АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/789/184/17 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - ч.1 ст. 286 КК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 серпня 2017 р. Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Тернопільської області в складі:

Головуючого - ОСОБА_2

Суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю - секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

представника потерпілого ОСОБА_8

потерпілого ОСОБА_9

обвинуваченого ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі кримінальне провадження за апеляційними скаргами захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 , потерпілого ОСОБА_9 на вирок Тернопільського міськрайонного суду від 27 квітня 2017 року,-

в с т а н о в и л а:

Цим вироком:

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Тернополя, українця, громадянина України, з вищою освітою, розлученого, на утриманні дитина 2004 року народження, жителя м. Тернополя, проживаючого в АДРЕСА_1 , секретаря приватного нотаріуса, не судимого,

засуджено за ч. 1 ст. 286 КК України до 8500 грн штрафу.

Цивільний позов прокурора задоволено. Стягнуто з обвинуваченого ОСОБА_10 витрати на лікування потерпілого ОСОБА_9 на користь місцевого бюджету для перерахування фінансовому управлінню Тернопільської міської ради 4618 грн. 70 коп.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_9 задоволено частково стягнуто з обвинуваченого ОСОБА_10 в користь потерпілого ОСОБА_9 15 000 грн. моральної шкоди та 10 000 грн. витрат на правову допомогу.

В задоволені решти позовних вимог потерпілого ОСОБА_11 відмовлено.

Стягнуто з обвинуваченого ОСОБА_10 в користь держави процесуальні витрати за проведення судових експертиз по справі 4618 грн. 70 коп.

Вирішено долю речових доказів.

Згідно вироку суду, 30 червня 2016 року о 12 год. 23 хв. ОСОБА_10 перебував поблизу легкового автомобіля марки Форд Фокус реєстраційний номер НОМЕР_1 , який знаходився у його користуванні і був розташований на стоянці біля Тернопільського відділення КБ «Хрещатик», що по вул. Франка, 23, м. Тернопіль.

О 12 год. 24 хв. 30 червня 2016 року ОСОБА_10 вирішив виїхати вказаним автомобілем із стоянки, для чого сівши у транспортний засіб, повільно розпочав рух заднім ходом. Виїжджаючи технічно справним автомобілем Форд Фокус реєстраційний номер НОМЕР_1 на проїзну частину вул. І.Франка, водій ОСОБА_10 порушив вимоги п.1.5 ч. 1, п.2.3 «б» Правил дорожнього руху України (далі - ПДР України), які зобов`язували його своїми діями не створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків, а також бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну.

Окрім того, під час руху автомобілем Форд Фокус реєстраційний номер НОМЕР_1 заднім ходом, водій ОСОБА_10 проігнорував вимоги п.10.9 ПДР України, який зобов`язував його під час такого руху не створювати небезпеки чи перешкод іншим учасникам руху і для забезпечення безпеки руху він у разі потреби повинен був звернутися за допомогою до інших осіб.

В результаті допущених порушень вказаних вище пунктів ПДР України, водій ОСОБА_10 допустив наїзд задньою правою частиною автомобіля на пішохода ОСОБА_9 , який в порушення вимог п. 4.7 ПДР України, не переходив проїзну частину дороги на розташованому в зоні видимості перехресті вулиць І.Франка - Качали, а перетинав проїзну частину дороги вул. І.Франка справа наліво по ходу руху транспортного засобу.

Під час наїзду пішохід ОСОБА_9 , 1951 р.н., отримав тілесне ушкодження у вигляді закритого черезвертельного перелому правої стегнової кістки, яке за ознакою тривалого (більше 21 дня) розладу здоров`я, згідно п.п. 2.21., 2.2.2. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» МОЗ України, належить до ушкоджень середньої тяжкості.

Порушення водієм автомобіля Форд Фокус реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_10 вимог п.п. 1.5 ч. 1, 2.3 (б), 10.9 ПДР України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10 жовтня 2001 року, перебуває у прямому причинному зв`язку із виникненням дорожньо-транспортної пригоди та її наслідками у вигляді спричинення потерпілому ОСОБА_9 середньої тяжкості тілесне ушкодження.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 просить вирок суду змінити, відмовити в задоволенні цивільного позову ОСОБА_9 щодо стягнення моральної шкоди та витрат на правову допомогу та зменшити розмір процесуальних витрат до 2048 грн. 10 коп. у відповідності до обвинувального акту. Мотивує тим, що вирок в частині вирішення цивільного позову щодо стягнення коштів обвинуваченого з ОСОБА_10 прийнятий з порушенням норм матеріального і процесуального права.

Зокрема, заміну потерпілого в кримінальному провадженні проведено з порушеннями чинного кримінального законодавства та матеріально-правових ознак потерпілого, які використовуються при кримінально-процесуальному визначенні даного поняття. Як було з`ясовано у судових засіданнях ОСОБА_9 тілесних ушкоджень середньої тяжкості внаслідок кримінального правопорушення не отримав та відносно нього не мало місце здійснення злочину, а тому відсутні підстави для визнання його потерпілим у даному кримінальному провадженні. Судом у порушення норм статті 55 КК України, в підготовчому судовому засіданні 11 листопада 2016 року всупереч вимогам кримінально-процесуального законодавства проведено заміну потерпілого, а саме замість ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який зазнав тілесних ушкоджень внаслідок ДТП, визнано потерпілим його рідного брата ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Приймаючи таке рішення суд виходив з того, що потерпілий у кримінальному провадженні ОСОБА_9 на день розгляду кримінального провадження у суді помер ІНФОРМАЦІЯ_4 внаслідок гострого тромбозу верхньої мезентеріальної артерії, що підтверджується копією лікарського свідоцтва про смерть № 75 від 18.10.2016 року та довідкою про причини смерті. Судом не встановлено чи був причинно-наслідковий зв`язок між травмами, які отримав ОСОБА_9 під час ДТП, яке мало місце 30 червня 2016 року та причиною смерті потерпілого в жовтні 2016 року, чи може мати ОСОБА_9 статус потерпілого являючись рідним братом, та чи заподіяно безпосередньо ОСОБА_9 суспільно-небезпечним діянням матеріальна та моральна шкода, яку останній просить відшкодувати, у чому вона проявляється і в якому розмірі.

Задовольняючи позовні вимоги, щодо стягнення з обвинуваченого ОСОБА_10 моральної шкоди в розмірі 15 000 тисяч гривень на користь ОСОБА_9 у суду не було жодних підстав та належних доказів, що саме кримінальним правопорушенням, що мало місце 30 червня 2015 року останньому заподіяно як позивачеві (потерпілому) моральних чи фізичних страждань, наявності інших негативних наслідків. Суд задовольняючи позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди послався лише на норми статті 1167, 1187 ЦПК України, що є загальноприйнятими у цивільному законодавстві.

Крім цього суд безпідставно стягнув з обвинуваченого ОСОБА_10 10 000 грн витрат на правову допомогу, оскільки позивач та його представник не довели та належним чином не обґрунтували дійсність та розмір понесених витрат. Крім того, задовольняючи позовні вимоги щодо стягнення 10 000 грн. витрат на правову допомогу суд порушив п. 2 ч. 3 ст. 79, 84, 88 ЦПК України та Закону України «Про граничний розмір на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах».

Процесуальні витрати за проведення експертиз з обвинуваченого ОСОБА_10 надмірно стягнуто в загальній сумі 4 618 грн. 70 коп., що не відповідає обвинувальному акту у кримінальному провадженні, в якому зазначено, що під час досудового слідства було призначено та проведено дві експертизи і загальна сума витрат на залучення експерта становить 2 048 грн. 10 коп.

В апеляційній скарзі потерпілий ОСОБА_9 просить вирок суду в частині призначення додаткового покарання та вирішення цивільного позову про відшкодування моральної шкоди змінити. Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_10 в його користь 70 000 грн. моральної шкоди, застосувати додаткове покарання, позбавивши обвинуваченого ОСОБА_9 права керувати транспортними засобами строком на 3 роки. Мотивує тим, що рішення суду першої інстанції в частині відшкодування моральної шкоди та обрання міри покарання не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого ОСОБА_10 .

Зокрема, судом дослідженні обставини, які свідчать про те, що обвинувачений ОСОБА_10 надав потерпілому ходунки, для можливості йому персуватися після операції, а після декількох днів користування забрав їх.

