У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23 травня 2017 року Слов`янський міськрайонний суд Донецької області, у складі:

Головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі № 11 Слов`янського міськрайонного суду Донецької області клопотання Міністерства юстиції України щодо приведення вироку суду Російської Федерації у відповідність із законодавством України відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Слов`янська Донецької області, громадянина України, з неповною вищою освітою, не одруженого, не працюючого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, -

В С Т А Н О В И В:
20 квітня 2017 року Міністерство юстиції України звернулось до Слов`янського міськрайонного суду Донецької області з клопотанням про приведення вироку суду Російської Федерації у відношенні ОСОБА_4 увідповідність із законодавством України. У клопотанні зазначено, що 04 квітня 2017 року наказом Міністерством юстиції України № 1122/5 прийнято рішення про прийняття в Україну засудженого за вироком російського суду громадянина України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до ст. 606 КПК України, ст. 3 Конвенції про передачу засуджених осіб 1983 року та на підставі запиту Міністерства юстиції Російської Федерації від 17.01.2017 року за № 06-3841/17.
ОСОБА_4 засуджено вироком Митищинського міського суду Московської області від 28.11.2014 року до покарання у вигляді 5 років позбавлення волі за вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 30, п. «г» ч. 4 ст. 228.1 (замах на незаконний збут наркотичних засобів, групою осіб, за попередньою змовою, в крупному розмірі) КК РФ, що також є карними діяннями відповідно до законодавства України про кримінальну відповідальність.
ОСОБА_4 знаходиться в ФКУ «Виправна колонія № 6 УФСВП Росії по Липецькій області», кінець відбуття строку покарання 08.10.2018 року.
Останнє відоме місце проживання ОСОБА_4 в Україні: АДРЕСА_1 .
З метою забезпечення виконання в Україні покарання, призначеного громадянину України російським судом, просять визначити статті, частини статей КК України, якими передбачена відповідальність за кримінальне правопорушення, у вчиненні якого ОСОБА_4 визнано винним вироком Митищинського міського суду Московської області від 28.11.2014 року та визначити строк позбавлення волі, що підлягає відбуванню засудженим ОСОБА_4 на підставі вироку Митищинського міського суду Московської області від 28.11.2014 року.
В судовому засіданні прокурор висловив думку про задоволення клопотання, оскільки є всі підстави для цього та вважає за необхідне привести вирок Російської Федерації у відповідність із законодавством України відносно засудженого ОСОБА_4 , визначивши, що статті та частини КК РФ, за якими засуджено останнього у РФ відповідає ч. 1 ст. 14 та ч. 1 ст. 15 ч. 2 ст. 307 КК України, та відповідно покарання, до якого його вважати засудженим слід визначити за ст. 14, ч. 2 ст. 307 КК України із застосуванням ст.ст. 69, 69-1 КК України до 3 років позбавлення волі, за ст. 15, ч. 2 ст. 307 КК України із застосуванням ст.ст. 69, 69-1 КК України до 4 років позбавлення волі та у порядку ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів призначити покарання у вигляді 5 років позбавлення волі.
Представник Міністерства юстиції України у судове засідання не з`явився. В клопотанні просив справу розглянути за відсутності представника.
Вислухавши думку прокурора, дослідивши матеріали клопотання, суд дійшов до висновку, що клопотання підлягає задоволенню.
В клопотанні зазначено, що 04 квітня 2017 року наказом Міністерством юстиції України № 1122/5 прийнято рішення про прийняття в Україну засудженого за вироком російського суду громадянина України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Із матеріалів, представлених суду, видно, що за вироком Митищинського міського суду Московської області від 28.11.2014 року ОСОБА_4 визнано винуватим у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 30, п. «г» ч. 4 ст. 228.1, ч. 3 ст. 30, п. «г» ч. 4 ст. 228.1 КК РФ та призначено покарання: за ч. 1 ст. 30, п. «г» ч. 4 ст. 228.1 КК РФ (замах на незаконний збут наркотичних засобів, групою осіб, за попередньою змовою, в крупному розмірі) з застосуванням ч. 2 ст. 62, ст. 64 КК РФ (призначення покарання за наявності обставин, що пом`якшують покарання; призначення більш м`якого покарання, ніж передбачено законом) у вигляді позбавлення волі строком 3 року, без штрафу, без позбавлення права займати певні посади та займатися певною діяльністю; за ч. 3 ст. 30, п. «г» ч. 4 ст. 228.1 КК РФ (готування до незаконного збуту наркотичних засобів, групою осіб, за попередньою змовою, в крупному розмірі) з застосуванням ч. 2 ст. 62, ст. 64 КК РФ (призначення покарання за наявності обставин, що пом`якшують покарання; призначення більш м`якого покарання, ніж передбачено законом) у вигляді позбавлення волі строком 4 року, без штрафу, без позбавлення права займати певні посади та займатися певною діяльністю. На підставі ч. 3 ст. 69 КК РФ (призначення покарання за сукупністю злочинів), за сукупністю злочинів, остаточно призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком 5 років, без штрафу, без позбавлення права займати певні посади та займатися певною діяльністю, з відбуттям покарання у виправній колонії суворого режиму. Строк покарання обчислювати з моменту його затримання 09 жовтня 2013 року.

