АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-сс/774/324/17 Справа № 200/3854/17 Слідчий суддя - ОСОБА_1 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія: ст. КПК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 березня 2017 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт, - ОСОБА_6 , - на ухвалу слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 07 березня 2017 року про арешт майна,

ВСТАНОВИЛА:
Оскаржуваною ухвалою слідчого судді від 07.03.2017 року було задоволене клопотання слідчого СВ Дніпровського ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_7 та накладено арешт на автомобіль «Kia Cerato» 250, р.н. НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 від 26 травня 2015 року належить ОСОБА_6 та знаходиться на майданчику тимчасового тримання транспортних засобів, розташованому у м. Дніпрі по вул. Дніпросталівській, 22, що належить ПП «АВТОКЛУБ».

Обґрунтовуючи прийняте рішення, слідчий суддя зазначив, що клопотання старшого слідчого відповідає вимогам КПК України та з метою забезпечення кримінального провадження щодо швидкого, повного та неупередженого розслідування, клопотання старшого слідчого необхідно задовольнити та накласти арешт на зазначене майно, що є предметом кримінального правопорушення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6 порушує питання про скасування оскаржуваної ухвали слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 07 березня 2017 року про арешт майна - автомобіля «Kia Cerato» 250, р.н. НОМЕР_1 , та про постановлення нової ухвали, якою в задоволенні клопотання слідчого СВ Дніпровського ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_7 щодо накладення арешту на зазначене майно відмовити.

Обґрунтовуючи вимоги своєї апеляційної скарги, апелянт зазначає, що ухвала слідчого судді Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області є незаконною, необґрунтованою та постановлена з порушенням норм кримінального процесуального законодавства, без виклику його в судове засідання. Вказує, що слідчим не було надано жодного доказу на підтвердження наявності ризиків, передбачених ст. 170 КПК України, а саме з яких причин він як законний володілець та власник свого автомобіля буде намагатися його приховувати, пошкоджувати, псувати, знищувати, перетворювати, передавати, відчужувати та ін. Вважає, що для розкриття злочину, виявлення винних чи спростування обвинувачення або пом`якшення відповідальності немає потреби у накладенні арешту на автомобіль, яке є надто надмірним обмеженням, а отже можливим було б застосування інших засобів збереження речових доказів, дозволяючих користуватись майном, а саме заборона на відчуження автомобіля з можливістю забрати його під розписку та забезпечити належні умови його зберігання. Крім того, зі змісту оскаржуваної ухвали вбачається, що вона є безстроковою, оскільки слідчий суддя в порушення норм КПК України не зазначив строки її дії.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши надані матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Так, завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна є одним з видів заходів забезпечення кримінального провадження, а отже за правилами ст. 132 КПК України його застосування не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:

1)існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для вжиття заходів забезпечення кримінального провадження;

2)потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора;

3)може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 07.06.2007 р. у справі «Смирнов проти Росії» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

Відповідно до ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

З наданих матеріалів випливає, що об`єктивна сторона розслідуваного кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, полягає у тому, що 05 березня 2017 року приблизно о 21 годині 15 хвилин в Центральному (Кіровському) районі м. Дніпро на перехресті вул. Володимира Великого (Плеханова) та вул. Володимира Мономаха (Московській) відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля Daewoo Sens р.н. НОМЕР_3 під керуванням водія ОСОБА_8 та автомобіля «Kia Cerato» 250, р.н. НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_6 , в результаті якої пасажир автомобіля «Kia Cerato» ОСОБА_9 отримала тілесні ушкодження у вигляді перелому верхньої челюсті, СГМ, забою лівої голені.

Постановою слідчого від 06 березня 2017 року вищезазначений автомобіль було визнано речовим доказом у кримінальному провадженні № 0000553, оскільки він є знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберіг на собі його сліди, які в подальшому можуть бути використані як докази.

Таким чином, це майно відповідає критеріям, визначеним ст. 98 КПК України, що згідно ч. 3 ст. 170 КПК України дає підстави для його арешту як речового доказу з метою забезпечення кримінального провадження та збереження речових доказів, запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження, а отже оскаржувана ухвала слідчого судді є обґрунтованою та відповідає вимогам процесуального закону.

Доводи апеляційної скарги не можуть бути прийняті до уваги, оскільки не спростовують вищенаведених висновків колегії суддів.

Так, арешт на майно, що є речовим доказом у кримінальному провадженні, за правилами ч. 3 ст. 170 КПК України може бути накладений незалежно від суб`єкту, що є його власником, процесуального статусу останнього, розміру шкоди, заподіяної кримінальним правопорушенням, можливості застосування спеціальної конфіскації або конфіскації майна як виду покарання.

Посилання апелянта на необхідність визначення в ухвалі слідчого судді строку арешту майна колегія суддів оцінює критично зважаючи на те, що кримінальний процесуальний закон, зокрема ч. 5 ст. 173 КПК України, не містить таких вимог до ухвал даного виду, а також не встановлює процедури продовження згаданого строку.

З урахуванням наведеного колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 131, 132, 170-173, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 07 березня 2017 року про арешт майна залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

____________________ ____________________ ____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4