Справа № 344/4508/17
Провадження № 11-сс/779/106/2017
Категорія ч.2 ст.309 КПК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 квітня 2017 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області у складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря с/з ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6 ,

скаржника ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Івано-Франківську матеріали за апеляційною скаргою ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Івано-Франківського міського суду від 05 квітня 2017 року, про відмову у задоволенні його скарги на постанову слідчого в ОВС слідчого відділу прокуратури Івано-Франківської області від 10.03.2017 року про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі-ЄРДР) за №0000030 від 14.03.2016 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.365 Кримінального кодексу України (далі-КК) на підставі п.2 ч.1 ст.284 Кримінального процесуального кодексу України (далі-КПК), -

в с т а н о в и в :

Вищевказаною ухвалою слідчого судді ОСОБА_7 відмовлено у задоволенні його скарги на постанову слідчого в ОВС слідчого відділу прокуратури Івано-Франківської області від 10.03.2017 року про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000030 від 14.03.2016 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.365 КК на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК.

Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що слідчий діяв у межах норм діючого законодавства, дії працівників правоохоронних органів належним чином перевірені слідчим ОСОБА_9 , який прийшов до обґрунтованого висновку, що факти порушення норм КПК під час подій, які мали місце 10.03.2016 року, не знайшли свого підтвердження, а в їх діях відсутній склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.365 КК.

В апеляційній скарзі (далі-АС) ОСОБА_7 просить ухвалу слідчого судді та постанову слідчого про закриття кримінального провадження скасувати, оскільки вважає, що рішення про закриття даного кримінального провадження ґрунтується на неправдивих показаннях свідків, якими виявились тільки колеги по роботі інспекторів патрульної поліції, його особистий огляд проведено без присутності понятих, під час огляду пропав його мобільний телефон.

Заслухавши доповідь судді ОСОБА_2 , пояснення ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_10 , які просили задовольнити вимоги АС, пояснення прокурора ОСОБА_6 , який заперечив доводи АС заявника ОСОБА_7 , просив залишити її без задоволення, а ухвалу слідчого судді без зміни; перевіривши матеріали скарги та матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи і мотиви АС ОСОБА_7 , колегія суддів приходить до висновку, що її слід задовольнити, виходячи із наступного.

Відповідно до вимог ст.370 КПК, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 КПК. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Таких вимог закону слідчий суддя не дотримався.

Згідно ст.ст.409, 410 КПК, підставою для скасування судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неповнота судового розгляду, зокрема, якщо під час такого розгляду залишилися недослідженими обставини, з`ясування яких може мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.303 КПК на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення слідчого про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Покликання апелянта ОСОБА_7 на незаконність та необґрунтованість ухвали слідчого судді щодо розгляду його скарги на постанову прокуратури про закриття кримінального провадження, є слушними.

Як вбачається із матеріалів справи та матеріалів кримінального провадження, 10.03.2017 року слідчим в ОВС слідчого відділу прокуратури Івано-Франківської області радником юстиції ОСОБА_9 винесено постанову про закриття кримінального провадження № 000030, у зв`язку з відсутністю в діях працівників УПП у м. Івано-Франківську ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ознак складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 цього Кодексу. Відповідно до п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК, слідчий суддя - це суддя, до повноваження якого належить здійснення порядку судового контролю за дотримання прав, свобод, інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Завданням слідчого судді відповідно до вимог чинного КПК, є контроль законності рішень, дій чи бездіяльності, зокрема слідчого, на досудовому розслідуванні.

Слідчий суддя розглядаючи скаргу на постанову слідчого про закриття кримінального провадження, повинен був перевірити дотримання слідчим вимог закону при прийнятті рішення, і постановити мотивовану ухвалу.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 372 КПК, у мотивувальній частині ухвали зазначають встановлені судом обставини із посиланням на докази, а також мотиви неврахування окремих доказів, мотиви, з яких суд виходив при постановленні ухвали.

Слідчий суддя вказаних вимог кримінального процесуального закону не дотримався.

Ч. 2 ст. 9 КПК передбачено, що керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Органи влади завжди повинні добросовісно намагатись з`ясувати те, що трапилось, та не покладатися на поспішні та необґрунтовані висновки для закриття кримінальної справи або використовувати такі висновки як підставу для своїх рішень (рішення у справі «Ассенов та інші проти Болгарії»). Вони повинні вживати всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, показань очевидців та експертних висновків (рішення у справі «Танрікулу проти Туреччини»).

Слідчі судді при розгляді скарги на відповідні постанови з`ясовують питання дотримання вимог щодо всебічності та повноти дослідження, оскільки така неповнота може призвести до прийняття необґрунтованого рішення про закриття кримінального провадження.

Так, доводи апеляційної скарги ОСОБА_7 про неповноту досудового розслідування та передчасність рішення про закриття кримінального провадження є обґрунтованими та знайшли своє підтвердження під час апеляційного перегляду рішення слідчого судді суду першої інстанції.

На думку колегії суддів, орган досудового розслідування, закриваючи кримінальне провадження, в повному обсязі не з`ясував зазначені заявником обставини вчиненого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК, не вжив всіх необхідних заходів для збирання доказів і забезпечення повного та всебічного досудового розслідування, не провів необхідного та повного переліку слідчих дій, спрямованих на встановлення істини у справі, що свідчить про передчасність висновку про відсутність в діянні складу злочину та ставить під сумнів законність постанови про закриття кримінального провадження.

Крім цього, слідчий, за наявності суперечливих показань ОСОБА_7 та працівників поліції, не провів одночасного допиту між ними для усунення протиріч в їх показаннях, а при необхідності не провів слідчого експерименту.

Згідно ст. 2 КПК, закриття кримінального провадження є одним із способів його остаточного вирішення.

Зі змісту ст. 284 КПК, вбачається, що кримінальне провадження закривається в силу наявності обставин, які його виключають, та чіткий перелік яких міститься в даній статті.

Прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після всебічного, повного та неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження та безпосереднього дослідження й оцінки слідчим, прокурором показань, речей і документів, які стосуються цього провадження, у їх сукупності.

Правова природа аналізованого виду оскарження процесуального рішення слідчого та прокурора передбачає необхідність перевірки не лише дотримання процесуального порядку закриття кримінального провадження посадовими особами органів досудового розслідування, а й підстав його закриття.

Згідно із ст. 110 КПК, постанова про закриття кримінального провадження повинна містити зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови, мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу. Тобто таке процесуальне рішення повинно відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулась з метою захисту своїх прав та відповіді на усі поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією із гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу.

Враховуючи важливість інституту закриття кримінального провадження для належної реалізації прав осіб, пов`язаних із вчиненням кримінального правопорушення, ухвали слідчих суддів, які постановляють за результатами розгляду скарги на постанову про закриття кримінального провадження, мають містити відповіді на всі доводи скаржника, які зумовили звернення до слідчого судді.

Так, слідчий не відобразив у постанові, чому він взяв до уваги одні докази у справі і критично поставився до інших, у тому числі до доводів заявника, не навів будь-якої оцінки доказів.

Аналізуючи зміст постанови слідчого, колегія суддів дійшла висновку, що в цій постанові не вказано взагалі переконливих мотивів прийняття такої постанови та обґрунтування відсутності в діях посадових осіб складу злочину, на яких наголошує у своїй скарзі ОСОБА_7 ; слідчий тільки зазначив, що в ході досудового розслідування вказаного кримінального провадження не здобуто будь-яких фактичних даних, які б вказували, на наявність ознак злочину, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України у діях працівників УПП у м. Івано-Франківську ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 .

В постанові про закриття кримінального провадження слідчим не наведено обставин, за яких слід дійти висновку про наявність достатніх підставі для закриття кримінального провадження з огляду на відсутність викладання підтвердженої доказами аргументації, яка спростовує покликання заявника про вчинення кримінального правопорушення.

В постанові про закриття кримінального провадження відображено лише висновки щодо неправомірності дій ОСОБА_7 , при цьому відсутнє обґрунтування правомірності та законності дій кожного з працівників поліції щодо припинення адміністративних правопорушень, зокрема під час затримання працівниками УПП м. Івано-Франківська ОСОБА_7 та нанесення йому тілесних ушкоджень, відповідності їх дій приписам Кодексу України про адміністративні правопорушення, нормативно-правих актів, інструкцій.

Окрім цього, як вбачається зі змісту постанови слідчого, ОСОБА_14 згідно постанови Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 03 червня 2016 року, визнано винуватим у вчиненні ним адміністративних правопорушень передбачених ст.173 (Дрібне хуліганство) та ст. 185 КУпАП (Злісна непокора законному розпорядженню або вимозі поліцейського), та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу, яка полягає в тому, що ОСОБА_7 10.03.2016 року, приблизно о 10 год. 30 хв. на вул. Юності, 23, в м. Івано-Франківську неодноразово нецензурною лайкою ображав працівників поліції, на їх вимогу припинити правопорушення не реагував, намагався втекти з місця вчинення адміністративного правопорушення.

Постановою Апеляційного суду Івано-Франківської області від 30.06.2016 року, постанову Івано-Франківського міського суду від 03.06.2016 року в частині притягнення ОСОБА_7 до адміністративної відповідальності за ст. 173 КУпАП і призначення йому адміністративного стягнення за це порушення скасовано, а в частині притягнення його до адміністративної відповідальності за ст. 185 КУпАП залишено в силі.

Слідчий хоч врахував, що постановою Апеляційного суду Івано-Франківської області від 30 червня 2016 року скасовано вказану постанову судді та провадження у справі закрито за відсутністю складу адміністративного правопорушення за ст. 173 КУпАП, однак не дав належної оцінки вказаному.

Оскільки мотивувальна частина оскаржуваної постанови не містить відомостей про мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування, відсутні підстави вважати її такою, що відповідає вимогам ст. 110 КПК.

Слідчим суддею не були належним чином перевірені доводи ОСОБА_7 , викладені ним у скарзі, такі обставини залишились без дослідження, в оскаржуваній ухвалі не наведено мотивів неврахування доводів скарги, не спростовано їх.

На думку колегії суддів, ані слідчий, ані слідчий суддя не з`ясували всіх обставин, які підлягають доказуванню у кримінальній справі, не дали системної оцінки всіх допустимих і належних доказів, у їх сукупності, що є основою прийняття законного і обґрунтованого рішення по справі.

Так, як вказані недоліки досудового розслідування залишилися поза увагою слідчого судді, при розгляді скарги на постанову про закриття кримінального провадження, то ухвала слідчого судді про відмову в задоволенні скарги не можна вважатись законною, а тому підлягає скасуванню з постановленням колегією суддів нової ухвали, згідно вимог ч. 4 ст. 407 КПК.

Постановляючи нову ухвалу, колегія суддів вважає необхідним скасувати постанову слідчого в ОВС слідчого відділу прокуратури Івано-Франківської області радника юстиції ОСОБА_9 від 10 березня 2017 року про закриття кримінального провадження № 0000030, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 14 березня 2016 року.

Враховуючи всі вищеперелічені обставини, АС ОСОБА_7 підлягає до задоволення.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419, 422 КПК, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_7 задовольнити, а ухвалу слідчого судді Івано-Франківського міського суду від 05 квітня 2017 року про відмову у задоволенні його скарги на постанову слідчого в ОВС слідчого відділу прокуратури Івано-Франківської області від 10.03.2017 року про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000030 від 14.03.2016 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.365 КК - скасувати.

Прийняти нову ухвалу, якою скаргу ОСОБА_7 задовольнити, а постанову слідчого в ОВС слідчого відділу прокуратури Івано-Франківської області від 10 березня 2017 року про закриття кримінального провадження за вказаним номером скасувати.

Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий ОСОБА_2

Судді: ОСОБА_3

ОСОБА_4