Справа № 349/1198/15-к
Провадження № 11-кп/779/245/2017
Категорія ч. 3 ст. 187 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 серпня 2017 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_3 ,

суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

з участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_9 ,

представника потерпілої ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0000190 за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_8 та представника потерпілої ОСОБА_11 адвоката ОСОБА_10 на вирок Галицького районного суду від 09 березня 2017 року щодо ОСОБА_8 , який обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст.187 КК України,-

в с т а н о в и л а :

Вказаним вироком ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Олександрівка, Миронівського р-ну, Київської області, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , українець, громадянин України, неодружений, з середньою спеціальною освітою, -

визнаний винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 8 (вісім) років із конфіскацією всього майна, яке є його власністю.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України ОСОБА_8 за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим за вироком Миронівського районного суду Київської області від 15 жовтня 2014 року, яким ОСОБА_8 засуджено за ч. 2 ст. 186 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років - визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 8 (вісім) років із конфіскацією всього майна, яке є його власністю.

На підставі ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднано не відбуту частину покарання за вироком Рокитнянського районного суду Київської області від 05 листопада 2013 року, яким ОСОБА_8 засуджено за ч. 3 ст. 186 КК України з призначенням покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років та призначено йому остаточне покарання за сукупністю вироків у виді позбавлення волі на строк 8 (вісім) років 1 (один) місяць із конфіскацією всього майна, яке є його власністю.

У строк покарання зараховано ОСОБА_8 строк покарання, відбутого частково за попереднім вироком, визначено початок строку відбування основного покарання за цим вироком у виді позбавлення волі з часу затримання за попереднім вироком з 02 серпня 2014 року і з врахуванням зарахованого ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 10 листопада 2016 року строку попереднього ув`язнення з 02 серпня 2014 року по 27 січня 2015 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

У відповідності до ч. 5 ст. 72 КК України ОСОБА_8 зараховано у строк покарання, строк попереднього ув`язнення з 05 вересня 2015 року по дату набрання даним вироком законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Стягнуто з ОСОБА_8 на відшкодування судових витрат за проведення експертиз залученими стороною обвинувачення експертами спеціалізованої державної установи, взятих до уваги судом як докази 3 158 (три тисячі сто п`ятдесят вісім) грн. 66 коп. в доход держави.

Вирішено питання речових доказів.

Цивільний позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_11 820 (вісімсот двадцять) грн. на відшкодування матеріальної шкоди та 50 000 (п`ятдесят тисяч) грн. на відшкодування моральної шкоди.

Злочин вчинено за наступних обставинах: 26 червня 2014 року в період з 04 по 06 годину ОСОБА_8 реалізовуючи виниклий умисел вчинити напад з метою заволодіння чужим майном, шляхом відчинення кватирки вікна, проник в житловий будинок належний потерпілій ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що за адресою: с. Пуків Рогатинського р-ну, Івано-Франківської обл. Перебуваючи в середині даного будинку, зламавши защіпку дверей, проник у кімнату де в цей час відпочивала ОСОБА_11 . Будучи у вказаній кімнаті, ОСОБА_8 з метою незаконного заволодіння грошовими коштами потерпілої, діючи умисно застосував відносно ОСОБА_11 насильство, що виразилось у нанесенні ударів руками в ділянки голови і тулуба та супроводжувалось вимогами у видачі йому коштів. В ході нападу ОСОБА_8 знайшовши під подушкою на якій лежала ОСОБА_11 кошти в сумі 800 грн. та гаманець у якому знаходились кошти в сумі 20 гр., якими заволодів, заподіявши потерпілій збитки на зазначену суму.

Вчиненим ОСОБА_8 заподіяв ОСОБА_11 тілесні ушкодження у вигляді:

- закритої травми грудної клітки з переломами 4,5 ребер з права, які відносяться до середнього ступеня тяжкості, як таких що викликали короткочасний розлад здоров`я і не є небезпечними в момент спричинення;

- закритої черепно-мозкової травми зі струсом головного мозку, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, що викликали короткочасний розлад здоров`я

- синці та садна в ділянці голови, садна шиї, синця в ділянці лівої руки, які відносяться до легких тілесних ушкоджень.

В апеляційній скарзі з доповненнями обвинувачений зазначає, що постановлений судом вирок є незаконним та не відповідає фактичним обставинам справи. Вказує на те, що в судовому засіданні потерпіла надавала покази, які не узгоджуються з показами, які суд зазначив у мотивувальній частині вироку, також в обвинувальному вироку суд зазначив покази свідків ОСОБА_12 ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , які суперечать та не відповідають тим показам, які свідки надавали в судовому засіданні. Крім цього, вказує на фальсифікацію основних доказів у справі, а саме висновків експерта при ідентифікації слідів пальців рук та проведення слідчої дії пізнання потерпілою за фотографіями.У вироку суд не зазначив, чому взяв до уваги одні докази, а відкинув інші. ОСОБА_8 , вказує, що подавав клопотання про визнання недопустимими письмових доказів, а також зазначає, що огляд місця події від 26. 06. 2014 року проводився до внесення відомостей до ЄДРДР.

Просить вирок Галицького районного суду Івано-Франківської області від 09 березня 2017 року скасувати та призначити новий розгляд суді першої інстанції.

В апеляційній скарзі представник потерпілої ОСОБА_15 захисник ОСОБА_10 зазначає, що вирок суду підлягає зміні в частині цивільного позову. Вказує, що наслідки злочину, вчиненого обвинуваченим ОСОБА_8 , виявились для ОСОБА_11 травмуючими, що обумовили порушення фізичної та психоемоційної сфери існування. Просить змінити вирок Галицького районного суду від 09 березня 2017 року в частині стягнення моральної шкоди та стягнути з ОСОБА_8 100 000 грн. моральної шкоди.

Заслухавши доповідь судді, доводи обвинуваченого та його захисника, які підтримали подану обвинуваченим апеляційну скаргу, доводи представника потерпілої, який підтримав подану ним апеляційну скаргу та просив її задовольнити, думку прокурора, який просив залишити вирок першої інстанції без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають до задоволення з таких підстав.

Згідно ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення має бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження.

Зазначені вимоги кримінального процесуального закону судом першої інстанції в повному обсязі дотримані.

Незважаючи на заперечення у поданій апеляційній скарзі обвинуваченим своєї вини, висновок суду про його винуватість у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, ґрунтується на належно досліджених й правильно оцінених доказах.

Доводи викладені в апеляційній скарзі обвинуваченого були предметом дослідження в суді першої інстанції. Суд дав належну оцінку в сукупності дослідженим та перевіреним у справі доказах, які доводять вину обвинуваченого, зокрема - показанням потерпілої ОСОБА_11 , показанням свідка ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , а також письмовим доказам.

Покликання обвинуваченого на те, що суд першої інстанції не дослідив докази, зокрема, витяг з ЄДРДР від 30 червня 2014 року, постанову про перекваліфікацію злочинного діяння від 04 лютого 2015 року, висновок судово-медичної експертизи № 46 від 24 жовтня 2014 року, рапорт оперативного чергового РВ УМВС ОСОБА_20 , протокол прийняття заяви від ОСОБА_11 , протоколу огляду місця події є не обґрунтованими, оскільки як вбачається з вироку суд першої інстанції вказав мотиви врахування одних доказів і не врахування інших. Судом першої інстанції належним чином оцінені докази з точки зору належності, допустимості, достовірності, обґрунтовує чому одні докази визнає недопустимими, а інші такими що отриманні в порядку встановленому КПК, зокрема і ті на які посилається обвинувачений в апеляційній скарзі, як на недопустимі.

Необґрунтованими є покликання обвинуваченого на те, що 26 червня 2014 року о 06 год. 00 хв., тобто в час, коли про вчинення злочину ще не було повідомлено в поліцію, на АЗС № 94 в м. Рогатин по вул. Мухи,1 проводились слідчі дії, оскільки, як вбачається з матеріалів кримінального провадження, слідчі дії на АЗС «ОККО» проводились 17 липня 2017 року, про що свідчить протокол тимчасового доступу до речей і документів. Підставою для їх проведення була ухвала слідчого судді Рогатинського районного суду від 08 липня 2014 року.

Що стосується доводів апеляційної скарги ОСОБА_8 про те, що суд в мотивувальній частині вироку послався на висновок судово-дактилоскопічної експертизи № 85 від 07 липня 2015 року, не взявши до уваги висновок дактилоскопічної експертизи № 78 від 30 вересня 2014 року, яку прокурор вилучив із справи, то вони не заслуговують на увагу, оскільки висновок експерта № 85 від 07 липня 2015 року є належним і допустимим доказом, експертиза проводилась на підставі постанови слідчого про призначення додаткової дактилоскопічної експертизи. Як пояснив прокурор в судовому засіданні, повторна експертиза була призначена для усунення будь-яких сумнівів та дотримання вимог ст. 245 КПК України, оскільки попередня експертиза була зроблена на підставі лише даних дактилоскопічної картки ОСОБА_8 , а не внаслідок отримання зразків відбитків пальців безпосередньо у обвинуваченого. Крім цього, обидва висновки експертизи не мають суттєвих розбіжностей та містять одинакові висновки. При наявності двох висновків експертизи прокурор вважав за потрібне надати саме висновок від 30.09.2014 року № 85, який був отриманий поза будь-яким сумнівом та в порядку, визначеному ст. 245 КПК України.

Про відсутність будь-яких порушень отримання доказів свідчить і протокол огляду місця події як безвідкладної слідчої дії, яка всупереч апеляційним твердженням може проводитися до моменту внесення відомостей про злочин до ЄДРДР. Під час цієї слідчої дії були виявлені та зафіксовані відбитки пальців, які належать ОСОБА_8 .

Таким чином, апеляційні покликання про фальсифікацію доказів є надуманими та спростовані під час апеляційного розгляду.

Додані до апеляційної скарги пояснення, які названі апелянтом як «доповнення до апеляційної скарги», є особистими тлумаченнями певних положень законодавства та власного розуміння правильності здійснення кримінального провадження органами досудового слідства та суду. Висловленням власної позиції щодо порядку вчинення слідчих дій і не містять ознак доповнення до апеляційних вимог. Зазначені суб`єктивні твердження (відсутність дозволу суду на отримання зразків відбитків пальців, способу проведення дактилоскопічної експертизи, проведення впізнання потерпілою, законність її представництва в судах та інші) суперечать правовим нормам КПК України та встановленим судом обставинам події.

Що стосується апеляційної скарги представника потерпілої про збільшення розміру відшкодування моральної шкоди, то вона не підлягає до задоволення.

При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди, суд врахував характер, тривалість та істотність моральних страждань потерпілої ОСОБА_11 і відповідно до тяжкості вчиненого, виходячи з вимог розумності і справедливості, задовольнив позов частково. Тому, доводи представника потерпілої про те, що суд необґрунтовано не задовольнив цивільний позов в повному обсязі, апеляційний суд вважає безпідставними, оскільки у вироку наведені мотиви вирішення цивільного позову з якими слід погодитися.

При апеляційному розгляді стороною не надано жодних даних, які би вказували на неправильне визначення розміру шкоди судом першої інстанції.

За таких обставин колегія суддів не вбачає апеляційних підстав для скасування вироку.

К е р у ю ч и с ь ст. ст. 376, 404, 405, 407,418, 419 КПК України колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а :

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_8 та представника потерпілої ОСОБА_11 адвоката ОСОБА_10 залишити без задоволення, вирок Галицького районного суду від 09 березня 2017 року щодо ОСОБА_8 без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ учасниками апеляційного розгляду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримаються під вартою в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_5

ОСОБА_4

Згідно з оригіналом

Суддя ОСОБА_3