АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 березня 2017 року м. Полтава

егія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого ОСОБА_2
Суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5
за участю прокурора ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_7
захисника ОСОБА_8
потерпілої ОСОБА_9
представника потерпілої адвоката ОСОБА_10
розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтави матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою представника потерпілої ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_11 на ухвалу Октябрського районного суду м.Полтави від 13 вересня 2016 року,-

В С Т А Н О В И Л А :
Цією ухвалою:
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Полтава, українця, не одруженого, не працюючого, не судимого, без постійного місця проживання, -

визнано таким, що вчинив суспільно небезпечне діяння, передбачене ч.1 ст.115 КК України.

На підставі п.4 ч.1 ст. 94 КК України застосовано до ОСОБА_7 примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із суворим наглядом.

Своє рішення суд мотивував тим, що під час судового слідства судом було призначено стаціонарну комісійну судово- сатричну експертизу.
Висновком стаціонарної комісійної судово-психіатричної експертизи №151 від 2.07.2016 року, проведеної експертами Київського міського Центру судово-психіатричної експертизи встановлено:
- ОСОБА_7 , у теперішній час виявляє ознаки « Шизофренії параноїчної на тлі органічного ураження головного мозку», і за своїм психічним станом не може усвідомлювати свої дії та керувати ними.
-За своїм психічним станом ОСОБА_7 потребує застосування до нього примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного заходу з суворим наглядом.
В період часу до якого відноситься дізнання, ОСОБА_7 виявляв ознаки «органічного розладу особистості», і за своїм психічним станом міг усвідомлювати свої дії та керувати ними ( Том № 2 а.с.43-54).
07.09.2016 року прокурор надав клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричної лікарні з суворим наглядом відносно ОСОБА_7 у зв`язку з вчиненням ним суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.
В обґрунтування клопотання зазначено, що ОСОБА_7 внаслідок свого психічного стану є небезпечним для інших осіб та потребує застосування до нього примусових заходів медичного характеру, а тому прокурор просив застосувати до ОСОБА_7 примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричної лікарні з суворим наглядом.
В апеляційні скарзі представник потерпілої ОСОБА_9 адвокат ОСОБА_11 просить ухвалу суду скасувати і призначити новий розгляд в суді першої інстанції. При цьому вказує, про необґрунтованість і незаконність призначення судом повторної судово психіатричної експертизи, вказує на безпідставність ухвали місцевого суду від 24.02.2016 року про призначення повторної стаціонарної комплексної судової психолого психіатричної експертизи, оспорює висновки судово психіатричного експерта № 151 від 2.07.2016 року. Вважає, що судовий розгляд був здійснений неповно, оскільки було відхилено ряд його клопотань.

Колегія суддів, заслухавши доповідача, потерпілу ОСОБА_9 та її представника - адвоката ОСОБА_12 на підтримання апеляційної скарги, провадження по якій відкрито в частині, що стосується скасування ухвали суду, заперечення адвоката ОСОБА_13 та обвинуваченого ОСОБА_7 , думку прокурора про залишення рішення суду без зміни, а апеляції без задоволення, дослідивши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що вона не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ч.3 ст. 420 КПК України, суд апеляційної інстанції скасовує ухвалу про застосування примусових заходів медичного характеру і постановляє свою ухвалу у разі:

-необхідності правової кваліфікації діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, як більш тяжкого;

-застосування більш суворого виду примусових заходів медичного характеру;-скасування необґрунтованої ухвали суду про відмову в застосуванні примусових заходів медичного характеру.

Як вбачається з вимог апеляційної скарги, апелянт ставить під сумнів законність ухвали місцевого суду в зв`язку з порушенням судом вимог КПК України.

