04 січня 2017 року Підволочиський районний суд Тернопільської області
головуючого ОСОБА_1
секретаря судового засідання ОСОБА_2
сторони обвинувачення прокурора ОСОБА_3
захисника адвоката ОСОБА_4
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, не працюючого, не одруженого, з середньою освітою, не депутата, раніше судимого 29 березня 2013 року Лановецьким районним судом Тернопільської області за ч.3 ст. 185 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки, звільненого 3 лютого 2016 року, судимість за який не знято та не погашено у встановленому законом порядку,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 395 КК України,
В С Т А Н О В И В:
Обвинувачений ОСОБА_5 , будучи засудженим згідно вироку Лановецького районного суду Тернопільської області від 29 березня 2013 року до 3-ох років позбавлення волі за вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст. 185 КК України, відбував покарання у Личаківській ВК № 30 Львівської області та 03 лютого 2016 року звільнений по відбутті міри покарання. 01 лютого 2016 року ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова ОСОБА_5 встановлено адміністративний нагляд за місцем проживання терміном на 1 рік 6 місяців, а також обмеження, передбачені ст. 10 ЗУ «Про адміністративний нагляд за особами, звільненими з місць позбавлення волі», а саме заборона виходу з будинку з 22.00 до 06.00 год за адресою Підволочиськ вул.. Д Галицького, 112 а, з`являтись для реєстрації в Підволочиський ВП ГУНП в Тернопільській області. 18 березня ОСОБА_5 , будучи ознайомлений з ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 01 лютого 2016 року про встановлення йому адміністративного нагляду та вищезазначених обмежень, 26 березня 2016 року на реєстрацію в Підволочиський ВП ГУНП в Тернопільській області протягом дня не з`явився та 26 березня 2016 року об 22.30 год. по місцю реєстрації та проживання у АДРЕСА_1 виявлено факт відсутності адміннаглядного ОСОБА_5 . Крім того ОСОБА_5 був відсутній за місцем проживання та реєстрації з 26 березня по 03 вересня 2016 року та в цей час знаходився за межами Підволочиського району Тернопільської області у м.Ланівці Тернопільської області, при цьому для реєстрації у Підволочиський ВП ГУНП в Тернопільській області не з`являвся та у нічний час по місцю реєстрації не знаходився, чим порушив правила встановленого йому адміністративного нагляду ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 01 лютого 2016 року, діючи умисно та, розуміючи протиправний характер та значення своїх дій, з метою ухилення від адміністративного нагляду порушив передбачені законом та постановою суду обмеження, які були встановлені йому з метою запобігання вчиненню злочинів і здійснення виховного впливу, як особі звільненій з місць позбавлення волі, без відповідного повідомлення органу внутрішніх справ, належного дозволу, та поважних причин самовільно залишив місце свого проживання та здійснив виїзд за межі Підволочиського району до іншого населеного пункту.
Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_5 , вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст.395 КК України, тобто самовільне залишення особою місця проживання з метою ухилення від адміністративного нагляду.
Під час підготовчого розгляду вказаного кримінального провадження між прокурором та обвинуваченим укладена угода про визнання винуватості, яку учасники процесу під час проведення судового розгляду справи просять затвердити.
Згідно із угодою про визнання винуватості обвинувачений ОСОБА_5 беззастережно повністю визнав себе винним у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ст. 395 КК України, йому зрозуміле суть формулювання обвинувачення, та його правова кваліфікація. Також сторонами узгоджено, що у випадку затвердження угоди про визнання винуватості обвинуваченому ОСОБА_5 буде призначено покарання у виді арешту терміном на 2 місяці Крім цього, обвинуваченому ОСОБА_5 роз`яснено наслідки укладення та затвердження угоди передбачені ст. 473 КПК України та наслідки її невиконання.
Суд, заслухавши клопотання прокурора про затвердження угоди про визнання винуватості, думку обвинуваченого, оглянувши матеріали кримінального провадження, вважає, що клопотання є підставним та підлягає до задоволення, виходячи з наступних міркувань :
Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.
Відповідно до ч.4 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.
Злочин у вчиненні якого обвинувачений визнав себе винним відноситься до злочинів середньої тяжкості.
В судовому засіданні з`ясовано обставини, що дозволяють упевнитись в тому, що обвинувачений цілком розуміє права передбачені ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, що передбачені ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом та повністю погоджується на призначення узгодженого покарання.
Суд дійшов до переконання, що укладення угоди між сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, обіцянок, дій, чи будь-яких інших обставин, ніж ті , що передбачені в угоді.
Судом встановлено, що умови угоди не суперечать вимогам КПК України та КК України, не порушують права свободи, інтереси сторін та суспільства, також встановлено правильність правової кваліфікації кримінального правопорушення органами досудового розслідування та наявність ґрунтовних, достатніх та законних підстав застосування саме такого виду покарання, котре визначено між сторонами, а саме кримінальне провадження свідчить про наявність фактичних та достатніх підстав для визнання винуватості.
Відповідно до ч.1 ст. 475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.
При затверджені угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_5 суд у відповідності до вимог ст. ст. 65, 66 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, конкретні обставини справи, особу обвинуваченого.
Обставин котрі у відповідності до ст.. 66 КК України обтяжують відповідальність обвинуваченого ОСОБА_5 судом не встановлено
Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про наявність законних підстав для затвердження угоди про визнання винуватості між начальником Підволочиського відділу Кременецької місцевої прокуратури, якій відповідно на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у даному кримінальному провадженні та обвинуваченим ОСОБА_5 .
Запобіжний захід не обирався, речові докази відсутні.
Цивільний позов у справі не заявлено.
На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 368, 370, 371, 374 КПК України, суд, -
Відповідно до затвердженої угоди визнати ОСОБА_5 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 395 КК України і призначити йому покарання у виді арешту терміном 2 (два) місяці.
Речові докази у кримінальному провадженні відсутні.
Запобіжний захід не обирався.
Цивільний позов у справі не заявлено.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити учасникам процесу.
На вирок може бути подано апеляцію до апеляційного суду Тернопільської області через Підволочиський районний суд протягом 30-ти днів з моменту його проголошення, а засудженому, який перебуває під вартою протягом цього ж строку з моменту вручення копії судового рішення.
Головуючий - підпис
Суддя Підволочиського районного суду
Тернопільської області ОСОБА_1