Вирок Митищинського міського суду Московської області від 28.11.2014 року у відношенні ОСОБА_4 набрав законної сили 13.01.2015 року.
ОСОБА_4 знаходиться в ФКУ «Виправна колонія № 6 УФСВП Росії по Липецькій області», кінець відбуття строку покарання 08.10.2018 року.
Згідно наданої з виправної установи характеристики, ОСОБА_4 характеризується посередньо.
Згідно медичної довідки, засуджений ОСОБА_4 на обліку в лікаря нарколога та у лікаря психіатра не перебуває, туберкульозом та венеричними хворобами не хворіє, практично здоровий, за станом здоров`я епідеміологічної загрози не становить.
Довідкою Державної міграційної служби України від 28.02.2017 року за № 6.4/2814-17 підтверджено, що ОСОБА_4 є громадянином України, відповідно до положень статті 3 Закону України « Про громадянство України». Останнє відоме місце проживання ОСОБА_4 в Україні: АДРЕСА_1 .
ОСОБА_4 висловив бажання бути переданим в Україну, що підтверджується письмовою заявою засудженого.
Отже, ОСОБА_4 засуджено за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 30, п. «г» ч. 4 ст. 228.1, ч. 3 ст. 30, п. «г» ч. 4 ст. 228.1 КК РФ (замах на незаконний збут наркотичних засобів, групою осіб, за попередньою змовою, в крупному розмірі та готування до незаконного збуту наркотичних засобів, групою осіб, за попередньою змовою, в крупному розмірі), що також є караним діянням відповідно до законодавства України про кримінальну відповідальність, а саме, ч. 1 ст. 14 та ч. 1 ст. 15, ч. 2 ст. 307 КК України (готування та замах до незаконного збуту наркотичних речовин групою осіб, за попередньою змовою у великому розмірі).
Відповідно до довідок про відбуття (невідбуття) строку покарання ОСОБА_4 станом на 29.11.2016 року, відбута частина покарання склала 3 роки 1 місяць 20 днів; невідбута частина покарання склала 1 рік 10 місяців 9 днів.
Здійснюючи процедуру приведення вироку Митищинського міського суду Московської області від 28.11.2014 року відносно ОСОБА_4 у відповідність із законодавством України, суд виходить із положень Конституції України, глави 46 КПК України, якими регламентовано визнання та виконання вироків судів іноземних держав та передача засуджених осіб, Конвенції про передачу засуджених осіб 1983 року, та норм Кримінального кодексу України.
Так, відповідно до вимог ч. 1 ст. 602 КПК України, вирок суду іноземної держави може бути визнаний і виконаний на території України у випадках і в обсязі, передбачених міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Пунктом b) частини 1 статті 9 Європейської конвенції про передачу засуджених осіб визначено, що компетентні власті держави виконання вироку визнають вирок і таким чином замінюють міру покарання, призначену в державі визначення вироку, мірою покарання, передбаченою законодавством держави виконання вироку за такий самий злочин, згідно з положеннями статті 11.

Пунктами а), d) статті 11 Конвенції про передачу засуджених осіб встановлено, що при заміні вироку мають враховуватися зроблені щодо фактів висновки, які ясно викладені або припускаються в рішенні, ухваленому державою винесення вироку, а також не може посилюватися кримінальне покарання засудженої особи.

