УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 серпня 2017 року Місто Одеса
З клопотання слідчого вбачається, що в 2014 році, більш точної дати та часу в ході слідства встановити не надалось можливим у невстановлених слідством осіб із числа осіб ліквідаційної комісії АТ «ЕРДЕ БАНК» виник злочинний намір направлений за заволодіння квартирою АДРЕСА_1 .
З вказаною, метою переслідуючи корисливі наміри, діючи згідно спланованих дій метою яких в сукупності являлась незаконна перереєстрація вищевказаної квартири , що виступало першим етапом єдиного злочинного плану, 19 червня 2014 року ПАТ «ЕРДЕ БАНК», на підставі заочного рішення Приморського районного суду м. Одеси набув право власності на квартиру АДРЕСА_1 по справі № 522/1897/14-ц.
В послідуючому продовжуючи злочинні наміри, 20 січня 2017 року між ПАТ «ЕРДЕ БАНК», ідентифікаційний код 34817907 від імені якого діяла Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «ЕРДЕ БАНК», ОСОБА_7 , на підставі рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 117 від 11 листопада 2014 року та рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 3057 від 29 грудня 2016 року «Про продовження строків здійснення процедури ліквідації АТ «ЕРДЕ БАНК», та делегування повноважень ліквідатора», та гр. ОСОБА_5 , був укладений нотаріально засвідчений договір купівлі продажу відповідно до результатів відкритих торгів оформлених протоколом № 1 про проведення повторного аукціону в електронній формі по лоту № 1 Української універсальної біржі від 10.01.2017 предметом якого виступила квартира АДРЕСА_1 загальною площею 101,4 кв.м., житлова площа 42,2 кв.м.
Вказана квартира до винесення заочного рішення Приморського районного суду м. Одеси по справі № 522/1897/14-ц належала на праві приватної власності гр. ОСОБА_8 , яким в 2011 році між АТ «ЕРДЕ БАНК», був укладений договір іпотеки та квартира виступила залоговим майном, однак зважаючи на те, що АТ «ЕРДЕ БАНК», на протязі декількох років перебував на стадії ліквідації останній очікував відомостей з приводу надання розрахункових рахунків для подальшого погашення заборгованості.
Однак, дізнавшись в 2016 році про те, що його квартира відчужена без його відома ОСОБА_8 , звернувся до суду з цивільним позовом щодо визнання не дійсним заочного рішення Приморського районного суду м. Одеси від 19 червня 2014 року.
З метою запобігання будь яких спроб в перешкоджанні свого злочинного плану невстановлені слідством особи надали в підмогу ОСОБА_5 , гр. ОСОБА_6 , та ОСОБА_9 , розуміючи, що законний володілець нерухомості, яка виступила предметом злочинного посягання, може повернути своє майно у власність шляхом перегляду раніше винесених заочних рішень, що засвідчили відповідною нотаріально засвідченою довіреністю.
ОСОБА_6 , разом та за попередньою змовою з ОСОБА_5 , та невстановленими слідством особами, розуміючи, що судова тяганина може тривати значний період часу, розробили послідуючий злочинний план, який полягав у незаконному заволодінні майном потерпілого ОСОБА_8 та подальшому його протиправному виселені з квартири, володільцем якої він являвся.
З вказаною метою ОСОБА_6 , та ОСОБА_5 , вирішили залучити до вказаних незаконних дій, пов`язаних з проникненням до житла, заволодінні майном потерпілого та в подальшому незаконним виселенням ОСОБА_8 , сторонніх осіб, які б змогли забезпечити проникнення до житла потерпілого, заволодіння його майном та протистояти можливому опору ОСОБА_8 .
Так, діючи вищевказаного злочинного плану, ОСОБА_6 за дорученням ОСОБА_5 , заздалегідь домовившись про те, що поява ОСОБА_5 буде зайвою та приверне значної уваги, 17.02.2017 приблизно о 09 годині 30 хвилин прибув до квартири АДРЕСА_1 разом із невстановленими слідством особами, при цьому, з метою прикриття своїх дій та забезпечення дієвої реалізації злочинного умислу, ОСОБА_6 надав зазначеним особам документи, які нібито вказували, що він діє за дорученням власника квартири ОСОБА_5 та в законному порядку.
В подальшому, шляхом пошкодження замків вхідної двері, ОСОБА_6 разом із невстановленими слідством особами незаконно проникли до вищевказаного житла де, діючи протиправно, з корисливих мотивів зібрав цінне майно потерпілого ОСОБА_8 до білих поліетиленових мішків. Однак довести свій злочинний намір до кінця не зміг, по причинам, які не залежали від його волі, оскільки був викритий потерпілим, який у послідуючому викликав співробітників поліції.
