Дата документу Справа № 314/1875/15-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний №314/1875/15-к Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження №11-кп/778/477/17 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 квітня 2017 року місто Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000012 від 04 березня 2013 року щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Вільнянськ Запорізької області, громадянина України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.121, ч.3 ст.365 КК України,

за участю прокурорів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

потерпілого ОСОБА_9 ,

захисників - адвокатів ОСОБА_10 та ОСОБА_11 ,
ВСТАНОВИЛА:
захисники - адвокати ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , які діють в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 , звернулися до суду апеляційної інстанції з апеляційними скаргами на вирок Вільнянського районного суду Запорізької області від 01 грудня 2016 року, яким ОСОБА_6 засуджено за ч.2 ст.121 КК України (в редакції від 31 травня 2007 року) до 7 років 1 місяця позбавлення волі; за ч.3 ст.365 КК України (в редакції від 31 травня 2007 року) до 7 років позбавлення волі, з позбавленням права обіймати посади в правоохоронних органах строком на 2 роки; на підставі ч.1 ст.70 КК України. за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років 1 місяць, з позбавленням права обіймати посади в правоохоронних органах строком на 2 роки.

Після набрання вироком законної сили постановлено ОСОБА_6 взяти під варту на строк 60 днів і до направлення до місця відбування покарання утримувати у Вільнянському слідчому ізоляторі (№11). Строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_6 постановлено обчислювати з моменту його затримання.

В апеляційній скарзі захисник-адвокат ОСОБА_10 просить вищевказаний вирок суду щодо ОСОБА_6 скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції. В обґрунтування своїх вимог вказує на неповноту судового розгляду, допущені істотні порушення вимог законодавства та на невідповідність висновків суду, викладених у вироку, фактичним обставинам справи. Крім того апелянт вказує на порушення вимог ст.ст.323, 370, 409, 411 КПК України, оскільки судом прийнято рішення про здійснення спеціального судового провадження всупереч діючому законодавству, без належної перевірки всіх обставин. Також, на думку апелянта, судом не були з`ясовані та досліджені обставини, які передували вчиненню інкримінованих ОСОБА_6 кримінальних правопорушень, останній не допитаний судом з приводу обвинувачення; не перевірені з достатньою повнотою пояснення свідків зі сторони потерпілого та показання самого потерпілого на достовірність; не надано оцінки показанням судово-медичного експерта ОСОБА_12 .

В апеляційній скарзі захисник-адвокат ОСОБА_11 також просить вищевказаний вирок суду щодо ОСОБА_6 скасувати та призначити новий судовий розгляд в суді першої інстанції. Свої вимоги обґрунтовує тим, що суд, під час розгляду справи, не встановив: ким або чим саме потерпілому ОСОБА_9 , як та коли було спричинено тяжкі тілесні ушкодження з ознаками небезпечності для життя. Також, на думку апелянта, висновки суду, викладені у вироку, суперечать висновку судово-медичної експертизи, з якого вбачається, що травмуюча сила діяла від землі до неба, що відповідно не могли зробити ані ОСОБА_13 , ані Субота. Крім того вказує , що судом не встановлено та не зазначено коли з`явився у ОСОБА_6 і ОСОБА_14 умисел, на що він був направлений, та яка у них була мета. Вирок суду базується лише на припущеннях. На думку апелянта, суд ухвалив обвинувальний вирок на підставі суперечливих фактів, висновки суду належним чином не вмотивовані та не підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду.

Згідно з вироком суду, ОСОБА_6 визнано винним та засуджено за вчинення ним кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.121, ч.3 ст.365 КК України, за наступних обставин.

Так, ОСОБА_6 , згідно з наказом №302 о/с від 27 червня 2007 року УМВС України в Запорізькій області, призначений на посаду дільничного інспектора міліції сектору дільничних інспекторів міліції Вільнянського РВ УМВС України в Запорізькій області.

У зв`язку з цим ОСОБА_6 , будучи працівником державного органу виконавчої влади України, відповідно до ст. 20 Закону України «Про міліцію», постійно виконував функції представника влади та відповідно до примітки 1 до ст.364 КК України, являвся службовою особою, наділеною владними повноваженнями.

30 січня 2008 року, згідно з постовою відомістю розстановки патрульно-постових нарядів, затвердженою начальником Вільнянського РВ ГУМВС України в Запорізькій області ОСОБА_15 , дільничний інспектор міліції СДІМ Вільнянського РВ ГУМВС України в Запорізькій області лейтенант міліції ОСОБА_6 разом з начальником конвойної служби Вільнянського РВ ГУМВС України в Запорізькій області старшим сержантом міліції ОСОБА_14 були призначені на добове чергування у складі мобільної групи Вільнянського РВ ГУМВС по охороні громадського порядку в м. Вільнянськ.

