, суду не надано; розрахунку розміру та доказів заподіяння додаткової моральної шкоди з інших підстав, ніж це було наведено у первісному і уточненому позові, також не надано; під час розгляду справи судом було відмовлено у задоволенні клопотання потерпілого про забезпечення доказів по цивільному позову шляхом призначення експертного дослідження для підтвердження факту заподіяння моральної шкоди у розмірі заявлених позовних вимог, які на той час становили 15000 грн., в подальшому, після збільшення розміру цих вимог і зміни їх підстав, клопотання про проведення експертного дослідження в частині додаткового відшкодування моральної шкоди в розмірі 185000 грн., заявленого з інших підстав, ніж були наведені у первісному і уточненому позовах, суду не заявлялося.

Керуючись ст. ст. 373, 374 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_8 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ст. 128 КК України, та призначити йому за вчинений злочин покарання у вигляді обмеження волі строком на 1 рік.

Цивільний позов ОСОБА_5 задовольнити частково і стягнути з ОСОБА_8 на його користь у відшкодування заподіяної злочином матеріальної шкоди 673 грн. В іншій частині позовних вимог ОСОБА_5 в задоволенні позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_8 на користь держави (отримувач коштів: УДКСУ в Орджонікідзевському районі м. Харкова, код 37999701, банк ГУДКСУ у Харківській області, МФО 851011, р/р 0009, КБК 22030001) судовий збір за цивільним позовом в розмірі 640 грн.

Строк відбування ОСОБА_8 призначеного покарання рахувати з дня прибуття ОСОБА_8 в установу виконання покарання для відбування покарання.

Копію вироку вручити прокурору, захиснику і обвинуваченому негайно після його проголошення.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Харківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через районний суд.

Суддя: ОСОБА_1