ВИЩИЙ СПЕЦІАЛІЗОВАНИЙ СУД УКРАЇНИ
З РОЗГЛЯДУ ЦИВІЛЬНИХ І КРИМІНАЛЬНИХ СПРАВ
№ 5-8459км16 УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 21 червня 2017 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду
цивільних і кримінальних справ у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю прокурора ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
при секретарі ОСОБА_6 ,
Вироком Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 13 липня 2016 року засуджено
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, не одруженого, не працюючого, раніше неодноразово судимого, останній раз: 20 травня 2016 року за ч. 3 ст. 186, 71 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років,
- за ч. 3 ст. 187 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років 2 місяці з конфіскацією майна.
На підставі ч. 4 ст. 70 КК ОСОБА_7 до призначеного покарання приєднано невідбуту частину покарання за попереднім вироком та остаточно визначено покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років 4 місяці з конфіскацією майна.
Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України ОСОБА_7 зараховано у строк попереднього ув`язнення строк тримання його під вартою з 23 грудня 2015 року до 13 липня 2016 року.

З ОСОБА_7 стягнуто на користь держави 491,04 грн процесуальних витрат за проведення судової трасологічної експертизи.
Вироком Апеляційного суду Дніпропетровської області від 28 жовтня 2016 року вирок місцевого суду в частині призначеного покарання скасовано та визначено вважати ОСОБА_7 засудженим за ч. 3 ст. 187 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років 6 місяців з конфіскацією всього майна, яке є його власністю.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК до призначеного покарання ОСОБА_7 частково приєднано невідбуту частину покарання за попереднім вироком і остаточно визначено покарання у виді позбавлення волі на строк 9 років з конфіскацією всього майна, яке є його власністю. В решті вирок місцевого суду залишено без зміни.

Як встановив суд, ОСОБА_7 09 грудня 2015 року, приблизно о 19 год., проник через огорожу з метою викрадення чужого майна на територію домоволодіння АДРЕСА_2 , де побачив господаря даного домоволодіння ОСОБА_8 , який відкрив вхідні двері будинку зсередини, та керуючись корисливими мотивами, з метою нападу на потерпілого, просунув дерев`яну палицю між вхідними дверима і луткою, проник до будинку та напав на потерпілого, погрожуючи йому застосуванням фізичного насильства, яке є небезпечним для життя чи здоров`я, що виразилось у демонстрації ножа, здолав тим самим опір потерпілого, заволодів мобільним телефоном «Алкатель» з сім-картою, загальною вартістю 430 грн.

У касаційні скарзі захисник, посилаючись на неправильне застосування кримінального закону, що призвело до невідповідності призначеного покарання тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та даним, що характеризують особи засудженого, внаслідок суворості, просить вирок апеляційного суду скасувати, призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції. Зокрема, захисник вважає, що до засудженого необхідно застосувати положення ст. 69-1 КК та призначити йому більш м`яке покарання.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника ОСОБА_5 , яка підтримала свою скаргу, думку прокурора, який просив залишити судові рішення без зміни, а касаційну скаргу без задоволення, перевіривши матеріали провадження і обговоривши наведені у скарзі доводи, суд дійшов висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Так, висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК і правова кваліфікація його дій відповідає дослідженим доказам та у касаційній скарзі не оспорюються.
Що стосується доводів скарги захисника пронеправильне застосування кримінального закону, що призвело до невідповідності призначеного покарання тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та даним, що характеризують особи засудженого, внаслідок суворості, то колегія визнає їх необґрунтованими з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 69-1 КК за наявності обставин, що пом`якшують покарання, передбачених пунктами 1 та 2 частини першої статті 66 КК, та відсутності обставин, що обтяжують покарання, а також при визнанні підсудним своєї вини, строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого відповідною санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу.
Санкція ч. 3 ст.187 КК, за якою засуджено ОСОБА_7 , передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 12 років з конфіскацією майна.

Разом з тим, як вбачається зі змісту вироку, незважаючи на те, що ОСОБА_7 свою вину визнав повністю, суд встановив, що у провадженні наявні обставини, що обтяжують покарання, а саме: вчинення злочину щодо особи похилого віку та рецидив злочину, що унеможливлює застосування до ОСОБА_7 положень ст. 69-1 КК.

З огляду на те, що кримінальний закон застосовано правильно, істотних порушень кримінального процесуального закону не допущено, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга захисника ОСОБА_5 задоволенню не підлягає.
З урахуванням наведеного, керуючись ст.ст. 434, 436 КПК України, п. 6 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій та статус суддів» від 02 червня 2016 року, колегія суддів
ухвалила:

Касаційну скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Вирок Апеляційного суду Дніпропетровської області від 28 жовтня 2016 року щодо ОСОБА_7 залишити без зміни.
Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.
судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3