АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний номер справи: 662/1624/15-к
Головуючий в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11 - кп/791/1067/16 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч. 2 ст. 286 КК України
В И Р О К
іменем України
12 грудня 2016 року м. Херсон

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду

Херсонської області в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

представника потерпілої - захисника ОСОБА_7 ,

потерпілої ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні в режимі відеоконференції матеріали кримінального провадження № 0000727 за апеляційною скаргою прокурора на вирок Новотроїцького районного суду Херсонської області від 13 вересня 2016 року, яким:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, не одруженого, працюючого охоронником ПАТ «Альфа Фарм», в силу ст. 89 КК України такого, що не має судимості;
засуджено: за ч. 2 ст. 286 КК України на 5 років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_10 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки та з покладенням обов`язків, передбачених п.4 ст. 76 КК України.

Міра запобіжного заходу - особисте зобов`язання.
Постановлено стягнути з ПАТ НАСК «Оранта» на користь ОСОБА_8 у відшкодування матеріально шкоди - 46931,47 грн. та моральної шкоди 5000 грн., а всього 51931, 47 грн.;
стягнути з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_8 у відшкодування моральної шкоди 10 000 грн., витрати на правову допомогу в сумі 2000 грн..
Вирішено питання про процесуальні витрати та речові докази.
в с т а н о в и л а:
Цим вироком ОСОБА_9 визнано винним та засуджено за те, що він 22.07.2015 року біля 20-30 години, знаходячись в стані алкогольного сп`яніння, керуючи технічно справним автомобілем ВАЗ -21061 д.н. НОМЕР_1 , виїжджаючи з двору будинку, розташованого по АДРЕСА_1 , порушуючи вимоги п.п.2.9 а, 10.2, 10.9 Правил дорожнього руху України, рухаючись заднім ходом, не впевнившись в наявності учасників дорожнього руху, що рухались по проїжджій частині, допустив необачність і здійснив виїзд на проїжджу частину дороги, що призвело до зіткнення з велосипедистом ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_2 , що рухалась перпендикулярно руху автомобілю по проїжджій частині, внаслідок чого, ОСОБА_8 заподіяно тяжкі тілесні ушкодження по критерію небезпеки для життя.
У поданій на вирок апеляційній скарзі:

- прокурор, не оспорюючи доведеність вини та правильність кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_9 , порушує питання про скасування вироку з підстав невідповідності призначеного судом покарання ступеню тяжкості злочину та особі обвинуваченого внаслідок м`якості. Свої доводи мотивує тим, що відповідно до вимог ст. 65 КК України та роз`яснень, які містяться у п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 « Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», у кожному випадку призначення покарання за ст. 286 КК України судам необхідно обговорювати питання про доцільність застосування до винного додаткового покарання - позбавлення права керувати транспортними засобами. Цих вимог закону судом першої інстанції дотримано не було. Так, суд при призначенні ОСОБА_9 покарання не врахував, що ним вчинено злочин у стані алкогольного сп`яніння, а тому безпідставно не призначив йому додаткове покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами з метою запобігання вчинення ним нових злочинів. Просить скасувати вирок суду першої інстанції в частині призначення покарання та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_9 за ч.2 ст. 286 КК України покарання у виді 5 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 рік. На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_9 від відбування основного покарання з випробування з іспитовим строком 3 роки та з покладенням на нього обов`язків, передбачених п. 4 ст. 76 КК України;

Заслухавши суддю-доповідача щодо суті поданих апеляційних скарг, думку прокурора, який підтримав апеляційні вимоги прокурора, та просив ухвалити новий вирок в частині призначення додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, доводи потерпілої та її представника, які покладалися на розсуд суду, доводи обвинуваченого ОСОБА_9 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, просив вирок суду першої інстанції залишити без зміни, в дебатах сторони залишилися на своїх попередніх позиціях, перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до наступного.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винності ОСОБА_9 в порушенні правил безпеки дорожнього руху, внаслідок чого ОСОБА_8 були заподіяні тяжкі тілесні ушкодження, за встановлених і викладених у вироку обставин, та правильність кваліфікації його дій за ч.2 ст. 286 КК України, обґрунтовані зібраними та дослідженими в судовому засіданні доказами, яким дано належну оцінку, і такі висновки суду учасниками судового провадження не оскаржуються.

З матеріалів провадження вбачається, що вирок щодо ОСОБА_9 в частині фактичних обставин вчиненого злочину, доведеності його вини, кваліфікації дій, учасниками судового провадження не оскаржується, тому відповідно до вимог ст. 404 КПК України апеляційний суд не перевіряє законність вироку суду першої інстанції в цій частині.

Порушень кримінального процесуального закону під час встановлення фактичних обставин вчинення злочину, які могли б істотно вплинути на висновки суду про винність обвинуваченого та кваліфікацію його дій, перевіркою матеріалів справи не виявлено.

Водночас, як правильно зазначено в апеляційній скарзі прокурора, вирок щодо ОСОБА_9 в частині призначення покарання у зв`язку невідповідності призначеного судом покарання ступеню тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченого внаслідок м`якості, підлягає скасуванню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України при призначенні покарання суд повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення та запобіганню вчинення нею нових злочинів. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.

У п.п. 20, 21 Постанови Пленуму Верховного суду України № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» зазначено, що при призначенні покарання за відповідною частиною ст. 286 КК України суди мають враховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, вину інших причетних до нього осіб (пішоходів, водіїв транспортних засобів, працівників, відповідальних за технічний стан і правильну експлуатацію останніх, тощо), а також обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання, та особу винного.

У кожному випадку призначення покарання за частинами 1, 2 ст. 286 і ст. 287 КК України необхідно обговорювати питання про доцільність застосування до винного додаткового покарання - позбавлення права керувати транспортними засобами.

Зазначених вимог закону при призначенні покарання судом першої інстанції в повній мірі дотримано не було.

Так, призначаючи ОСОБА_9 вид та міру покарання, суд першої інстанції відповідно до вимог ст.65 КК України врахував ступінь тяжкості злочину, який вчинено з необережності, дані про його особу, що він в силу ст. 89 КК України, є таким, що не має судимості, позитивно характеризується за місцем проживання, обставини, що пом`якшують покарання, - щире каяття та часткове відшкодування матеріальної шкоди, обставину, що обтяжує покарання, - вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.

Врахувавши конкретні обставини справи, позитивні дані про особу винного, а також думку прокурора в судових дебатах, який, посилаючись на наведені вище обставини, просив призначити ОСОБА_11 покарання у виді позбавлення волі та на підставі ст. 75 КК України звільнити його від відбування покарання з випробування, думку потерпілої ОСОБА_8 , яка покладалася на розсуд суду, і на підставі цього суд дійшов висновку про можливість виправлення обвинуваченого без відбування основного покарання з випробуванням на підставі ст. ст. 75, 76 КК України, і на думку колегії суддів є правильним. Таке основне покарання є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

При цьому колегія суддів погоджується з доводами прокурора про м`якість покарання в тій частині, що судом безпідставно не призначено ОСОБА_9 додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами.

Як убачається з матеріалів провадження, призначаючи ОСОБА_9 покарання, суд першої інстанції взагалі не вирішив питання про доцільність застосування до винного додаткового покарання - позбавлення права керувати транспортними засобами або без такого, яке передбачено санкцією ч.2 ст. 286 КК України, і не мотивував своє рішення в цій частині та не врахував, що ОСОБА_9 вчинив злочину у стані алкогольного сп`яніння, його наслідки, що недотримання ним правил безпеки дорожнього руху призвело до зіткнення з велосипедистом, внаслідок чого потерпілій були заподіяні тяжкі тілесні ушкодження.

Характер і ступінь суспільної небезпеки цього злочину, його наслідки, на думку колегії суддів, свідчать про неможливість виправлення обвинуваченого без застосування додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами.

З огляду на викладене вище, колегія суддів дійшла висновку, що вирок суду першої інстанції в частині призначення ОСОБА_9 покарання не можна визнати законним та обґрунтованим, тому він підлягає скасуванню з ухваленням нового вироку, задовольнивши апеляційну скаргу прокурора.
Керуючись ст. ст. 404, 407, 409, 413, 414, 420 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:
Апеляційну скаргу прокурора задовольнити.

Вирок Новотроїцького районного суду Херсонської області від 13 вересня 2016 року щодо ОСОБА_9 в частині призначення покарання скасувати та ухвалити новий вирок.

Призначити ОСОБА_9 за ч.2 ст. 286 КК України покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 рік.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_9 від відбування основного покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки та з покладенням відповідно до п.1 ч.1 ст. 76 КК України обов`язку періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами на строк 1 рік підлягає реальному виконанню.

У решті цей вирок щодо нього залишити без зміни.

Вирок набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржений учасниками судового провадження в касаційному порядку протягом 3 місяців з дня проголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: (підпис) ОСОБА_2
Судді: (підпис) ОСОБА_4
(підпис) ОСОБА_3
Згідно з оригіналом
Копія вироку оформлена 12 грудня 2016 року
Вирок набрав законної сили 12 грудня 2016 року

Суддя Апеляційного суду
Херсонської області ОСОБА_2