Справа №6-3/10 07.12.2010
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 11-747/10 Головуючий суду 1 інстанції:
Категорія: ст. 409 КПК України ОСОБА_1
Доповідач: Войтовський С.А.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

апеляційного суду Миколаївської області

у складі: головуючого Значок І.С.

суддів Чернявського А.С., Войтовського С.А.

за участю прокурора Данчука В.М.

потерпілих ОСОБА_2, ОСОБА_3

представника Березнегуватського ОСОБА_4

07 грудня 2010 року розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві кримінальну справу за апеляцією засудженого ОСОБА_5 на постанову Березнегуватського районного суду Миколаївської області від 05 жовтня 2010 року, якою

- задоволено подання в.о. начальника Березнегуватського РУЮ Миколаївської області та знято арешт з автомобіля НОМЕР_1, належний на праві власності ОСОБА_5, який накладений постановою слідчого прокуратури Березнегуватського району Миколаївської області від 24 лютого 2008 року.

Згідно постанови суду, 16 вересня 2010 року в.о. начальника Березнегуватського районного управління юстиції Миколаївської області звернувся до суду з поданням про зняття арешту з вказаного автомобіля.

В поданні зазначив, що 24 лютого 2008 року постановою слідчого прокуратури Березнегуватського району Миколаївської області по кримінальній справі відносно ОСОБА_5 було накладено арешт на його майно - автомобіль НОМЕР_2. Вироком Березнегуватського районного суду Миколаївської області від 21 жовтня 2008 року питання щодо вказаного автомобіля не вирішено, а тому ця обставина перешкоджає провадженню виконавчих дій по зведеному виконавчому провадженню у відношенні ОСОБА_5

В постанові суд вказав, що оскільки питання щодо арештованого майна у вироку не вирішено, то з метою усунення перешкод у провадженні виконавчих дій по задоволенню вимог стягувачів по зведеному провадженню, подання слідчого слід задовольнити.

В апеляції засуджений ОСОБА_5 посилається на те, що майно, на яке накладено арешт, є предметом застави та засобом забезпечення виконання умов кредитного договору, укладеного 04 жовтня 2007 року між ним та ВАТ «Банк «Фінанси та кредит». Стверджує, що відповідно до ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на заставлене майно допускається для задоволення вимог Заставодержателя, яким є вказаний Банк. Вважає, що оскаржувана постанова суду перешкоджає зверненню стягнення на предмет застави Заставодержателю. Тому вважає, що зняття арешту з автомобіля з метою реалізації вищевказаного майна для задоволення вимог потерпілих ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є безпідставним. Просить постанову скасувати та винести ухвалу, якою зняти арешт з належного йому на праві власності автомобіля, з метою повернення майна законному володільцю.

В запереченні на апеляцію потерпілі ОСОБА_2, ОСОБА_3 стверджують, що засудженим ОСОБА_5 написана розписка, в якій він зобовязувався відшкодувати їм 56709 грн. у повному обсязі, але вказану суму не відшкодував. Зазначають, що щомісячно утримують кошти із заробітної плати засудженого лише по 100 грн. Просять зняти арешт з вищевказаного автомобіля з метою забезпечення відшкодування їм завданих матеріальних збитків у повному обсязі.

В запереченні на апеляцію начальник відділу ДВС Березнегуватського РУЮ просить апеляцію засудженого ОСОБА_5 залишити без задоволення, а постанову суду без зміни.

Заслухавши доповідь судді; пояснення потерпілих, представника Березнегуватського РУЮ, думку прокурора, які вважали постанову законною і обґрунтованою та просили залишити її без зміни; вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляції, колегія суддів вважає, що апеляція засудженого ОСОБА_5 задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Згідно вироку Березнегуватського районного суду Миколаївської області від 21 жовтня 2008 року ОСОБА_5 визнаний винним і засуджений за вчинення злочинів, передбачених ч.2 ст.190, ч.1 ст.364 КК України.

Як вбачається з матеріалів справи, при постановленні вироку судом не було вирішено питання стосовно зняття арешту з автомобіля НОМЕР_1, належного на праві власності ОСОБА_5, чим не виконано вимог, передбачених п.8 ст. 324 КПК України.

При розгляді подання в.о. начальника Березнегуватського РУЮ суд зазначене питання правильно вирішив в порядку, передбаченому ст. 409 КПК України.

Що стосується посилання апелянта щодо необґрунтованого зняття арешту з автомобіля з метою реалізації вищевказаного майна для задоволення вимог потерпілих ОСОБА_2 і ОСОБА_3, то воно є неспроможним.

Так, при винесенні постанови суд обґрунтовано вирішив питання щодо зняття арешту з автомобіля НОМЕР_1, який належний ОСОБА_5, та лише зазначив в мотивувальній частині постанови мету зняття арешту, якою є усунення перешкод у провадженні виконавчих дій по задоволенню вимог стягувачів по зведеному виконавчому провадженню, але без вказівки яких саме стягувачів. Подальший порядок виконання зведеного виконавчого провадження, у разі незгоди ОСОБА_5 або стягувачів, може бути оскаржений у встановленому законом порядку.

Підстав для скасування зазначеної постанови суду та постановлення нового рішення апеляційною інстанцією, як просить апелянт, немає.

Керуючись ст.ст. 365, 366 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляцію засудженого ОСОБА_5 залишити без задоволення, а постанову Березнегуватського районного суду Миколаївської області від 05 жовтня 2010 року, якою задоволено подання в.о. начальника Березнегуватського РУЮ Миколаївської області та знято арешт з автомобіля НОМЕР_1, належного на праві власності ОСОБА_5, який накладений постановою слідчого прокуратури Березнегуватського району Миколаївської області від 24 лютого 2008 року залишити без зміни.

Головуючий

С