АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 11-cc/796/3027/2017 Слідчий суддя в 1-й інстанції: ОСОБА_1
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 липня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участі секретаря ОСОБА_5

за участю прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

підозрюваної ОСОБА_8

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу захисника ОСОБА_9 , який діє в інтересах підозрюваної ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 25 травня 2017 року,-
ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою задоволено клопотанняслідчого в особливо важливих справах першого слідчого відділу слідчого управління Головної військової прокуратури Генеральної прокуратури України ОСОБА_10 , погоджене заступником начальника управління з розслідування злочинів, вчинених на тимчасово окупованих територіях Генеральної прокуратури ОСОБА_11 , та застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 07 години 45 хвилин 21 липня 2017 року, із визначенням застави у межах 1781 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 2 999 204 (два мільйони дев`ятсот дев`яносто дев`ять тисяч двісті чотири) гривень щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 2 ст. 364 КК України.
Приймаючи рішення, слідчий суддя врахував наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 інкримінованих кримінальних правопорушень та наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_8 у разі визнання її винуватою у кримінальних правопорушеннях у вчиненні яких вона підозрюється, дані про особу підозрюваної, та прийшов до висновку про задоволення клопотання слідчого, оскільки застосування до підозрюваної більш м`якого запобіжного заходу ніж триманні під вартою буде недостатнім для запобігання ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.
Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, захисник ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу та доповнення до неї, в яких просить ухвалу слідчого судді скасувати, посилаючись на її незаконність та необґрунтованість, та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги, захисник зазначає, що досудове розслідування даного кримінального провадження здійснюється слідчими прокуратури поза межами їх компетенції, оскільки дане провадження є підслідним детективам Національного антикорупційного бюро України, у зв`язку із чим, як зазначає апелянт, повідомлення про підозру та клопотання слідчого складені некомпетентним органом. Додає, що жоден з доказів у справі не вказує на те, що ОСОБА_8 причетна до інкримінованого кримінального правопорушення, що підозрювана входила до злочинної організації, мала протиправні зв`язки з особами, які контролювали певні підприємства та вживала незаконних заходів з обмеження перевірок на таких підприємствах.
Далі в апеляційній скарзі захисник зазначає про відсутність прямого причинного зв`язку між діями ОСОБА_8 та заявленими наслідками у вигляді майнової шкоди, що, як вказує апелянт, виключає склад інкримінованого ОСОБА_8 кримінального правопорушення.
Також автор апеляційної скарги вказує на відсутність у даному кримінальному провадженні ризиків, визначених статтею 177 КПК України та додає, що майновий стан підозрюваної не дозволяє їй внести визначений слідчим суддею розмір застави.
Крім того, апелянт зазначає, що слідчим суддею в оскаржуваній ухвалі не обґрунтовано чому жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе забезпечити виконання підозрюваною покладених на неї обов`язків.
Одночасно, апелянт звертає увагу суду на те, що підозрювана має постійне місце проживання, міцні соціальні зв`язки, самостійно виховує малолітню дочку.
Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника та саму підозрювану, які підтримали подану апеляційну скаргу та просили її задовольнити, пояснення прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника, дослідивши матеріали провадження і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді взяття під варту для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченимстаттею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

За результатами апеляційного перегляду ухвали слідчого судді місцевого суду зазначені вимоги кримінального закону слідчим суддею належно дотримані.

Як вбачається з представлених в апеляційний суд матеріалів, першим слідчим відділом слідчого управління Головної військової прокуратури Генеральної прокуратури України здійснюється досудове розслідуваннякримінального провадження № 0001654, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 23.05.2017 за фактами вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 255, ч.4 ст. 28, ч.2 ст. 364 КК України.
24 травня 2017 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 255, ч.4 ст. 28, ч.2 ст. 364 КК України.
Слідчий в особливо важливих справах першого слідчого відділу слідчого управління Головної військової прокуратури Генеральної прокуратури України ОСОБА_10 , за погодженням із заступником начальника управління з розслідування злочинів, вчинених на тимчасово окупованих територіях Генеральної прокуратури ОСОБА_11 , звернувся до Печерського районного суду міста Києва з клопотанням про застосування щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 25 травня 2017 року дане клопотання слідчого задоволено та застосовано щодо ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 07 години 45 хвилин 21 липня 2017 року, із визначенням застави у межах 1781 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 2 999 204 гривень.
Під час розгляду зазначеного клопотання, слідчий суддя правильно встановив, що наведені у ньому дані, виклад яких зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, свідчать про достатність підстав вважати обґрунтованою підозру ОСОБА_8 у вчиненні вищевказаних кримінальних правопорушень.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі Нечипорук та Йонкало проти України від 21 квітня 2011 року термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (також рішення від 30 серпня 1990 р. у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» (Fох, Campbell and Hartley v. the United Kingdom), п. 32, Series A, № 182).

Як вбачається з ухвали слідчого судді та журналу судового засідання, на основі наданих слідчим матеріалів, які обґрунтовують клопотання, слідчий суддя дослідив клопотання і матеріали, які його обґрунтовують, та встановив, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце та підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, які приведені у клопотанні слідчого.

