Справа № 297/2094/16-к
А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д З А К А Р П А Т С Ь К О Ї О Б Л А С Т І
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

20.04.2017 м. Ужгород
Апеляційний суд Закарпатської області в складі суддів ОСОБА_1 (головуючий), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 з участю секретаря ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , захисника адвоката ОСОБА_6 , прокурора ОСОБА_7 , розглянув у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 11кп/777/84/2017 за апеляційною скаргою прокурора Берегівської місцевої прокуратури ОСОБА_7 на вирок Берегівського районного суду Закарпатської області від 19.10.2016.
Цим вироком ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець і мешканець АДРЕСА_1 , непрацюючий, судимий востаннє 15.03.2013 року за ч. 1 ст. 122 КК України на 2 роки позбавлення волі і звільнений від відбуття покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК з іспитовим строком 2 роки, визнаний невинуватим та виправданий за недоведеністю вчинення ним кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.263 та ч.4 ст.296 КК України.
Ухвалено: арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Берегівського районного суду від 14.07.2014 р. скасувати, процесуальні витрати в сумі 3489 грн. 50 коп. здійснити за рахунок Державного бюджету.
Вирішені питання щодо речових доказів.
Згідно з обвинувальним актом слідчий і процесуальний керівник вважали установленим, що ОСОБА_5 скоїв кримінальні правопорушення за таких обставин. 28.06.2014 приблизно об 11:30 перед адміністративною будівлею ТзОВ «Фрут майстер фукс» по вул. Б. Хмельницького, 163 в м. Берегові ОСОБА_5 з хуліганських спонукань, з особливою зухвалістю нецензурно виражався вголос на адресу ОСОБА_9 , на зауваження не реагував, з метою нанесення тілесних ушкоджень та пошкодження майна товариства демонстрував заздалегідь заготовлений для нанесення тілесних ушкоджень ніж, який є холодною зброєю, та макет гранати Ф-1, який не є вибуховим пристроєм, у зв`язку з чим був затриманий громадянами ОСОБА_10 та ОСОБА_11 ..
Окрім цього ОСОБА_5 у невстановлений час, у невстановленому місці, у невстановленої особи придбав саморобний бойовий метальний ніж з дволезовим клинком, що є холодною зброєю, який до 28.06.2014 незаконно зберігав за місцем свого проживання по АДРЕСА_2 , а цього дня приблизно об 11:30 без передбаченого законом дозволу носив його до вилучення в ході огляду місця події.
В обвинувальному акті зазначено що ОСОБА_5 підозрюється у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 296 ч.4 КК України за кваліфікуючими ознаками хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, вчинене із застосуванням холодної зброї, заздалегідь заготовленої для нанесення тілесних ушкоджень» та «у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 263 ч.2 КК за кваліфікуючими ознаками носіння холодної зброї без передбаченого законом дозволу».
Суд першої інстанції обґрунтував виправдання ОСОБА_5 тим, що він винним себе не визнав, а надані суду докази обвинувачення його показань про фактичні обставини досліджуваних подій не спростовують і його вини в учиненні злочинів не доводять.
Прокурор Берегівської місцевої прокуратури ОСОБА_7 в апеляційній скарзі просить вирок щодо ОСОБА_5 скасувати і призначити новий розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції зі стадії підготовчого провадження. Стверджує, що суд розглянув кримінальне провадження з порушенням вимог кримінального процесуального закону, а саме: за відсутності в обвинувальному акті належним чином сформульованого обвинувачення; без участі потерпілого, його представника, не повідомлених належним чином про дату, час і місце судового розгляду; безпідставно відхилив його клопотання про повторний виклик і допит свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_10 , які перебувають за кордоном, та про дослідження муляжу гранати; безпідставно визнав неналежними доказами висновки експерта № 24-40 від 19.08.2014, згідно з яким предмет, схожий на бойову гранату «ф-1» є саморобним макетом гранати «ф-1», не містить вибухових речовин і не є вибуховим пристроєм, та № 85 від 03.07.2014, а також протоколи огляду місць події від 28.06.2014: місця проживання ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_2 та місця за адресою: АДРЕСА_3 ; не дав оцінки протоколам слідчих експериментів від 26.08.2014 за участі свідків ОСОБА_10 і ОСОБА_11 (т.2 а.п. 175-179, 180-184).
