Справа № 489/415/17 27.06.2017
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27 червня 2017 року м. Миколаїв
Апеляційний суд Миколаївської області в складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:
головуючого: ОСОБА_1
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участі секретаря: ОСОБА_4

Обвинувачена:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянка України, уродженка с. Горлівка, Микітівського району Донецької області, проживає за адресою: АДРЕСА_1 . Обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 309, ч.2 ст. 309 КК України.
Учасники судового провадження:
прокурор: ОСОБА_7
обвинувачена: ОСОБА_6
захисник: ОСОБА_8 .
Короткий зміст вимог апеляційної скарги прокурора.
Просить вирок суду скасувати в частині покладення обов`язків, передбачених ч.1 ст.76 КК України.
Провадження 11-кп/784/410/17 Головуючий у першій інстанції ОСОБА_9
Категорія: ст. 309 ч.2 КК України Доповідач апеляційного суду ОСОБА_1
Ухвалити в цій частині новий вирок, яким вважати ОСОБА_6 засудженою за ч.1 ст.309 КК України до 1 року позбавлення волі, за ч.2 ст.309 КК України до 2 років позбавлення волі. На підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим вважати ОСОБА_6 засудженою до 2 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України вважати ОСОБА_6 звільненою від відбування покарання з випробування строком на 1 рік. На підставі ст.76 КК України покласти на засуджену обов`язки, передбачені п.п.1,2 ч.1, п.2 ч.2 ст.76 КК України, а саме: періодично з`являтися до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, не виїжджати на межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.
Вироком Ленінського районного суду м. Миколаєва від 09.03.2017р. ОСОБА_6 визнано винною у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 309 ч.1, ст. 309 ч.2 КК України та призначено покарання:
-за ст. 309 ч.1 КК України у виді 1 року позбавлення волі;
-за ст. 309 ч.2 КК України у виді 2 років позбавлення волі.
-На підставі ч.1 ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено ОСОБА_6 покарання у виді 2 років позбавлення волі.
- На підставі ст.75 КК України ОСОБА_6 звільнено від відбування покарання з випробуванням на 1 рік. На підставі ст.76 КК України покладено на засуджену обов`язки повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
- Вирішено що процесуальних витрат та речових доказів.
Узагальнені доводи апелянта.
Не оспорюючи фактичних обставин справи, вказує, що суд першої інстанції покладаючи на обвинувачену обов`язки передбачені ст.76 КК України, неправильно застосував вказані положення, а саме не застосував закон, що підлягав застосуванню.
При цьому зазначає, що ч.1 ст. 76 КК України містить імперативну норму, яка полягає у тому, що у разі звільнення від відбування покарання з випробуванням суд покладає на засудженого обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Звертає увагу на те, що суд першої інстанції всупереч вимогам закону при звільненні ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням поклав на засуджену лише обов`язок, передбачений п.2 ч.1 ст.76 КК України.
Встановлені судом першої інстанції обставини.
07.11.2016 р. близько 15.10 год., ОСОБА_6 , знаходячись біля зупинки громадського транспорту "П`ятихатки" по вул. Кірова в м. Миколаєві, без мети збуту, незаконно придбала у невстановленої особи, особливо небезпечний наркотичний засіб - концентрат з макової соломи, масою 0,569 гр., який зберігала при собі до затримання працівниками поліції близько 15.30 год.
03.02.2017 р. близько 13.00 год., діючи повторно, знаходячись на перехресті вул. Кірова та вул. Електронна у м. Миколаєві, без мети збуту, незаконно придбала у невстановленої особи, особливо небезпечний наркотичний засіб - концентрат з макової соломи, масою 5,404 гр., який зберігала при собі до затримання працівниками поліції близько 13.30 год. біля будинку № 240 по вул. Кірова в м. Миколаєві.
Встановлені судом апеляційної інстанції обставини .
Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора на підтримку апеляційної скарги, обвинуваченої та її захисника, які просили апеляційну скаргу прокурора вирішити на розсуд суду, вивчивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню з наступних підстав.
Вина обвинуваченої ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, передбачених ч.1, ч.2 ст. 309 КК України, за наведених у вироку обставин підтверджена наданими стороною обвинувачення доказами, які досліджені в судовому засіданні та апелянтом не оспорюється.
При призначенні покарання суд першої інстанції, відповідно до вимог статей 50, 65-66 КК України врахував тяжкість скоєного злочину, конкретні обставини його вчинення, дані про особу обвинуваченої, обставини, що пом`якшують покарання, відсутність обставин, що обтяжують покарання.
Врахувавши зазначені обставини в їх сукупності, суд призначив ОСОБА_6 покарання за ч.1 ст.309 КК України, яке за своїм розміром не є максимальним покаранням, передбаченим санкцією кримінального закону та за ч.2 ст.309 КК України, яке за своїм розміром є мінімальним покаранням, передбаченим санкцією ч.2 вказаної статті. Окрім того, суд обґрунтовано призначив остаточне покарання ОСОБА_6 відповідно до ч.1 ст.70 КК України.
Також суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що виправлення ОСОБА_6 можливе без ізоляції від суспільства та на підставі ст.75 КК України звільнив її від відбування покарання з випробуванням.
Разом з тим, доводи прокурора про те, що судом першої інстанції неправильно застосовано норму закону України про кримінальну відповідальність, що стосується обов`язків, які покладає суд на особу, звільнену від відбування покарання з випробуванням, є слушними.
Стаття 76 КК України (в редакції Закону України № 1492-VIII від 07.09.2017р.) передбачає, що у разі звільнення від відбування покарання з випробуванням суд покладає на засудженого 2 обов`язки, які є безальтернативними: періодично з`являтися для реєстрації та повідомляти про зміну місця проживання, роботи або навчання. Всі інші, зазначені в ч. 2 ст. 76 КК України обов`язки, суд може покласти додатково.
- Як вбачається з матеріалів провадження, суд першої інстанції фактично поклав на обвинувачену ОСОБА_6 лише обов`язок, передбачений п.2 ч. 1 ст. 76 КК України - повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання та додатковий обов`язок, передбачений п.2 ч.2. ст. 76 КК України діючої редакції закону - не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Однак, суд першої інстанції безпідставно не поклав на обвинувачену безальтернативний обов`язок, передбачений п.1 ч.1 ст.76 КК України періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.
В зв`язку з викладеним, на підстав п.4 ч.2 ст.420 КПК України вирок суду підлягає скасуванню, з постановленням нового вироку.
Керуючись ст.ст. 405,407, 409, 420, 424, 426, 532, апеляційний суд,-
У Х В А Л И В :
Апеляційну скаргу прокурора Інгульського відділу Миколаївської місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_5 задовольнити .
Вирок Ленінського районного суду м. Миколаєва від 09 березня 2017 року відносно ОСОБА_6 скасувати.
Вважати ОСОБА_6 засудженою за ч.1 ст.309 КК України до 1 року позбавлення волі, за ч.2 ст.309 КК України до 2 років позбавлення волі. На підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим вважати ОСОБА_6 засудженою до 2 років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України вважати ОСОБА_6 звільненою від відбування покарання з випробуваним строком на 1 рік.
Згідно вимог ст.76 КК України покласти на засуджену обов`язки, передбачені п.п.1,2 ч.1, п.2 ч.2 ст.76 КК України, а саме: періодично з`являтися до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, не виїжджати на межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
В іншій частині вирок суду залишити без змін.
Вирок апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржений в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.
Судді: