Справа № 487/6096/16-к
Провадження № 1-кп/487/138/17
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Заводський районний суд м.Миколаєва у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,секретаря ОСОБА_2 ,прокурора Заводського відділу Миколаївської місцевої прокуратури №1 Миколаївської області ОСОБА_3 ,за участі обвинуваченого ОСОБА_4 , потерпілої ОСОБА_5 ,розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за обвинуваченням
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м.Миколаєві, українця, гр.України, із середньою освітою, не одруженого, має на утриманні неповнолітню дитину, 2004 року народження ,не працюючого , проживаючого по АДРЕСА_1 , зареєстрований по АДРЕСА_2 , раніше судимого -
- 31.03.2006 року Ленінським районним судом м. Миколаєва за ч.1 ст.309 КК України до 2 років позбавлення волі з іспитовим строком на 2 роки;
- 18.10.2006 року Заводським районним судом м. Миколаєва за ч.2 ст.121 , ст.71 КК України до 8 років позбавлення волі, звільнений 17.07.2014 року по відбуттю строку покарання,
- 29.09.2015 року Заводським районним судом м.Миколаєва за ч.2 ст.310,ч.2 ст.309,ч.1 ст.185 , ст.70 КК України до 3 років позбавлення волі із іспитовим строком на 1 рік,
- у скоєні злочину , передбаченого ч.3 ст.185 КК України ,
В С Т А Н О В И В
26.10.2016 року , біля 16 години, більш точного часу в ході досудового розслідування встановити не виявилось можливим, знаходячись біля домоволодіння , розташованого в АДРЕСА_3 у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, поєднаного із проникненням у житло. Знаходячись у вищезазначений час у вказаному місці, ОСОБА_4 , реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на заволодіння чужим майном, проник до домоволодіння потерпілої, розташованого в АДРЕСА_3 , звідки таємно викрав:
-чавунну батарею з 8 секціями, вартістю 800 грн.
-металеву тачку, вартістю 400 грн.
В подальшому , ОСОБА_4 , утримуючи викрадене майно при собі, з місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину визнав повністю.
Суду показав, що 26.10.2016 року , біля 16 години він
знаходився біля домоволодіння , розташованого в АДРЕСА_3 , та вирішив заволодіти чужим майном. Він проник до домоволодіння потерпілої, розташованого в АДРЕСА_3 , звідки таємно викрав чавунну батарею з 8 секціями та металеву тачку. Після вчинення зазначених дій , він розпорядився викраденим на власний розсуд, а саме здав їх на металобрухт.
В скоєному він щиро розкаявся.
Потерпіла ОСОБА_5 суду показала, що 26.10.2016 року вона виявила крадіжку в її домоволодінні чавунної батареї на 8 секцій та металевої тачки. В подальшому , на пункті прийому металобрухту вона дізналась, що вищезазначене майно приніс та здав ОСОБА_4 . В подальшому це майно їй було повернуто працівниками поліції.
Цивільного позову вона не заявляла.
Крім того, вина обвинуваченого підтверджується протоколом прийняття заяви від 26.10.2016 року, відповідно до якого потерпіла ОСОБА_5 просила прийняти міри до невстановленої особи, яка з домоволодіння по АДРЕСА_3 викрала її майно.
Відповідно до протоколу огляду місця події домоволодіння по АДРЕСА_3 оглянуто працівниками поліції із залученням понятих.
Відповідно до протоколу огляду від 26.10.2016 року оглянуто домоволодіння по АДРЕСА_4 , з якого вилучено тачку металеву та батарею чавунна.
Відповідно до протоколу від 27.10.2016 року тачка металева та чавунна батарея оглянуті та постановою від 27.10.2016 року визнані речовими доказами та долучені до матеріалів кримінального провадження.
Відповідно до довідки вартість металевої тачки становить 400 грн., вартість чавунної батареї - 800 грн.
Відповідно до протоколу особи до впізнання від 28.10.2016 року ОСОБА_7 впізнав ОСОБА_4 , який запропонував йому придбати у нього чавунну батарею та металеву тачку.
З урахуванням повного визнання обвинуваченим ОСОБА_4 своєї вини у скоєнні інкримінованого йому злочину, судом в порядку ст.349 ч.3 КПК України, за недоцільністю не проводилось дослідження доказів щодо тих обставин справи, які ніким не оспорювались. При цьому суд обмежився допитом обвинуваченого, потерпілої , дослідженням письмових доказів та характеризуючих обвинуваченого матеріалів.
Таким чином, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 в інкримінованому йому злочині доведена повністю і його дії суд кваліфікує за ч.3 ст.185 КК України , як таємне викрадення чужого майна(крадіжка), поєднана із проникненням у житло.
При призначенні покарання, суд враховує ступінь тяжкості скоєного злочину , який відноситься до тяжкого злочину,обставини,які пом`якшують покарання , а саме , що обвинувачений щиро розкаявся у скоєному, повністю відшкодував завдану шкоду. Обставин, що обтяжує покарання судом не встановлено.
А також суд враховує дані про особу обвинуваченого ОСОБА_4 , який раніше судимий , вину визнав, щиро розкаявся, має на утриманні неповнолітню дитину, характеризується посередньо . На обліку в Миколаївській обласній психіатричній лікарні не
знаходиться. Знаходиться на обліку в Миколаївському обласному наркологічному диспансері з 10.12.2003 року із діагнозом :синдром залежності від опіатів.
З урахуванням вищевикладеного,враховуючи те, що обвинувачений неодноразово судимий, вчинив злочин, маючи непогашену судимість, суд вважає, що обвинуваченому слід призначити покарання у вигляді позбавлення волі на певний строк.
Керуючись ст.ст. 370 ,371,374 КПК України , суд
У Х В А Л И В
ОСОБА_4 визнати винним у скоєні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України та призначити йому покарання за вказаною статтею у вигляді 3 років позбавлення волі.
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_8 не обирався.
Строк покарання ОСОБА_4 рахувати з дня виконання вироку.
Речові докази по справі передати у розпорядження потерпілій ОСОБА_5 .
На вирок може бути подана апеляція до Миколаївського апеляційного суду через Заводський районний суд м.Миколаєва на протязі 30 діб з дня його проголошення, а засудженим в той же строк з дня вручення йому копії вироку.
СУДДЯ ОСОБА_9