Суд зробив невірні висновки щодо наявності таких пом`якшуючих покарання обставин як щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину. Хоча обвинувачений ОСОБА_10 дійсно в суді визнавав вину, однак на досудовому слідстві не тільки заперечував та перешкоджав розслідуванню злочину, та ще й обвинувачував лише потерпілого у правопорушенні. Суд безпідставно врахував ту, обставину, що обвинувачений ОСОБА_10 має на утриманні неповнолітню дитину, що не характеризує його, а лише визначає його сімейний стан.

Суд безпідставно не врахував його думки в судовому засіданні щодо призначення ОСОБА_10 максимального покарання та призначення додаткового покарання.

Суд при прийнятті рішення не врахував, того, що в наслідок злочинних дій ОСОБА_10 . ОСОБА_9 нанесені тілесні ушкодження внаслідок чого починаючи з 30 червня 2016 року по час смерті мав неспокій, втратив інтерес до життя та почуття радості, і потім помер.
Заслухавши суддю-доповідача, в судових дебатах:

-міркування прокурора, який просить вирок суду в частині стягнення з обвинуваченого ОСОБА_10 процесуальних витрат змінити, зменшивши до 2048 грн. 10 коп., а в решті залишити без змін,

-потерпілого ОСОБА_9 , який просить вирок суду в частині відшкодування в його користь моральної шкоди та призначення додаткового покарання змінити, стягнути з обсинуваченого ОСОБА_10 в його користь 70 000 грн. моральної шкоди, засотувати додаткове покарання, позбавивши ОСОБА_9 права керувати транспортними засобами строком на 3 роки.

-захисника ОСОБА_7 , яка просить вирок суду змінити, відмовити в задоволенні цивільного позову про відшкодування з обвинуваченого ОСОБА_10 моральної шкоди та витрат на правову допомогу потерпілому ОСОБА_9 і зменшити розмір стягнення з нього процесуальних витрат до 2048 грн. 10 коп.,

-в судових дебатах та в останньому слові обвинуваченого ОСОБА_10 який підтримав подану апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 та просить вирок суду щодо нього змінити, в задоволенні цивільного позову про відшкодування моральної шкоди та витрат на правову допомогу ОСОБА_9 відмовити та зменшити розмір процесуальних витрат до 2048 грн. 10 коп. у відповідності до обвинувального акту, в решті вирок суду залишити без змін,

перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга потерпілого ОСОБА_9 задоволенню не підлягає, а апеляційна скарга захисника ОСОБА_7 підлягає частковому задоволенню з таких міркувань.

Висновок суду про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, за яке його визнано винуватим за обставин викладених у вироку, правильність кваліфікації його дій за ч.1 ст. 286 КК України в апеляційних скаргах не оспорюється.

До початку розгляду Тернопільським міськрайонним судом кримінального провадження щодо ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_4 потерпілий ОСОБА_9 помер. Смерть потерпілого сама по собі не припиняє судового провадження. З цих підстав, відповідно до вимог ч. 6 ст. 55 КПК України, суд вірно визнав потерпілим його близького родича брата ОСОБА_9 . Заміну потерпілого судом проведено відповідно до вимог кримінального процесуального закону, а тому доводи захисника ОСОБА_7 про неправомірне залучення до кримінального провадження ОСОБА_9 .

Покарання засудженому ОСОБА_10 призначене у відповідності до вимог ст.ст. 50, 65-67 КК України, із врахуванням ступеня тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, особи обвинуваченого та обставин, які пом`якшують покарання, у тому числі те, що він вперше притягується до кримінальної відповідальності, позитивно характеризується за місцем роботи, має на утриманні малолітню дитину, обставину, що пом`якшує покарання, щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Твердження потерпілого ОСОБА_9 , викладені у апеляційній скарзі про те, що суд при призначенні ОСОБА_12 покарання помилково врахував те, що він розкаявся у вчиненому кримінальному правопорушенні, має на утриманні неповнолітню дитину не базуються на матеріалах кримінального провадження. Суд детально дослідив особу обвинуваченого ОСОБА_10 та висновки про характеристику його особи зробив за сукупністю усіх доказів. Зокрема, під час досудового слідства обвинувачений ОСОБА_10 передав потерпілому ОСОБА_9 грошові кошти на лікування та придбав для нього медикаменти, чим повністю відшкодував заподіяні збитки, під час судового розгляду належно оцінив свою протиправну поведінку через визнання вини, сприяння у розкритті злочину і готовність нести кримінальну відповідальність, що дозволило суду зробити правильний висновок про те, що він розкаявся у вчиненому. Суд вірно врахував у вироку при призначенні покарання про те, що у обвинуваченого ОСОБА_10 є на утриманні неповнолітня дитина.

Визнавши наведені обставини такими, що пом`якшують покарання та врахувавши їх у вироку, суд законно й обґрунтовано призначив засудженому ОСОБА_10 покарання у виді штрафу, що є необхідним та достатнім для його виправлення та перевиховання без застосування додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, а тому його не можна вважати м`яким, як про це зазначив у апеляційній скарзі потерпілий ОСОБА_9 .

Суд вірно дійшов висновку про можливість виправлення засудженого ОСОБА_10 без застосування додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами і колегія суддів не вбачає підстав для скасування вироку суду з цих підстав.

Разом з тим, колегія суддів не погоджується з висновками суду про цивільно-правову відповідальність обвинуваченого ОСОБА_10 перед потерпілим ОСОБА_9 .

Проведеним під час апеляційного розгляду судовим слідством встановлено, що обвинувачений ОСОБА_12 безпосередньо після вчинення кримінального правопорушення з 30 червня по 6 липня 2016 року передав потерпілому ОСОБА_9 на лікування 15 100 грн. та придбав медикаментів на суму 14 966 грн. 54 коп., а всього на загальну суму 30 066 грн. 54 коп. (а.с.38-47).

Під час досудового слідства, яке завершилося 30 вересня 2016 року і до своєї смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 потерпілий ОСОБА_9 з позовом до обвинуваченого ОСОБА_10 не звертався, позовних вимог у кримінальному провадження не заявляв.

Під час підготовчого судового засідання 11 листопада 2016 року рідний брат потерпілого ОСОБА_9 ОСОБА_9 , який допущений до кримінального провадження в якості потерпілого,заявив цивільний позов (а.с.27) про стягнення у його користь 26 249 грн. 76 коп. матеріальної шкоди, 70 000 грн. моральної шкоди та 10 000 грн. відшкодування витрат на правову допомогу.

Відшкодування матеріальної шкоди ОСОБА_9 мотивував тим, що ним у користь брата ОСОБА_9 проведено оплату за лікування.

Суд відмовив ОСОБА_9 у задоволенні позову про відшкодування з обвинуваченого ОСОБА_10 матеріальної шкоди і у апеляційній скарзі він не оспорює цього рішення.

Мотивуючи розмір заподіяної моральної шкоди у позовній заяві ОСОБА_9 зазначив, що він піклувався про хворого брата, що тягло за собою значні моральні витрати з його боку. У нього з`явилося постійне почуття виснаження та головний біль, безсоння, що супроводжувалося тривожними роздумами про стан здоров`я, почалося головокружіння, втомлюваність, роздратованість, внаслідок чого змушений був звузити коло спілкування та обмежити відносини з оточуючими. Упродовж усього часу після дорожньо-транспортної події, внаслідок якої він вважає і помер його брат, відчуває себе інтелектуально неспроможним. Неправомірні дії обвинуваченого ОСОБА_10 щодо його брата нанесли велику шкоду його психічному здоров`ю. Злочин щодо його брата сприйняв як тиск та приниження, що стало для нього суттєвим психологічним фактором, що завдало моральну шкоду на 70 000 грн.

На підтвердження позовних вимог позивач ОСОБА_9 не подав жодних доказів. Згідно лікарського свідоцтва про смерть № 75 від 18 жовтня 2016 року (а.с. 72) смерть потерпілого ОСОБА_9 , 1951 року народження наступила внаслідок гострого тромбозу верхньої мезентеріальної артерії. Інший суттєвий стан, що сприяв смерті, але не пов`язаний з захворюванням чи його ускладненням, яке безпосередньо є причиною смерті є ішемічна хвороба серця. Жодних доказів про причинний зв`язок між дорожньо транспортною подією, внаслідок якої ОСОБА_9 отримав середньої тяжкості тілесні ушкодження та його смертю у матеріалах кримінального провадження немає, у судовому засіданні не встановлено і потерпілим ОСОБА_9 не наведено.

Колегія суддів приходить до висновку, про те, що суд безпідставно стягнув з обвинуваченого ОСОБА_10 в користь ОСОБА_9 15 000 грн. моральної шкоди. Позовні вимоги потерпілого ОСОБА_9 про стягнення з обвинуваченого моральної шкоди не доведені доказами, а тому задоволенню не підлягають. Судове рішення у цій частині слід змінити, а у позові ОСОБА_9 про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_10 моральної шкоди відмовити.

Мотивуючи стягнення з обвинуваченого ОСОБА_10 10 000 грн. на правову допомогу, потерпілий ОСОБА_9 11 листопада 2016 року подав суду договір про надання правової допомоги від 30 червня 2016 року та квитанцію від 30 червня 206 року про оплату ним 10 000 грн. захиснику ОСОБА_13 .

Задовольняючи позовні вимоги потерпілого ОСОБА_9 про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_10 витрат на правову допомогу у повному обсязі, суд звернув увагу на те, що вказані витрати документально підтверджені. У матеріалах кримінального провадження крім того наявні: позовна заява від імені потерпілого ОСОБА_9 (а.с. 27-29), заява про зменшення позовних вимог (а.с. 93-94), відомості про участь захисника у семи судових засіданнях. В суді апеляційної інстанції представник потерпілого захисник ОСОБА_13 подав розрахунок витрат на правову допомогу потерпілому ОСОБА_9 . Наявність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунок є підставою для задоволення вимог потерпілого ОСОБА_9 про відшкодування таких витрат.

Колегія суддів приходить до висновку, про те, що суд вірно стягнув з обвинуваченого ОСОБА_10 в користь потерпілого ОСОБА_9 10 000 грн. витрат на правову допомогу.

Проте, як правильно зазначено у апеляційній скарзі захисника ОСОБА_7 , судові витрати з обвинуваченого ОСОБА_10 в сумі 4 618 грн. 70 коп. грн. стягнуто безпідставно.

Згідно вимог ч. 1 ст. 91 КПК України, розмір процесуальних витрат до яких відносяться й витрати, пов`язані із залученням експертів, підлягає доказуванню у кримінальному провадженні.

Згідно обвинувального акту у матеріалах провадження щодо ОСОБА_10 зазначено, що витрати, пов`язані з залученням експерта у кримінальному провадженні становлять 1057 грн. 20 коп. - вартість автотехнічної експертизи та 990 грн. 90 коп. - вартість транспортно-трасологічної експертизи. Загальна сума витрат на залучення експертів під час досудового розслідування становить 2048 грн. 10 коп. Процесуальні витрати у кримінальному провадженні підтверджуються відповідними доказами актами здачі-приймання висновків експертів № 466 від 22 липня 2016 року (а.с.128) та 465 від 4 серпня 2016 року (а.с. 137). Інших доказів понесених процесуальних витрат у кримінальному провадженні немає. Процесуальні витрати за проведення експертиз з обвинуваченого ОСОБА_10 надмірно стягнуто в загальній сумі 4 618 грн. 70 коп., отже рішення суду про їх стягнення підлягає зміні.

Керуючись ст.ст. ч.5 ст.128, 129, 404, 405, 407, 408, 409, 411, 419 КПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 задовольнити частково, а потерпілого ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Вирок Тернопільського міськрайонного суду від 27 квітня 2017 року щодо ОСОБА_10 в частині вирішення цивільного позову та стягнення процесуальних витрат змінити.

У задоволенні цивільного позову потерпілого ОСОБА_9 про відшкодування моральної шкоди з ОСОБА_10 відмовити.

Стягнути з ОСОБА_10 процесуальні витрати за проведення експертиз на користь держави в сумі 2048 грн. 10 коп. (УКУ м. Тернополя, м. Тернопіль, 24060300, р/р 0002 в ГУ ДКСУ у Тернопільській області, МФО 838012, код. ЕДРПОУ 37977726)

В решті вирок Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 27 квітня 2017 року щодо ОСОБА_10 залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи
З оригіналом згідно:
Суддя апеляційного суду Тернопільської області ОСОБА_2