печерський районний суд міста києва
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27.06.2017 Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарях ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Києві кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000015, за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Трускавець Львівської області, українця, громадянина України, з повною вищою освітою, який розлучений, безробітний, має неповнолітню дитину 2010 року народження, зареєстрований і проживає за адресою: АДРЕСА_1 , ідент. номер НОМЕР_1 , судимий:

- 18.10.2012 Трускавецьким міським судом Львівської області за ч. 1 ст. 190 КК України до штрафу в розмірі 510 грн;

- 11.11.2013 Трускавецьким міським судом Львівської області за ч. 2 ст. 125, ч. 2 ст. 186 КК України із застосуванням ст. 70 КК України на 4 роки позбавлення волі, на підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 3 роки, -

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, -

за участю сторін кримінального провадження:

прокурорів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової служби за призивом під час мобілізації, обіймаючи посаду стрільця-гранатометника 2 відділення 4 взводу оперативного призначення батальйону оперативного призначення (резервного батальйону) військової частини № НОМЕР_2 , що дислокується за адресою: АДРЕСА_2 , у військовому званні солдат, діючи з прямим умислом, з мотивів небажання виконувати обов`язки військової служби та з метою тимчасово незаконно ухилитися від неї, маючи об`єктивні можливості своєчасно прибути на службу та виконувати обов`язки військової служби, в порушення вимог ст. ст. 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України № 548-XIV від 24.03.1999, та ст. ст. 1, 2, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом Україні № 551- XVI від 24.03.1999, які вимагають від нього свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим, постійно бути зразком високої культури, скромності і витримки, берегти військову честь, захищати свою і поважати гідність інших людей, бути ввічливим і дотримуватись військового етикету, поводитись з гідністю і честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків, у визначений час 13.10.2015 о 09:00 год, в умовах особливого періоду, умисно без поважних причин не з`явився на службу та став проводити час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби та не вживаючи жодних заходів для повернення до місця проходження служби, звернення до правоохоронних або інших державних органів чи органів військового управління. 18.11.2015 о 09:00 год. ОСОБА_4 , усвідомлюючи протиправність і помилковість своїх дій, прибув до військової частини № НОМЕР_2 .

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні повністю визнав свою вину у вчиненні інкримінованого злочину, підтвердив обставини його вчинення, так як вони викладені у вироку вище, пояснив, що на початку червня 2015 року був призваний на військову службу під час мобілізації та направлений для її проходження до військової частини № НОМЕР_2 , що дислокується за адресою: АДРЕСА_2 . З 12.10.2015 він у складі батальйону оперативного реагування був направлений для відновлення боєздатності до навчального центру Північного територіального управління село «Старе». Проте 13.10.2015 він з метою тимчасово незаконно ухилитися від військової служби, маючи особисті мотиви, не з`явився вчасно на службу без поважних причин та проводив час на власний розсуд, не повідомивши про це командування, поки 18.11.2015, усвідомлюючи протиправність і помилковість своїх дій, побоюючись кримінальної відповідальності за вчинений злочин, добровільно прибув до військової частини та заявив про себе.

Приймаючи до уваги, що обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав свою вину у вчиненні злочину в межах висунутого обвинувачення, його показання в судовому засіданні відповідали фактичним обставинам справи, положення ч. 3 ст. 349 КПК України обвинуваченому та іншим учасникам судового розгляду роз`яснені, і вони не наполягали на досліджені інших доказів у справі, при цьому у суду не було сумнівів в добровільності та істинності їх позиції, суд визнав недоцільним дослідження решти доказів щодо фактичних обставин справи, які сторонами кримінального провадження не оспорювались.

Визнавши показання обвинуваченого ОСОБА_4 допустимим доказом у справі, суд приходить до висновку про доведеність його вини у вчиненні інкримінованого злочину та кваліфікує його дії за ч. 4 ст. 407 КК України як нез`явлення вчасно на службу без поважних причин до військової частини, вчинене в умовах особливо періоду, крім воєнного стану, військовослужбовцем ( крім строкової служби).

При призначенні покарання суд, у відповідності до положень ст. ст. 65-67 КК України, враховує ступінь тяжкості та конкретні обставини вчинення злочину, дані, які характеризують особу обвинуваченого, наявність (відсутність) обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

ОСОБА_4 вчинив злочин, віднесений до категорії тяжких ( ст. 12 КК України).

Обставинами, які пом`якшують покарання для ОСОБА_4 згідно ст. 66 КК України є щире каяття та активне сприяння в розкритті злочину.

Обставин, що обтяжують покарання, передбачених ст. 67 КК України, судом під час розгляду справи не встановлено.

Враховуючи тяжкість вчиненого злочину, дані про особу ОСОБА_4 , який раніше неодноразово судимий, однак належних висновків для себе не зробив, інкримінований злочин вчинив в період невідбутої частини покарання за попереднім вироком, що свідчить про його відверте небажання стати на шлях виправлення, офіційно не працевлаштований, перебуває на обліку в лікаря нарколога з діагнозом розлади психіки та поведінки внаслідок вживання опіоїдів, суд приходить до висновку про необхідність призначення йому покарання у виді позбавлення волі на певний строк.

Між тим, враховуючи відсутність тяжких наслідків від вчиненого, наявність двох обставин, що пом`якшують покарання, те, що ОСОБА_4 є учасником бойових дій під час проведення АТО, розлучений, проте має малолітню дитину ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка проживає з колишньою дружиною, за місцем постійного проживання та проходження військової служби характеризується позитивно, має ряд нагород, суд вважає можливим призначити йому покарання в межах ближче до мінімальних санкції ч. 4 ст. 407 КК України.

Оскільки, ОСОБА_4 визнається винним у злочині, вчиненому в період невідбутої частини покарання за вироком Трускавецького міського суду Львівської області від 11.11.2013, суд призначає йому остаточне покарання за правилами ст. 71 КК України.

Судові витрати, цивільний позов та речові докази в кримінальному провадженні відсутні.

Керуючись ст. 371, ч. 2 ст. 373, ст. 374, ст. 376 КПК України, -

З А С У Д И В :
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, та призначити йому покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Трускавецького міського суду Львівської області від 11.11.2013 у виді 6 (шести) місяців позбавлення волі та призначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки 6 (шість) місяців.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з моменту його фактичного затримання та взяття під варту з 27 червня 2017 року.

З метою виконання вироку застосувати до обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою, взявши його під варту негайно в залі суду.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду м. Києва через Печерський районний суд м. Києва шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим, який утримується під вартою, у той же строк з моменту отримання копії вироку.

Копію вироку негайно вручити учасникам кримінального провадження.

Суддя - ОСОБА_1