11-кп/775/40/2017(м)
220/1066/16-к

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2017 року м. Маріуполь

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах та справах про адміністративні правопорушення Апеляційного суду Донецької області в м. Маріуполі у складі:

суддів: ОСОБА_1 ,

ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_4 ,

за участю прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

та його захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000228 від 23 березня 2016р., за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Великоновосілківського районного суду Донецької області від 19 липня 2016 року, яким

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Пречистівка Мар`їнського району Донецької області, українця, громадянина України, маючого середню освіту, неодруженого, непрацюючого, раніше судимого:

1) 20 грудня 1999 року Мар`їнським районним судом Донецької області за ч.3 ст.81, ч.2 ст.140 КК України (в редакції 1960 року) до 4-х років позбавлення волі, на підставі ст.45 КК України звільнений з іспитовим строком на 2 роки;

2) 19 листопада 2001 року Гуляйпольським районним судом Запорізької області за ч.3 ст.185, ч.2 ст.185 КК України (2001 року), ч.3 ст.140 КК України (1960 року) до 5 років 6 місяців позбавлення волі,

3) 23 травня 2002 року Мар`їнським районним судом Донецької області за ч.3 ст.185 КК України до 6 років позбавлення волі,

4) 07 грудня 2007 року Гуляйпольським районним судом Запорізької області за ч.3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі,

5) 26 листопада 2008 року Великоновосілківським районним судом Донецької області за ч.2 ст.185, ч.1 ст.71 КК України до 4 років позбавлення волі,

6) 11 листопада 2015 року Краснармійським районним судом Донецької області за ч.2 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст.ст.75,76 КК України, від відбування покарання звільнено з іспитовим строком на 3 роки

проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним та призначено покарання за ч.2 ст.15, ч.3 ст.185 КК України у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ст.71 КК України за сукупністю вироків шляхом часткового складання покарань за новим вироком та попереднім вироком Красноармійського районного суду Донецької області від 11 листопада 2015 року, остаточно призначено покарання у вигляді 3 років 6 місяців позбавлення волі.

Стягнуто з обвинуваченого ОСОБА_6 витрати на проведення судової товарознавчої експертизи у сумі 527,76 гривень на користь держави.

В с т а н о в и л а :

вироком суду ОСОБА_6 визнано винним та засуджено за вчинення кримінального правопорушення при наступних обставинах:

22.03.2016 року, приблизно о 22 годині 45 хвилин, ОСОБА_6 на своєму мотоциклі марки ІЖ Планета -5, державний номер НОМЕР_1 , приїхав в с. Керменчик (раніше с.Октябрське), Великоновосілківського району, Донецької області до сестри своєї співмешканки - ОСОБА_8 з метою віддати мішки з сіном. Після чого, повертаючись додому, в с. Пречистівка, Мар`їнського району, Донецької області та рухаючись вздовж території ТОВ «Южне», яке розташоване с. Керменчик, вул. Промислова 2 Великоновосілківського району Донецької області, у ОСОБА_6 виник умисел на крадіжку чужого майна, а саме на таємне викрадення металевих бочок, які зберігаються па зернотоку ТОВ «Южне».

23.03.2016 року о 00 годині 10 хвилин, реалізуючи свій злочинний намір, діючи умисно, таємно, повторно, з корисливих мотивів, маючи не зняту та не погашену судимість, ОСОБА_6 , знаходячись біля зернотоку ТОВ «Южне» за адресою: с. Керменчик, вул. Промислова 2, Великоновосілківського району, Донецької області, залишив на проїжджій частині свій мотоцикл та переконавшись, що на території зернотоку нікого не має та за його діями ніхто не спостерігає, переліз через бетонний паркан, після чого направився до споруди, де зберігаються металеві бочки. Після чого, взявши одну металеву бочку ОСОБА_6 повернувся до бетонного паркану та перекинув її через нього, потім ОСОБА_6 повернувшись до споруди з металевими бочками, взяв ще одну бочку, яку також перекинув через бетонний паркан. Після цього ОСОБА_6 переліз через бетонний паркан, та почав завантажувати викраденні бочки на боковий причеп свого мотоциклу та в цей момент, виявив, що на причеп поміститься ще одна бочка.

Після чого, продовжуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_6 знову переліз через бетонний паркан та взявши третю бочку перекинув її через паркан. Далі, ОСОБА_6 переліз через паркан та почав переносити бочку до мотоциклу для завершення свого злочинного умислу на вчинення крадіжки, але реалізувати злочинний намір та довести злочин до кінця не зміг з причин, що не залежали від його волі, у зв`язку з тим, що його затримав охоронець ТОВ «Южне» - ОСОБА_9 , який завадив ОСОБА_6 вчинити крадіжку, при цьому останній виконав усі дії, які вважав необхідним для доведення злочину до кінця.

На зазначений вирок обвинуваченим ОСОБА_6 надана апеляційна скарга.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 , не оспорюючи фактичні обставини скоєного злочину, вважає, що його дії були неправильно кваліфіковані за ч.3 ст.185 КК України, оскільки він не проникав до сховища, територія ТОВ «Южне» була огороджена тільки парканом та не мала будь-яких споруд. Виходячи зі змісту апеляційної скарги, обвинувачений ОСОБА_6 просить вирок суду скасувати у зв`язку із порушенням кримінального процесуального закону.

