Дата документу Справа № 313/1080/16-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
ЄУ № 313/1080/16-к Головуючий в 1 інстанції
Провадж. № 11-кп/778/1686/16 ОСОБА_1
Категорія ст. 81 Доповідач в 2 інстанції
КК України ОСОБА_2

УХВАЛА
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5
розглянула 02 грудня 2016 року у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі кримінальне провадження за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_6 , в інтересах засудженого ОСОБА_7 , на ухвалу Веселівського районного суду Запорізької області від 30 серпня 2016 року, якою залишено без задоволення заяву ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, призначеного вироком Євпаторійського міського суду Автономної Республіки Крим від 20 вересня 2011 року за ч.1 ст. 309 КК України.
Учасники судового провадження:
Встановлені ухвалою Веселівського районного суду Запорізької області від 30 серпня 2016 року обставини:
Засуджений ОСОБА_7 звернувся до суду з клопотанням про умовно-дострокове звільнення його від відбування покарання, в обгрунтування якого зазначив, що довів своє виправлення і послався на задовільну характеристику, видану Дар`ївською виправною колонією УДПтС України в Херсонській області АР Крим та м. Севастополі №10, а також заохоченння, застосовані до нього під час перебування в Дар`ївській виправній колонії УДПтС України в Херсонській області АР Крим та м. Севастополі №10; ухвалу Апеляційного суду Херсонської області від 03.06.2016 року p.; зразкову поведінку, сумлінне ставлення до праці, активну участь в суспільному житті та благоустрої колонії, прагнення сплатити позов; бажання якомога раніше вийти на волю законослухняним громадянином, одружитися, мати дітей, працювати на благо своєї родини і для суспільства в цілому.
Судом в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 відмовлено. В обгрунтування прийнятого рішення суд зазначив, що засуджений ОСОБА_7 своєю поведінкою і ставленням до праці не довів своє виправлення. Викладені в клопотанні доводи засудженого в яких він вказує на протилежне, з посиланням на задовільну характеристику, видану Дар`ївською виправною колонією УДПтС України в Херсонській області АР Крим та м. Севастополі №10, заохочення, які застосовані до нього під час перебування в Дар`ївській виправній колонії УДПтС України в Херсонській області АР Крим та м. Севастополі №10, ухвалу Апеляційного суду Херсонської області від 03.06.2016 року, зразкову поведінку, сумлінне ставлення до праці, активну участь в суспільному житті та благоустрої колонії, прагнення сплатити позов, суд визнав необгрунтованими, оскільки вони стосуються лише періоду відбування покарання в Дар`ївській виправній колонії УДПтС України в Херсонській області АР Крим та м. Севастполі №10, а не всього фактично відбутого засудженим ОСОБА_7 покарання. Бажання засудженого ОСОБА_7 якомога раніше вийти на волю законослухняним громадянином, одружитися, мати дітей, працювати на благо своєї родини і для суспільства в цілому, суд також визнав таким, що не доводить виправлення засудженого ОСОБА_7 , оскільки виправлення повинно бути доведено сумлінною поведінкою та ставленням до праці.
Одночасно, суд вказав на відсутність доказів сплати засудженим процесуальних витрат за вироком Євпаторійського міського суду Автономної Республіки Крим від 09.12.2013 p., і зазначив, що відповідно до вказаного вироку позов взагалі не пред`являвся.
Крім того, пославшись на положення п.8 ст. 154 Кримінально-виконавчого кодексу України, врахувавши, що з дня винесення ухвали Апеляційного суду Херсонської області від 03.06.2016 року про заміну ОСОБА_7 невідбутої частини покарання у виді позбавлення волі більш м`яким покаранням у виді обмеженням волі, на невідбутий строк покарання, ще не минуло одного року, суд визнав умовно-дострокове звільнення неможливим.
В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_6 , посилається на незаконність оскаржуваної ухвали, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, її постановлення з порушенням норм Кримінального процесуального Кодексу та Кримінально-виконавчого Кодексу. Зазначає, що відповідно до положень ст. 81 КК України до ОСОБА_7 може бути застосоване умовно-дострокове звільнення. Твердження суду з посиланням на п.8 ст.154 КВК України щодо неможливості звільнення ОСОБА_7 умовно- достроково від відбування покарання, оскільки минуло менше року з дня постановлення ухвали Апеляційного суду Херсонської області від 03.06.2016 року, якою останньому було замінено покарання у виді позбавлення волі на більш м`яке у виді обмеження волі, вважає необгрунтованими. Вважає, що положеннями п.8 ст.154 КВК України регулюється порядок звернення до суду з поданням адміністрації установи виконання покарань, а не самого засудженого, а тому суд в даному випадку, застосувавши положення зазначеної норми неправильно застосував положення КВК України. Крім того, висновки суду про те, що засуджений не довів свого виправлення також вважає такими, що не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки ОСОБА_7 більшу частину призначеного строку покарання відбував на території Дар`ївської виправної колонії Херсонської області, де задовільно характеризувався не мав стягнень, мав 4 заохочення, проте суд взяв до уваги характеристику з Веселівського виправного центру №8, де засуджений знаходився трохи більше місяця. Просить ухвалу скасувати, постановити нову ухвалу, якою звільнити засудженого ОСОБА_7 від відбування покарання умовно-достроково.
Встановлені судом апеляційної інстанції обставини та мотиви, з яких суд виходив при постановленні ухвали.
Заслухавши доповідача, адвоката ОСОБА_6 , який підтримав вимоги апеляційної скарги, прокурора, який вважав ухвалу законною та обгрунтованою, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_7 засуджений вироком Євпаторійського міського суду Автономної Республіки Крим від 09.09.2013 р. за ч.2 ст. 185 КК України, із застосуванням ст. 71 KK України до 3 років позбавлення волі.
Вироком Євпаторійського міського суду Автономної Республіки Крим від 09.12.2013 р. ОСОБА_7 засуджений за ч.2 ст.186 КК України, із застосуванням ч. 4 ст. 70 KK України до 5 років позбавлення волі. Ухвалою Апеляційного суду Автономної Республіки Крим від 04.02.2014 року вирок Євпаторійського міського суду Автономної Республіки Крим від 09.12.2013 р. залишено без змін.

Ухвалою Білозерського районного суду Херсонської області від 01.02.2016 року, в стр покарання за вироком Євпаторійського міського суду Автономної Республіки Крим від 09.12.2013 р. зараховано строк попереднього ув`язнення ОСОБА_7 з 22.08.2013 року по 04.02.2013 року із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Ухвалою Білозерського районного суду Херсонської області від 22.03.2016 року, в задоволенні клопотання ОСОБА_7 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким відмовлено. Ухвалою Апеляційного суду Херсонської області від 03.06.2016 року, ухвалу Білозерського районного суду Херсонської області від 22.03.2016 року скасовано, постановлено нову ухвалу, якою клопотання ОСОБА_7 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким - задоволено. Засудженому ОСОБА_7 замінено невідбуту частину покарання більш м`яким покаранням у виді обмеження волі на невідбутий строк покарання.

Ухвалою Веселівського районного суду Запорізької області від 16.03.2016 року, зараховано в строк відбування покарання строк тримання під вартою з 03.06.2016 р. по 21.07.2016 p., що становить 3 місяці 6 днів обмеження волі.

Відповідно до ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

При цьому, сумлінна поведінка полягає у зразковому дотриманні вимог режиму, участі у самодіяльних організаціях засуджених, беззаперечному виконанні законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально виконавчої системи, відсутності порушень дисципліни. Це поведінка, на яку повинні орієнтуватися інші особи, які відбувають покарання. При застосуванні умовно-дострокового звільнення від відбування покарання суди повинні враховувати поведінку засудженого за весь період відбування ним покарання, а також дані про його попередні судимості та відшкодування матеріальних збитків.

Як було встановлено судом і вбачається з матеріалів справи, матеріалів з особової справи засудженого ОСОБА_7 , останній під час перебування в слідчому ізоляторі м. Сімферополь характеризувався посередньо, не мав заохочень з боку адміністрації установи, поряд цим притягувався до дисциплінаноі відповідальності за порушення встановленого порядку відбування покарання, і до нього було застосовано стягнення у виді догани.

За час відбування покарання в Дар`ївській виправній колонії Херсонської області №10 з 22.02.2014 року по 21.07.2016 року ОСОБА_7 характеризувався задовільно, до дисциплінарної відповідальності не притягувався, 4 рази заохочувався адміністрацією установи.

За час відбування покарання в Веселівському виправному центрі (№8), куди ОСОБА_7 прибув 21.07.2016 poку, він характеризувався негативно, не мав заохочень, але мав два стягнення у виді попередження та догани за порушення трудової дисципліни та встановленого порядку відбування покарання, які достроково не зняті та не погашені у встановленому законом порядку. Був працевлаштований на виробничому об`єкті «СТФ», змінні завдання на якому виконував неякісно і потребував підвищеного контролю з боку виробничого персоналу; уникав виконання робіт з самообслуговування; незадовільно ставився до виконання робіт з благоустрою.

Вище викладені обставини є достатніми, свідчать про обгрунтованість висновків суду першої інстанції щодо відсутності даних, які б свідчили про виправлення засудженого ОСОБА_7 і слугували б підставою для його умовно-дострокового звільнення.

Клопотання засудженого ОСОБА_7 про його про умовно-дострокове звільнення розглянуто судом першої інстанції відповідно до вимог закону.

Підстави та мотиви прийнятого судом рішення наведені в ухвалі суду і базуються на фактичних даних, які встановлені під час перевірки наданих до суду матеріалів, що мало місце за участі, зокрема, засудженого, представників виправного центру та спостережної комісії при Веселівській районній держадміністрації.

Позитивні відомості, на які посилається захисник вже були враховані судом при вирішенні питання щодо заміни ОСОБА_7 невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням у виді обмеження волі.

Істотних порушень кримінально-процесуального закону, які б були підставою для визнання ухвали суду першої інстанції незаконною, колегією суддів не встановлено.

За вказаних вище даних, колегія суддів вважає, що доводи, наведені в апеляційній скарзі захисника не спростовують прийнятого судом першої інстанції рішення, оскільки воно відповідає вимогам закону, у зв`язку з чим апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419, 539 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :
апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 , в інтересах засудженого ОСОБА_7 , залишити без задоволення.

Ухвалу Веселівського районного суду Запорізької області від 30 серпня 2016 року, якою залишено без задоволення заяву ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, призначеного вироком Євпаторійського міського суду Автономної Республіки Крим від 20 вересня 2011 року, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення, касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4