У Х В А Л А

21.03.2017 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі :
головуючого судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
при секретарі судового засідання ОСОБА_4
з участю
прокурора - ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

представник потерпілого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому підотовчому судовому засіданні, в залі суду м. Ужгород, кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001065 від 31.07.2016 р. про обвинувачення ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 п.2 ч.2 ст.115 КК України,-
ВСТАНОВИВ:
На розгляді колегії суддів Ужгородського міськрайонного суду знаходяться матеріали кримінального провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001065 від 31.07.2016 р. про обвинувачення ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 п.2 ч.2 ст.115 КК України.
Ухвалою суду від 20.01.2017 р. по вказаному провадженню було призначено підготовче судове засідання .
У підготовчому судовому засіданні прокурор вважав за можливе призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акту, зазначив, що підстав для повернення обвинувального акту немає. Окрім того заявив клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, строк якого спливає. В обґрунтування заявленого клопотання вказав на наявність ризиків, які не перестали існування на час розгляду справи, а також звернув увагу на те, що жоден свідок в кримінальному провадженні не допитаний.
Захисник ОСОБА_7 в підготовчому судовому засіданні заявив клопотання про повернення обвинувального акту прокурору, оскільки він не відповідає вимогам п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України. В обґрунтування клопотання вказав, що зміст обвинувального акту не вказує на виконання вимог ст. 291 КПК України, зокрема слідчим за погодження з прокурором в обвинувальному акті вказані вигадані обставини вчинення кримінального правопорушення, які не підтверджуються жодним із зібраних доказів під час провадження досудового розслідування. Вважає, що на момент складання обвинувального акту органом досудового розслідування було встановлено, час, місце та спосіб вчинення з боку ОСОБА_6 кримінального правопорушення передбаченого ст. 128 КК України. В обвинувальному акті відсутнє формулювання обвинувачення, та правова кваліфікація дій особи, яка б відповідала обставинам кримінального провадження, що унеможливлює в повній мірі здійснювати захист від пред`явленого обвинувачення. Що стосується доцільності продовження строку запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_6 зазначив, що цілодобовий домашній арешт, обмежує ОСОБА_6 у працевлаштуванні його на роботу з метою утримання сімї. Окрім цього, звернув увагу на те, що сторона обвинувачення не довела наявність ризиків, які необхідні для продовження строку цілодобового домашнього арешту.
Представник потерпілого ОСОБА_8 та обвинувачений ОСОБА_6 в судовому засіданні погодилися з доводами захисника обвинуваченого ОСОБА_6 - ОСОБА_7 .

