Справа № 308/3157/16-к
А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д З А К А Р П А Т С Ь К О Ї О Б Л А С Т І
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

21.02.2017 року м. Ужгород
Апеляційний суд Закарпатської області в складі суддів: ОСОБА_1 (головуючого), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , при секретарі - ОСОБА_4 , з участю: прокурора ОСОБА_5 , обвинуваченого - ОСОБА_6 , його захисника адвоката ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Ужгородської місцевої прокуратури Закарпатської області ОСОБА_8 на ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 05 грудня 2016 року про повернення прокурору обвинувального акту щодо ОСОБА_6 ,
Даною ухвалою суду обвинувальний акт щодо ОСОБА_6 , обвинуваченого за ч.2 ст.125 КК України, повернуто прокурору, внаслідок його невідповідності вимогамст.291 КПК України.
Згідно обвинувального акту, ОСОБА_6 , який був засуджений Ужгородським міськрайонним судом 27 травня 2010 року за ч.3 ст.185 КК до позбавлення волі на строк 4 роки 1 місяць та відбув призначене покарання, 11 січня 2016 року близько 18:00 год. зайшов до приміщення кафе «Десант», що розташоване у с.Шишлівці Ужгородського району, в якому на той час знаходився ОСОБА_9 та покликав останнього вийти з ним на подвір`я. Після того, як двері кафе зачинилися, ОСОБА_6 , діючи з єдиним прямим умислом, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх карність та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, вдарив ОСОБА_9 головою по обличчю в область носа. Своїми діями ОСОБА_6 спричинив ОСОБА_9 тілесні ушкодження у вигляді синця на спинці носа із значним набряком мілких тканин, які згідно висновку експерта № 41 від 04 лютого 2016 року відповідно до п.2.3.3. «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень» затверджених МОЗ України від 17 січня 1995 року, кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження.
Такі дії ОСОБА_6 органом досудового розслідування кваліфіковано за ч. 2 ст. 125 КК України.
Вказаною ухвалою, суд повернув прокурору обвинувальний акт, зазначивши, що він не відповідає вимогам п.5 ч.2 ст. 291 КПК України, а саме: в акті не зазначено формулювання обвинувачення, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність яке слідчий та прокурор вважали встановленими. Зазначені, на думку суду, порушення позбавляють можливості призначити судовий розгляд даного кримінального провадження.
В апеляційній скарзі прокурор порушує питання про скасування ухвали та призначення нового розгляду данного кримінального провадження судом першої інстанції. Свої вимоги прокурор мотивує тим, що суд безпідставно повернув обвинувальний акт, який складений у відповідності з вимогами ст. 291 КПК України.
Від інших учасників апеляційних скарг не надходило.
В заперечені на апеляційну скаргу захисник ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 просить апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін. Зазначає, що обвинувальний акт не відповідає вимогам ст.291 КПК України, оскільки в акті зазначені лише фактичні обставини, які встановлені слідчим під час досудового розслідування та міститься вказівка на те, що ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, натомість формулювання обвинувачення відсутнє.
Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, промову прокурора, який підтримав вимоги апеляційної скарги, пояснення ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_7 , про безпідставність апеляційної скарги прокурора, перевіривши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає, виходячи з таких мотивів.
Відповідно до процесуальних обов`язків, зазначених у ч.2 ст. 9 КПК України прокурор, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних та неупереджених процесуальних рішень.
Згідно з вимогами п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам Кримінального процесуального кодексу України.
Вимоги до обвинувального акту встановлені статтею 291 КПК України.
Відповідно до вимог вказаної статті обвинувальний акт має містити такі відомості: найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місценародження, місце проживання, громадянство); анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора; виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; підстави застосування заходів кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, які прокурор вважає встановленими; розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування); дату та місце його складення та затвердження.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, обвинувальний акт не відповідає вищевказаним вимогам закону.
Так, як правильно зазначено в ухвалі суду першої інстанції, обвинувальний акт не містить формулювання обвинувачення, а містить лише виклад фактичних обставин кримінальних правопорушень у вчиненні яких оголошено підозру ОСОБА_6 проте, формулювання обвинувачення, яке згідно вимог ст.291 КПК України викладається після викладу фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, в акті не зазначено, у зв`язку з чим, твердження суду в цій частині колегія суддів вважає обґрунтованими.
Статтею 55 Конституції України передбачено право кожного будь-якими не забороненими способами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань . Згідно ч.3 ст.42 КПК України підозрюваний, обвинувачений має право знати, у вчиненні якого кримінального правопорушення його підозрюють, обвинувачують. З цими гарантіями обвинувальний акт щодо ОСОБА_6 узгоджується не в повній мірі.
Неконкретність обвинувачення безпосередньо стосується і права обвинуваченого на справедливий судовий розгляд та порушує їх право на захист.
Вищезазначене є безумовною підставою для повернення обвинувального акту прокурору та спростовує доводи апеляційної скарги прокурора.
З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що вказані недоліки обвинувального акту, унеможливлюють його призначення до судового розгляду, а тому висновки суду про повернення його прокурору, апеляційний суд вважає законними та обґрунтованими.
Зазначені інші доводи, які прокурор навів в апеляційній скарзі, є такими, що не дають підстав для скасування законного та обґрунтованого судового рішення, у зв`язку з чим апеляційним судом відхиляються.
На підставівикладеного та керуючись ст. ст. 404, 407, 419 КПК України, апеляційний суд,
п о с т а н о в и в :
Ухвала набирає чинності з дня оголошення та касаційному оскарженню не підлягає.
Судді: