Справа № 761/4348/17
Провадження № 1-кс/761/6831/2017
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2017 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , заявника ОСОБА_3 , представника- адвоката ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання ОСОБА_5 про встановлення строків проведення досудового розслідування, -

в с т а н о в и в :
До Шевченківського районного суду м. Києва 09.02.2017 надійшло клопотання ОСОБА_3 про встановлення строків проведення досудового розслідування.

Звертаючись з даним клопотанням, заявник вказує на те, що відповідно до постанови Шевченківського районного суду м.Києва від 07.08.2013 у справі № 1-510/11 кримінальна справа по його обвинуваченню у вчиненні злочинів за ч.3 ст.190, ч.2 ст.366 КК України та обвинуваченню ОСОБА_6 за ч.3 ст.190, ч.2-1 ст.366 КК України та ОСОБА_7 за ч.3 ст.190, ч.2 ст.364 КК України повернуто прокуророві м.Києва для проведення додаткового розслідування.

З вказаної кримінальної справи було виділено та зареєстровано до ЄРДР два кримінальні провадження № 120 141 001 200 00075 від 16.01.2014, яке перебуває на розгляді в Шевченківському районному суді м.Києва по обвинуваченню ОСОБА_7 в якій він має статус свідка та № 120 151 001 000 04605 від 22.04.2015, що перебуває без руху.

З 07.08.2013 його не повідомлено про підозру, при тому що є діючим запобіжний захід у вигляді застави.

Після звернення з клопотанням до прокурора про закриття кримінального провадження та направлення скарги в порядку ст..308 КПК України йому стало відомо про те, що він не має будь-якого статусу у кримінальному провадженні № 120 151 001 000 04605 від 22.04.2015, а тому його клопотання не підлягають розгляду. Одночасно, прокурор проінформував, що в рамках даного кримінального провадження надано вказівки слідчому щодо активізації досудового розслідування.

Уважає, що слідчим порушено усі розумні строки, протягом якого з моменту повернення справи на додаткове розслідування необхідно або оголосити підозру, або винести рішення про закриття кримінального провадженні стосовно нього.

З цих підстав, посилаючись на практику Європейського суду з прав людини, ст..6 Конвенції про захист прав людини, ст..9 Конституції України, просить слідчого суддю постановити ухвалу про встановлення строків здійснення кримінального провадження.

В судовому засіданні заявник та його захисник адвокат ОСОБА_4 підтримали вимоги, викладені у клопотанні. Зазначивши, що вжили усіх передбачених законом засобів з метою активізації проведення досудового розслідування, втім, прокурор не вживає необхідних дій у відповідності до вимог ст..308 КПК України, слідчий СВ Шевченківського УП ГУНП в м.Києві свідомо допускає бездіяльність, чим порушуються його Конституційні права, оскільки він перебуває під тягарем притягнення до кримінальної відповідальності у продовж з 2010 року, з моменту порушення кримінальної справи відносно нього - без винесення остаточного рішення.

На думку заявника, ігнорування слідчим судових рішень та вказівок прокурора протягом тривалого часу свідчить про незаконну бездіяльність слідчого, що є наслідком гальмування кримінального провадження. Здійснення досудового розслідування вчиняється слідчим поза межами розумних строків, об`єктивно необхідних для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень, а тому просили слідчого суддю встановити розумний строк для проведення процесуальних дій, необхідних і достатніх для закінчення досудового розслідування у строк до двох місяців.

Підтримала вимоги та доводи викладені у клопотанні, наголошувала на тому, що дії слідчого свідчать про свідоме порушення розумних строків проведення досудового розслідування, а тому просили слідчого суддю задовольнити клопотання та встановити строки закінчення досудового розслідування.

Слідчий СВ Шевченківського УП ГУ НП в м.Києві в судове засідання не з`явився, хоча попереджався у належний спосіб про час та місце їх проведення, обмежився наданням матеріалів кримінального провадження. Його неявка не є перешкодою для розгляду клопотання по суті, оскільки у відповідності до принципу диспозитивності, кожна сторона вільна в використанні своїх прав у передбачений законом спосіб.

Заслухавши заявників, дослідивши матеріали клопотання та кримінального провадження, приходжу до наступного висновку.

19.10.2010 року відносно ОСОБА_3 порушено кримінальну справу за ч.4 ст.191, ч.2 ст.28- ч.2 ст.366 КК України.

07.08.2013 постановою Шевченківського районного суду м.Києва кримінальна справа № 1-510/11 по обвинуваченню ОСОБА_3 за ч.3 ст.190, ч.2 ст.366 КК України, ОСОБА_6 за ч.2 ст.190, ч.2 ст.28, ч.1 ст.366 КК України повернута прокуророві м.Києва для організації проведення додаткового розслідування.

Запобіжний захід у вигляді застави відносно ОСОБА_3 у вигляді застави залишено без змін.

16.01.2014 внесено дані в ЄРДР за ч.2 ст.190 КК України за фабулою матеріали кримінальної справи № 49-2988 щодо заволодіння в квітні 2008 року грошовими коштами Державіаадміністрації шляхом обману у розмірі 80 000 гривень, про що свідчить витяг з кримінального провадження № 120 141 001 200 00075.

22.04.2015 внесено дані до ЄРДР за ч.2 ст.190 КК України за фабулою невстановлені слідством особи у квітні 2008 року, знаходячись в невстановленому місці, шляхом складання фіктивних договорів про надання юридичних послуг між Державною авіаційною адміністрацією та СПД ОСОБА_8 і СПД ОСОБА_6 заволоділи бюджетними коштами в розмірі 80 000 грн., про що свідчить витяг з кримінального провадження № 120 151 001 000 04605.

Постановою старшого прокурора прокуратури Шевченківського району м.Києва ОСОБА_9 відмовлено у задоволенні клопотання щодо закриття кримінального провадження № 120 151 001 000 04605 від 22.04.2015 з тих підстав, що ОСОБА_3 в рамках даного кримінального провадження не повідомлялось про підозру.

Окрім того, матеріали кримінального провадження, що надані до суду слідчим № 120 151 5 не містять даних про внесення даних в ЄРДР про вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_3 .

У відповідності до вимог п.12 Розділу Х1 Перехідних положень КПК України розслідування кримінальних справ, передбачених пунктом 11 цього розділу, у разі повернення таких кримінальних справ судом прокурору для проведення додаткового розслідування проводиться у порядку, передбаченого цим Кодексом.

Отже, після отримання кримінальної справи на додаткового розслідування, слідчий у відповідності до вимог ч. 1 ст.214 КПК України ( 2012) повинен був внести дані в ЄРДР щодо кримінального правопорушення, вчиненого ОСОБА_3 та розпочати досудове розслідування.

З огляду на те, що запобіжний захід відносно ОСОБА_3 є діючим у відповідності до Перехідних положень КПК ( 2012), згідно з правилами, передбаченими ст..276 КПК України останнього слід було повідомити про підозру.

Незважаючи на чітке регламентування дій в випадках повернення справ на досудове розслідування, які розглядались за нормами КПК 1960 року, слідчий та прокурор, що здійснює процесуальне керівництво досудовим розслідуванням проявили бездіяльність, внаслідок чого фундаментальні конституційні права ОСОБА_3 є порушеними.

Так, органом досудового розслідування у продовж невиправдано тривалого часу, поза розумними строками з 19.10.2010 року здійснюється кримінальне переслідування ОСОБА_3 в ході якого до нього застосовувався запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, а в наступному у вигляді застави, який є діючим.

Діючим кримінальним процесуальним законом визначені загальні засади кримінального провадження, до яких поряд з іншими належить дотримання розумних строків.

Частинами 1 та 2 статті 28 КПК України визначено, що під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень. Розумні строки не можуть перевищувати передбачені цим Кодексом строки виконання окремих процесуальних дій або прийняття окремих процесуальних рішень.

Проведення досудового розслідування у розумні строки забезпечує прокурор, слідчий суддя ( в частині строків розгляду питань, віднесених до його компетенції), а судового провадження суд.

Таким чином, на слідчого суддю покладається обов`язок здійснювати контроль за дотриманням строків досудового розслідування лише в частині питань, що віднесені до його компетенції.

У відповідності до ч.5 ст.28 КПК України кожен має право, щоб обвинувачення щодо нього в найкоротший строк або стало предметом судового розгляду, або щоб відповідне кримінальне провадження щодо нього було закрите.

Частиною 6 цієї ж статті визначено, що, зокрема, підозрюваний, обвинувачений, потерпілий мають право на звернення до слідчого судді або суду з клопотанням, в якому викладаються обставини, що обумовлюють необхідність здійснення кримінального провадження (або окремих процесуальних дій) у більш короткі строки, ніж ті, що передбачені цим Кодексом.

Зазначена норма закону свідчить про те, що заявник, наділений правом на звернення до слідчого судді з відповідним клопотанням про зменшення строків досудового розслідування і має право вимагати їх проведення у більш короткі строки, ніж ті, що передбачені цим Кодексом.

Аналізуючи у сукупності вказані норми закону, для встановлення більш коротких строків для здійснення процесуальних дій під час досудового розслідування зазначене повинно бути у компетенції слідчого судді, а розмір строків, щодо скорочення яких розглядається клопотання має бути передбачений КПК.

Статтею 219 КПК України визначені строки досудового розслідування, об лікування яких ведеться з моменту повідомлення особи про підозру.

Норми діючого кримінального процесуального закону не містять строків проведення досудового розслідування до стадії оголошення певній особі про підозру.

