У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
08 лютого 2017 року м. Ужгород
Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі:

- головуючого - судді ОСОБА_1 ,

- за участі секретаря - ОСОБА_2 ,

- прокурора - ОСОБА_3 ,

- потерпілого - ОСОБА_4 ,

- представника потерпілого - ОСОБА_5 ,

- обвинуваченого - ОСОБА_6 ,

- захисника - ОСОБА_7 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгород кримінальне провадження №0000982 від 03.08.2014 року за обвинуваченням ОСОБА_6 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України,-

В С Т А Н О В И В:
У провадженні Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області знаходиться обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000982 від 03.08.2014 року за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 Кримінального кодексу України.
Відповідно до розпорядження № 1147 від 08 листопада 2016 року щодо призначення повторного автоматичного розподілу справ, матеріали справи підлягають повторному автоматичному перерозподілу у зв`язку з тим, що суддя ОСОБА_8 звільнений з посади судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області.
Згідно з Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.11.2016 року, головуючим суддею визначено ОСОБА_1 .
Відповідно до ч. 1 ст. 319 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК України), судовий розгляд у кримінальному провадженні повинен бути проведений в одному складі суддів.
Відповідно до ч. 2 ст. 319 КПК України, суд вмотивованою ухвалою може прийняти рішення про відсутність необхідності розпочинати судовий розгляд з початку та здійснювати повторно всі або частину процесуальних дій , які вже здійснювалися під час судового розгляду до зміни судді, якщо таке рішення не може негативно вплинути на судовий розгляд та за умови дотримання таких вимог: сторони кримінального провадження, потерпілий не наполягають на новому проведенні процесуальної дії, які вже були здійсненні судом до заміни судді; суддя, що змінив замінив суддю який вибув, ознайомився з ходом судового провадження та матеріалами кримінального провадження, наявними в розпорядженні суду, згоден з прийнятими судом процесуальними рішеннями і вважає недоцільним нове проведення процесуальних дій, що вже були проведені до заміни судді.
З огляду на наведене, враховуючи незгоду з прийнятим попереднім судом процесуальним рішенням, а саме призначенням обвинувального акту до судового розгляду, дане кримінальне провадження призначено судом до розгляду у підготовче судове засідання.
Під час підготовчого судового засідання, прокурор зазначив, що ним через канцелярію суду 20.12.2016 року було подано обвинувальний акт в порядку ч. 2 ст 338 КПК України разом з розписками про вручення обвинуваченому, захиснику, потерпілому, представнику потерпілого, який просив призначити до судового розгляду.

Потерпілий, обвинувачений та його захисник не заперечували проти призначення обвинувального акту до судового розгляду.

Відповідно до ст. 315 КПК України, якщо під час підготовчого судового засідання не будуть встановлені підстави для прийняття рішень, передбачених пунктами 1 - 4 частини третьої статті 314 цього Кодексу, суд проводить підготовку до судового розгляду.

Відповідно до ч.3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти такі рішення:
1) затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 цього Кодексу;

2) закрити провадження у випадку встановлення підстав, передбачених пунктами 4-8 частини першої або частиною другою статті 284 цього Кодексу;

3) повернути обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру прокурору, якщо вони не відповідають вимогам цього Кодексу;

4) направити обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру до відповідного суду для визначення підсудності у випадку встановлення непідсудності кримінального провадження;

5) призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру;

6) доручити представнику персоналу органу пробації скласти досудову доповідь.

Вивчивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали, заслухавши думку учасників кримінального провадження, суд вважає, що обвинувальний акт необхідно повернути прокурору з наступних підстав.

Судом у підготовчому судовому засіданні встановлено, що обвинувальний акт переданий до розгляду від іншого судді не відповідає вимогам КПК України, а саме вимогам пункту 5 частини 2 статті 291 КПК України та встановлена невідповідність, що унеможливлює його призначення до судового розгляду.

Процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і, яким завершується досудове розслідування, відповідно до положень п. 4 ст. 110 КПК України, є обвинувальний акт, який повинен відповідати вимогам, передбаченим у статті 291 КПК України

Зокрема, п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України визначає, що формулювання обвинувачення в обвинувальному акті викладається після викладу фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, та правової кваліфікації кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність.

Згідно з п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України, обвинувачення - це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому КПК України.

Посилання про порядок висування обвинувачення, на думку суду, свідчить про необхідну відповідність формування обвинувачення вимогам ст. 91 КПК України, згідно якої в формуванні обвинувачення повинні міститься відомості щодо часу, місця, способу та інших обставин вчинення кримінального правопорушення, форму вини, мотиву і мети вчинення кримінального правопорушення, виду і розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням. Крім того, відповідно до ст. 374 КПК України суд повинен у вироку зазначити формулювання обвинувачення, яке відповідно до ст. 337 КПК України повинно співвідноситися з формулюванням обвинувачення, відповідно до обвинувального акта.
Проте, як випливає з матеріалів кримінального провадження, обвинувальний акт відносно ОСОБА_6 не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, оскільки відсутнє формулювання обвинувачення.

Європейський суд з прав людини (далі - Суд) у справі «Абрамян проти Росії» від 09 жовтня 2008 року зазначив, що у тексті пп. «а» п. 3 ст. 6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення (див. рішення від 19 грудня 1989 р. у справі «Камасінскі проти Австрії», №9783/82, п.79). Крім того, Суд нагадує, що положення підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (див.: рішення від 25 березня 1999 р. у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції» (ВП), №25444/94, п. 52; рішення від 25 липня 2000 р. у справі «Матточіа проти Італії», №23969/94, п. 58; рішення від 20 квітня 2006 р. у справі «І.Н. та інші проти Австрії», №42780/98, п. 34).

Справедливість під час провадження у справі необхідно оцінювати, беручи до уваги розгляд справи в цілому (див. рішення від 1 березня 2001 р. у справі «Даллос проти Угорщини», № 29082/95, п. 47). Крім того, право бути поінформованим про характер і причини обвинувачення потрібно розглядати у світлі права обвинуваченого мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого підпунктом «b» п. 3 ст. 6 Конвенції (див. зазначені рішення у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції», п. 54, а також «Даллос проти Угорщини», п. 47).

З урахуванням того, що в обвинувальному акті відсутнє формулювання обвинувачення в розумінні п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України, а за правилами ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, суд приходить до висновку про наявність обставин, що перешкоджають судовому розгляду обвинувального акту.

Щодо надання нового обвинувального акту, суд зазначає наступне, що нормами КПК України не передбачено під час попереднього судового засідання зміну обвинувального акту, а відповідно до ст. 338 КПК України зміна обвинувачення в суді можлива лише після встановлення нових фактичних обставин кримінального правопорушення. Оскільки під час проведення підготовчого судового засідання не встановлюються фактичні обставини справи, подання нового чи зміненого обвинувачення в підготовчому засіданні неможливе.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 109, 291, 314, 372, 392, 395 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:
Обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр судових розслідувань за №0000982 від 03.08.2014 року за обвинуваченням ОСОБА_6 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України - повернути прокурору, який затверджував обвинувальний акт для усунення вищезгаданих порушень вимог КПК України.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Закарпатської області через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя Ужгородського
міськрайонного суду ОСОБА_1