Справа № 576/598/17-к
Провадження № 1-кп/576/138/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 квітня 2017 року м. Глухів

Глухівський міськрайонний суд Сумської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань суду в м. Глухів кримінальне провадження за № 0000052 від 16.03.2017 про обвинувачення:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Світла Дача, Снігурівського району, Миколаївської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, не перебуваючого у зареєстрованому шлюбі, маючого на утриманні двох неповнолітніх дітей, з середньою спеціальною освітою, призваного на військову службу ІНФОРМАЦІЯ_2 01 вересня 2016 року, перебуваючого на посаді старшого навідника 2 відділення гранатометного взводу роти вогневої підтримки військової частини польова пошта НОМЕР_1 , солдата за контрактом, не судимого

у вчиненні злочину передбаченого частиною четвертою статті 407 Кримінального кодексу України (далі КК України), -

встановив:
Солдат ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем і проходячи військову службу за контрактом у військовій частині польова пошта НОМЕР_1 на посаді старшого навідника 2-го відділення гранатометного взводу роти вогневої підтримки, діючи з прямим умислом та з метою тимчасово ухилитись від виконання обов`язків військової служби, без поважних причин і без дозволу командування, в умовах особливого періоду, 17.02.2017 самовільно залишив місце служби розташування військової частини польова пошта НОМЕР_1 , що дислокується по АДРЕСА_2 , обов`язків військової служби не виконував, а проводив час на власний розсуд, перебуваючи вдома.

24.02.2017 солдат ОСОБА_4 добровільно повернувся до місця несення служби.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою провину в інкримінованому злочині визнав повністю та підтвердив обставини, викладені в обвинувальному акті, пояснивши, що він 17.02.2017 без дозволу командира покинув розташування військової частини та поїхав додому, де був до 24.02.2017, після чого повернувся у військову частину.

Усвідомлює протиправність своїх дій та щиро кається у вчиненому злочині, запевняючи суд, що подібного більше ніколи не вчинить.

Враховуючи те, що обвинувачений повністю визнав свою вину в інкримінованому йому злочині, погоджується з кваліфікацією вчиненого ним діяння, прокурор не висловив жодних заперечень щодо встановлених обставин, суд відповідно до частини третьої статті 349 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК України), визнав недоцільним дослідження доказів, поданих на підтвердження події злочину та винуватості обвинуваченого у його вчиненні, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням матеріалів кримінального провадження щодо речових доказів, процесуальних витрат та матеріалів, які характеризують особу обвинуваченого. При цьому судом з`ясовано правильність розуміння учасниками судового провадження змісту цих обставин, добровільність їхньої позиції та роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що покази обвинуваченого мають характер логічних, послідовних.

Таким чином, суд вважає вину обвинуваченого ОСОБА_4 повністю доведеною, а його дії кваліфікує за частиною четвертою статті 407 КК України, оскільки він, будучи особою зазначеною у частині 2 статті 407 КК України, умисно самовільно залишив військову частину без поважних причин, в умовах особливого періоду.

Призначаючи обвинуваченому покарання, суд визнає згідно зі статтею 66 КК України обставинами, які пом`якшують покарання - повне визнання обвинуваченим своєї вини, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого відповідно до статті 67 КК України, судом не встановлено.

Одночасно суд приймає до уваги й ступінь тяжкості скоєного злочину, який відноситься до категорії тяжких злочинів, особу винного, який характеризується посередньо, є військовослужбовцем, має місце проживання, на обліках у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, не має історії попередньої кримінальної діяльності, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, дав в судовому засіданні негативну оцінку своїм діям.

Враховуючи вказані обставини та наявність пом`якшуючих покарання обставин, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, суд вирішує на підставі статті 69 КК України перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції частини 4 статті 407 КК України у виді арешту.

Керуючись статтями 368, 370 КПК України, суд, -

ухвалив:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину передбаченого частиною 4 статті 407 КК України і призначити йому покарання за цим законом, із застосуванням частини 1 статті 69 КК України: перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції частини 4 статті 407 КК України, у виді арешту строком на 1 (один) місяць з відбуванням покарання на гауптвахті.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з часу прибуття на гауптвахту.

Вирок суду може бути оскаржений протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Сумської області через Глухівський міськрайонний суд Сумської області.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1