Оскільки на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду по суті, а саме питань, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, то слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів лише визначив, що причетність ОСОБА_8 до вчинення інкримінованих кримінальних правопорушень, підозра у яких їйповідомлена, є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї такого обмежувального заходу, як тримання під вартою.
Зважаючи на це, слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, у висновках, які зробив орган досудового розслідування відносно ОСОБА_8 чогось очевидно необґрунтованого чи недопустимого не встановив.
Не виявлено таких обставин і колегією суддів.

Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про їх наявність з огляду на конкретні обставини кримінального провадження.

В контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Панченко проти Росії). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Бекчиєв проти Молдови).

На підставі вище викладеного, а також враховуючи дані про особу підозрюваної, в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку про доведеність слідчим та прокурором у клопотанні ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки достатні стримуючі фактори, які б свідчили про протилежне в матеріалах справи відсутні.

Таким чином відсутні підстави вважати, що менш суворі запобіжні заходи будуть досатнімизаходами у даному кримінальному провадженні, тому колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції щодо необхідності задовольнити клопотання слідчого, оскільки слідчий та прокурор в повному обсязі довели суду обставини, які виправдовують обмеження права ОСОБА_8 на свободу.
Враховуючи наведене, доводи сторони захисту щодо відсутність ризиків та неврахування судом всіх ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, слід визнати непереконливими.

В сукупності із вищенаведеними обставинами для вирішення справи у відповідності до вимог закону, слідчий суддя врахував дані, які характеризують особу підозрюваної та інші обставини, передбачені ст. 178 КПК України, в тому числі і ті, на які посилається апелянт в поданій апеляційній скарзі.
Твердження захисника про відсутність у даному кримінальному провадженні обґрунтованої підозри та доказів причетності ОСОБА_8 до вчинення інкримінованих їй кримінальних правопорушень, колегія суддів вважає непереконливим, оскільки, всупереч положенням ч. 5 ст. 132 КПК України, апелянтом не надано доказів на підтвердження зазначених обставин, з огляду на засади змагальності сторін, проте стороною обвинувачення обґрунтованість підозри доведена доданими до клопотання матеріалами, з яких вбачається, що об`єктивний неупереджений спостерігач міг би зробити висновок про можливе вчинення підозрюваною ОСОБА_8 інкримінованованих їй кримінальних правопорушень.
Посилання захисника в апеляційній скарзі на те, що досудове розслідування даного кримінального провадження здійснюється слідчими прокуратури поза межами їх компетенції, оскільки дане провадження є підслідним детективам Національного антикорупційного бюро України, не заслуговують на увагу, оскільки матеріали кримінального провадження містять постанову про доручення здійснення розслідування у кримінальному провадженні, визнання групи слідчих та старшого слідчого (т.1 а.с.84-92), постанову про визначення групи прокурорів у кримінальному провадженні (т.1 а.с.93-121) де міститься відомості про визначення групи слідчих слідчого управління Головної військової прокуратури ГПУ, та групи прокурорів Головної військової прокуратури, які здійснюватимуть повноваження прокурорів у кримінальному провадженні 0001654. Підстав ставити під сумнів зазначені документи, колегія суддів не вбачає.
Крім того, на переконання колегія суддів, слідчий суддя, визначаючи розмір застави, взяв до уваги обставини, встановлені ст. 177, 178 КПК України, вимоги ст. 182 КПК України та позицію Європейського суду з прав людини, відповідно до якої сума застави повинна визначатись тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави у випадку ухилення від слідства та суду, буде достатнім стимулюючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, якесь бажання сховатися, та прийшов до обґрунтованого висновку про те, що ОСОБА_8 слід визначити заставу у розмірі 1781 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 2 999 204 (два мільйони дев`ятсот дев`яносто дев`ять тисяч двісті чотири), враховуючи, що застава саме у такому розмірі буде належною гарантією того, що у разі сплати визначеного розміру застави, ОСОБА_8 вирішить не зникати через побоювання втрати заставу.

Такий розмір застави є справедливим, здатним забезпечити високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, не порушує права підозрюваної, а тому підстав вважати їїзавідомо непомірною, необгрунтованою для ОСОБА_8 , та такою, що суперечить положенням ч. 5 ст. 182 КПК України, колегія суддів не вбачає.

Враховуючи вищенаведене, слідчий суддя при розгляді клопотання повно та об`єктивно дослідив всі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, при цьому дослідив належним чином матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви з яких прийняв відповідне рішення.

За таких обставин, ухвала слідчого судді відповідно до вимог ст. 370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому підстав для її скасування, про що йде мова в апеляційних скаргах прокурора та захисника, колегія суддів не вбачає.

Істотних порушень вимог КПК України при постановленні ухвали слідчим суддею, не встановлено.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 181, 194, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 25 травня 2017 року, якою задоволено клопотання слідчого в особливо важливих справах першого слідчого відділу слідчого управління Головної військової прокуратури Генеральної прокуратури України ОСОБА_10 , погоджене заступником начальника управління з розслідування злочинів, вчинених на тимчасово окупованих територіях Генеральної прокуратури ОСОБА_11 , та застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 07 години 45 хвилин 21 липня 2017 року, із визначенням застави у межах 1781 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 2 999 204 (два мільйони дев`ятсот дев`яносто дев`ять тисяч двісті чотири) гривень щодо ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_9 без задоволення.
Ухвала Апеляційного суду міста Києва оскарженню не підлягає.

Судді: ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3