Перед заступанням на добове чергування ОСОБА_6 та ОСОБА_14 були проінформовані з техніки безпеки щодо поводження з табельною зброєю та спецзасобами, про що свідчать їхні підписи в журналі №109 «Инструктажей по технике безопасности обращения с табельным оружием» Вільнянського РВ ГУМВС України в Запорізькій області.

Після проведення вказаного інструктажу ОСОБА_6 та ОСОБА_14 отримали особисту табельну зброю. Крім цього, вказаним працівникам міліції були видані спецзасоби, передбачені п.1 ст.14 Закону України «Про міліцію»: ОСОБА_6 наручники, а ОСОБА_14 палка гумова 73 (ПГ-73).

30 січня 2008 року о 19-30 годині по телефону «102» до чергової частини Вільнянського РВ ГУМВС, що розташований за адресою: Запорізька область, м.Вільнянськ, вул.Бочарова, 17, надійшло повідомлення від громадянки ОСОБА_16 , що мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , про те, що її чоловік ОСОБА_9 погрожує їй фізичною розправою та підпалом вказаного домоволодіння. На місце події була направлена група Вільнянського РВ ГУМВС України в Запорізькій області у складі ОСОБА_6 та ОСОБА_14 .

У подальшому, цього ж дня, приблизно о 20 годині 45 хвилин ОСОБА_6 , будучи службовою особою дільничним інспектором міліції СДІМ Вільнянського РВ ГУМВС України в Запорізькій області, перебуваючи біля паркану домоволодіння АДРЕСА_2 , яке належить ОСОБА_9 , та знаходячись при виконанні своїх службових обов`язків, пов`язаних із захистом життя, здоров`я, прав і свобод громадян від протиправних дій, маючи умисел на перевищення влади та своїх службових обов`язків, пов`язаних із захистом життя, здоров`я, прав і свобод громадян від протиправних дій, діючи умисно, спільно з ОСОБА_14 , якого вироком Заводського районного суд м.Запоріжжя від 11 червня 2013 року визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.121, ч.3 ст.365 КК України (в редакції від 31 травня 2007 року), усупереч інтересам служби, виходячи за межі наданих йому прав та службових повноважень як представнику влади, розуміючи, що своїми діями порушує вказані положення Закону, а також перевищує свої службові повноваження, нанесли ОСОБА_9 біля 40 ударів по життєво важливим органам - голові та тулубу. При нанесенні ОСОБА_6 тілесних ушкоджень, ОСОБА_14 став вимагати від ОСОБА_9 завести руки за спину, на які в подальшому ОСОБА_6 надів спецзасоби наручники, тим самим незаконно їх застосувавши.

У результаті спільних умисних протиправних дій ОСОБА_6 та ОСОБА_14 потерпілому ОСОБА_9 були завдані тілесні ушкодження, які у своїй сукупності кваліфікуються як тяжкі тілесні ушкодження за ознаками небезпеки для життя.

Крім того, 30 січня 2008 року, приблизно о 20 годині 45 хвилин, ОСОБА_6 , знаходячись біля паркану домоволодіння АДРЕСА_2 , яке належить громадянину ОСОБА_9 , знаходячись при виконанні своїх службових обов`язків, пов`язаних із захистом життя, здоров`я, прав і свобод громадян від протиправних дій, діючи умисно, спільно з ОСОБА_14 , безпідставно нанесли ОСОБА_9 біля 40 ударів по життєво важливим органам - голові та тулубу. При нанесенні ОСОБА_6 тілесних ушкоджень ОСОБА_14 став вимагати від ОСОБА_9 завести руки за спину, на які в подальшому ОСОБА_6 надів спецзасоби наручники, тим самим незаконного їх застосувавши.

У результаті спільних, умисних протиправних дій ОСОБА_6 та ОСОБА_14 потерпілому ОСОБА_9 були завдані тілесні ушкодження, які у своїй сукупності кваліфікуються як тяжкі тілесні ушкодження за ознаками небезпеки для життя.

