Номер провадження: 11-сс/785/206/17
Номер справи місцевого суду: 522/2309/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.02.2017 року м. Одеса

Апеляційний суду Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7 , законного представника ОСОБА_8

захисника ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Одеської місцевої прокуратури №3 ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 09.02.2017 року, якою відносно:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеси, громадянина України, з неповною середньою освітою, учня ЗОШ№8, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

- підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, в рамках кримінального провадження №0000275 від 02.02.2017 рокувідмовлено в застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та обраний запобіжний захід домашній арешт;

встановив:
Зазначеною ухвалою слідчого судді відмовлено в задоволенні клопотання слідчого СВ Приморського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_10 про застосування відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та відносно нього застосований запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту із покладенням обов`язків, передбачених ч.5 ст. 194 КПК України.

Мотивуючи своє рішення, слідчий суддя, вказав, що прокурор та слідчий не довели наявність обставин, передбачених ст.194 ч.1 п.3 КПК України, які свідчать про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризиків, зазначених у клопотанні слідчого.

В апеляційній скарзі прокурор ОСОБА_6 зазначила, що ухвала слідчого судді підлягає скасуванню, оскільки є незаконною та необґрунтованою, посилаючись на таке:

- слідчий судді не обґрунтував недоведеність прокурором усіх обставин передбачених п. 3 ч. 1 ст. 194 КПК України та не зазначив, які саме обставини не були доведені прокурором, а які було доведено у судовому засіданні;

- не надано належної оцінки тому факту, що злочин, передбачений ч. 2 ст. 186 КК України, у скоєнні якого підозрюється ОСОБА_7 , вчинений групою осіб, з застосуванням насильства, за вчинення якого законом передбачено позбавлення волі до 6 років;

- не враховано, що на розгляді в суді стосовно ОСОБА_7 , на теперішній час перебувають обвинувальні акти у кримінальних провадженнях за ч.2 ст. 186, ч.2 ст. 289, ч.2 ст. 185 КК України та ухвалою Приморського районного суду м. Одеси у вказаних кримінальних провадженнях від 17.03.2016 року надано дозвіл на затримання ОСОБА_7 з метою приводу для участі у розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у зв`язку з його неодноразовими неявками в судове засідання.

- під час розгляду вказаного клопотання у судовому засіданні прокурором та слідчим доведені ризики передбачені ст.ст. 177, 178 КПК України, а саме: вчинення тяжкого кримінального правопорушення, кваліфікуючою ознакою якого є вчинення групою осіб за попередньою змовою, крім того доведено, що при вчиненні вказаного злочину до потерпілих було застосовано фізичний вплив та насильство.

З огляду на викладене прокурор просила скасувати ухвалу слідчого судді, постановити нову ухвалу, якою застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Заслухавши доповідача, прокурора, яка підтримала доводи апеляційної скарги, підозрюваного його представника та захисника, які заперечували проти її задоволення, вивчивши матеріали провадження, апеляційний суд приходить до висновку про таке.

Частина перша ст. 404 КПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду 1-ї інстанції в межах апеляційної скарги.

Стаття 370 КПК України передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

У відповідності до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Згідно із п. 3 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Статтею 194 КПК України передбачено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Як вбачається з мотивувальної частини ухвали, слідчий суддя зазначених вище вимог кримінального процесуального закону дотримався та врахував їх при постановленні ухвали.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, сторонами кримінального провадження не оспорюється та підтверджується доказами доданими слідчим до клопотання, а саме:

- показами неповнолітнього свідка ОСОБА_11 та ОСОБА_12 про вчинення відносно них злочину;

- показами свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 які затримали ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 з викраденими речами потерпілих;

- показаннями підозрюваних ОСОБА_17 , ОСОБА_19

09.02.2016 р. ОСОБА_7 повідомлено про підозру в скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, а саме у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), поєднаному з насильством, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, за попередньою змовою групою осіб.

Апеляційний суд вважає обгрунтованими висновки слідчого судді про те, що прокурор не довів наявність обставин, передбачених ст.194 ч.1 п.3 КПК України, які свідчать про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою, для запобігання ризиків, зазначених у клопотанні слідчого з огляду на наступне.

Так, в судовому засіданні апеляційного суду встановлено, що необхідність застосування відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу, мотивована тим, що існують обґрунтовані ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а саме, що ОСОБА_7 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, оскільки неодноразово не з`являвся в судові засіданні Приморського районного суду м. Одеси для участі в розгляді відносно нього обвинувальних актів у кримінальних провадженнях за ч.2 ст. 186, ч.2 ст. 289, ч.2 ст. 185 КК України.

Разом з тим, ухвала Приморського районного суду м. Одеси від 17.03.2016 року, якою надано дозвіл на затримання ОСОБА_7 з метою приводу для участі у розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на теперішній час втратила чинність, у зв`язку зі спливом шести місячного строку.

Апеляційний суд вважає слушними твердження сторони захисту про те що, органом досудового розслідування не надано доказів того, що ОСОБА_7 має намір переховуватись від слідства та суду, оскільки є громадянином України, проживає разом з батьками за адресою: АДРЕСА_2 , прибув у судове засідання суду апеляційної інстанції для розгляду апеляційної скарги прокурора.

Твердження прокурора про наявність ризику впливу підозрюваним ОСОБА_7 на свідків та потерпілих по зазначеному кримінальному провадженню, апеляційний суд вважає припущеннями, які не підтвердженні належними доказами.

Окрім того, апеляційний суд враховує, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, є неповнолітньою особою, хоча і притягується до кримінальної відповідальності за ч.2 ст. 186, ч.2 ст. 289, ч.2 ст. 185 КК України, однак на теперішній час являється не судимим, в зв`язку з чим, застосування до нього запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту зможе забезпечити виконання покладених на нього процесуальних обов`язків.

Отже, апеляційний суд вважає, що ухвала слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 09.02.2017 року відповідає вимогам закону, а тому підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 177-178, 183, 194, 376, 404, 405, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд,

ухвалив:
Апеляційну скаргу апеляційну скаргу прокурора Одеської місцевої прокуратури №3 ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 09.02.2017 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання слідчого СВ Приморського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_10 про застосування відносно ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обраний запобіжний захід домашній арешт залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Апеляційного суду Одеської області:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3