Справа № 1-50/2010
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01.07.2010 Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючий суддя - Бобкова Н. В. ,

при секретарі Єрмійчук А. В.,

за участю захисника - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальну справу про обвинувачення

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, ф.України, позапартійного,ІНФОРМАЦІЯ_3,не судимого, одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4 б. 27 кв.6, фактично мешканця ІНФОРМАЦІЯ_5, вул.

Курсова б. 37 КВ.17 ,

у вчиненні злочину, передбаченого ст. 125 ч. 1 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3, її дочка - ОСОБА_4 та онука - ОСОБА_5 є співвласниками двокімнатної квартири АДРЕСА_1, порядок користування якою між ними не визначено.

02.09.2009 р. між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 було укладено шлюб. ОСОБА_2 став проживати у вищевказаній квартирі, з приводу чого між ним, його дружиною та ОСОБА_3 виникали конфлікти та сварки.

17 вересня 2009 p., близько 20 год. 10 хв., ОСОБА_3., повернувшись додому, намагалась потрапити до квартири, однак двері їй не відчиняли. Через деякий час, між ОСОБА_3 та ОСОБА_2, який на той час перебував в квартирі, з приводу цього і на грунті неприязних стосунків, виникла сварка, яка переросла в бійку, при цьому ОСОБА_2 умисно наніс ОСОБА_3 декілька ударів кулаком в в різні частини тіла, заподіявши їй, згідно з висновком судмедексперта № 468/д від 18.12.2009 p., тілесні ушкодження у вигляді синців на спині, садно в поперековій ділянці, садна на тильній поверхні правої кисті, синці на правому колінному суглобі, синець на правій гомілці, садно на правій гомілці, синці на лівому колінному суглобі та на лівій гомілці,, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень. Після цього, ОСОБА_2 в звязку з тим, що ОСОБА_3 чинила йому опір, звязав останній руки., завернув її в ковдру. ОСОБА_4 та ОСОБА_6, які приїхали в квартиру за викликом ОСОБА_2, викликали міліцію та карету швидкої,медичної допомоги.

Допитаний судом підсудний ОСОБА_2 винним себе у вчиненні інкримінованих потерпілої дій не визнав і показав, що дійсно з травня 2009 р. став підтримувати фактичні шлюбні стосунки з ОСОБА_4 - дочкою потерпілої і в звязку з цим інколи по декілька днів проживав в ІНФОРМАЦІЯ_6. З ОСОБА_3 старався не пересікатися. Оскільки має власне житло, де не влаштовують умови проживання, після того, як ОСОБА_3 в червні 2009 р. потрапила до лікарні з приводу захворювання нирок, в квартирі, де співмешканка з дочкою займала окрему кімнату, став проживати постійно.

Після укладення 2 вересня 2009 р. шлюбу з ОСОБА_4, між ним та ОСОБА_3 стали виникати конфлікти, оскільки потерпіла була проти зазначеного шлюбу. 17.09.2009 р. ОСОБА_3, зачинивши свою кімнату пішла з квартири, залишивши вхідні двері квартири відчиненими. Він прийшов до квартири і виявив це Близько 20 год., почувши стук у двері, відчинив їх і побачив ОСОБА_3, яка стала кричати на нього і вчинила сварку. Потім кинулася його бити і він змушений був захищатися, дійсно накинув на неї ковдру та утримував в такому стані до приїзду працівників міліції та лікарів, яких викликала ОСОБА_4 Не заперечує, що при цьому міг спричинити ОСОБА_3 якісь тілесні ушкодження, однак вчинив це ненавмисно, а захищаючись. При цьому ОСОБА_2 так і не зміг пояснити суду, в чому полягала неадекватна поведінка потерпілої ОСОБА_3 і які незрозумілі йому дії вона вчиняла.

Незважаючи на невизнання вини підсудним ОСОБА_2, суд рахує, що його вина у вчинення злочину доведена показами потерпілої, свідків, матеріалами справи.

Так потерпіла ОСОБА_3 показала суду, що після укладення шлюбу з її дочкою. ОСОБА_2 без її (ОСОБА_3П.) дозволу поселився в квартирі та став провокувати сварки, погрожуючи при цьому розправою. 17.09.2009 р. близько 20 год. вона прийшла додому, однак двері в квартиру їй не відчинили і вона змушена була піти до сусідки. Через 20 хвилин на її повторний стук двері відчинив ОСОБА_2, який в грубій формі, обзиваючи її нецензурними словами, почав сваритися, а потім став наносити удари кулаками та ногами по тіллу, внаслідок чого вона впала на підлогу. Вона намагалася чинити опір, кричала про допомогу. У відповідь ОСОБА_7, який є набагато фізично сильнішим, звязав їй руки та ноги ременями та замотав її в палас. Через деякий час до квартири прибули працівники міліції та лікарі, які звільнили її та надали допомогу. При цьому ОСОБА_2 та ОСОБА_4 намагалися переконати присутніх, що вона є душевно хворою.

Оскільки зазначеними діями їй було спричинено тілесні ушкодження, внаслідок чого вона проходила лікування та завдано моральну шкоду, просила стягнути з підсудного на її користь в рахунок відшкодування матеріальних збитків 200 грн. та моральної шкоди 2000 грн.

Свідок ОСОБА_8 показав, що між матірью ОСОБА_3 та сестрою ОСОБА_4-на протязі останнього часу склалися неприязні стосунки внаслідок того, що остання вийшла заміж за ОСОБА_2, який самовільно поселився в їх квартирі. 17.09.09 р. мати вранці приходила до неї та повідомляла, що в неї забрали ключ від квартири. В подальшому, через декілька днів, вона(ОСОБА_8П.) стала розшукувати матір, оскільки на її запитання про місцезнаходження потерпілої ні ОСОБА_4, ні ОСОБА_2 демонстративно не відповідали, при цьому ОСОБА_2 штовхав її, вів себе визиваюче. Дізнавшись від знайомих, що ОСОБА_3 перебуває в ПНД, вона поїіхала до неї і бачила, що та була побита, однак психічний стан її був нормальний. Зі слів матері відомо, що побив її ОСОБА_2 З лікарні маму забрала до себе додому, ле вона проживає і на даний час, оскільки боїться повертатись в свою квартиру.

Свідки ОСОБА_9 A.L тиа ОСОБА_10 охарактеризували ОСОБА_3 з позитивної сторони, як порядну, неконфліктну жінку, яка сама виховувала двох дочок. При цьому зазначили, що в неї були напружені стосунки з молодшою дочкою - ОСОБА_11 Наприкінці вересня 2009 р. бачили ОСОБА_3, яка була побита і на запитання остання поясняла, що побив її зять - чоловік ОСОБА_11

Свідок ОСОБА_4 ствердила суду, що дійсно 02.09.2009 р. уклала шллюб з ОСОБА_2, який поселився в квартирі, де проживає вона з дочкою та матір - ОСОБА_3 Дійсно 17.09.2009 р. виникла сварка, яку спровокувала сама ОСОБА_3, оскільки сама не зачинила вхідні двері квартири. Близько 19 год. вона (ОСОБА_4) пішла в гості до знайомої ОСОБА_6., куди згодом зателефонував чоловік та попросив терміново повернутися до їх квартири. Разом з ОСОБА_6 приїхали до квартири, де бачили ОСОБА_3, яка сиділа на стільці, була знервованою, вела себе неадекватно, однак тілесних ушкоджень на ній не було.. Чоловік, який був подряпаний , утримував ОСОБА_3 за руки. При цьому сорочка на ньому була порвана. Вона (ОСОБА_4) викликала бригаду швидкої психіатричної допомоги, оскільки ОСОБА_3 перебуває на обліку в ПНД.

Свідок ОСОБА_6 ствердила суду, що приїхавши до квартири разом з ОСОБА_4, бачила, що ОСОБА_3 лежала на підлозі, була завернута в палас, а ОСОБА_2 в цей час стояв в коридорі. Тілесних ушкоджень, слідів крові чи пошкоджень не бачила.

З показів свідка ОСОБА_12 - лікаря бригади швидкої психіатричної допомоги, вбачається, що прибувши 17.09.2009 р. в вечірній час на виклик в АДРЕСА_2, бачив, що ОСОБА_3 лежала на полу зі звязаними руками, була при цьому завернута в ковдру. На руках у неї були садна від мотузок. Оскільки потерпіла була знервована, а присутні рідні вказували на ії неадекватну поведінку, він прийняв рішення її госпіталізувати для встановлення діагнозу та проведення можливого необхідного лікування. ОСОБА_3 при цьому вела себе спокійно, без супротиву поїхала до лікарні.

Свідок ОСОБА_13 - фельдшер бригади швидкої психіатричної допомоги, та ОСОБА_14 - санітар бригади швидкої психіатричної допомоги дали суду аналогічні свідчення, ствердивши, що бачили у ОСОБА_2 подряпини на руках,пошкоджену сорочку, а також те, що документи потерпілої були знайдені у шафі в її кімнаті.

Свідок ОСОБА_15, лікар -психіатр, ствердила суду, що ОСОБА_3 на обліку в Білоцерківському ПНД не перебувала і не перебуває на даний час. 17.09.2009 р. в вечірній час остання каретою швидкої медичної допомоги була доставлена в лікарню, при цьому вела себе спокійно, була адекватною, ніяких психічних порушень в її поведінці виявлено не було. При цьому на тілі потерпілої бачила синець на підборідді та синці на киі правої руки, про що зробила відповідний запис в картці. В розмові ОСОБА_3 повідомила про неприязні стосунки з дочкою та зятєм, переживала за ситуацію в сімї. Через три дні ОСОБА_3 було виписано з лікарні, її забрала старша дочка. Свідок зазначила, що ОСОБА_3 псмихічними розладами чи хворобами не страждає. Підтвердженням вини підсудного ОСОБА_2 у вчиненому є також: довідка з травматологічного пункту Білоцерківської МЛ №2 від 22.09.2009 р. про те, що ОСОБА_16 звернулася за медичною допомогою з приводу травми, отриманої 17.09.2009 р. Діагнорз: ЗЧМТ, струсу головного мозку, забою мяких тканин правої та лівої кисті. їй було проведено рентгенологічне обстеження та направлено консультацію нейрохірурга, (а.с.6).

акт судово - медичного обстеження № 466 від 25.09.2005 року і висновок судмедексперта № 468/д від

18.12.2009 року, з яких вбачається, що потерпілій ОСОБА_3 в результаті побиття підсудним були заподіяні легкі тілесні ушкодження у виді З синців на спині, садна в лдівій поперековій ділянці, 8 саден на тильній поверхні правої кисті, 2 синці на правому колінному суглобі, синець на правій гомілці, садно на правій гомілці, синець на лівому колінному суглобі, синець на лівій гомілці і що вказані тілесні ушкодження заподіяні тупими предметами, можливо в строк та за обставин, вказаних потерпілою відмовний матеріал № 8310 Білоцерківського МВМ-2 і постанова дільничого інспектора Найда В.Ю. від

25.09.2009 року про відмову в порушенні проти підсудного кримінальної справи за ст. 296 КК України, у якій за результатами проведеної перевірки встановлено факт умисного нанесення ОСОБА_2 17.09.2009 р. тілесних ушкоджень ОСОБА_3 При цьому ОСОБА_2 в поясненні стверджував, що ОСОБА_3 є душевно хворою, бігала по квартирі та вчиняла незрозумілі дії, що і стало причиною його дій. копія картки виїзду швидкої медичної допомоги від 17.09.2009 p., згідно якої лікарем ОСОБА_12 при огляді ОСОБА_3 було встановлено діагноз «Гострий поліморфний психотичний розлад. Садна нижньої третини обох передпліч». При цьому зазначено, що подряпини та набряки на обох запястях виникли від мотузки, якою ОСОБА_3 фіксували родичі.

З заявами про неправомірні дії ОСОБА_3 стосовно нього. ОСОБА_2 до відповідних органів не звертався. Таким чином суд, дослідивши зібрані у справі докази та надавши їм належної оцінки, дійшов висновку про те, що вина ОСОБА_2 у вчиненому доведена в судовому засіданні в повному обсязі, і що дії підсудного вірно кваліфіковані за ч. 1 ст. 125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження.

При цьому суд критично ставиться до доводів підсудного ОСОБА_2 про те, що ОСОБА_3 є психічно хворою людиною і сама спровокувала сварку та бійку, в процесі яких з власної необережності отримала тілесні ушкодження, оскільки вказане спростовується вищенаведеними доказами. В суді беззаперечно встановлено з показів незацікавлених осіб - медичних працівників, що ОСОБА_3 на обліку в ПНД не перебувала і не перебуває, під час сварки та бійки була звязана ОСОБА_2, який є набагато фізично сильнішим за нею, при цьому була ще й завернутою в палас, що свідчить про неправомірність та умисність його дій по відношенню до неї.

Зазначені доводи підсудного свого підтвердження, окрім показів його дружини, котра є зацікавленою особою, в судовому засіданні не знайшли і повністю спростовуються показами свідків ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14 та ОСОБА_15І не довіряти яким, суд не має жодних підстав.

Тому суд вважає вказані доводи підсудного та його дружини надуманими і такими, що не відповідають дійсності.

Доводи ОСОБА_3 про те, що вона намагалася чинити опір неправомірним діям ОСОБА_2 підтверджуються висновком судмедексперта №469/д від 17.12.2009 p., згідно якого у ОСОБА_2 при зверненні до судмедексперта 22.09.2009 р. було виявлено садно на грудях, садна на правому коліні, синець на калитці та статевому члені, садно на лівій ступні.

Обираючи покарання для підсудного суд приймає до уваги характер і незначну ступінь суспільної небезпеки скоєного ним злочину, помякшуючі відповідальність обставини, як те, що ОСОБА_2 не судимий, та вперше притягується до кримінальної відповідальності, і відсутність у справі будь-яких обставини, що обтяжували б його відповідальність, і вважає за необхідне призначити ОСОБА_2 покарання у виді штрафу.

Заявлений потерпілою позов про відшкодування матеріальних збитків в сумі 200 фн., витрачених на

лікування, нічим не стверджено, тому суд рахує його безпідставним.

Що стосується заявленого потерпілою цивільного позову про стягнення з підсудного на її користь 2000

грв. в рахунок відшкодування завданої їй моральної шкоди, повязаної з її фізичними та моральними

стражданнями, порушенням нормального ритму життя, суд, приймаючи до уваги обставини та наслідки вчиненого ОСОБА_2 злочину, вважає за необхідне задоволити його частково, на суму 1000 грв.. Саме таку суму суд вважає співрозмірною вчиненому підсудним .

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 323, 324 КПК України, суд -

З А С У Д И В :

Визнати ОСОБА_2 винним у вчиненні злочину, передбаченого ст. 125 ч. 1 КК України, і призначити йому покарання у виді штрафу в сумі 50(пятидесяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п'ятдесят) грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь потерпілої ОСОБА_3 1000 (тисячу) гривень в рахунок відшкодування завданої їй моральної шкоди.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Київської області, через Білоцерківський міськрайонний суд, протягом 15 діб.

Суддя: Бобкова Н. В. ,