Апеляційний суд заслухав доповідь судді про зміст вироку і доводи апеляційної скарги, промову прокурора на підтримання апеляційних вимог, пояснення обвинуваченого і захисника, які вважали апеляційну скаргу безпідставною, а вирок законним і обґрунтованим; дослідив, у тому числі повторно, докази обвинувачення, про дослідження яких подав клопотання прокурор, провів судові дебати, заслухав останнє слово обвинуваченого, перевірив матеріали кримінального провадження, обговорив доводи сторін і вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.
Відхиляючи довід прокурора про відсутність в обвинувальному акті належним чином сформульованого обвинувачення ОСОБА_5 , як підставу для скасування вироку, Апеляційний суд виходить з наступного.
Статтею 2 КПК України передбачено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Відповідно до вимог ст. 91 КПК у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, окрім іншого, подія кримінального правопорушення, винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення; форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням. Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.
Згідно з ч.1 ст. 92 КПК обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, в кримінальному провадженні у формі публічного обвинувачення покладається на слідчого, прокурора. Виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правова кваліфікація кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення, відповідно до ч.2 ст. 291 КПК, мають міститися в обвинувальному акті.
Обвинуваченням, відповідно до п.13 ч.1 ст.3 КПК, є твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом. Формулювання обвинувачення повинно складатись з обставин, які свідчать про наявність доведених даних про подію кримінального правопорушення, винуватість обвинуваченого в його вчиненні, форму вини, мотив і мету вчинення кримінального правопорушення, обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчинення кримінального правопорушення.
На суд, за приписами ст. ст. 314 і 374 КПК, покладається перевірка відповідності обвинувального акту вимогам цього Кодексу, а у разі ухвалення вироку - формулювання обвинувачення, визнаного доведеним, або пред`явленого особі і визнаного недоведеним, зазначення мотивів прийнятих рішень, доказів на підтвердження встановлених судом обставин, мотиви неврахування окремих доказів тощо.
Статтею 337 КПК передбачено, що судовий розгляд проводиться лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, коли прокурор під час судового розгляду змінив обвинувачення, висунув додаткове обвинувачення, відмовився від підтримання державного обвинувачення, а також коли суд з метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод знайде необхідним вийти за ці межі в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.
Відповідно до ст. 369 КПК судове рішення, у якому суд вирішує обвинувачення по суті, викладається у формі вироку.
Вирок, у свою чергу, як передбачено ст. 370 КПК, повинен бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, тобто: а) ухваленим компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом; б) ухваленим на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу; в) містити належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Попри відсутність в обвинувальному акті конкретної вказівки на те, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, вимоги закону щодо викладу фактичних обставин та правової кваліфікації в ньому дотримано. Обставини, які відповідно до ч.1 статті 91 КПК України, підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, зокрема, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини кримінального правопорушення) твердження про винуватість обвинуваченого у його вчиненні з певними мотивом і метою викладено чітко і конкретно. Наведені в обвинувальному акті фактичні дані у своїй сукупності дають повне уявлення стосовно кожного з елементів складу кожного кримінального правопорушення, що дає можливість зіставити фактичну складову обвинувачення з правовими нормами, порушення яких обвинуваченому інкриміновано.
Окрім цього, з журналу судового засідання і запису судового засідання, зробленого за допомогою технічного засобу вбачається, що після оголошення в судовому засіданні обвинувального акта щодо ОСОБА_5 останній підтвердив зрозумілість пред`явленого обвинувачення (т.4 а.п.66-68).
Тому немає підстав стверджувати, що зміст обвинувачення ОСОБА_5 в обвинувальному акті не сформульовано, а належить визнати необґрунтованими доводи прокурора про те, що формальне недотримання вимог п.5 частини другої статті 291 КПК України обмежило право на захист ОСОБА_5 і є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, яке обумовлює скасування виправдувального вироку.