Вислухавши думку прокурора, обвинуваченого, захисника, представника потерпілого, вивчивши матеріали обвинувального акту з додатками, суд приходить до наступного висновку.
Відповідно до вимог ст. 291 КПК України, обвинувальний акт складається слідчим, після чого затверджується прокурором.
Згідно вимог п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт повинен містити відомості, які прокурор вважає встановленими, зокрема, виклад фактичних обставин кримінального правопорушення та формулювання обвинувачення.
Обвинувальний акт складений відповідно до вимог Кримінального процесуального кодексу України.
Підстав для прийняття рішень, передбачених пунктами 1-4 ч. 3 ст. 314 КПК України, не встановлено.
Угода про примирення або про визнання винуватості - не укладались.
Кримінальне провадження підсудне Ужгородському міськрайонному суду.
Обвинувачений отримав обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування, що підтверджується розпискою.
Беручи до уваги відсутність підстав, передбачених ч. 2 ст. 27 КПК України, для здійснення кримінального провадження у закритому судовому засіданні, суд вважає за необхідне здійснювати судовий розгляд у відкритому судовому засіданні за участю прокурора, потерпілого, захисника, обвинуваченого.
З врахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що є достатні підстави для призначення вказаного кримінального провадження до судового розгляду, а відтак в задоволенні клопотання захисника про повернення обвинувального акту прокурору слід відмовити.
Відповідно до ст.316 КПК України, після завершення підготовки до судового розгляду суд постановляє ухвалу про призначення судового розгляду, який має бути призначений не пізніше десяти днів після постановлення ухвали про його призначення.
Статтею 315 КПК України зазначено, що під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. За відсутності зазначених клопотань сторін кримінального провадження застосування заходів забезпечення кримінального провадження, обраних під час досудового розслідування, вважається продовженим.
Відповідно до ч.3 ст.331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Згідно ухвали колегії суддів Ужгородського міськрайонного суду від 24.01.2017 р. ОСОБА_6 було продовжено запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту строком до 24.03.2017 р.
Стаття 177 КПК України містить правові норми щодо мети та підстав застосовування запобіжних заходів.
У відповідності до вимог ст. 177 КПК України - метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків. Застосування таких заходів завжди пов`язано із необхідністю запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Відповідно до ст. 177 КПК України запобіжні заходи застосовуються з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганню спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста в цьому ж кримінальному провадженні : перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином ; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Запобіжні заходи застосовуються за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії викладені вище.
Відповідно до ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу крім наявності ризиків , зазначених у статті 177, враховуються тяжкість злочину, у вчиненні якого підозрюється, обвинувачується особа, її вік, стан здоров`я, розмір майнової шкоди, майновий стан, наявність родини та утриманців, місце проживання та інші обставини, що її характеризують.
Вирішуючи питання про продовження строку запобіжного заходу у виді домашнього арешту відносно ОСОБА_6 , колегія суддів враховує вимоги п. п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.
Аналізуючи доцільність подальшого застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_6 , у вигляді домашнього арешту, суд враховує наступне.
Основним ризиком, для запобігання якого слід продовжити застосування запобіжного заходу є ризик незаконного впливу на потерпілого, свідків. Як встановлено, потерпілим від кримінального правопорушення є малолітній ОСОБА_9 , якому підозрюваний ОСОБА_6 заподіяв вогнепальні поранення. Основним свідком події є також малолітній ОСОБА_10 . Таким чином, враховуючи вік вказаних осіб, підозрюваний зможе незаконно впливати на них, схиляти їх до зміни або відмови від показань, залякувати. Разом з тим, колегія суддів вважає, що є доцільним змінити цілодобовий домашній арешт на домашній арешт з визначенням періоду заборони залишати постійне місце проживання обвинуваченого. Продовження строку запобіжного заходу забезпечить належну процесуальну поведінку обвинуваченого та досягнення виконання завдань кримінального судочинства.
Колегія суддів вважає, що передбачені ст. 177 КПК України, ризики визнані доведеними, згідно судових рішень, якими щодо підозрюваного ОСОБА_6 продовжувався строк запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту .
Також, суд враховує позицію Європейського суду з прав людини, відображену у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, N 182).
Зокрема, судом враховується те, що згідно рішення Європейського суду з прав людини у справах «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.
У відповідності до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства
Колегія суддів оцінивши в сукупності всі обставини в тому числі відповідно до ст. ст. 177, 178, 183 КПК України, враховуючи, що обвинувачений під час застосування запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту, обов`язки, покладені на нього судом при застосуванні даного запобіжного заходу не порушував, продовження цілодобового домашнього арешту обмежує право обвинуваченого на працевлаштування, приходить до висновку про наявність підстав для зміни запобіжного заходу з цілодобового домашнього арешту на домашній арешт заборонивши йому залишати місце свого проживання, в період часу з 22:00 год. по 07:00 год. і такий запобіжний захід забезпечить дотримання обвинуваченим процесуальних обов`язків під час
судового розгляду кримінального провадження та є достатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого.
Будь-яких інших обставин, які б свідчили про те, що даний захід забезпечення кримінального провадження не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи обвинуваченого судом, на даному етапі, не встановлено та сторонами не доведено, тож суд приходить до висновку про доцільність продовження строку домашнього арешту з визначенням періоду часу заборони покидати постійного місця проживання відносно обвинуваченого ОСОБА_6 до двох місяців.
З урахуванням наявних ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, суд дійшов висновку, що більш м`який запобіжний захід обвинуваченому, буде недостатнім для забезпечення кримінального провадження.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 23,27, 176-178, 183, 199, 314-316, 331, 372 КПК України, колегія суддів,-
УХВАЛИЛА:
Призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акту та доданих до нього документів за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 п.2 ч.2 ст.115 КК Україниу відкритому судовому засіданні на 30 березня 2017 року о 10 год. 40хв., в залі судових засідань в приміщенні Ужгородського міськрайонного суду, за участю прокурора, захисника, представника потерпілого, обвинуваченого.
Змінити міру запобіжного заходу ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , фактично проживаючого АДРЕСА_1 , з цілодобового домашнього арешту на домашній арешт заборонивши йому залишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , в період часу з 22:00 год. по 07:00 год. до двох місяців, а саме датою закінчення домашнього арешту є 19.05.2017 року, та покласти на нього такі обов`язки:
1.прибувати до суду на першу вимогу;
2.не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований та проживає без дозволу суду;
3.повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;
4.здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
Ухвалу відносно обвинуваченого ОСОБА_6 на виконання передати Ужгородському районному відділенню поліції Ужгородського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області.

Контроль за виконання даної ухвали покласти на процесуального прокурора прокуратури Закарпатської області.
Кримінальне провадження розглядати колегією суддів
Ухвала оскарженню не підлягає.
Головуюча суддя ОСОБА_1
Судді ОСОБА_3
ОСОБА_2