На зазначений вирок прокурором Красноармійської місцевої прокуратури ОСОБА_10 також була подана апеляційна скарга, але до закінчення апеляційного розгляду прокурор відмовився від неї, що відповідно до ст.403 КПК України не перешкоджає подальшому апеляційному провадженню.

Заслухавши суддю-доповідача, обвинуваченого ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_7 , діючу в інтересах обвинуваченого, які підтримали доводи апеляційної скарги, просили вирок суду змінити в частині призначеного покарання, пом`якшити призначене покарання; прокурора, який відстоював законність і обґрунтованість судового рішення, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а вирок суду без зміни, перевіривши матеріали кримінального провадження й обговоривши доводи, наведені в апеляційній скарзі обвинуваченого в її межах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним рішенням є рішення, яке ухвалено згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбаченого КПК.

Судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини 3 статті 349 КПК України.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що справа у суді першої інстанції була розглянута у порядку, передбаченому ст.349 ч.3 КПК України.

В такому разі судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному поряду з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним.

Обвинувачений ОСОБА_6 , не оспорюючи фактичні обставини скоєного злочину, вважає, що судом дана неправильна кваліфікація його дій, стверджуючи, що в його діях відсутня кваліфікуюча ознака, як проникнення в сховище, свої доводи мотивує тим, що він не проникав до сховища, територія ТОВ «Южне» була огороджена тільки парканом та не мала будь-яких споруд.

Доводи обвинуваченого ОСОБА_6 є неспроможними, останній оманюється у своїх ствердженнях.

Так, крадіжка, поєднана з незаконним проникненням до житла, іншого приміщення чи сховища, кваліфікуються за частиною третьою статті 185 КК України

Під сховищем слід розуміти певне місце чи територію, відведені для постійного чи тимчасового зберігання матеріальних цінностей, які мають засоби охорони від доступу до них сторонніх осіб (огорожа, наявність охоронця, сигналізація тощо).

Не може визнаватися сховищем неогороджена і така, що не охороняється, площа або територія, на яку вхід сторонніх осіб є вільним, а також та, що була відведена та використовується для вирощування продукції чи випасу тварин.

Матеріалами справи встановлено, що не оспорюються обвинуваченим, територія зернотоку ТОВ «Южне» була огороджена бетонним парканом, де зберігалися матеріальні цінності, у даному випадку металеві бочки, обвинувачений був затриманий охороннцем ТОВ «Южне» - ОСОБА_9 , що у свою чергу свідчить про те, що територія мала засоби охорони від доступу до них сторонніх осіб, як огорожу та наявність охоронця.

При таких обставинах дії обвинуваченого за ч.2 ст.15, ч.3 ст.185 КК України, тобто як замах на таємне викрадення чужого майна, поєднаному з проникненням в сховище, не доведеному до кінця з причин, які не залежали від волі винного, судом першої інстанції кваліфіковані правильно, підстави для перекваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_6 у колегії суддів відсутні.

Доводи обвинуваченого ОСОБА_6 у той частині, що призначене йому покарання за своєю суворістю не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та його особі, є безпідставними.

Покарання обвинуваченому ОСОБА_6 призначене з додержанням вимог ст.ст.50,65 КК України.

Суд при визначенні виду та міри покарання, відповідно до вимог ст.ст.65-67 КК України, врахував ступень тяжкості кримінального правопорушення, конкретні обставини вчиненого кримінального правопорушення, наслідки, дані про особу обвинуваченого, який раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за корисні злочини, судимості в установленому порядку не зняти та не погашені. Обвинувачений ОСОБА_6 новий злочин вчинив протягом іспитового строку, у зв`язку з чим суд обґрунтовано призначив йому покарання за правилами, передбаченими в статтях 71,72 КК України.

Крім того, суд при призначенні покарання за незакінчений злочин, керуючись положеннями статей 65-67 цього Кодексу, врахував ступінь тяжкості вчиненого діяння, ступінь здійснення злочинного наміру та причини, внаслідок яких злочин не було доведено до кінця, а також те, що за вчинення замаху на злочин строк покарання не може перевищувати двох третин максимального строку найбільш суворого виду покарання, передбаченого санкцією статті 185 ч.3 КК України, та призначив мінімальне покарання, яке передбачено санкцією статті 185 ч.3 КК України

Враховуючи обставини справи та особу винного, суд прийшов до правильного висновку про те, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_6 не можливе без ізоляції від суспільства, а тому призначив йому покарання у вигляді позбавлення волі, що на думку колегії суддів є співрозмірним скоєному та достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення ним інших кримінальних правопорушень.

Порушень органом досудового слідства або судом вимог кримінального процесуального закону, які б були підставою для зміни або скасування вироку, у даному провадженні не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст.376 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Вирок Великоновосілківського районного суду Донецької області від 19 липня 2016 року щодо ОСОБА_6 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з моменту її оголошення, а засудженим, який тримається під вартою,- в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді: