Справа № 445/484/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11 травня 2017 року Золочівський районний суд Львівської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
секретаря судових засідань ОСОБА_2
з участю прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
захисника ОСОБА_5
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця м. Золочів Львівської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 без реєстрації, місце проживання не зареєстровано, раніше несудимого, не працюючого, інваліда ІІІ групи,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України,-
в с т а н о в и в :
27 лютого 2017 року близько 13.30 год. працівниками поліції під час проведення санкціонованого обшуку по місцю проживання ОСОБА_4 , що в АДРЕСА_1 , в останнього було виявлено та вилучено обріз 8 мм гвинтівки Манліхера зразка 1895 року, що згідно висновку експерта №5/95 від 15 березня 2017 року являється вогнепальною нарізною зброєю та придатний для проведення пострілів. Даний обріз виготовлений шляхом укорочення ствола гвинтівки до залишкової довжини 200 мм та саморобним способом виготовленої деревяної ложі. Даний обріз ОСОБА_4 знайшов у господарському приміщенні (стодолі) в 2016 році та умисно, незаконно, переніс у житловий будинок за вищевказаною адресою та зберігав без передбаченого на це законом дозволу.
Окрім цього, в ході подальшого проведення обшуку за зазначеною адресою, в стодолі, було виявлено та вилучено стебель затвора, з`єднувальну муфту та ударник, які у відповідності до висновку експерта №5/95 від 15 березня 2017 року являються складовими деталями вогнепальної нарізної зброї деталями затвору до 7,92 мм гвинтівки Маузера зразка 1898 року, які ОСОБА_4 умисно та незаконно зберігав без передбаченого на це законом дозволу
Такі дії ОСОБА_4 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч.1 ст. 263 КК України, як зберігання вогнепальної зброї без передбаченого законом дозволу.
22.03.2017 року між прокурором Золочівської місцевої прокуратури Львівської області ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_4 , у відповідності до вимог ст. 472 КПК України, укладена угода про визнання винуватості, яка разом з обвинувальним актом направлена до суду.
Відповідно до укладеної угоди ОСОБА_4 визнає свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, кається у вчиненому, прокурор та обвинувачений дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій останнього за ч. 1 ст.263 КК України та істотних для даного кримінального провадження обставин.
При визначенні міри покарання, сторони дійшли згоди, що з врахуванням ступеня тяжкості кримінального правопорушення, характеризуючи даних обвинуваченого, зокрема, що останній раніше до кримінальної відповідальності не притягався, працездатного віку, на обліках в лікаря нарколога та психіатра не перебуває, є інвалідом ІІІ групи, позитивно характеризується за місцем проживання, а також, з врахуванням відсутності збитків від кримінального правопорушення, наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання, таких як, щире каяття обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, активне сприяння розкриттю злочину, ненастання тяжких наслідків, вчинення злочину вперше, співпраця з досудовим розслідуванням, за відсутності обставин, що обтяжують покарання, обвинувачений ОСОБА_4 має понести більш м`яке покарання, ніж передбачене законом, із застосуванням ст. 69 КК України (перехід до іншого більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції ч. 1 ст. 263 КК України) у виді штрафу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700,00 грн.
Суд, заслухавши думку учасників судового провадження та з врахуванням вимог кримінального процесуального законодавства, дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості та призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання.
Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.
Відповідно до п.2 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.
За умовами ч.4 ст.469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.
Судом встановлено, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, який згідно зі ст.12 КК України, є тяжким злочином.
Судом у підготовчому судовому засіданні встановлено, що обвинувачений беззаперечно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення за вказаних обставин; сторони добровільно уклали угоду про визнання винуватості, зміст якої відповідає вимогам ст.472 КПК України та розуміють наслідки затвердження такої, передбачені ч. 3 ст. 473 КПК України.
Крім цього, обвинуваченому роз`яснено та ним усвідомлено, що наслідком укладення та затвердження угоди є його відмова від здійснення прав, передбачених п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, а саме права на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують, також усвідомлено, що наслідком укладення та затвердження угоди є обмеження його права оскарження вироку згідно з положеннями ст. 394 та 424 цього Кодексу, а саме можливість оскарження вироку лише з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених ч. 4,6,7 ст. 474 цього Кодексу, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди. Наслідки невиконання угоди передбачені ст. 476 КПК України обвинуваченому зрозумілі. Після наданих судом роз`яснень обвинувачений не заперечив проти затвердження угоди.
Згідно ч. 1 ст. 263 КК України, зберігання вогнепальної зброї (крім гладкоствольної мисливської) без передбаченого законом дозволу є кримінально караним діянням, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до семи років.
Відповідно до ч. 1 ст. 69 КК України, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційний злочин, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за цей злочин. У цьому випадку суд не має права призначити покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання в Загальній частині цього Кодексу. За вчинення злочину, за який передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, суд з підстав, передбачених цією частиною, може призначити основне покарання у виді штрафу, розмір якого не більше ніж на чверть нижчий від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу.
Враховуючи особу обвинуваченого, а саме те, що він позитивно характеризується за місцем проживання, раніше до кримінальної відповідальної не притягався, добровільно видав наявну у нього зброю, на психіатричному та наркологічному обліках не перебуває, наявність більше двох обставини, що пом`якшують покарання, зокрема: щире каяття обвинуваченого, активне сприяння розкриттю злочину, а також те, що обвинувачений є інвалідом ІІІ групи, яку суд, в порядку ч. 2 ст. 66 КК України, також визнає обставиною, що пом`якшує покарання, відсутність обставин, що обтяжують покарання, до обвинуваченого слід застосувати вимоги ст. 69 КК України та призначити йому більш м`який вид основного покарання, що не зазначений в санкції ч. 1 ст. 263 КК України, зокрема призначити узгоджене сторонами покарання у виді штрафу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700,00 грн.
Судом не встановлено підстав для відмови в затвердженні угоди, визначених в ч.7 ст.474 КПК України.
Згідно з п.1 ч.3 ст. 314 КПК України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.
За умовами ч.1 ст.475 КПК України якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду, і призначає узгоджену сторонами міру покарання.
Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості і призначення узгодженого сторонами виду і міри покарання.
Запобіжний захід щодо ОСОБА_4 не обирався.
Керуючись ст. 314, 373, 374, 472, 475 КПК України, ст. 69, ч. 1 ст. 263 КК України, суд, -

затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 22 березня 2017 року між прокурором Золочівської місцевої прокуратури Львівської області ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 .
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України, та призначити йому покарання, із застосуванням положень ч. 1 ст. 69 Кримінального Кодексу України, у виді штрафу у розмірі 100 (ста) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700,00 грн. (одна тисяча сімсот гривень 00 копійок).
Стягнути з ОСОБА_4 в дохід держави 703,68 грн. (сімсот три гривні 68 копійок) витрат за проведення Львівським науково-дослідним експертно-криміналістичним центром МВС України судової балістичної експертизи № 5/95 від 15.03.2017 року.
Речові докази: обріз 8 мм гвинтівки Манліхера зразка 1895 року, стебель затвора із з`єднувальною муфтою, що поміщені у пакет експертної служби МВС №3147412 та перебувають на зберіганні в Золочівському ВП ГУ НП У Львівській області знищити.
Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду Львівської області через Золочівський районний суд Львівської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення з підстав передбачених ч. 3 ст. 394 КПК України, зокрема:

- обвинуваченим виключно з підстав: призначення судом покарання суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою ст. 474 КПК України, у тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди;

- прокурором виключно з підстав призначення судом покарання менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно частини четвертої ст. 469 КПК України угода не може бути укладена.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

Відповідно до ч. 6 ст. 376 КПК України копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження копію вироку мають право отримати в суді.

Суддя ОСОБА_1