Справа № 156/929/16-к
Номер провадження: 1-кп/156/10/17
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
05 квітня 2017 року смт.Іваничі

Іваничівський районний суд Волинської області,

в складі : головуючого судді ОСОБА_1
за участю секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
потерпілого ОСОБА_4
законного представника потерпілого ОСОБА_5
представника потерпілого ОСОБА_6
особи, яка не досягла віку,
з якого може настати кримінальна
відповідальність ОСОБА_7
законного представника ОСОБА_7 ОСОБА_8
захисника ОСОБА_7 ОСОБА_9
обвинуваченого ОСОБА_10
законного представника обвинуваченого ОСОБА_11
захисника ОСОБА_10 ОСОБА_12
представника служби у справах дітей ОСОБА_13
розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Іваничі клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000177 від 30 червня 2016 року відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця с. Менчичі Іваничівського району , жителя АДРЕСА_1 , учня 9 класу ЗОШ І-ІІІ ступенів с. Соснина Іваничівського району, раніше не судимого, за вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч.1 ст.125 КК України,
В С Т А Н О В И В :
До Іваничівського районного суду надійшло клопотання про застосування до ОСОБА_7 як до особи, яка не досягла віку, з якого може настати кримінальна відповідальність, примусових заходів виховного характеру.
Згідно клопотання досудовим розслідуванням встановлено, що 29.06.2016 року приблизно о 23 годині неповнолітній ОСОБА_14 в ході словесного конфлікту із неповнолітнім ОСОБА_4 маючи намір завдати шкоду здоров`ю потерпілого, умисно завдав кілька ударів ногами по спині неповнолітнього ОСОБА_4 , внаслідок чого останній отримав тілесні ушкодження, які за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень.
У діях неповнолітнього ОСОБА_7 вбачаються наявні ознаки кримінального правопорушення, відповідальність за вчинення якого передбачена ч. 1 ст. 125 КК України, однак повідомлення про підозру йому не оголошувалося у зв`язку з тим, що він не досяг віку кримінальної відповідальності , тобто не є суб`єктом вказаного кримінального правопорушення.
Прокурор в судовому засіданні підтримала клопотання про застосування до неповнолітнього ОСОБА_7 примусових заходів виховного характеру у вигляді застереження вважаючи, що саме такий вид примусових заходів є достатнім та необхідним для попередження вчинення неповнолітнім нового злочину.
В судовому засіданні ОСОБА_7 свою вину у вчиненні суспільно-небезпечного діяння визнав повністю та показав, що під час словесного конфлікту, який виник між ОСОБА_4 та ОСОБА_10 , а потім перейшов у бійку, на прохання останнього допомогти, наніс декілька ударів ОСОБА_4 ногами по спині, спричинивши йому легкі тілесні ушкодження. У вчиненому щиро розкаюється.
Вина у вчиненні суспільно-небезпечного діяння неповнолітнім ОСОБА_7 також підтверджена в судовому засіданні показаннями потерпілого ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_10 , висновком судово-медичної експертизи.
Оцініючи усі докази по справі у їх сукупності, суд приходить до висновку, що в діях неповнолітнього ОСОБА_7 містяться ознаки суспільно небезпечного діяння, що підпадають під ознаки діяння, передбаченого ст.125 ч.1 КК України.
Вирішуючи питання про застосування примусового заходу виховного характеру до неповнолітнього ОСОБА_7 суд враховує наступне.
Відповідно до вимог ч. 5 ст. 499 КПК України, за відсутності підстав для закриття кримінального провадження прокурор затверджує складене слідчим або самостійно складає клопотання про застосування до неповнолітнього примусових заходів виховного характеру і надсилає його до суду в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Згідно з ч. 1 ст. 498 КПК України, кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів виховного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, здійснюється внаслідок вчинення особою, яка після досягнення одинадцятирічного віку до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність.
Відповідно до вимог ст. 97 КК України, суд застосовує примусові заходи виховного характеру, передбачені ч. 2 ст. 105 КК України, до особи, яка до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною Кримінального кодексу України.
При цьому, як зазначено в абзаці 4 п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру» № 2 від 15. 05.2006 року, нагляд має здійснюватись, як правило, не менше одного року, оскільки за коротшого строку він буде малоефективним (але не довше, ніж досягнення особою повноліття).
Виходячи з вищезазначених вимог закону, беручи до уваги дані про особу неповнолітнього, те, що ОСОБА_7 на даний час навчається, поведінку у школі, позитивну характеристику по місцю проживання,те що являється дитиною-сиротою та враховуючи обставини провадження , його щире каяття, суд вважає, що до неповнолітнього ОСОБА_7 можуть бути застосовані примусові заходи виховного характеру .
З врахуванням вищевикладеного до неповнолітнього ОСОБА_7 необхідно застосувати примусові заходи виховного характеру у виді застереження.
Керуючись ст. ст. 97, 105 КК України, ст. ст. 497, 498, 499, 501 КПК України, суд, -
У Х В А Л И В :
Клопотання прокурора Іваничівського відділу Володимир-Волинської місцевої прокуратури ОСОБА_3 про застосування до неповнолітнього ОСОБА_7 примусових заходів виховного характеру - задовольнити.
Застосувати щодо неповнолітнього ОСОБА_7 , який вчинив суспільно небезпечне діяння, передбачене ч.1 ст.125 КК України, примусові заходи виховного характеру у виді застереження строком на 1 (один) рік.
Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Волинської області через Іваничівський районний суд протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1