Олевський районний суд Житомирської області
Справа № 287/466/16-к
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"23" грудня 2016 р.

Слідчий суддя Олевського районного суду Житомирської області ОСОБА_1 , розглянувши клопотання слідчого СВ Олевського ВП КВП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_2 , про арешт майна, у кримінальному провадженню внесеному в ЄРДР за №0000475 від 21.07.2016 року, за ознаками злочину передбаченого ч.2 ст. 240 ККУкраїни, -
В С Т А Н О В И В :
Слідчий СВ Олевського ВП КВП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_2 , звернувсь до суду з клопотанням про накладення арешту, яке обгрунтовує тим, що СВ Олевського ВП КВП ГУНП проводиться досудове розслідування за матеріалами кримінального провадження, які зареєстровані у Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 0000475 від 21.07.2016 року за ознаками кримінального правопорушеня, передбаченого ч.2 ст.240 КК України і під час цього розслідування виникла необхідність у накладенні арешту на майно, а саме: на земельні ділянки під кадастровими номерами :03:000:0142 та :03:000:0143 та тимчасово позбавити користувачів, третіх осіб, можливості відчуження, розпорядження, використування, проведення на них будь-яких робіт, в тому числі зняття верхнього рослинно-грунтового шару, видобування корисних копалин - піску, грунтосуміші на вказаних земельних ділянках з метою забезпечення збереження речових доказів та припинення незаконного псування земель, видобутку, вивезення корисних копалин та грунтосуміші.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 171 КПК України, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна.

Стаття 170 КПК України передбачає, що арешт майна допускається з метою забезпечення збереження доказів.

Арешт з метою збереження доказів, накладається лише за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.. 98 КПК України.

Відповідно до ст. ст.98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюється під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Слідчим не дотримано вимоги п.3 ч.2 ст.171 КПК України, оскільки не зазначено в клопотанні та не надано документів, які підтверджують право власності на майно, зокрема на земельні ділянки під кадастровими номерами :03:000:0142 та :03:000:0143, або зазначення конкретних фактів і доказів, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, третіми особами майном, що належить арештувати та з якою метою,

До того ж слідчим в клопотанні про арешт майна не доведено, що земельні ділянки під кадастровими номерами :03:000:0142 та :03:000:0143 були знаряддям вчинення даного кримінального правопорушення та відносяться до тимчасово вилученого майна яке за визначенням ст.. 98 КПК України відноситься до речового доказу та на яке слід накласти арешт з метою збереження речового доказу оскільки під час огляду місця події слідчий дані земельні ділянки з об`єктивних причин не вилучив і до вилучення підлягало інше майно яке і зазначене в протоколі огляду однак в прохальній частині клопотання про арешт просить накласти на вище зазначені земельні ділянки, що на думку слідчого судді є безпідставним та таким, що не відповідає чинному законодавству.

До того ж до матеріалів клопотання не додано постанову слідчого про визнання та долучення до справи речових доказів.
Крім того з матеріалів клопотання вбачається про пропуск строку звернення до слідчого судді з клопотанням про арешт майна, визначений ч. 5 ст. 171 КПК України.
Оскільки вилучення майна відбулось 21.07.2016 року, слідчий звернувсь до слідчого судді із клопотання про арешт майна 23.12.2016 року.
Відповідно до ч. 5 ст. 171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.
Згідно ч. 3 ст. 172 КПК України слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу.
Враховуючи вище зазначене, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання сторони обвинувачення про арешт майна, у відповідності до ч. 3 ст. 172 КПК України, підлягає поверненню прокурору для усунення недоліків.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 167, 170 - 172, 309 КПК України, -

ВС Т А Н О В И В :
Клопотання слідчого СВ Олевського ВП КВП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_2 , про накладення арешту на майно у кримінальному провадженню внесеному в ЄРДР за №0000475 від 21.07.2016 року, за ознаками злочину передбаченого ч.2 ст. 240 ККУкраїни - повернути прокурору ОСОБА_3 , для усунення недоліків.
Встановити прокурору Коростенської місцевої прокуратури строк в 72 години для усунення недоліків.
Роз`яснити прокурору, слідчому, що відповідно до ч. 3 ст. 172 КПК України, після спливу встановленого строку для усунення недоліків, тимчасово вилучене в особи майно підлягає негайному поверненню, а в разі звернення в межах встановленого суддею строку з клопотанням після усунення недоліків - після розгляду клопотання та відмови у його задоволенні.
Про виконання ухвали повідомити суд.
Ухвала оскарженню не підлягає, заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.
Слідчий суддя: ОСОБА_1