Апеляційний суд вважає необхідним відзначити і те, що згідно з приписом частини третьої ст. 409 КПК навіть за наявності істотного порушення прав обвинуваченого скасувати виправдувальний вирок лише з цих мотивів суд апеляційної інстанції не вправі.
Відповідно до ч.3 ст. 56, ст. 58 КПК потерпілий, його представник під час судового провадження в будь-якій інстанції мають право бути завчасно поінформованими про час і місце судового розгляду; брати участь у судовому засіданні; брати участь у безпосередній перевірці доказів; підтримувати обвинувачення в суді у випадку відмови прокурора від підтримання державного обвинувачення; висловлювати свою думку під час вирішення питання про призначення покарання обвинуваченому; знайомитися з судовими рішеннями, журналом судового засідання і технічним записом кримінального провадження в суді; оскаржувати судові рішення в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Стосовно судового розгляду кримінального провадження без участі потерпілого ОСОБА_9 та його представника Апеляційний суд відзначає, що судове провадження в ньому триває з вересня 2014 року. За цей час відбулось більше двадцяти судових засідань.Потерпілий ОСОБА_9 , будучи належним чином повідомленим про час і місце кожного з них, жодного разу у судове засідання не прибув. При цьому він неодноразово подавав до суду заяви про відсутність у нього можливості взяти участь у судовому засіданні через різні обставини, які в подальшому жодним документом не підтвердив (т.2 а.п. 213, 233; т.3 а.п. 8, 9, 53, 56, 65, 67, 76, 98, 192, 222, 227, 231, 237, 239: т.4 а.п. 11, 16, 40, 41, 47, 62, 65, 66-68, 138-141,148-150, 182-183).
В матеріалах кримінального провадження наявні розписка ОСОБА_9 про вручення йому пам`ятки про його процесуальний статус, права і обов`язки, передбачені ст.ст. 56, 57 КПК, протокол його допиту на стадії досудового розслідування, його заява про розгляд кримінального провадження за його відсутності (т.1 а.п. 89-90, 91-95, 239).
Суд першої інстанції у повному обсязі виконав вимоги ст. 325 КПК: констатував, що потерпілий ОСОБА_9 та його представник адвокат ОСОБА_14 будучи належним чином повідомленими про час і місце судового розгляду, в судове засідання не прибули, заяви про його перенесення не подали, заслухав думку учасників судового провадження, визначив, чи можливо під час судового розгляду з`ясувати всі обставини за відсутності потерпілого та його представника, і постановив з цього приводу відповідну ухвалу.
Переконливих доводів на спростування законності і обґрунтованості цього рішення прокурор ні в апеляційній скарзі ні під час апеляційного розгляду кримінального провадження не навів.
Потерпілий ОСОБА_9 , будучи належним чином повідомленими про час і місце судового розгляду, жодного разу не прибув і в судові засідання під час провадження з перегляду вироку в апеляційному порядку.
З огляду на ці обставини Апеляційний суд вважає, що права потерпілого ОСОБА_9 будь-яких обмежень не зазнали, а тому розгляд даного кримінального провадження за його відсутності не є підставою для скасування вироку щодо ОСОБА_5 ..
Свідкам ОСОБА_13 , ОСОБА_11 , ОСОБА_10 та ОСОБА_12 суд неодноразово надсилав виклики, ухвалював рішення про їх привід, однак у судове засідання вони жодного разу не прибули. Як вбачається з рапортів працівників поліції та доданих до них матеріалів розшуку цих свідків, їх привід щоразу був неможливим у зв`язку з їх перебуванням на сезонних роботах у невстановлених місцях за межами України (т.3 а.п. 79-81, 113-115; т.4 а.п. 102, 124-131, 160-161, 200-201, 211-217, 219-220, 225-228, 236-241; т.5 а.п. 9-11, 16-21). Факт перебування вказаних свідків за межами України під час судового провадження підтвердив і прокурор в судовому засіданні на стадії апеляційного розгляду кримінального провадження.