Окрім того, частиною 1 статті 308 КПК України передбачено право для звернення до прокурора вищого рівня зі скаргою на недотримання слідчим розумних строків під час досудового розслідування.

Таким чином, національне законодавство наділяє слідчого суддю правом для здійснення контролю за дотриманням строків досудового розслідування, які встановлені кримінальним процесуальним законом, а прокурора за дотриманням розумних строків.

Як вбачається з листів, копії яких надані представником заявника, останні звертались зі скаргами на невиправдане затягування розгляду кримінального провадження.

Між тим, дієвих заходів прокурором, що здійснює процесуальне керівництво або прокурором вищого рівня не вижито, права ОСОБА_3 не відновлено.

Закріплення у КПК права обвинуваченого, підозрюваного, потерпілого та інших осіб на звернення до прокурора, слідчого судді або суду з клопотанням, в якому викладаються обставини, що обумовлюють необхідність здійснення кримінального провадження (або окремих процесуальних дій) у більш короткі строки, ніж ті, що передбачені КПК втілює міжнародно-правовий стандарт, на необхідність якого неодноразово звертав увагу Європейський суд з прав людини.

Зокрема, у справі «Кудла проти Польщі» від 26.10.2000 суд сформулював принцип, згідно з яким внутрішній суд зобов`язаний гарантувати введення окремої судової процедури, яка стане ефективним засобом правового захисту при подачі скарги на тривалий розгляд справи, а неможливість внутрішнього законодавства забезпечити подібний засіб правового захисту прирівнюється до порушення ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, вимогами якої передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Ураховуючи практику ЕСПЛ, положення КПК, можна визначити, що під розумним строком доцільно розуміти найкоротший строк розгляду і вирішення кримінальної справи, проведення процесуальної дії або винесення процесуального рішення, який достатній для надання своєчасного судового захисту порушених прав, свобод і інтересів, досягнення мети процесуальної дії та взагалі завдань кримінального провадження.

Статтею 2 КПК України визначено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Між тим, з огляду на невиправдано тривалі строки досудового розслідування, відсутність дієвого та ефективного контролю з боку прокурора, що здійснює процесуальне керівництво у даній справі за ходом та станом наданих вказівок або доручень, у сукупності свідчать про наявність невиправданих зволікань при здійсненні даного досудового розслідування та вимагає судового захисту, який на стадії досудового розслідування може здійснити лише слідчий суддя.

Приймаючи таке рішення, слідчим суддя виходив з необхідності забезпечення судового захисту прав потерпілого, з врахуванням положень ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, вимогами якої передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, а тому вважає за необхідне задовольнити клопотання частково та встановити розумні строки для проведення процесуальних дій, необхідних і достатніх для закінчення досудового розслідування.

Параграфом 1 глави 24 КПК України визначені форми закінчення досудового розслідування, де прокурор зобов`язаний у найкоротший строк після повідомлення особи про підозру вчинити ряд дій: закрити кримінальне провадження щодо певної особи, звернутися до суду з клопотанням про звільнення особи від кримінальної відповідальності, звернутися до суду з обвинувальним актом, клопотанням про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру. Або ж прокурор має право закрити кримінальне провадження у відповідності до ст.284 КПК України.

З врахуванням того, що зі стадії повідомлення про підозру у сторони захисту виникають певні процесуальні права, а тому слідчий суддя вважає за правильне встановити строк для проведення процесуальних дій, 24 години з моменту отримання копії судового рішення для внесення даних до ЄРДР відносно ОСОБА_3 , оголошення підозри у строк, визначений ст..278 КПК України.

В іншій частині клопотання належить відмовити, оскільки встановлення конкретних строків, у випадку прийняття слідчим рішення наявності підставі для повідомлення про підозру може суттєво звузити права підозрюваної особи на захист. Отже саме слідчий на свій розсуд приймає рішення щодо закінчення кримінального провадження та обирає його форму, направляє обвинувальний акт до суду, закриває кримінальне провадження, звертається до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності. А тому слідчий суддя не вправі надавати вказівки слідчому щодо обрання ним форми завершення досудового слідства.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст.2, 28, 114, 219, 308 КПК України, слідчий суддя, -
у х в а л и в:
Клопотання ОСОБА_5 про встановлення строків проведення досудового розслідування задовольнити частково.

Слідчому СВ Шевченківського ГУ НП в м.Києві в рамках кримінального провадження № 120 151 001 000 04605 встановити строк у 24 години для внесення даних в ЄРДР щодо вчинення кримінального правопорушення відносно ОСОБА_5 , 24 години з моменту внесення даних до ЄРДР повідомлення про підозру.

Обліковувати встановлений строк з моменту надходження ухвали та матеріалів кримінального провадження до СВ Шевченківського ГУ НП в м.Києві.

В іншій частині клопотання відмовити.

Повний текст оголошено 20.06.2017.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1