Справа № 185/9659/16-к
Провадження № 1-кп/185/543/16
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26 грудня 2016 року м. Павлоград

Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю прокурора ОСОБА_2 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Павлоград матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002671 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Павлограді, Дніпропетровської області, українця, громадянина України, з середньо - спеціальною освітою, не одруженого, не працюючого, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 15 червня 2016 року Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 186 КК України до 240 годин громадських робіт,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України,

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_3 ,15 червня 2016 року був засуджений Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч.1 ст.186 КК України до покарання у вигляді 240 (двохсот сорока) годин громадських робіт.
Вирок у відношенні ОСОБА_3 вступив в законну силу та надійшов на виконання до Павлоградського МРВ КВІ УДПтСУ в Дніпропетровській області09 серпня 2016 року

22 вересня 2016 року працівниками Павлоградського МРВ КВІ ОСОБА_3 було вручено направлення на громадські роботи до КП «Затишне місто» міста Павлограда, де він повинен був приступити до громадських робіт з 24вересня 2016 року.
Згідно виданого направлення до КП «Затишне місто» для відбуття призначеного судом покарання ОСОБА_3 в призначений день, а саме 24вересня 2016 року з`явився, склав графік відпрацювання громадських робіт та приступив до відпрацювання громадських робіт.
В подальшому, ОСОБА_3 , будучи письмово ознайомленим із необхідністю реєстрації в Павлоградському МРВ КВІ УДПтСУ в Дніпропетровській області та відбуття громадських робіт в КП «Затишне місто», допустив порушення порядку відбування покарання, не з`являвся до КП «Затишне місто» для відбуття покарання та не з`являвся на реєстрацію до Павлоградського МРВ КВІ, чим скоїв правопорушення проти правосуддя.
Так, ОСОБА_3 не з`явився для відбуття громадських робіт до КП «Затишне місто» в період з 25вересня 2016 року по 28вересня 2015року, з 04жовтня 2016 року по 10жовтня 2016року, 13жовтня 2016року, 14жовтня 2016року, 16жовтня 2016року, з 20жовтня 2016 року по 30жовтня 2016року, з 01листопада 2016року по теперішній час.
13жовтня 2016року та 09листопада 2016 року ОСОБА_3 працівниками Павлоградського МРВ КВІ було винесено письмове попередження про те, що в разі подальшого порушення ним порядку та умов відбування покарання, його буде притягнуто до кримінальної відповідальності за ч.2 ст.389 КК України. Від ОСОБА_3 було відібрано пояснення в якому він не зміг підтвердити факту поважної причини відсутності на відпрацюванні громадських робіт.
ОСОБА_3 продовжуючи діяти умисно, не ставлячи до відома уповноважені органи про свої дії, достовірно знаючи, що за невиконання покладених на нього вироком суду обов`язків йому загрожує кримінальна відповідальність, діючи формі бездіяльності, без поважної причини не з`являвся до КП «Затишне місто», для відпрацювання громадських робіт та на реєстрацію до Павлоградського МРВ КВІ, про причину неявки нікому не повідомив чим ухилився від відбування громадських робіт.
Таким чином, ОСОБА_3 , будучи в належній формі ознайомлений із порядком та умовами відбування покарання у вигляді 240 годин громадських робіт, присуджених йому вироком суду, достовірно знаючи про наслідки не виконання покладених на нього обов`язків, будучи зобов`язаним додержуватися встановлених відповідно до ст.37 Кримінально-виконавчого кодексу України порядку і умов відбування покарання, сумлінно ставитися до праці, працювати на визначеному для нього об`єкті і відпрацьовувати встановлений судом строк громадських робіт, періодично з`являтися на реєстрацію до кримінально-виконавчої інспекції, про що був письмово попереджений, ігнорував вимоги законодавства, умисно ухилився від покладених на нього обов`язків, не відбував громадські роботи в КП «Затишне місто`та не з`являвся на реєстрацію до Павлоградського МРВ КВІ УДПтСУ в Дніпропетровській області, чим ухилявся від відбування покарання у вигляді громадських робіт та з присуджених йому Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області 240 (двісті сорок) годин громадських робіт відпрацював лише 33 години, тобто скоїв кримінальне правопорушення проти правосуддя.
Такі дії ОСОБА_3 кваліфіковано за 2 ст. 389 КК України, як ухилення від відбування громадських робіт, особою засудженою до цього покарання.