В матеріалах кримінального провадження наявні протоколи допиту свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_11 , ОСОБА_10 та ОСОБА_12 , протоколислідчих експериментів за участіОСОБА_11 і ОСОБА_10 на стадії досудового розслідування, записи показань свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_11 і ОСОБА_10 , зроблені за допомогою технічного засобу в судовому засіданні під час першого судового провадження. До них також приєднано, як речовий доказ, макет гранати та висновок експерта за результатами його дослідження (т.1 а.п. 96-98, 99-101, 102-104; т.2 а.п. 6-14, 175-179, 180-184; т.3 а.п. 25-39).
Приписи частини третьої статті 404 КПК зобов`язують суд апеляційної інстанції за клопотанням учасників судового провадження повторно дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження, за умови, що вони досліджені судом першої інстанції не повністю або з порушеннями, і уповноважують його дослідити докази, які не досліджувалися судом першої інстанції, якщо про дослідження таких доказів учасники судового провадження заявляли клопотання під час розгляду в суді першої інстанції.
У відповідності до цих приписів Апеляційний суд за клопотанням прокурора повторно дослідив висновок експерта від 19.08.2014 № 24-40 (т.2 а.п.6-14), протоколи слідчих експериментів за участі свідків ОСОБА_10 і ОСОБА_11 ( т.2 а.п.175-179, 180-184). Прибуття свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_13 , ОСОБА_12 у судове засідання під час апеляційного розгляду кримінального провадження прокурор не забезпечив, клопотання про їх допит, про огляд макету гранати, а також про дослідження інших доказів або обставин не подав.
Тому довід прокурора про необхідність визнання вироку незаконним через відхилення судом першої інстанції його клопотань про допит свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_11 , ОСОБА_10 та ОСОБА_12 та дослідження макету гранати Апеляційний суд до уваги не приймає, як такий, що не ґрунтується на приписах КПК.
Відповідно до ст. 373 КПК виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено, що: 1) вчинено кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується особа; 2) кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим; 3) в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення; а також 4) при встановленні судом підстав для закриття кримінального провадження, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої ст. 284 цього Кодексу, тобто, якщо встановлена відсутність події кримінального правопорушення або якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.
Згідно ст. 374 КПК в мотивувальній частині виправдувального вироку зазначається формулювання обвинувачення, яке пред`явлено особі і визнане судом недоведеним, а також підстави для виправдання обвинуваченого з зазначенням мотивів, з яких суд відкидає докази обвинувачення.
Суд першої інстанції виклав у вироку фактичні обставини кримінального правопорушення, які, згідно обвинувальному акту, вважав установленими прокурор, визначену прокурором правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону України про кримінальну відповідальність, зміст повідомленої ОСОБА_5 підозри, проаналізував докази обвинувачення, зокрема ті, на які посилається прокурор в апеляційній скарзі, навів мотиви, з яких їх відкинув, а також підстави для виправдання ОСОБА_5 ..
Доводи, наведені прокурором в апеляційній скарзі, викладених у вироку суджень і висновків суду першої інстанції не спростовують. Як видно з їх змісту, оцінку судом доказів обвинувачення прокурор вважає неправильною тільки тому, що вона не збігається з його власною їх оцінкою.
Між тим, ці докази вказаних прокурором обставин не доводять.
Стаття 11 КК визначає злочином передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння, вчинене суб`єктом злочину.
Злочинами, за які передбачено кримінальну відповідальність у ч.2 ст. 263 та ч.4 ст. 296 КК, і в яких, зокрема, обвинувачується ОСОБА_5 , визнаються: носіння холодної зброї без передбаченого законом дозволу (ч.2 ст. 263) та грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, вчинене із застосуванням холодної зброї, заздалегідь заготовленої для нанесення тілесних ушкоджень (ч.4 ст. 296).
Згідно висновку експерта від 03.07.2014 № 85, на визнанні якого допустимим доказом обвинувачення наполягав прокурор в апеляційній скарзі, з двох досліджених ножів, вилучених у ОСОБА_5 в ході огляду місця події 28.06.2014, один є різновидом холодної клинкової зброї - виготовленим саморобним способом бойовим метальним ножем з дволезовим клинком кинджального типу; інший різновидом ножів господарсько - побутового призначення, виготовленим заводським способом нескладним туристичним ножем і до холодної клинкової зброї не відноситься (т.2 а.п. 39-44).