ОСОБА_6 , та ОСОБА_5 , розуміючи, що вищеописані злочинні спільно сплановані дії не призвели до позитивних результатів направлених на незаконне заволодіння квартирою ОСОБА_8 , вирішили продовжити свій злочинний умисел та розробили слідуючий етап, який полягав в наступному.
Так, ОСОБА_6 , та ОСОБА_5 , 27.06.2017 прибули до будинку АДРЕСА_2 . В подальшому вони, діючи умисно, посилаючись на маючі документи щодо права власності на квартиру, залучили невстановлених слідством осіб, які приблизно о 15:00 годині шляхом пошкодження замку вхідної двері квартири АДРЕСА_1 , надали можливість останнім безперешкодно незаконно проникнути в приміщення.
ОСОБА_6 , та ОСОБА_5 , усвідомлюючи ступінь своїх діянь та бажаючи їх настання, з метою досягнення своєї мети та подолання опору володільця квартири ОСОБА_8 , заздалегідь запросили ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та інших загальною кількістю 7 осіб, яким начеб то запропонували оренду вказаної квартири, не повідомляючи їм про дійсні наміри перебування за вказаною адресою.
Після чого ОСОБА_6 , разом з ОСОБА_5 , чітко усвідомлюючи, що проникнення та виселення із житла осіб їх володільців відбувається уповноваженими на те особами на підставі ухвали суду за участю державної виконавчої служби в рамках виконавчого провадження, однак не маючи при собі жодного із вищевказаного, незаконно з метою виселення ОСОБА_8 , проникли до квартири АДРЕСА_1 . Після чого, висловлюючи погрози фізичної розправи в адресу володільця ОСОБА_8 , намагались останнього висилити з вказаної квартири, однак ОСОБА_8 , будучи впевненим в реальних намірах щодо спричинення йому тілесних ушкоджень з боку ОСОБА_6 , та ОСОБА_5 , зачинився в приміщені кухні та очікував поліцію.
27.06.2017 ОСОБА_6 , та ОСОБА_5 , затримані в порядку ст. 208 КПК України.
28.06.2017 останнім повідомлено про підозру, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 162 КК України, про що внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
29.06.2017 ОСОБА_6 , та ОСОБА_5 , повідомлено про підозру у вчинені кримінальних правопорушень передбачених ч.2 ст.15 ст. 186 ч. 3, ч. 2 ст. 162 КК України.
В ході досудового слідства було встановлено, що згідно відомостей з державного реєстру речових прав на нерухоме майно за підозрюваним ОСОБА_5 , значаться зареєстровані наступні об`єкти нерухомості:
- квартира трикімнатна, загальною площею 111,9 кв.м., розташована за адресою АДРЕСА_3 ;
-квартира, загальною площею 101,4 кв.м., розташована за адресою АДРЕСА_4 ;
-квартира, загальною площею 20,4 кв.м., розташована за адресою АДРЕСА_5 ;
-квартира, двокімнатна, загальною площею 47,7 кв.м., яка розташована за адресою АДРЕСА_6 ;
-квартира, загальною площею 108,5 кв.м., розташована за адресою АДРЕСА_7 ;
-квартира, чотирьох кімнатна, загальною площею 129, 9 кв.м., розташована за адресою : АДРЕСА_8 ;
На підставі ухвали слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси 06.07.2017 на вказані об`єкти нерухомості були накладені арешти, до встановлення фактів законного їх набуття у приватну власність підозрюваним ОСОБА_5 .
Однак в ході слідства Апеляційним судом Одеської області вказана ухвала була скасована, а клопотання направлено прокурору для усунення недоліків.
Під час слідства з м. Києва звернувся захисник ОСОБА_12 , яка повідомила, що родина ОСОБА_13 також стали жертвами злочинних дій підозрюваного ОСОБА_5 , та ТОВ «Гровіна Стейт», в особі директора підозрюваного ОСОБА_6 які шахрайським шляхом заволоділи її майном у вигляді нерухомості за адресою : АДРЕСА_8 ;
Згідно відомостей з державного реєстру речових прав на нерухоме майно вищевказані об`єкти нерухомості перешли в право власності підозрюваного ОСОБА_5 аналогічно по відношенню до квартира АДРЕСА_1 яка належала на праві власності потерпілому ОСОБА_8 , у зв`язку з чим виникла необхідність у накладені арешту на вищевказані об`єкти нерухомості з метою перевірки законності набуття права власності підозрюваним ОСОБА_5 діючі в злочинній групі разом з ОСОБА_6 та іншими.
Враховуючи викладене, слідчий звернувся до слідчого судді з клопотання про накладення арешту на об`єкти нерухомості, які зареєстровані за підозрюваним ОСОБА_5 , реєстраційний номер облікової картки платника податків : НОМЕР_1 , у вигляді:
-квартира трикімнатна, загальною площею 111,9 кв.м., розташована за адресою АДРЕСА_3 ;
-квартира, загальною площею 101,4 кв.м., розташована за адресою АДРЕСА_4 ;
-квартира, загальною площею 20,4 кв.м., розташована за адресою АДРЕСА_5 ;
-квартира, двокімнатна, загальною площею 47,7 кв.м., яка розташована за адресою АДРЕСА_6 ;
-квартира, загальною площею 108,5 кв.м., розташована за адресою АДРЕСА_7 ;
-квартира, чотирьох кімнатна, загальною площею 129, 9 кв.м., розташована за адресою : АДРЕСА_8 , до встановлення фактів законного їх набуття у приватну власність підозрюваним ОСОБА_5 .
Слідчий у судовому засіданні підтримав клопотання та просив задовольнити його в повному обсязі.
Розглянувши клопотання слідчого, заслухавши думку слідчого, вивчивши надані до клопотання матеріали, вважаю необхідним клопотання задовольнити з наступних підстав.
Згідно ч.ч. 1,2 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому КПК України. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 171 КПК України, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено:
1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна;
2) перелік і види майна, що належить арештувати;
3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном;
4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини четвертої статті 170 цього Кодексу.
До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.
Згідно ст. 173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.
При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:
1) правову підставу для арешту майна;
2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього спеціальної конфіскації (у разі арешту майна з підстав, передбачених пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);
3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (у разі арешту майна з підстав, передбачених пунктами 2, 3 частини другої статті 170 цього Кодексу);
4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою;
5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;
6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Згідно до ч. 1 ст. 98 КПК України: «Речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення».
Таким чином, на підставі наданих матеріалів, оцінюючи всі встановлені під час розгляду клопотання обставини, приходжу до висновку, що необхідно накласти арешт на об`єкти нерухомості, які зареєстровані за підозрюваним ОСОБА_5 , реєстраційний номер облікової картки платника податків : НОМЕР_1 , у вигляді:
-квартира трикімнатна, загальною площею 111,9 кв.м., розташована за адресою АДРЕСА_3 ;
-квартира, загальною площею 101,4 кв.м., розташована за адресою АДРЕСА_4 ;
-квартира, загальною площею 20,4 кв.м., розташована за адресою АДРЕСА_5 ;
-квартира, двокімнатна, загальною площею 47,7 кв.м., яка розташована за адресою АДРЕСА_6 ;
-квартира, загальною площею 108,5 кв.м., розташована за адресою АДРЕСА_7 ;
-квартира, чотирьох кімнатна, загальною площею 129, 9 кв.м., розташована за адресою : АДРЕСА_8 , до встановлення фактів законного їх набуття у приватну власність підозрюваним ОСОБА_5 .
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 170-173 КПК України, слідчий суддя -
Клопотання старшого слідчого СВ Приморського ВП в м.Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 задовольнити.
Накласти арешт на об`єкти нерухомості, які зареєстровані за підозрюваним ОСОБА_5 , реєстраційний номер облікової картки платника податків : НОМЕР_1 , у вигляді: квартира трикімнатна, загальною площею 111,9 кв.м., розташована за адресою АДРЕСА_3 ; квартира, загальною площею 101,4 кв.м., розташована за адресою АДРЕСА_4 ; квартира, загальною площею 20,4 кв.м., розташована за адресою АДРЕСА_5 ;квартира, двокімнатна, загальною площею 47,7 кв.м., яка розташована за адресою АДРЕСА_6 ;квартира, загальною площею 108,5 кв.м., розташована за адресою АДРЕСА_7 ;квартира, чотирьох кімнатна, загальною площею 129, 9 кв.м., розташована за адресою : АДРЕСА_8 , до встановлення фактів законного їх набуття у приватну власність підозрюваним ОСОБА_5 .
Виконання ухвали покласти на старшого слідчого СВ Приморського ВП в м.Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 ..
Копію ухвали про арешт майна направити слідчому та прокурору.
Відповідно до ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до апеляційного суду Одеської області протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1