Крім того, умови передачі засуджених осіб і їх прийняття для відбування покарання визначені у ст. 606 КПК України, а порядок розгляду судом питання про приведення вироку суду іноземної держави у відповідність із законодавством України регламентований положеннями ст. 610 КПК України, відповідно до яких під час розгляду клопотання Міністерства юстиції України суд визначає статті (частини статей) закону України про кримінальну відповідальність, якими передбачена відповідальність за кримінальне правопорушення, вчинене засудженим громадянином України, і строк позбавлення волі, визначений на підставі вироку суду іноземної держави. При призначенні строку покарання у виді позбавлення волі, що підлягає відбуванню на підставі вироку суду іноземної держави, суд дотримується тривалості призначеного таким вироком покарання, крім випадків, визначених у ч. 4 ст. 610 КПК України. При цьому суд, як це визначено у ч. 3 ст. 603 КПК України, не перевіряє фактичні обставини, встановлені вироком суду іноземної держави, та не вирішує питання щодо винуватості особи.

Статтею 606 КПК України визначаються умови передачі засуджених осіб для відбування покарання в Україні: якщо ця особа є громадянином держави виконання вироку; якщо вирок набрав законної сили; якщо на час отримання запиту про передачу засуджений має відбувати покарання упродовж як найменш шести місяців або якщо йому ухвалено вирок до ув`язнення на невизначений строк; якщо на передачу згоден засуджений або з урахуванням його віку або фізичного чи психічного стану на це згоден законний представник засудженого; якщо кримінальне правопорушення, внаслідок вчинення якого було ухвалено вирок, є злочином згідно із законодавством держави виконання вироку або було б злочином у разі вчинення на її території, за вчинення якого може бути призначено покарання у виді позбавлення волі; якщо відшкодовано майнову шкоду, завдану кримінальним правопорушенням, а в разі наявності - також процесуальні витрати; якщо держава ухвалення вироку і держава виконання вироку згодні на передачу засудженого.

Разом з тим, відповідно ч. 3 ст. 609 КПК України Міністерство юстиції України в разі прийняття рішення щодо прийняття громадянина України, засудженого судом іноземної держави, для подальшого відбування покарання на території України звертається до суду з клопотанням про приведення вироку суду іноземної держави у відповідність із законодавством України.

Відповідно до ч. 1 ст. 610 КПК України, клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку суду іноземної держави у відповідність із законодавством України відповідно до ч. 3 ст. 609 цього Кодексу розглядає суд першої інстанції за останнім відомим місцем проживання засудженої особи в Україні або за місцем знаходження Міністерства юстиції України.

Відповідно до діючого Кримінального кодексу України готування та замах на незаконний збут наркотичних речовин групою осіб, за попередньою змовою у великому розмірі кваліфікується за ч. 1 ст. 14 та ч. 1 ст. 15, ч. 2 ст. 307 КК України. Санкція за цей злочин передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від шести до десяти років позбавлення волі з конфіскацією майна.

Санкція п. «г» ч. 4 ст. 228.1 КК РФ передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від десяти до двадцяти років з позбавленням права займати певну посаду або займатися певною діяльністю на строк до двадцяти років або без такої та зі штрафом в розмірі до одного мільйона рублів чи в розмірі заробітної плати чи іншого доходу засудженого за період до п`яти років чи без такого.

Таким чином, за умови вчинення аналогічного кримінального правопорушення на території України, дії засудженого ОСОБА_4 мали бути кваліфіковані за ч. 1 ст. 14, ч. 1 ст. 15, ч. 2 ст. 307 КК України (готування та замах до незаконного збуту наркотичних речовин за попередньою змовою групою осіб, у великому розмірі).

Відповідно до частини 3 статті 603 КПК України, при розгляді клопотання Міністерства юстиції України про виконання вироку суду іноземної держави суд не перевіряє фактичні обставини, встановлені вироком суду іноземної держави, та не вирішує питання щодо винуватості особи. З огляду на викладене, з метою недопущення погіршення становища засудженого ОСОБА_4 його дії, які полягали у готуванні та замаху до незаконного збуту наркотичних засобів групою осіб, за попередньою змовою у особливо великому розмірі, відповідно до законодавства України, мають бути кваліфіковані за ч. 1 ст. 14, ч. 1 ст. 15, ч. 2 ст. 307 Кримінального кодексу України.

З урахуванням наведеного, з огляду на те, що призначене засудженому ОСОБА_4 за вироком Митищинського міського суду Московської області від 28.11.2014 року, покарання за своїм видом і тривалістю є сумісним із законодавством України та співвідноситься із заходами примусу, передбаченими КК України за вчинення аналогічних винних діянь, суд вважає можливим привести у відповідність із законодавством України вирок Митищинського міського суду Московської області Російської Федерації від 28.11.2014 року щодо ОСОБА_4 та визначити, що статті закону Російської Федерації ч. 1 ст. 30, п. «г» ч. 4 ст. 228.1 КК РФ відповідають ч. 1 ст. 14, ч. 2 ст. 307 КК України; ч. 3 ст. 30, п. «г» ч. 4 ст. 228.1 КК РФ відповідають ч. 1 ст. 15, ч. 2 ст. 307 КК України; ч. 2 ст. 62, ст. 64 КК РФ відповідають ч. 1 ст. 69, ст. 69-1 КК України; ч. 3 ст. 69 КК РФ відповідає ч. 1 ст. 70 КК України.

Відповідно до п. 2 ч. 4 ст. 610 КПК України, при визначенні строку покарання у виді позбавлення волі, що підлягає відбуванню на підставі вироку суду іноземної держави, суд дотримується тривалості призначеного таким вироком покарання, крім випадків якщо строк покарання, призначений вироком суду іноземної держави, є меншим, ніж мінімальний строк, передбачений санкцією статті Кримінального кодексу України за відповідне кримінальне правопорушення, суд дотримується строку, визначеного вироком суду іноземної держави.

Конфіскація майна ОСОБА_4 вироком іноземного суду не призначалася, тому не повинна застосовуватися і при відбуванні покарання на території України.
Тому, слід вважати ОСОБА_4 засудженим за ч. 1 ст. 14, ч. 2 ст. 307 КК України із застосуванням ч. 1 ст. 69, ст. 69-1 КК України до 3 років позбавлення волі; за ч. 1 ст. 15, ч. 2 ст. 307 КК України із застосуванням ч. 1 ст. 69, ст. 69-1 КК України до 4 років позбавлення волі; на підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим остаточно вважати засудженим до покарання у вигляді позбавлення волі строком 5 років.
Строк відбуттяпокарання ОСОБА_4 , відповідно до вироку Митищинського міського суду Московської області від 28.11.2014 року, при приведенні його у відповідність із законодавством України, рахувати з 09 жовтня 2013 року.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 602, 603, 609, 610 КПК України, Конвенцією про передачу засуджених осіб (Страсбург, 21 березня 1983 року), суд, -
У Х В А Л И В:
Клопотання Міністерства юстиції України щодо приведення вироку суду Російської Федерації у відповідність із законодавством України відносно ОСОБА_4 задовольнити.

Привести у відповідність із законодавством України вирок Митищинського міського суду Московської області Російської Федерації від 28.11.2014 року, яким ОСОБА_4 засуджено до покарання у вигляді 5 років позбавлення волі з відбуттям покарання у виправній колонії суворого режиму, за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 30, п. «г» ч. 4 ст. 228.1, ч. 3 ст. 30, п. «г» ч. 4 ст. 228.1 КК РФ.

Визначити, що статті, частини статей кримінального кодексу Російської Федерації, за якими ОСОБА_4 засуджений вироком Митищинського міського суду Московської області Російської Федерації від 28.11.2014 року, ч. 1 ст. 30, п. «г» ч. 4 ст. 228.1 КК РФ відповідають ч. 1 ст. 14, ч. 2 ст. 307 КК України; ч. 3 ст. 30, п. «г» ч. 4 ст. 228.1 КК РФ відповідають ч. 1 ст. 15, ч. 2 ст. 307 КК України; ч. 2 ст. 62, ст. 64 КК РФ відповідають ч. 1 ст. 69, ст. 69-1 КК України; ч. 3 ст. 69 КК РФ відповідає ч. 1 ст. 70 КК України.

Вважати ОСОБА_4 засудженим за ч. 1 ст. 14, ч. 2 ст. 307 КК України із застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України до 3 років позбавлення волі; за ч. 1 ст. 15, ч. 2 ст. 307 КК України із застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України до 4 років позбавлення волі; на підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання покарань, остаточно вважати засудженим до покарання у вигляді 5 років позбавлення волі без конфіскації майна.
Строк відбуття покарання ОСОБА_4 , відповідно до вироку Митищинського міського суду Московської області Російської Федерації від 28.11.2014 року, при приведенні його у відповідність із законодавством України, рахувати з 19 жовтня 2013 року.
Ухвала може бути оскаржена органом, що подав клопотання, особою, щодо якої вирішено питання про приведення вироку суду іноземної держави у відповідність із законодавством України, та прокурором до апеляційного суду Донецької області через Слов`янський міськрайонний суд Донецької області протягом семи діб з моменту її проголошення, а засудженим - з моменту її вручення.
Суддя Слов`янського

міськрайонного суду ОСОБА_1