13 квітня 2017 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:
головуючого суддіОСОБА_1 , суддів: при секретарі за участю прокурора представника потерпілогоОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
ОСОБА_7 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Енергодара Запорізької області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК України,
за касаційною скаргою заступника прокурора Запорізької області на ухвалу Апеляційного суду Запорізької області від 19 липня 2016 року щодо ОСОБА_7 ,
в с т а н о в и л а:
Вироком Енергодарського міського суду Запорізької області від 3 листопада 2015 року ОСОБА_7 засуджено за ст. 128 КК України до покарання у виді 200 годин громадських робіт.
Ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 19 липня 2016 року вирокрайонного суду щодо ОСОБА_7 залишено без зміни.
У касаційній скарзі прокурор порушують питання про скасування ухвали апеляційного суду щодо ОСОБА_7 в зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, неправильним застосуванням кримінального закону, а як наслідок невідповідності призначеного покарання тяжкості вчиненого засудженим кримінального правопорушення та його особі внаслідок м`якості. Вважає, що хоча засуджений і визнав вину, але завдану злочином шкоду потерпілому в повному обсязі не відшкодував, швидку не викликав після отримання потерпілим травми, допомоги йому не надав, що на думку прокурора свідчить про відсутність у ОСОБА_7 бажання виправити ситуацію.
На касаційну скаргу прокурора від потерпілого ОСОБА_8 та в його інтересах захисника ОСОБА_6 до суду надійшли письмові пояснення, де зазначені особи фактично підтримали касаційну скаргу прокурора.
Як убачається з вироку районного суду ОСОБА_7 засуджено за те, що він, 13 березня 2015 року приблизно о 23 годині 30 хвилин, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись біля вхідних дверей до нічного клубу «Ваніль», розташованого по вулиці Радянській, 27 а у м. Енергодарі Запорізької області, на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин з потерпілим ОСОБА_8 , не передбачаючи, що від його протиправних дій можуть утворитися тяжкі наслідки, хоча зобов`язаний був і міг передбачити дані наслідки, кулаком правої руки наніс один удар в область голови потерпілого ОСОБА_8 , в результаті чого останній втратив рівновагу та впав на асфальтоване покриття, при цьому вдарившись правою стороною голови. У результаті падіння потерпілий ОСОБА_8 отримав тілесні ушкодження у вигляді закритої черепної мозкової травми, забій головного мозку, перелом кісток склепіння та основи черепа, лікровно-гіпертензійний синдром, забиття м`яких тканин верхньої губи, які відповідно до висновку судової медичної експертизи № 81 від 12 травня 2015 року кваліфікуються, як тяжкі тілесні ушкодження, небезпечні для життя в момент заподіяння.
Заслухавши доповідь суді, думку прокурора ОСОБА_5 , який підтримав касаційну скаргу прокурора, думку представника потерпілого ОСОБА_6 , який підтримав касаційну скаргу прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.
Як вбачається з касаційної скарги, висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні злочину, за який його засуджено та правильність кваліфікації його дій у касаційній скарзі не оскаржується.
Разом з тим, доводи прокурора про невідповідність призначеного засудженому ОСОБА_7 покарання тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення та даним про його особу, на думку колегії суддів, заслуговують на увагу.
Відповідно до вимог ст. 65 КК України, при призначенні покарання суду необхідно враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Як убачається з матеріалів справи, при вирішенні питання про призначення засудженому покарання, суд не дотримався вимог зазначеного закону.
Так, при призначенні покарання ОСОБА_7 суд першої інстанції хоча і зазначив про врахування ним ступеня тяжкості вчиненого засудженим злочину, характер і ступінь суспільної небезпеки скоєного, особу винного, його відношення до скоєного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, однак не в повній мірі було враховано, наслідки вчиненого ОСОБА_7 , та те, що хоча засуджений і визнав свою вину, але завдану злочином шкоду потерпілому в повному обсязі не відшкодував, швидку потерпілому ОСОБА_8 не викликав після отримання ним травми, допомоги йому на місці не надав.
Беручи до уваги зазначене, колегія суддів приходить до висновку, що враховані судом першої та апеляційної інстанції пом`якшуючи обставини хоча і враховані судами при призначенні покарання ОСОБА_7 , але носять лише формальний характер виходячи з наступного.
Розкаяння передбачає визнання особою факту вчинення злочину, дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому певному злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого.
Активне сприяння розкриттю злочину - це будь-які дії особи, яка вчинила злочин, що мають на меті надати допомогу правоохоронним органам у встановленні обставин даної справи, а також осіб, які брали участь у вчиненні злочину або були причетні до нього.
Факт щирого розкаяння особи у вчиненні злочину, її активного сприяння у його розкритті, повинні знайти своє закріплення в матеріалах кримінальної справи: в протоколах допиту обвинуваченого, потерпілого, свідків, письмовій заяві потерпілого, довідках установ та організацій, тощо.
Колегія суддів приходить до висновку, що у справі відсутні дані, які вказують на відверту і щиру поведінку ОСОБА_7 , намаганні останнього відшкодувати завдані злочином збитки та які можуть свідчити що засуджений дійсно щиро розкаявся, оскільки відсутні дані того, що ОСОБА_7 надав матеріальну допомогу на лікування потерпілого та відшкодував завдані злочином збитки.
З огляду на викладене, суд касаційної інстанції вважає, що касаційна скарга прокурора підлягає задоволенню через невідповідність призначеного покарання тяжкості вчиненого злочину та особі ОСОБА_9 внаслідок м`якості. За таких обставин, судове рішення апеляційної інстанції підлягає скасуванню, а матеріали провадження призначенню нового розгляду в суді апеляційної інстанції.
Керуючись статтями 433, 434, 442, 436 КПК України, колегія суддів,
Касаційну скаргу заступника прокурора Запорізької області задовольнити.
Ухвалу Апеляційного суду Запорізької області від 19 липня 2016 року щодо ОСОБА_7 скасувати та призначити новий розгляд кримінального провадження у суді апеляційної інстанції.
Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

_________________ ________________ ________________
ОСОБА_1 ОСОБА_3 ОСОБА_2