Заслухавши доповідь судді; захисників - адвокатів ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , які підтримали апеляційні скарги; прокурорів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , які заперечували проти задоволення апеляційних скарг і вважали, що оскаржуваний вирок суду є законним та обґрунтованим; потерпілого ОСОБА_9 , який заперечував проти доводів, викладених в апеляційних скаргах, але просив про пом`якшення покарання обвинуваченому ОСОБА_6 з врахуванням стану здоров`я останнього та його ролі у вчиненому правопорушенні, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційних скаргах, колегія суддів вважає, що останні підлягають задоволенню, з наступних підстав.

Згідно з вимогами ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

На думку колегії суддів, вирок, ухвалений судом першої інстанції за результатами розгляду кримінального провадження щодо ОСОБА_6 , вказаним вимогам закону не відповідає, через наступне.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що 22 березня 2012 року оголошено розшук ОСОБА_6 . З 14 березня 2013 року останній перебуває у міжнародному розшуку. Ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 10 березня 2015 року задоволено клопотання прокурора та надано дозвіл на здійснення спеціального досудового розслідування у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_6 .

Судовий розгляд вказаного кримінального провадження проведений також у відсутність обвинуваченого ОСОБА_6 .

Відповідно до вимог ч.3 ст.323 КПК України, повістки про виклик обвинуваченого у разі здійснення спеціального судового провадження надсилаються за останнім відомим місцем його проживання чи перебування, а процесуальні документи, що підлягають врученню обвинуваченому, надсилаються захиснику. Інформація про такі документи та повістки про виклик обвинуваченого обов`язково публікуються у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження згідно з положеннями статті 297-5 цього Кодексу. З моменту опублікування повістки про виклик у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження обвинувачений вважається належним чином ознайомленим з її змістом.

Всупереч вказаного, як свідчать матеріали провадження, обвинувачений ОСОБА_6 не був належним чином сповіщений судом про час та місце розгляду справи. В матеріалах кримінального провадження відсутнє підтвердження того, що ОСОБА_6 був дійсно повідомлений через засоби масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження шляхом розміщення у ній повістки про виклик до суду.

Крім того, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_6 21 травня 2010 року звернувся до керівництва Вільнянського РВ ГУМВС України в Запорізькій області з рапортом про звільнення з органів внутрішніх справ за власним бажанням, оскільки мав намір переїздити на постійне місце проживання до Російської Федерації. В подальшому - 13 липня 2010 року, ОСОБА_6 було звільнено у запас Збройних Сил України за п.64 «ж» (за власним бажанням) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом ОВС України..

Кримінальне провадження розпочато вже після звільнення ОСОБА_6 та зміни його місця проживання.

Суд першої інстанції належним чином не перевірив доводи сторони захисту та ретельно не з`ясував, чи дійсно ОСОБА_6 знав або повинен був знати про розпочате відносно нього кримінальне провадження та переховувався від органів слідства та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності, що б давало в свою чергу підстави для здійснення спеціального досудового розслідування, відповідно і для спеціального судового провадження.

Крім того, при судовому розгляді за клопотанням захисника - адвоката ОСОБА_11 до матеріалів провадження долучені відомості щодо місця проживання ОСОБА_6 на території Російської Федерації та щодо проходження ним лікування з приводу тяжкої хвороби.

Вказані відомості судом також лишилися без уваги і належної перевірки, питання щодо доцільності подальшого здійснення спеціального судового провадження не вирішено.

З урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що допущені судом першої інстанції порушення вимог кримінального процесуального закону є істотними, оскільки потягли порушення права обвинуваченого на захист, відповідно права на справедливий суд, і тягнуть безумовне скасування оскаржуваного вироку суду з призначенням нового розгляду у суді першої інстанції.
При новому розгляді необхідно врахувати викладене в даній ухвалі, усунути вищевказані порушення та прийняти законне, обґрунтоване і вмотивоване рішення.

Відповідно до вимог ч.2 ст.415 КПК України, призначаючи новий розгляд у суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції не має права вирішувати наперед питання про доведеність чи недоведеність обвинувачення, достовірність або недостовірність доказів, переваги одних доказів над іншими, застосування судом першої інстанції того чи іншого Закону України про кримінальну відповідальність та покарання.

Враховуючи викладене, інші доводи, викладені в апеляційних скаргах, підлягають перевірці при новому розгляді.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 409, 412, 415 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:
апеляційні скарги захисників - адвокатів ОСОБА_10 та ОСОБА_11 задовольнити.

Вирок Вільнянського районного суду Запорізької області від 01 грудня 2016 року, яким ОСОБА_6 засуджено за ч.2 ст.121, ч.3 ст.365 КК України, скасувати, призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4