В носінні будь-якої іншої холодної зброї ОСОБА_5 в цьому кримінальному провадженні не обвинувачується.
Отже, суду належало з`ясувати, чи доведено носіння ОСОБА_5 саморобного бойового метального ножа з дволезовим клинком кинджального типу, якщо так, то чи заготовив він його заздалегідь для нанесення тілесних ушкоджень; чи порушив він грубо громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, якщо так, то чи супроводжувались його дії особливою зухвалістю і чи застосував він для цього вказаний ніж.
ОСОБА_5 винним себе в інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях не визнав і суду пояснив, що вранці 28.06.2014, коли він ще спав, ОСОБА_10 , котрого він знав, як свого сусіда і працівника міліції, прийшов до нього додому і повідомив, що з ним хоче зустрітись ОСОБА_9 .. За його згодою ОСОБА_10 привіз його до будівлі ТзОВ «Фрут майстер фудз» по вул. Б.Хмельницького, 163. Перед цим вони утрьох з ОСОБА_10 і ОСОБА_11 зайшли до магазину випити кави. Дорогою він бачив в автомобілі макет гранати. Біля будівлі ТзОВ «Фрут майстер фудз» ОСОБА_9 , підійшовши до нього, заявив, що впізнає його, як підпалювача ресторану «Символ» і став вимагати він нього протягом 12 годин передати йому 120 тисяч гривень. Оскільки він свою причетність до підпалу заперечив, ОСОБА_10 і ОСОБА_11 повалили його на лавицю, ОСОБА_9 наніс йому удари ногами в область паху і по голові, а ОСОБА_10 і ОСОБА_11 , притиснувши його до лавиці, намагались вкласти в одну його руку ніж, поранивши її, а в іншу - макет гранати, щоб на них залишились відбитки його пальців. ОСОБА_9 у цей час намагався його сфотографувати. Через деякий час на місце події з`їхалось близько 20 осіб працівників міліції, прокуратури та СБУ. Згодом працівники міліції пішли, нібито на огляд, до його помешкання, де, як він вважає, підкинули пакет з наркотичною речовиною. Обвинувачений зауважив, що перед цим його викликали до міліції, де пропонували визнати себе винним у підпалі ресторану, але він ресторану не підпалював і цю пропозицію відкинув. Про підозру або обвинувачення в підпалі ресторану йому ніхто більше не повідомляв.
Ці показання обвинуваченого не тільки не спростовані доказами обвинувачення, але і знайшли своє підтвердження. Зокрема, висновком судово-медичного експерта від 09.07.2014 № 173 підтверджено наявність у ОСОБА_5 різаної рани долонної поверхні правої кісті, яка виникла від дії ріжучого предмету, та саден правого колінного суглобу, лівої гомілки, лівої тім`яної ділянки голови, які виникли по механізму тертя та напрямком дії сил під кутом у період, що відповідає часу події (т.1 а.п.113-114).
Під час допиту на стадії досудового розслідування потерпілий ОСОБА_9 засновник ТзОВ «Фрут майстер фудс» і депутат Закарпатської обласної ради, показав, що в ніч на 27.06.2014 невідома особа скоїла підпал ресторану «Символ», власником якого є його дружина. Переглянувши записи з камер зовнішнього відеоспостереження, він та інші працівники закладу впізнали у підпалювачі ОСОБА_5 , який на протязі останнього тижня заходив до ресторану і чіплявся до персоналу. За його дорученням ОСОБА_10 організував йому зустріч з ОСОБА_5 біля будівлі ТзОВ «Фрут майстер фудс». Під час розмови з ним ОСОБА_5 підтвердив скоєння підпалу, погодився відшкодувати збитки, витягнув з кишені пачку грошей, запитав, скільки він йому винен, витягнув з сумки і показав йому гранату, заявив що торгує наркотиками, має багато грошей, нікого не боїться, далі почав різко, голосно кричати, погрожувати йому розправою, витягнув ножа, декілька раз сказав, що поріже його і висадить у повітря разом з ТзОВ «Фрут майстер фудс», а насамкінець кинув гранату в його бік. Тоді він покликав ОСОБА_10 і ОСОБА_11 , які стояли на відстані трьох метрів він них. ОСОБА_10 і ОСОБА_11 притисли ОСОБА_5 до лавиці та викликали працівників міліції. Додав, що лежачи на лавиці ОСОБА_5 продовжував йому погрожувати вбивством та знищенням майна навіть якщо потрапить до місць позбавлення волі (т.1 а.с. 91-95).
Свідок ОСОБА_10 , працюючий начальником служби безпеки на підприємстві, власником якого є ОСОБА_9 , в судовому засіданні 11.11.2014 показав, що за наказом останнього разом з працівником ТзОВ «Фрут майстер фудз» ОСОБА_11 поїхав до ОСОБА_5 і за його згодою привіз його на зустріч з ОСОБА_9 .. Твердив, ніби ОСОБА_5 дорогою демонстрував їм макет гранати. За розмовою ОСОБА_9 з ОСОБА_5 вони з ОСОБА_11 спостерігали з відстані. Раптом розмова стала емоційною і ОСОБА_5 витягнув зі своєї сумки гранату. За командою ОСОБА_9 вони підбігли, схопили ОСОБА_5 , вклали його на лавицю і утримували до приїзду працівників міліції. Зауважив, що бачив у нього на поясі в чохлі малий рибальський ніж, великий ніж бачив тільки на землі і не чув, щоб ОСОБА_5 висловлювався нецензурно. Такі самі показання дав у судовому засіданні і свідок ОСОБА_11 , який додав, що ОСОБА_5 , витягнувши гранату, погрожував висадити в повітря завод (т. 3 а.п.25-30).
З протоколів слідчих експериментів за участі свідків ОСОБА_10 і ОСОБА_11 , досліджених за клопотанням прокурора у судовому засіданні під час апеляційного розгляду кримінального провадження вбачається, що вони по черзі показали під`їзд будинку, в якому мешкає ОСОБА_5 , магазин, де вони з ОСОБА_5 пили каву, лавицю на якій сиділи ОСОБА_5 і ОСОБА_9 , а також, як вони за участі ОСОБА_12 затримали ОСОБА_5 і звідки були вилучені ножі (т.2 а.п.175-179, 180-184).
З показань свідка ОСОБА_12 охоронця ТОВ «Фрут майстер фудс», вбачається, що 28.06.2014 на лавиці біля будівлі підприємства відбулась розмова між ОСОБА_9 і незнайомою йому особою, яка приїхала з ОСОБА_10 і ОСОБА_11 .. Через деякий час ОСОБА_9 покликав його на допомогу, так як невідома особа має при собі ніж і гранату. Наблизившись, він побачив, що ОСОБА_10 і ОСОБА_11 утримують особу, з якою вони приїхали, за руку і ногу на лавиці, і взявся їм допомогти, схопивши цю особу за праву руку. Свідок підтвердив, що бачив на місці події під лавицею ніж, а неподалік від нього відкриту чорну чоловічу сумку в кишені якої знаходився предмет, схожий на гранату (т.1 а.п.102-104).
Апеляційний суд вважає, що показання потерпілого ОСОБА_9 , свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 і ОСОБА_12 можуть бути взяті до уваги тільки в тій частині, в якій вони не спростовуються сукупністю інших, в тому числі об`єктивних доказів, зокрема даними огляду місця події і висновків експертиз. Оскільки ж вони суперечать даним, які стосуються ножів і макету гранати, наведеним у протоколі огляду місця події, вони не можуть бути покладені в основу обвинувачення ОСОБА_5 .. Окрім цього потерпілий ОСОБА_9 , будучи належним чином повідомленим про час і місце судового розгляду, жодного разу не прибув у судове засідання, а свідки ОСОБА_10 , ОСОБА_11 і ОСОБА_12 є матеріально і службово залежними від нього працівниками ТОВ «Фрут майстер фудс».
З показань свідка ОСОБА_13 , який доводиться ОСОБА_5 двоюрідним братом, вбачається, що очевидцем події він не був, а 28.06.2014 прийшов до нього з метою позичити грошей і натрапив у його помешканні на працівників міліції.
Зі змісту вироку вбачається, що суд відкинув низку доказів обвинувачення з тих підстав, що одні з них містять тільки відомості, які не стосуються пред`явлених ОСОБА_5 обвинувачень, а інші, хоча і містять такі відомості, однак їх очевидна недостовірність ставить під сумнів допустимість цих доказів.
Зокрема, в рапорті чергового Берегівського РВ УМВС України в Закарпатській області вказано, що 28.06.2014 ОСОБА_10 повідомив телефоном про злочин, який було скоєно об 11:30, об 11:40 за повідомленням було прийнято рішення, а 11:45 вказано як час виїзду слідчо-оперативної групи на місце події. Працівником, який отримав матеріали для розгляду, зазначено в цьому рапорті слідчого ОСОБА_15 (т.1 а.п. 29).
Водночас з протоколу огляду місця події, складеного слідчим ОСОБА_15 , місцем огляду зазначено територію біля консервного заводу по вул. Б. Хмельницького, 173, а не 163, початком огляду - час 10:55, закінченням 11:45. Зі змісту цього ж протоколу вбачається, що предмет, схожий гранату та предмет, схожий на кинжал, були виявлені на лавиці, причому предмет, схожий на кинджал - в чорному футлярі (т.1 а.п. 37-55).
В протоколі огляду житла ОСОБА_5 від 28.06.2014 (т.1 а.п. 59-79) вказано, що ця слідча дія проведена слідчим ОСОБА_15 з 12:00 до 14:00 (з не застереженим виправленням на 16:20 та іншими не застереженими виправленнями). А у протоколах допитів потерпілого ОСОБА_9 і свідка ОСОБА_10 проведених цього ж дня слідчим ОСОБА_15 вказано, що перший (потерпілого) розпочато о 12:30 і закінчено о 13:10, а другий (свідка) розпочато об 11:35 і закінчено об 11:49 (т.1 а.п. 91-95, 96-98). В протоколі допиту свідка ОСОБА_11 від 28.06.2014 зазначено, що ця слідча дія відбулась з 11:00 по 11:30.
Згідно висновку експерта від 19.08.2014 № 24-40 предмет, зовні схожий на муляж ручної гранати, вилучений на місці події з чорної матерчатої сумки, належної ОСОБА_5 , є саморобним макетом гранати Ф-1, який не містить вибухових речовин та засобів підриву і не являється вибуховим пристроєм (т.2 а.п. 6-14).
Та обставина, що предмет, який виявився макетом гранати Ф-1, був виявлений у сумці ОСОБА_5 зазначена і у постанові слідчого про визнання цього предмету речовим доказом (т.2 а.п. 15).
Суд першої інстанції дослідив ці документи, проаналізував наявні в них суперечності і дав їм у вироку належну оцінку, в тому числі щодо їх належності та допустимості. На спростування такої їх оцінки прокурор ні в апеляційній скарзі ні в судовому засіданні під час апеляційного розгляду кримінального провадження доводів не навів, а докази, досліджені за його клопотанням у судовому засіданні під час апеляційного розгляду кримінального провадження, не містять даних, здатних поставити під сумнів наведені у вироку висновки суду першої інстанції.
Отже носіння ОСОБА_5 саморобного бойового метального ножа з дволезовим клинком кинджального типу, а також порушення ним громадського порядку належними і допустимими доказами не доведено.
Доводи, викладені в апеляційній скарзі прокурора, Апеляційний суд вважає неспроможними.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407 КПК України, Апеляційний суд Закарпатської області
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу прокурора Берегівської місцевої прокуратури ОСОБА_7 залишити без задоволення, вирок Берегівського районного суду Закарпатської області від 19.10.2016 щодо ОСОБА_5 залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена касаційним порядком до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців.
Судді: