Провадження №1-кп/523/208/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.05.2017 року м.Одеса

Суворовський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

секретарів - ОСОБА_2 ,

за участю прокурора - ОСОБА_3 ,

адвокатів-захисників - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

потерпілих - ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,
ОСОБА_11 ,

представника потерпілих - ОСОБА_12 ,

законного представника неповнолітньої потерпілої - ОСОБА_13 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Одеса обвинувальний акт разом із долученими до нього документами по матеріалам кримінального провадження №0000279 за обвинуваченням
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Одеси, громадянина України, маючого середню спеціальну освіту, неодруженого, офіційно не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ; проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст.286 ч.3 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

13.04.2015 року, приблизно о 00:30 годині, в темний час доби, водій ОСОБА_7 керував технічно справним легковим автомобілем «ВАЗ-2107», реєстраційний номер НОМЕР_1 , та здійснював рух по вул.Миколаївська дорога з боку вул.Чорноморської дороги в напрямку вул.Дніпропетровської дороги в Суворовському районі м.Одеси, на якій організовано двосторонній рух, не маючи при собі посвідчення водія на право керування транспортними засобами відповідної категорії, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння (відповідно до запису №1116 від 13.04.2015 року в медичній картці стаціонарного хворого №8959 про наявність в крові ОСОБА_7 алкоголю в концентрації 1.06‰), тим самим позбавивши себе можливості адекватно сприймати дорожню обстановку, реагувати на її зміни, та безпечно керувати транспортним засобом, здійснюючи рух із перевищенням максимально допустимої швидкості руху, в населеному пункті на перехресті вул.Миколаївська дорога, вул. Дніпропетровська дорога та пр-т Добровольського, продовжуючи подальший рух на вул.Дніпропетровська дорога, на її заокругленні, водій ОСОБА_7 , проявляючи злочинну самовпевненість, не обрав безпечної швидкості для здійснення руху в межах своєї смуги, в результаті чого не впорався з керуванням автомобіля «ВАЗ-2107», реєстраційний номер НОМЕР_1 та допустив його виїзд за межі проїжджої частини автодороги на трав`яний газон, що розташований по центру проїжджої частини, де скоїв наїзд на перешкоду - опору мережі міського електроосвітлення, після чого сталося перекидання кузову транспортного засобу із його руйнуванням.

Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди пасажирка автомобілю «ВАЗ-2107» ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , від отриманих тілесних ушкоджень померла на місці пригоди; пасажирка ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , від отриманих тілесних ушкоджень померла у відділенні реанімації КУ «Одеська обласна клінічна лікарня»; пасажирка ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , від отриманих тілесних ушкоджень померла у відділенні анестезіології та інтенсивної терапії КУ «Одеська дитяча обласна клінічна лікарня»; пасажиру ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , причинені тілесні ушкодження середньої тяжкості.

Згідно висновку судово-медичної експертизи № 263-1230/2015 від 12.05.2015 року смерть ОСОБА_14 знаходиться в причинному зв`язку із поєднаною травмою голови, грудної клітки, животу та кінцівок у вигляді багатоуламкового перелому кісток лицьового та мозкового черепу, крововиливів під м`яку оболонку головного мозку, забою-розтрощення головного мозку, закритого перелому грудини, закритих переломів лівих ребер, розривів тонкої кишки, розриву грудної частини аорти, розривів правої легені, розривів печінки, розтрощення селезінки, розривів правої нирки, відкритого перелому правої ліктьової кістки, закритого перелому лівої плечової кістки, відкритого перелому лівої стегнової кістки, розривів правого та лівого крижово-клубових зчленувань, закритого перелому крила лівої тазової кістки, які утворились під час дорожньо-транспортної пригоди. Безпосередньою причиною смерті ОСОБА_14 стався шок.

Згідно висновку судово-медичної експертизи №208 від 16.05.2015 року смерть ОСОБА_15 знаходиться в причинному зв`язку із поєднаною травмою, яка утворилась під час дорожньо-транспортної пригоди у вигляді множинного перелому ребер, ключиці, лівого стегна із розривом внутрішніх органів та настала від травматичного та гіповолемічного шоку.

Згідно висновку судово-медичної експертизи №302-1267/15 від 14.05.2015 року смерть ОСОБА_16 знаходиться в причинному зв`язку із отриманою нею під час ДТП закритою черепно-мозковою травмою у вигляді перелому кісток зводу та основи черепу, крововиливів в оболонки та забою головного мозку та настала від набряку головного мозку.

Згідно висновку судово-медичної експертизи №1904 від 15.07.2016 року внаслідок дорожньо-транспортної пригоди потерпілій ОСОБА_11 спричинені наступні тілесні ушкодження: перелом лівої гайморової пазухи, перелом кісток носа, черепно-мозкова травма в формі струсу головного мозку, гематоми повік лівого ока та потиличної області, садна обличчя, перелом правої ключиці, які не були небезпечними для життя, викликали тривалий розлад здоров`я строком понад трьох тижнів (більше ніж 21 день), і за цим критерієм відносяться до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості.

Згідно висновку судової автотехнічної експертизи № 1366 від 30.06.2016 року встановлено, що шляхом належного виконанням вимог п.п.2.3 (б), 12.1, 12.4 Правил дорожнього руху водій автомобіля «ВАЗ-2107», реєстраційний номер НОМЕР_1 в умовах ДТП мав технічну можливість запобігти виїзд автомобіля за межі проїжджої частини з подальшим наїздом на опору електроживлення та його дії знаходяться в причинному зв`язку з настанням події ДТП.

Таким чином, водій ОСОБА_7 своїми необережними діями грубо порушив вимоги п.п. 2.1 (а), 2.3 (б), 2.9 (а), 12.1, 12.4 «Правил дорожнього руху» України, які вказують на те, що:

п. 2.1 (а) - «Водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії і талон, що додається до посвідчення»;
п. 2.3 (б) - «Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі»;
п. 2.9 (а) - «Водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин»;
п. 12.1 - «Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним»;
п. 12.4 - «У населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 60 км/год».
Обвинувачений ОСОБА_7 в судовому засіданні свою вину в скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення, за викладених в обвинувальному акті обставин визнав повністю, не оспорював обставин скоєння кримінального правопорушення, та пояснив, що дійсно 13.04.2015 року в нічний період часу він відпочивав на пляжі разом зі своїми знайомими ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_11 та ОСОБА_17 . Через деякий час, вони всі разом сіли до автомобілю «ВАЗ-2107», реєстраційний номер НОМЕР_1 , та під його керуванням автомобілю направились виїжджати із пляжу. В цей час помітив, що за ними стала їхати патрульна машина із включеними маячками, проте, він не зупинився, а навпаки став рухатися швидше, автомобіль патрульної поліції слідував за ними, його швидкість на той час становила близько 80-100 км/год, та коли проїхали Лузанівку відбулося зіткнення із огорожею, після чого він більше нічого не пам`ятає. Коли прийшов до тями на місці ДТП, побачив багато людей. Окрім цього, обвинувачений не заперечував того факту, що того вечору пив пиво та «нон-стоп», зазначив, що на пляжі горілку не вживав, а перебуваючи ще вдома випив близько 17:00 год. -18:00 год.

В той же час обвинувачений зазначив, що дуже шкодує про скоєне, кається у вчиненому, розуміє який біль спричинив потерпілим, прохає у них пробачення, станом на даний час частково відшкодував завдану потерпілим шкоду, просив не призначати суворого покарання та надати йому можливість реально допомагати їм.
Крім визнання своєї вини обвинуваченим ОСОБА_7 в скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ст.286 ч3 КК України, його вина у скоєнні злочину об`єктивно доведена та повністю підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами по матеріалам кримінального провадження:
?допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_9 , пояснила, що про дорожньо-транспортну пригоду, яка мала місце 13.04.2015 року в районі Молодої Гвардії, в якій загинула її сестра ОСОБА_14 , їй стало відомо із телефонного дзвінка матері. По приїзду в м.Одесу, шукала в якій лікарні знаходилась сестра, та знайшла її вже в пр..Валіховському м.Одеси. Потерпіла зазначила, що в момент ДТП присутня не була, в послідуючому дізналася, що винуватцем дорожньо-транспортної пригоди був ОСОБА_7 , з яким спілкувалася її сестра. Крім того потерпіла вказала, що в сестри залишились двоє малолітніх дітей, які після її смерті стали сиротами. У зв`язку з чим над дітьми сестри вона оформила опіку та відповідно здійснює за ними догляд та виховання. В той же час потерпіла зазначила, що діти плачуть, сумують за матір`ю, їй також дуже не вистачає сестри, завдану шкоду в повній мірі не відшкодовано, у зв`язку із чим заявлені позовні вимоги підтримала в повному обсязі;
?допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_10 пояснила, що, знаходячись в лікарні у зв`язку із вагітністю, від свого чоловіка за день до поховання, їй стало відомо, що її донька ОСОБА_16 загинула в результаті дорожньо-транспортної пригоди. В послідуючому також зі слів чоловіка їй стало відомо, що донька того дня пішла до подруги, по приїзду до лікарні донька ще була живою, та лікарі розповіли про те, що трапилось. В той же час, потерпіла зазначила, що після загибелі доньки має проблеми із серцем, проте їй треба бути здоровою, так як має маленьку дитину. Окрім цього, потерпіла вказала, що спричинену шкоду в повному обсязі не відшкодовано;
?допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_8 пояснила, що 13.04.2015 року її донька ОСОБА_15 , 1993 року народження, пішла до ОСОБА_14 на каву, а вона залишилась вдома з онуками. О 23 год. 30 хв в телефонній розмові донька повідомила їй, що вже їде додому. Однак в послідуючому їй зателефонували та повідомили, що донька потрапила в дорожньо-транспортну пригоду. Та прибути на місце ДТП вона не могла, оскільки знаходилась із онуками. В подальшому їй стало відомо, що донька загинула. Крім того, потерпіла вказала, що шкоду в повному обсязі їй не відшкодовано;
?допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_17 пояснив, що 12.04.2015 року у вечірній період часу в ході телефонної розмови домовились про зустріч зі своїм знайомим ОСОБА_7 . В послідуючому вони зустрілись та разом із ОСОБА_14 , ОСОБА_11 та ОСОБА_15 відпочивали. Через певний проміжок часу вони всі разом сіли до автомобілю марки ВАЗ, та під керуванням ОСОБА_7 , та направились далі відпочивати. Свідок уточнив, що він знаходився на передньому пасажирському сидінні, а дівчата сиділи позаду. Однак в якийсь час з`явився автомобіль патрульної поліції із ввімкненими «мигалками» з вимогою зупинитися. Проте, ОСОБА_7 , злякавшись, що автомобіль йому не належить, а є власністю його матері, не зупинявся, а навпаки намагався швидше поїхати, швидкість якого становила на той час на вул..Миколаївська дорога в м.Одесі близько 100-110 км/год, після чого сталося ДТП. В той же час свідок зазначив, що самої дорожньо-транспортної пригоди він не пам`ятає, коли прийшов до тями, то автомобіль був розламаний навпіл, ОСОБА_14 загинула на місці, в подальшому стало відомо, що ОСОБА_15 померла в лікарні. Також вказав, що внаслідок ДТП він також отримав тілесні ушкодження, адже в нього була травма носа, боліла голова, в послідуючому лікувався за власний рахунок. Крім того зазначив, що йому не було відомо чи мав на той час ОСОБА_7 водійське посвідчення. Також свідок вказав, що разом із дівчатами вживали пиво, однак чи вживав спиртні напої ОСОБА_7 він не бачив;
? допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_11 пояснила, що того вечору вони відпочивали разом із ОСОБА_17 та ОСОБА_7 , пили пиво. Переміщалися на червоному автомобілі марки «жигулі», під керуванням ОСОБА_7 . Коли виїжджали з пляжу, побачили поліцію з мигалками. Вона просила ОСОБА_7 зупинитися, однак він сказав, що все буде добре, і навпаки почав їхати швидше. В послідуючому сталося ДТП, внаслідок якого в неї був перелом носу та ключиці.
Також вина обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, повністю підтверджується наступними оголошеними і дослідженими в судовому засіданні доказами по матеріалам кримінального провадження, наданими стороною звинувачення:
?протоколом місця дорожньо-транспортної пригоди від 13.04.2015 року зі схемою та фототаблицею до нього, відповідно до якого проведено огляд місця дорожньо-транспортної пригоди (а.с.11-31 т.2 матеріалів кримінального провадження);
?протоколом огляду трупа ( ОСОБА_14 ) від 13.04.2015 року та фототаблицею до нього (а.с.32-34 т.2 матеріалів кримінального провадження);
?довідками про доставлених постраждалих (а.с.35-38 т.2 матеріалів кримінального провадження);
?протоколом огляду трупа ( ОСОБА_15 ) від 13.04.2015 року та фото таблицею до нього (а.с. 39-42 т.2 матеріалів кримінального провадження);
?постановою про залучення матеріалів кримінального провадження речових доказів від 14.04.2015 року, відповідно до якої по даним матеріалам кримінального провадження залучено в якості речового доказу автомобіль марки «ВАЗ-2107», р/н НОМЕР_1 (а.с.43 т.2 матеріалів кримінального провадження);
?висновком судової автотехнічної експертизи по дослідженню систем керування та ходової частини автомобіля ВАЗ 2107, р/н НОМЕР_1 , № НОМЕР_2 від 10.06.2015 року та фототаблицею до нього, відповідно до якого ходова частина, рульове керування й гальмівна система автомобіля марки ВАЗ-2107, р/н НОМЕР_1 , до моменту настання ДТП перебували в працездатному стані й забезпечували водієві технічну можливість рухатися й утримувати автомобіль у будь-якому обраному ним напрямку, здійснювати гальмування з відомої йому ефективністю. В цих системах не було несправностей, які могли б обумовити раптове для водія відведення автомобіля від обраного напрямку руху або відмову систем (а.с.44-49 т.2 матеріалів кримінального провадження);
?протоколом пред`явлення трупа для впізнання від 14.04.2015 року, відповідно до якого потерпілій ОСОБА_9 пред`явлено для впізнання труп ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка 13.04.2015 року загинула внаслідок ДТП. Та відповідно ОСОБА_9 впізнала його як труп ОСОБА_14 , що є її сестрою (а.с.51-52 т.2 матеріалів кримінального провадження);
?актом судово-медичної експертизи №208 від 16.05.2015 року, відповідно до якого смерть ОСОБА_15 знаходиться в причинному зв`язку із поєднаною травмою, яка утворилась під час дорожньо-транспортної пригоди у вигляді множинного перелому ребер, ключиці, лівого стегна із розривом внутрішніх органів та настала від травматичного та гіповолемічного шоку (а.с.63-68 т.2 матеріалів кримінального провадження);
?висновком судово-медичної експертизи №263-1230/2015 від 12.05.2015 року та фототаблицею до нього, смерть ОСОБА_14 знаходиться в причинному зв`язку із поєднаною травмою голови, грудної клітини, животу та кінцівок у вигляді багато уламкового перелому кісток лицьового та мозкового черепу, крововиливів під м`яку оболонку головного мозку, забою-розтрощення головного мозку, закритого перелому грудини, закритих переломів лівих ребер, розривів тонкої кишки, розриву грудної частини аорти, розривів правої легені, розривів печінки, розтрощення селезінки, розривів правої нирки, відкритого перелому правої ліктьової кістки, закритого перелому лівої плечової кістки, відкритого перелому лівої стегнової кістки, розривів правого та лівого крижово-клубових зчленувань, закритого перелому крила лівої тазової кістки, які утворились під час дорожньо-транспортної пригоди. Безпосередньою причиною смерті ОСОБА_14 стався шок (а.с.76-83 т.2 матеріалів кримінального провадження);
?висновком судово-медичної експертизи №302-1267/15 від 14.05.2015 року, відповідно до якого смерть ОСОБА_16 знаходиться в причинному зв`язку із отриманою нею під час ДТП закритою черепно-мозковою травмою у вигляді перелому кісток зводу та основи черепу, крововиливів в оболонки та забою головного мозку та настала від набряку головного мозку (а.с.88-93 т.2 матеріалів кримінального провадження);
?висновком судово-медичної експертизи №1904 від 15.07.2016 року, відповідно до якого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди потерпілій ОСОБА_11 спричинені наступні тілесні ушкодження: перелом лівої гайморової пазухи, перелом кісток носа, черепно-мозкова травма в формі струсу головного мозку, гематоми повік лівого ока та потиличної області, садна обличчя, перелом правої ключиці, які не були небезпечними для життя, викликали тривалий розлад здоров`я строком понад трьох тижнів (більше ніж 21 день), і за цим критерієм відносяться до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості (а.с.112-114 т.2 матеріалів кримінального провадження);

?свідоцтвами про смерть ОСОБА_14 серії НОМЕР_3 від 15.04.2015 року, ОСОБА_15 серії НОМЕР_4 від 14.05.2015 року, ОСОБА_16 серії НОМЕР_5 від 18.04.2015 року (а.с.109, 110, 111 т.2 матеріалів кримінального провадження);
?висновком експерта №248 від 02.11.2015/08.02.2016 рр комплексної судово-медичної та транспортно-трасологічної експертизи, відповідно до якого в ході проведення послідовного зовнішнього огляду автомобіля ВАЗ 2107, р/н НОМЕР_1 , визначається, що він має наступні ушкодження і сліди: кузов розділено на дві частини; скління кузова повністю зруйновано; задня частина автомобіля має численні зчоси власного барвистого покриття утворених в результаті перекидання з подальшим ковзанням по проїзній частині; в центральній частині передка автомобіля мається деформація капоту двигуна. Панелі передка та переднього бамперу у творене в результаті контактування з об`єктом округлої конфігурації ймовірно опора електроживлення; по поверхні правого борту маються численні деформації з нашарування ґрунту. Таким чином, зафіксовані на автомобілі ушкодження і сліди ударно-динамічного походження, характерні для утворення в результаті контакту з опорною поверхнею та придорожнім облаштуванням, що в свою чергу повністю узгоджується із зазначеним механізмом розвитку події (виїзд автомобіля за межі проїзної частини). Крім того, висновком даної експертизи відображаються отримані ОСОБА_7 , ОСОБА_17 , ОСОБА_15 , ОСОБА_14 , ОСОБА_18 , ОСОБА_11 відповідні тілесні ушкодження. Згідно висновку вищевказаної експертизи при аналізі характеру тілесних ушкоджень на тілі потерпілих вбачається, що ОСОБА_7 - єдиний хто не отримав поліморфних тілесних ушкоджень (тобто, ушкоджень різного характеру і локалізації) ні в області голови, ні в області тулуба, ні в області верхніх кінцівок (єдина забита рана підковоподібної форми довжиною 4 см в лівій скроневій області відповідає контакту голови потерпілого з внутрішньою поверхнею лівого борту автомобіля; її утворення не пов`язано зі значними ударно-інерційними переміщеннями тіла). З цього випливає, що тіло ОСОБА_19 у момент ДТП піддавалося набагато меншим ударно-інерційним переміщенням, ніж тіла решти постраждалих. Разом з тим, поряд з раною скроневої області, ОСОБА_7 отримав ушкодження (переломи) кісток лівої нижньої кінцівки, що повністю вкладається в контакт його лівої нижньої кінцівки з внутрішніми частинами лівого борту автомобіля, зокрема, з лівими (водійськими) дверима. Тобто, характер наявних у нього тілесних ушкоджень повністю вкладається в ситуацію знаходження постраждалого в момент розглядаємої ДТП за керуванням автомобілю. Із вищевикладеного слідує, що в момент розглядаємої ДТП за керуванням автомобілю ВАЗ 2107, р/н НОМЕР_1 , знаходився ОСОБА_7 , а інші постраждалі знаходились на різних місцях салону автомобілю в якості пасажирів (а.с.120-156 т.2 матеріалів кримінального провадження);

?висновком судової автотехнічної експертизи №1366 від 30.06.2016 року, відповідно до якого в умовах дорожньо-транспорної пригоди дії водія автомобілю ВАЗ 2107, р/н НОМЕР_1 , регламентувалися вимогами п.п.2.3 «б», 12.1; 12.4 Правил дорожнього руху, відповідно до яких йому необхідно було бути уважним при керуванні автомобілем, не перевищувати швидкості руху понад 60 км/год, а також урахувати дорожню обстановку, щоб мати змогу постійно контролювати рух транспортного засобу. Шляхом належного виконанням вимог п.п. 2.3 (б), 12.1, 12.4 Правил дорожнього руху водій автомобіля «ВАЗ-2107», реєстраційний номер НОМЕР_1 в умовах ДТП мав технічну можливість запобігти виїзд автомобіля за межі проїжджої частини з подальшим наїздом на опору електроживлення та його дії знаходяться в причинному зв`язку з настанням події ДТП (а.с.158-159 т.2 матеріалів кримінального провадження);
?та іншими оголошеними та предоставленими стороною обвинувачення доказами по матеріалам кримінального провадження.
Відповідно до положень ст.95 ч.4 КПК України, суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому ст.225 КПК України.

Здійснюючи дослідження та аналіз доказів по матеріалам кримінального провадження в їх сукупності, суд вважає їх достовірними, оскільки кожне з них доповнюється і підтверджується сукупністю інших доказів наявних у матеріалах кримінального провадження.
У суду немає підстав ставити під сумнів істинність фактів, повідомлених потерпілими, свідками як у процесі досудового, так і в ході проведення судового провадження. Їх свідчення відповідають і не суперечать обставинам кримінального провадження, відомості про які містяться в інших зібраних у справі доказах.
Аналіз всіх даних, покладених в обґрунтування обвинувального акту, дозволяє суду дійти висновку про винність обвинуваченого ОСОБА_7 , у скоєнні інкримінованого злочинного діяння, і зазначені докази суд вважає належними, допустимими, достовірними і достатніми для постановлення вироку.
Давши оцінку і проаналізувавши всі дані, здобуті в ході судового слідства, суд приходить до висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_7 , у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення і кваліфікує його дії за ст.286 ч.3 КК України за кваліфікуючими ознаками: порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило загибель кількох (трьох) осіб, а також спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , суд, у відповідності зі ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, його суспільну небезпеку, особу обвинуваченого, пом`якшуючі та обтяжуючі покарання обставини.

До обставин, які згідно ст.67 КК України, обтяжують покарання обвинуваченого, суд відносить скоєння кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння.
До обставин, які згідно ст.66 КК України, пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 , суд відносить повне визнання своєї провини обвинуваченим, щире каяття у вчиненні злочину і сприяння в його розкритті.

Крім того, при призначенні обвинуваченому покарання суд враховує і стан здоров`я обвинуваченого, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_7 також отримав тілесні ушкодження. Так, згідно висновку експерта №1685 від 20.07.2015/17.08.2015 року, на підставі даних судово-медичної експертизи у ОСОБА_7 були наступні тілесні ушкодження: відкритий багатоосколковий перелом лівої стегнової кістки в середній третині зі зміщенням уламків; закритий осколковий перелом велекоберцової кістки лівої гомілки у верхньо-середній третині зі зміщенням уламків. Указані пошкодження супроводжувались розвитком травматичного шоку 1-2 ст. Наявні ушкодження утворилися від дії тупих, твердих предметів, якими могли бути елементи салону автомобілю в умовах ДТП зіткнення легкового автомобілю із нерухомою перешкодою, можливо, 13.04.2015 року. Тілесні ушкодження у ОСОБА_7 були небезпечними для його життя в момент спричинення, та за цим критерієм, відповідно п.2.1.3 «м» «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень» (1995 р) відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень (а.с.115-119 т.2 матеріалів кримінального провадження).

Окрім того, згідно інформації Одеської обласної клінічної лікарні за вих..№01/01-07/2493 від 15.08.2016 року, за підписом головного лікаря ООКЛ ОСОБА_20 , ОСОБА_21 знаходився на стаціонарному лікуванні з 13.04.2016 року по 27.05.2016 року з діагнозом: політравма, закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку, закрита травма грудної клітки, відкритий перелом середньої третини лівої стегнової кістки зі зміщенням відламків, закритий осколковий перелом великогомілкової кістки в середній третині зі зміщенням відламків та у продовж цього терміну було виконано операції: 30.04.2015 року відкрита репозиція, блокуючий інтрамедулярний остеосинтез лівої стегнової кістки; 13.05.2016 року закрита репозиція, блокуючий інтрамедулярний остеосинтез лівої великогомілкової кістки. Рекомендовано видалення спеціальних пристроїв після зрощення переломів у лікувальному закладі за місцем проживання (а.с.65 т.1 матеріалів кримінального провадження).

При призначенні обвинуваченому покарання судом також приймається до уваги його позитивні характеристики, а саме згідно характеристики за минулим місцем працевлаштування ТОВ «Українська національна стивідорна компанія», з 24.12.2014 року по 16.05.2016 року ОСОБА_7 працював слюсарем по ремонту та технічному обслуговуванню ПТО четвертого розряду. За час роботи проявив себе як досвідчений та відповідальний працівник, завжди акуратно та в строк виконував доручену йому роботу, спокійний, зберігав витримку зі своїми колегами по роботі. Міри дисциплінарного стягнення до ОСОБА_7 не застосовувались, проявляв себе як чуйний, готовий прийти на допомогу своїм співробітникам, не приймав участь в конфліктних ситуаціях, відкритий до спілкування, здатен в складні робочі моменти приймати необхідні рішення самостійно, серед колег користувався авторитетом (а.с.170 т.2 матеріалів кримінального провадження).

Відповідно до позитивної характеристики за місцем проживання, ОСОБА_7 чуйний, доброзичливий, порядний, в допомозі нікому не відмовляв, товариський, в сім`ї добрий (а.с.171 т.2 матеріалів кримінального провадження).

Згідно характеристики Одеської установи виконання покарань Управління державної пенітенціарної служби України в Одеській області (№21) від 25.07.2016 року, за підписом психолога ВСВ та ПР ОСОБА_22 , до ОСОБА_7 заходи стягнення та заохочення не застосовувались, до суспільно-корисної праці не залучався (а.с.66 т.1 матеріалів кримінального провадження).

При призначенні обвинуваченому покарання судом враховується і часткове відшкодування родичами обвинуваченого ОСОБА_7 , а саме ОСОБА_23 , в рахунок відшкодування часткової матеріальної та моральної шкоди ОСОБА_9 в розмірі 2500 грн, ОСОБА_8 2500 грн, ОСОБА_10 50 євро, що підтверджується відповідними розписками, що містяться в матеріалах кримінального провадження (а.с.179, 180, 181 т.2).

Крім того, при призначенні обвинуваченому покарання суд враховує і особу обвинуваченого ОСОБА_7 , його молодий вік, склад сім`ї (інформація про який міститься в матеріалах кримінального провадження (а.с.82 т.1), а також те, що ОСОБА_7 є раніше не судимим, до кримінальної відповідальності притягується вперше.
Однак, в той же час суд приймає до уваги, що внаслідок вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, грубого порушення ним Правил дорожнього руху, внаслідок спричиненої ним дорожньо-транспортної пригоди трагічно загинули ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ; пасажиру ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , спричинені тілесні ушкодження середньої тяжкості. Окрім того, пасажиру ОСОБА_17 , 1997 року народження, спричинені легкі тілесні ушкодження.

Суд не може не прийняти до уваги той факт, що після смерті матері ОСОБА_15 сиротами залишились двоє малолітніх дітей: ОСОБА_24 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , (свідоцтво про народження серії НОМЕР_6 від 09.11.2010 року - а.с.161 т.2 матеріалів кримінального провадження), ОСОБА_25 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , (свідоцтво про народження серії НОМЕР_7 від 28.03.2012 року - а.с.162 т.2 матеріалів кримінального провадження). Залишились сиротами також і малолітні діти ОСОБА_14 у зв`язку зі смертю матері: ОСОБА_26 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , (свідоцтво про народження серії НОМЕР_8 від 14.12.2011 року - а.с.27 т.1 матеріалів кримінального провадження), ОСОБА_27 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , (свідоцтво про народження серії НОМЕР_9 від 09.11.2010 року - а.с.28 т.1 матеріалів кримінального провадження).
Згідно розпорядження Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради №871р від 12.11.2015 року, малолітньому ОСОБА_26 ІНФОРМАЦІЯ_8 , який після смерті матері ОСОБА_14 залишився сиротою, призначено опікуном ОСОБА_9 (а.с.29 т.1 матеріалів кримінального провадження).
Крім того, при призначенні обвинуваченому покарання суд також враховує думку потерпілих ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , ОСОБА_10 , які погодилися із думкою прокурора про призначення обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі без позбавлення права керування транспортними засобами, та просили цивільні позови задовольнити в повному обсязі.

Більш того, при призначенні обвинуваченому покарання суд приймає до уваги, що ОСОБА_7 , не маючи посвідчення водія на право керування транспортними засобами, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, (відповідно до запису №1116 від 13.04.2015 року в медичній картці стаціонарного хворого №8959 про наявність в крові ОСОБА_7 алкоголю в концентрації 1.06‰), тим самим позбавивши себе можливості адекватно сприймати дорожню обстановку, реагувати на її зміни, та безпечно керувати транспортним засобом, зневажаючи всіма принципами загальноприйнятих норм моралі, розуміючи можливість настання страшних наслідків, сів за кермо автомобілю«ВАЗ-2107», реєстраційний номер НОМЕР_1 , взявши при цьому п`ятьох пасажирів, здійснював рух із перевищенням максимально допустимої швидкості руху, проявляючи злочинну самовпевненість, в результаті чого не впорався з керуванням та допустив його виїзд за межі проїжджої частини автодороги на трав`яний газон, де скоїв наїзд на перешкоду - опору мережі міського електроосвітлення, після чого сталося перекидання кузову транспортного засобу із його руйнуванням та призвело до загибелі трьох людей. Таким чином, водій ОСОБА_7 , здійснюючи експлуатацію джерела підвищеної небезпеки через неможливість здійснення належного контролю транспортного засобу створює підвищену імовірність заподіяння шкоди майну, життю та здоров`ю особам, яких він перевозить, та іншим учасникам дорожнього руху, чим створює загрозу для суспільства, у зв`язку з чим, судом не може бути застосовано до обвинуваченого покарання із застосуванням ст.ст.75, 69 КК України, та відсутність достатніх підстав для призначення самого мінімального строку покарання, передбаченого санкцією статті, які просила застосувати сторона захисту.

Більш того, судом враховується положення п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» № 14 від 23.12.2005 року, відповідно до якого при призначенні покарання за відповідною частиною ст.286 КК України суди мають враховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, вину інших причетних до нього осіб (пішоходів, водіїв транспортних засобів, працівників, відповідальних за технічний стан і правильну експлуатацію останніх, тощо), а також обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання, та особу винного.
Відповідно ж до ст.50 КК України покарання є заходом примусу та полягає в передбаченому законом обмеженні прав та свобод засудженого та у відповідності до ч.2 ст.50 КК України має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Злочин вчинений обвинуваченим ОСОБА_7 є дійсно суспільно небезпечним, хоча і вчинений з необережності. Однак мета покарання - це те, чого прагне держава, застосовуючи його, щодо особи, яка вчинила злочин. Покарання повинно володіти силою впливу та стримування, що полягає не у жорстокості, а у невідворотності відповідальності.Відповідно до вимог ст.65 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Відповідно до статей 3 і 27 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються найвищою соціальною цінністю. Право на життя є невід`ємним правом людини. Ніхто не може бути свавільно позбавлений життя. Однією з важливих гарантій здійснення проголошеного статтями 3 і 27 Конституції права людини на життя і здоров`я є беззастережне виконання судами вимог кримінально-процесуального закону щодо забезпечення прав потерпілих від зазначених злочинів.
Обов`язок держави - захищати життя людини. Кожен має право захищати своє життя і здоров`я, життя і здоров`я інших людей від протиправних посягань.
Відповідно до ст.21 Конституції України усі люди є вільні і рівні у своїй гідності та правах. Права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними.
Відповідно до ст.68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.
Відповідно до ст.1 КК України - Кримінальний кодекс України має своїм завданням правове забезпечення охорони прав і свобод людини і громадянина, власності, громадського порядку та громадської безпеки, довкілля, конституційного устрою України від злочинних посягань, забезпечення миру і безпеки людства, а також запобігання злочинам. Для здійснення цього завдання Кримінальний кодекс України визначає, які суспільно небезпечні діяння є злочинами та які покарання застосовуються до осіб, що їх вчинили.
Таким чином, давши оцінку всім обставинам даного кримінального провадження, при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , враховуючи суспільну небезпеку скоєного - тяжкого кримінального правопорушення, що призвело до загибелі трьох осіб, завдання тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості ще одній особі, враховуючи дані про особу обвинуваченого, його віку, сімейного стану та стану здоров`я, характеризуючі матеріали, обставини кримінального провадження, суд, керуючись вимогами кримінального закону і передбачених цим законом санкцій, проаналізувавши докази кримінального провадження, беручи до уваги постанову Пленуму Верховного Суду України №7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», приходить до висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_7 , попередження скоєння ним нових кримінальних правопорушень у майбутньому, охорони прав і свобод громадян, власності, встановленого правопорядку, забезпечення зміцнення законності, сприяння запобігання кримінальним правопорушенням, виховання у дусі точного та неухильного додержання Конституції та законів України, поваги до прав, свобод, честі й гідності інших громадян, відповідальності перед суспільством, будуть досягнуті лише в умовах ізоляції його від суспільства в місцях позбавлення волі з призначенням покарання в межах санкції статті. Зазначений вид і міра кримінального покарання на думку суду є справедливою, необхідною і цілком достатньою для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів.
При вирішення питання стосовно можливості призначення передбаченого санкцією статті додаткового виду покарання - позбавлення права керування транспортними засобами, суд враховує наступне.

Так, згідно інформації Територіального сервісного центру №5141 Регіонального сервісного центру в Одеській області МВС України від 16.07.2016 року, за підписом в.о.начальника ТСЦ №5141 ОСОБА_28 , за базою даних НАІС МВС України в Одеській області ОСОБА_7 посвідчення водія не отримував, позбавлений права керування транспортними засобами на 1 рік за ст.130 ч.1 КУпАП Суворовським районним судом м.Одеси від 28.03.2014 року.

Відповідно до положень п.21 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» № 14 від 23.12.2005 року, призначення позбавлення права керування транспортними засобами особі, яка взагалі не мала права керувати транспортними засобами, є не можливим.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, додатковий вид покарання - позбавлення права керування транспортними засобами, не може бути застосованим до обвинуваченого ОСОБА_7 .
При вирішенні питання пов`язаного з відшкодуванням заподіяного матеріального збитку та моральної шкоди, судом враховується та обставина, що обвинувачений ОСОБА_7 в судовому засіданні заявлені позовні вимоги потерпілих визнав.

У зв`язку із чим суд вважає цивільний позов про відшкодування матеріальної шкоди заявлений потерпілою ОСОБА_9 та представником адвокатом ОСОБА_12 на суму 9738 грн 34 коп (а.с.21 т.1 матеріалів кримінального провадження), понесеними витратами на поховання сестри, повністю доведеним і підлягаючим задоволенню, оскільки у процесі судового слідства беззаперечно було встановлено, що саме злочинними діями обвинуваченого ОСОБА_7 було заподіяно зазначений матеріальний збиток.

Та з врахуванням часткового відшкодування потерпілій ОСОБА_9 згідно долученої до матеріалів кримінального провадження розписки шкоди в розмірі 2500 грн, остаточному стягненню підлягає 7238 грн 34 коп(9738 грн 34 коп - 2500 грн = 7238 грн 34 коп).

Цивільний позов в частині відшкодування моральної шкоди, заявлений потерпілою ОСОБА_9 на суму 300 000 грн 00 коп, на думку суду, підлягає стягненню з обвинуваченого ОСОБА_7 , оскільки моральна шкода полягає в тому, що потерпіла втратила дорогу для неї сестру, змушена відчувати тяжкий душевний біль та страждання у зв`язку із втратою дорогої та рідної для неї людини, крім того після смерті сестри здійснює виховання та догляд за двома її малолітніми дітьми ОСОБА_26 та ОСОБА_27 , також отримала психологічний стрес, внаслідок необхідності звернення до правоохоронних та судових органів, необхідності приймати участь при здійсненні досудового та судового розслідування по даним матеріалам кримінального провадження, і згодом знову змушена переживати події, що сталися, у зв`язку із чим через вчинення протиправних дій обвинуваченого ОСОБА_7 завдано неабиякої психологічної травми та сильного стресу.

При вирішенні питання стосовно заявленого законним представником малолітнього ОСОБА_26 - ОСОБА_9 та представником адвокатом ОСОБА_12 про відшкодування моральної шкоди на суму 500 000 грн 00 коп, на думку суду, підлягає стягненню з обвинуваченого ОСОБА_7 , оскільки після трагічної загибелі матері ОСОБА_14 малолітня дитина ОСОБА_26 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , залишився сиротою, втратив саме головне в своєму житті, протягом всього життя буде позбавлений материнської турботи та ласки, змушений відчувати тяжкий душевний біль та страждання. Згідно розпорядження Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради №871р від 12.11.2015 року, опікуном останнього призначено ОСОБА_9 . За таких обставин, з врахуванням всього вищезазначеного, суд приходить до висновку про необхідність задоволення цивільного позову про відшкодування морального збитку в розмірі 500 000 грн. в повному обсязі.
Окрім того, до Суворовського районного суду м.Одеси 01.09.2016 року ОСОБА_10 та представником адвокатом ОСОБА_12 також подано цивільний позов про відшкодування та стягнення з ОСОБА_7 матеріальної шкоди в розмірі 8847 грн 32 коп, та моральної шкоди в розмірі 500000 грн. При вирішенні питання стосовно даного цивільного позову суд враховує наступне.

31.08.2016 року Суворовським районним судом м.Одеси за результатами проведення підготовчого судового засідання було постановлено ухвалу (а.с.71 т.1 матеріалів кримінального провадження) про призначення судового розгляду по справі. А вищевказаний цивільний позов ОСОБА_10 було подано 01.09.2016 року.

Відповідно до ст.128 ч.1 КПК України цивільний позов до обвинуваченого може бути пред`явлено до початку судового розгляду по справі.

Таким чином, цивільний позов у кримінальній справі може бути пред`явлено лише у двох стадіях: 1) під час досудового розслідування кримінального провадження; 2) а також під час підготовчого судового засідання. У випадку пред`явлення цивільного позову під час судового розгляду кримінальної справи суд залишає позов без розгляду, що не позбавляє особу пред`явити той же позов в порядку цивільного судочинства відповідно до ст.128 ч.7 КПК України.

За таких обставин, з врахуванням всього вищезазначеного цивільний позов ОСОБА_10 про відшкодування та стягнення з ОСОБА_7 матеріальної шкоди в розмірі 8847 грн 32 коп, та моральної шкоди в розмірі 500000 грн. підлягає залишенню без розгляду. В той же час суд вважає необхідним роз`яснити ОСОБА_10 право звернення із відповідним цивільним позовом в порядку цивільного судочинства.

Потерпілою ОСОБА_8 цивільний позов ні під час досудового розслідування кримінального провадження, ні під час судового розгляду не подавався, у зв`язку із чим останній також роз`яснено право її звернення із цивільним позовом в порядку цивільного судочинства.
Відповідно до ч.2 ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Питання про долю речових доказів по даним матеріалам кримінального провадження, суд вирішує відповідно до вимог ст.100 КПК України.

На підставі вищевикладеного, приймаючи до уваги постанову Пленуму Верховного Суду України №7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», постанову Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» № 14 від 23.12.2005 року, та керуючись ст.ст. 369-371, 373-374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
ОСОБА_7 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст.286 ч.3 КК України, та призначити покарання у виді 7 (семи) років 6 (шести) місяців позбавлення волі без позбавлення права керування транспортними засобами.

На підставі ст.72 ч.5 КК України (в редакції Закону України № 838-VIII від 26.11.2015 року «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання») зарахувати ОСОБА_7 в строк відбування основного покарання час його попереднього ув`язнення в період із 20.07.2016 року по 29.05.2017 року, з розрахунку одного дня попереднього ув`язнення двом дням позбавлення волі.

Термін відбування покарання засудженому ОСОБА_7 обчислювати з моменту фактичного затримання, тобто з 20.07.2016 року.

Запобіжний захід засудженому ОСОБА_7 залишити незмінним - тримання під вартою.
Цивільний позов, заявлений потерпілою ОСОБА_9 та представником адвокатом ОСОБА_12 про відшкодування матеріальної шкоди на суму 9738 грн 34 коп задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_9 матеріальний збиток в сумі 9738 грн 34 коп., з відрахуванням виплаченого 2500 грн, остаточно стягнути 7238 грн 34 коп.
Цивільний позов, заявлений потерпілою ОСОБА_9 та представником адвокатом ОСОБА_12 про відшкодування моральної шкоди на суму 300 000 грн 00 коп задовольнити в повному обсязі.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_9 моральний збиток в сумі 300 000 грн 00 коп.
Цивільний позов, заявлений законним представником малолітнього ОСОБА_26 - ОСОБА_9 та представником адвокатом ОСОБА_12 про відшкодування моральної шкоди на суму 500 000 грн 00 коп задовольнити в повному обсязі.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_9 в інтересах малолітнього ОСОБА_26 моральний збиток в сумі 500 000 грн 00 коп.

Цивільний позов, заявлений ОСОБА_10 через представника адвоката ОСОБА_12 про відшкодування та стягнення з ОСОБА_7 матеріальної шкоди в розмірі 8847 грн 32 коп, та моральної шкоди в розмірі 500000 грн. залишити без розгляду з підстав, що висвітлені в мотивувальній частині, із роз`ясненням її права звернення до суду в порядку цивільного судочинства.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь держави в інтересах Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз витрати за проведення експертизи №1847 від 10.06.2015 року у розмірі 369 грн 00 коп. (а.с.44-50 т.2 матеріалів кримінального провадження).

Стягнути з ОСОБА_7 на користь держави в інтересах Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз витрати за проведення експертизи №4865/248 у розмірі 768 грн 00 коп. (а.с.157 т.2 матеріалів кримінального провадження).

Стягнути з ОСОБА_7 на користь держави в інтересах Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз витрати за проведення експертизи №1366 від 30.06.2016 року у розмірі 880 грн 80 коп. (а.с.158-160 т.2 матеріалів кримінального провадження).

Речовий доказ по матеріалам кримінального провадження - відповідно до постанови про залучення до матеріалів кримінального провадження речових доказів від 14.04.2015 року (а.с.43 т.2 матеріалів кримінального провадження), - автомобіль «ВАЗ-2107», реєстраційний номер НОМЕР_1 , - повернути за належністю.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Одеської області протягом 30 днів з дня його проголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Суддя: ОСОБА_1