Справа № 464/5161/17
пр.№ 1-кс/464/1385/17
У Х В А Л А
15 серпня 2017 року м.Львів
Суддя Сихівського районного суду м. Львова ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , заявника ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові заяву ОСОБА_3 про відвід судді, -

в с т а н о в и в:
на розгляді Сихівського районного суду м. Львова знаходиться скарга ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_3 про зобов`язання слідчого Сихівського ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_6 вручити пам`ятку про процесуальні права та обов`язки потерпілим ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_3 та зобов`язати слідчого ознайомити ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_3 з матеріалами досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0001828 про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст.122 КК України(справа № 464/5161/17 пров.1кс /464/1372/17).

03.08..2017 року у судовому засіданні ОСОБА_3 заявлений відвід слідчому судді ОСОБА_7 :

Суддя ОСОБА_7 про час та місце розгляду питання про відвід повідомлена належним чином, в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд відводу у її відсутності.

Заявник ОСОБА_3 , мотивуючи заявлене клопотання про відвід, посилається на обставини його спілкування з суддею ОСОБА_7 по інших кримінальних провадженнях в яких він приймає участь, що викликає в нього сумніви в об`єктивності та неупередженості судді ОСОБА_7 .

Заслухавши думку осіб, які беруть участь у провадженні по справі, приходжу до наступного.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини (рішення від 09.11.2006 року у справі «Білуга проти України», від 28.10.1998 року у справі «Ветштайн проти Швейцарії», тощо) важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти у громадськість у демократичному суспільстві. Судді зобов`язані викликати довіру в учасників судового розгляду.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який встановить обґрунтованість висунутого проти нього будь-якого кримінального обвинувачення.

Виходячи із положень ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод і практики Європейського суду з прав людини, які є частиною національного законодавства і джерелом права, що підлягають застосуванню відповідно до ст. 9 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини», суд має завжди бути «встановленим законом». Це формулювання засвідчує принцип верховенства права, притаманний усій системі Конвенції та її протоколів. Адже правовий орган, що не є встановленим відповідно до законодавства, завжди буде позбавлений легітимності, яка вимагається у демократичному суспільстві для вирішення справ приватних осіб. Вислів «встановлений законом» стосується не лише законності самого існування суду, а й складу суддів при розгляді кожної справи (рішення у справах «Булут проти Австрії» від 22.02.1996 року, «Бускаріні проти Сан-Марино»). Термін «закон» про який ідеться в цьому положенні, стосується, таким чином, не лише законодавства щодо створення і компетенції судових органів, а й будь-якого іншого положення національного права, невиконання якого робить неправомірною участь одного або кількох суддів у розгляді справи. Тут йдеться, зокрема, про положення щодо повноважень, щодо несумісностей і щодо відводу суддів. (рішення у справі «Коем та інші проти Бельгії»).

Недотримання судом зазначених положень означає в принципі порушення пункту 1 ст. 6 (справи «Цанд проти Австрії», заява № 7360/76, доповідь Комісії від 12.10.1978 року та «Россі проти Франції», заява № 11879/85, рішення комісії від 06.12.1989 року).

Про те, що термін «суд, встановлений законом» поширюється не лише на правову основу існування суду, але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність, звернуто також увагу Європейським судом з прав людини у справі «Сокуренко і Стригун проти України».

Суд, який розглядає справу має бути «безстороннім» і «незалежним» за ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Розглядаючи питання безсторонності з двох точок зору, Європейський Суд з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначив, що по-перше, йдеться про суб`єктивний підхід, для того щоб спробувати визначити переконання та особисту поведінку конкретного судді у конкретній обстановці. Зокрема, суд не повинен суб`єктивно виявляти будь-яку упередженість або особисті переконання; особиста безсторонність судді не ставиться під сумнів, аж доки не буде доведено протилежне. По-друге, слід застосувати об`єктивний підхід, метою якого є пересвідчитися, чи надає суд необхідні гарантії, щоб зняти з цього приводу можливість будь-якого правомірного сумніву; крім того, поняття незалежності та об`єктивної безсторонності тісно пов`язані між собою (справи «Пуллар проти Сполученого Королівства» і «Томанн проти Швейцарії», а також «Екедемі Трейдинг ЛТД та інші проти Греції» і «Дактарас проти Литви»).

Відвід судді в розгляді справи може бути задоволеним і в випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді, що передбачають Бангалорські принципи поведінки суддів від 19 травня 2006 року схвалені Резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН 27 липня 2006 року № 2006/23.

Статтею 75 КПК України передбачені підстави для відводу судді.

Враховуючи наведене, заслухавши думку осіб, які беруть участь у провадженні по справі вивчивши надані матеріали, приходжу до висновку, що доведених підстав для відводу судді ОСОБА_7 при розгляді скарги ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_3 про зобов`язання слідчого Сихівського ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_6 вручити пам`ятку про процесуальні права та обов`язки потерпілим ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_3 та зобов`язати слідчого ознайомити ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_3 з матеріалами досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0001828 про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст.122 КК України, не має. Обставин, які можуть викликати сумніви в об`єктивності та неупередженості судді саме при розгляді зазначеної скарги не встановлено, оскільки доказів такого сторонами не надано. Пояснення ОСОБА_8 не приймаються до уваги, оскільки вона не є особою, яка приймає участь в даному провадженні, її поясненні стосуються розгляду суддею ОСОБА_7 інших кримінальних проваджень.

Але, з метою запобігання формування думки щодо заінтересованості судді у результаті розгляду даної скарги, зважаючи на те, що суддею приймались рішення по інших справах, де приймав участь ОСОБА_3 , з результату розгляду яких він убачає наведеною правову позицію судді, ураховуючи те, що з тих підстав ним заявлений слідчому судді відвід, що заявник ОСОБА_3 продовжує настоювати на відводі, що свідчить про стійку наявність у нього сумнів в об`єктивності та неупередженості судді, що будь-яке подальше рішення по даній скарзі викликатиме сумніви в її об`єктивності та безсторонності, та буде ним оскаржуватися, а тому з метою уникнення перешкод у розгляді скарги, та задля нормалізації обстановки її вирішення по суті в цілому, приходжу до висновку про необхідність задоволення клопотання заявника ОСОБА_3 про відвід слідчої судді ОСОБА_7 .

Що стосується заявленого відводу судді з оціночних міркувань, вважаю, що для відводу судді в даному випадку досить об`єктивно обґрунтованих припущень про упередженість судді, які виявляє потерпіла сторона у справі.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 6 Європейської конвенції з прав людини, ст.ст. 35, 75, 80, 81, 82 КПК України, суддя, -

у х в а л и в:

клопотання заявника ОСОБА_3 про відвід слідчої судді ОСОБА_7 - задовольнити.

Скаргу ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_3 про зобов`язання слідчого Сихівського ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_6 вручити пам`ятку про процесуальні права та обов`язки потерпілим ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_3 та зобов`язати слідчого ознайомити ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_3 з матеріалами досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0001828 про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст.122 КК України, (справа № 464/5161/17 пров.1кс /464/1372/17), передати для проведення її перерозподілу в порядку, визначеному ст. 35 КПК України, іншому слідчому судді.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її проголошення.

Суддя: ОСОБА_1