Справа № 183/7946/15
№ 1-кп/183/56/17

У Х В А Л А
17 березня 2017 року м. Новомосковськ
Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі :
головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_4 ,
представника цивільного
позивача ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, із повною середньою освітою, розлученого, військовослужбовця призваного на час проведення часткової мобілізації, солдата військової частини польова пошта НОМЕР_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого,
обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 407, ч. 4 ст.407 КК України, -
В судовому засіданні судом поставлено на обговорення питання щодо доцільності продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою.
Прокурор ОСОБА_3 висловився про необхідність продовження строку тримання обвинуваченого під вартою на 60 днів, оскільки на теперішній час продовжують існувати ризики, передбачені ст. 177 КПК України.
Представник цивільного позивача ОСОБА_5 підтримала думку прокурора.
Захисник ОСОБА_4 заперечував проти продовження строку тримання обвинуваченого під вартою та просив змінити йому запобіжний захід на домашній арешт за місцем його фактичного проживання або реєстрації. Свою позицію обгрунтував тим, що ОСОБА_6 має постійне місце проживання, хоча і розлучений, але фактично проживає зі своєю колишньою дружиною і дитиною однією сім`єю, є учасником бойових дій. Також захисник зазначив, що обвинувачений не буде ухилятися від суду та впливати на свідків, оскільки не робив цього раніше. З цих підстав вважає, що застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту забезпечить належне виконання останнім своїх процесуальних обов`язків і не потребує застосування найсуворішого запобіжного заходу.
Обвинувачений ОСОБА_6 також заперечував проти задоволення клопотання прокурора з підстав, зазначених його захисником, та пояснив, що має постійне місце проживання, проживає з колишньою дружиною і дитиною в АДРЕСА_2 . Вказане помешкання належить його колишній дружині і він в ньому проживає з її дозволу. За місцем своєї реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , на даний час проживає лише його мати. Його сестра з чоловіком та дітьми, які також проживали в цьому будинку, переїхали до іншого помешкання. Він в цьому помешканні може проживати разом зі своєю матір`ю. Не збирається ухилятися від явки до суду та впливати на свідків.
Вислухавши думку учасників кримінального провадження суд приходить до наступного висновку.
Відповідно до ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Згідно з ч. 1,4 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:
1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;
2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;
3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.
З огляду на те, що відносно ОСОБА_6 складено обвинувальні акти, які розглядається судом, це свідчить про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим кримінальних правопорушень. Суд також вважає, що ризики, передбачені п.п. 1,3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме переховування від суду та незаконного впливу на свідків, є наявним з огляду на покарання, що загрожує обвинуваченому. Тобто існують обставини, визначені п. 1,2 ч. 1 ст. 194 КПК України.
В той же час, суд вважає, що прокурором не доведено недостатність застосування до обвинуваченого ОСОБА_6 інших більш м`яких запобіжних заходів для запобігання вказаним вище ризикам.
Вирішуючи питання щодо доцільності продовження раніше обраного запобіжного заходу обвинуваченому суд також враховує обставини, визначені ст. 178 КПК України. Так, ОСОБА_6 раніше судимий та звільнений від відбування покарання з випробуванням, має постійне місце проживання. В той же час, ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину та злочину середньої тяжкості. Однак сама по собі тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим, не може бути самостійною і достатньою підставою для застосування до обвинуваченого найсуворішого запобіжного заходу.
За таких обставин та з огляду на те, що судовий розгляд даного кримінального провадження триває, судом не досліджені всі докази, не допитані свідки, суд приходить до переконання про недоцільність подальшого тримання обвинуваченого під вартою та можливість зміни останньому запобіжного заходу на домашній арешт.
Приймаючи таке рішення суд також враховує положення ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також практику і правові позиції Європейського суду з прав людини, викладені в п.п. 75-85 рішення у справі «Харченко проти України» від 10.02.2011 року, п. 60 рішення у справі «Єлоєв проти України» від 06.11.2008 року, рішенні у справі «Гавула проти України» від 16.05.2013 року, рішенні у справі «Коберник проти України» від 25.07.2013 року, рішенні у справі «Таран проти України» від 17.10.2013 року, рішенні у справі «Тодоров проти України» від 12.01.2012 року, рішенні у справі «Адам`як проти Польщі» щодо необгрунтованого і тривалого тримання обвинуваченого під вартою, необхідності розгляду судом питання про можливість застосування альтернативних запобіжних заходів до обвинуваченого, а також щодо того, що тяжкість вчиненого правопорушення та перспективи ухвалення вироку про значну міру покарання самі по собі не можуть бути виправданням тривалого попереднього ув`язнення.
Таким чином, враховуючи вказані вище обставини та особу обвинуваченого, суд приходить до висновку, що застосування такого запобіжного заходу як домашній арешт зможе забезпечити належне виконання обвинуваченим своїх процесуальних обов`язків.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 177, 178, 181, 183, 194, 196, 331 КПК України, суд,
п о с т а н о в и в :
Обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , змінити запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт на строк 60 (шістдесят) днів по 15 травня 2017 року включно.
Заборонити ОСОБА_6 залишати в період з 19 год. 00 хв. до 07 год. 00 хв. своє місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу суду.
Зобов`язати ОСОБА_6 прибувати своєчасно до Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області за першою вимогою строком по 15 травня 2017 року включно.
Звільнити обвинуваченого ОСОБА_6 з-під варти негайно із зали суду.
Ухвалу направити для виконання до Дніпропетровського відділу поліції ГУ Національної поліції в Дніпропетровській області.
Ухвала окремому оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1