Згідно ухвали суду, 09.09.2015 року надійшов обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні №0001358 від 11.06.2014 року відносно ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 115 ч.1 КК України.
Органами досудового слідства ОСОБА_7 обвинувачувався у тому, що 4.11.2011 року, близько 19 години він, перебуваючи в стані алкогольного сп`ягніння, знаходився на березі ставка, розташованого поблизу будинку №34 по вул. В. Тирнівській в м.Полтава на відстані 106 м. від опори ЛЕМ №100 та на відстані 34 м. від опори ЛЕМ № 12-06, де на грунті раптово виниклих неприязних відносин вчинив сварку з ОСОБА_9 . Під час якої у ОСОБА_7 виник намір на умисне протиправне заподіяння смерті ОСОБА_9 .. З метою виконання свого злочинного наміру, він усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер дій, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків та бажаючи їх настання, наніс численні удари руками та ногами в життєво важливий орган - голову ОСОБА_9 та інші частини тіла, заподіявши останньому тілесні ушкодження, які згідно висновку судово- тої експертизи № 1040-а від 8.12.2011 року відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, які небезпечні для життя в момент заподіяння.
Смерть ОСОБА_9 настала внаслідок закритої черепно-мозкової травми з крововиливами під оболонку і в рідину головного мозку.
Факт вчинення ОСОБА_7 , суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України достовірно встановлено судом та не ставиться під сумнів в апеляційній скарзі, в зв`язку з чим колегія суддів виходить з того, що було встановлено місцевим судом.

Відповідно до ч.1 п.4 КК України, залежно від характеру та тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого діяння, з урахуванням ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб, суд може застосувати такі примусові заходи медичного характеру госпіталізація до психіатричного закладу із суворим наглядом.

Статтею 94 ч.5 КК України передбачено, що госпіталізація до психіатричного закладу із суворим наглядом може бути застосована судом щодо психічно хворого, який вчинив суспільно небезпечне діяння, пов`язане з посяганням на життя інших осіб, а також щодо психічно хворого. який за своїм психічним станом і характером вчиненого суспільно небезпечного діяння становить особливу небезпеку для суспільства і потребує тримання у психіатричному закладі та лікування в умовах суворого нагляду.

Відповідно до ч.3 ст. 19 КК України, не підлягає покаранню особа, яка вчинила злочин у стані осудності, але до постановлення вироку захворіла на психічну хворобу, що позбавляє її можливості усвідомлювати свої дії ( бездіяльність) або керувати ними. До такої особи за рішенням суду можуть застосовуватися примусові заходи медичного характеру, а після одужування така особа може підлягати покаранню.

Як вбачається із стаціонарної комісійної судово-психіатричної експертизи №151 від 2.07.2016 року, проведеної експертами Київського міського Центру судово-психіатричної експертизи:
- ОСОБА_7 , у теперішній час виявляє ознаки « Шизофренії параноїчної на тлі органічного ураження головного мозку», і за своїм психічним станом не може усвідомлювати свої дії та керувати ними.
-За своїм психічним станом ОСОБА_7 потребує застосування до нього примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного заходу з суворим наглядом.
Згідно відповіді на запит адвоката ОСОБА_8 , яка надана Апеляційному суду останнім під час апеляційного розгляду, начальник Полтавської УВП №23 повідомляє, що ОСОБА_14 після проходження стаціонарної СПЕ в КМЦСПЕ згідно висновку комісії стаждає на : Шизофренія параноїдна, галюцинарно параноїчний синдром. Суїцидальні спроби в анамнезі. Згідно призначення експертизи поміщений до стаціонару медичної частини та отримує лікування.
Відповідно до ч.2 ст. 513 КПК України, визнавши доведеним, що особа вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності або після вчинення кримінального правопорушення захворіла на психічну хворобу, яка виключає можливість застосування покарання, суд постановляє ухвалу про застосування примусових заходів медичного характеру.
За цих обставин, висновок суду першої інстанції про необхідність застосування до ОСОБА_7 примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із суворим наглядом, є правильним.

З врахуванням викладеного, колегія суддів, вважає ухвалу суду першої інстанції законною та обґрунтованою і підстав для її скасування не вбачає.

Керуючись ст.ст.407, 418, 420 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника потерпілої ОСОБА_9 - адвоката ОСОБА_11 залишити без задоволення, а ухвалу Октябрського районного суду м.Полтави від 13 вересня 2016 року про застосування до ОСОБА_7 примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із суворим наглядом - без зміни.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4