26 грудня 2016 року між прокурором Павлоградської місцевої прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_3 була укладена угода про визнання винуватості у відповідності до вимог ст.ст. 468, 469, 472 КПК України, яка була надана в підготовче судове засідання.

Згідно даної угоди обвинувачений ОСОБА_3 згоден з кваліфікацією за ч. 2 ст. 389 КК України, а саме як ухилення від відбуття покарання у вигляді громадських робіт, та під час досудового розслідування повністю визнав свою винуватість у зазначеному діянні і зобов`язується беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри у судовому провадженні.
Сторони погодилися на призначення покарання ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 389 КК України у вигляді арешту строком на 1 місяць. На підставі ч. 1 ст. 71, ст.72 КК України до призначеного покарання частково приєднати не відбуте покарання відповідно вироку Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15 червня 2016 року та остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у вигляді арешту строком на 1 (один) місяць 10 (десять) днів.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 повністю визнав свою вину у скоєному кримінальному правопорушенні та щиро розкаявся.

Прокурор та захисник просили затвердити угоду.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду про визнання винуватості.

Згідно п. 2 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно з ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні, в якому бере участь потерпілий, не допускається.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України, яке згідно ст. 12 КК України, є злочином невеликої тяжкості.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_3 розуміє, що відповідно до ст. 473 КПК України наслідком укладання та затвердження означеної угоди для прокурора, підозрюваного і обвинуваченого є обмеження права на оскарження вироку згідно з положеннями ст.ст. 394 та 424 КПК України, а для підозрюваного також його відмова від здійснення прав, передбачених абзацами 1 та 4 пункту 1 частини 4 ст. 474 КПК України.

Також судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_3 розуміє, що у разі невиконання угоди про визнання винуватості відповідно до ст. 476 КПК України прокурор має право упродовж строків давності притягнення до кримінальної відповідальності звернутися до суду з клопотанням про скасування вироку та судового розгляду кримінального провадження в загальному порядку та що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення його до кримінальної відповідальності за ст. 3891 КК України.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального Кодексу України та Кримінального Кодексу України.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості укладеної між прокурором Павлоградської місцевої прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_3 від 26 грудня 2016 року і призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання.

За місцем проживання обвинувачений характеризується задовільно, раніше судимий, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває.

Запобіжний захід ОСОБА_3 не обирався.

У справі процесуальних витрат та речових доказів не має.

Керуючись ст.ст. 314, 373, 374, 475 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:
Затвердити угоду про визнання винуватості від 26 грудня 2016 року укладену між прокурором Павлоградської місцевої прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_3 .

Визнати ОСОБА_3 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України та призначити йому узгоджене сторонами покарання у вигляді арешту строком на 1 (один) місяць.

На підставі ст. 72 КК України невідбуте покарання, призначене ОСОБА_3 , вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15 червня 2016 року у вигляді 207 годин громадських робіт перевести в 25 днів арешту, з розрахунку один день арешту відповідає восьми годинам громадських робіт.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15 червня 2016 року у вигляді арешту строком на 10 (десять) днів, і визначити ОСОБА_3 остаточне покарання у вигляді арешту строком на 1 (один) місяць 10 (десять) днів.

Запобіжний захід ОСОБА_3 не обирався.
Строк відбуття покарання ОСОБА_3 рахувати з моменту звернення вироку до виконання.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1