АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"29" березня 2017р. м. Чернівці
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Чернівецької області у складі:
Головуючого ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
при секретарі ОСОБА_4
за участю учасників судового провадження:
прокурора ОСОБА_5 , ОСОБА_6
захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8
обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11
представника відділу
соціального та правового захисту ОСОБА_12
дітей служби в справах дітей
Чернівецької міської ради
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0002084 щодо;
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м. Дніпро (м. Дніпропетровськ) та мешканця АДРЕСА_1 , неодруженого, з середньою освітою, непрацюючого, раніше не судимого.
Обвинуваченого у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.
ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , українця, громадянина України, уродженця та мешканця АДРЕСА_2 , не одруженого, з середньою освітою, не працюючого, раніше не судимого.
Обвинуваченого у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України.
ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця,
Провадження №11-кп/794/70 /17 Головуючий в І інстанції: ОСОБА_13
Категорія ч.2, ст.186 ч.2 ст. 187 КК України Суддя - доповідач: ОСОБА_1
громадянина України, уродженця та мешканця АДРЕСА_2 , не одруженого, з середньою освітою, не
працюючого, раніше не судимого.
Обвинуваченого у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України.
В С Т А Н О В И Л А:
Вироком Шевченківського районного суду м. Чернівці від 23 грудня 2016 року, ОСОБА_9 визнаний винним у вчиненні злочину передбаченого ст.186 ч.2 КК України та призначено йому покарання з застосуванням ст.69 КК України у вигляді трьох років позбавлення волі.
На підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнено ОСОБА_9 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом двохрічного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки ОСОБА_9 повинен періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Запобіжний захід ОСОБА_9 до вступу вироку в законну силу залишено у вигляді застави, зарахувавши в строк відбування покарання час його перебування під вартою з 28 липня по 21 жовтня 2016 року.
ОСОБА_10 , визнаний винним у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, та визнаного винним за ч.2 ст.187 КК України, та призначено йому покарання з застосуванням ст.69 КК України у вигляді двох років шести місяців позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому на праві власності майна, за виключенням житла.
Запобіжний захід ОСОБА_10 до вступу вироку в законну силу залишено у вигляді застави, строк відбування ним покарання рахувати з моменту затримання, зарахувавши в строк відбування покарання час перебування під вартою з 28 липня по 01 серпня 2016 року.
На підставі ст.72 ч.5 КК України зараховано ОСОБА_10 в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 28 липня по 01 серпня 2016 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
ОСОБА_11 , визнаний винним у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, та визнаного винним за ч.2 ст.187 КК України, та призначено йому покарання з застосуванням ст. 69 КК України у вигляді двох років позбавлення волі без конфіскацією всього належного йому на праві власності майна.
Строк відбування ОСОБА_11 покарання рахувати з моменту затримання.
На підставі ст.182 ч.11 КПК України після набрання вироком законної сили повернуто заставодавцю ОСОБА_14 суму 60000 (шістдесят тисяч) гривень, внесену в якості застави згідно платіжного доручення № 30155398 від 19 жовтня 2016 року на рахунок ТУ ДСА в Чернівецькій області № 8745.
На підставі ст.182 ч.11 КПК України після набрання вироком законної сили повернуто заставодавцю ОСОБА_7 суму 60000 (шістдесят тисяч) гривень, внесену в якості застави згідно квитанції № 233 від 01.08.2016 року на рахунок ТУ ДСА в Чернівецькій області № 8745.
Стягнути з ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 на користь держави судові витрати за проведення експертизи в сумі 330,15 грн. солідарно.
Вирішена доля речових доказів.
В судовому засіданні першої інстанції встановлено, що 28.07.2016 року приблизно о 03.20 годині ОСОБА_9 вступив у попередню злочинну змову з ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , переслідуючи корисливу мету особистого збагачення, направлену на незаконне заволодіння чужим майном без застосування насильства до потерпілих, проходили поряд з будинком АДРЕСА_3 , де ОСОБА_9 , відповідно до попередньої домовленості підбіг до потерпілої ОСОБА_15 та зірвав з її шиї срібний ланцюжок вартістю 400 грн.
Після цього, ОСОБА_16 та ОСОБА_17 , з метою заволодіння майном, вийшовши за межі попередньої домовленості, не узгоджуючи свої дії з ОСОБА_9 , почали наносити удари руками та ногами по обличчю та тілу потерпілого ОСОБА_18 та повалили останнього на землю, внаслідок чого потерпілому ОСОБА_18 спричинено тілесні ушкодження у вигляді перелому бокових стінок носу, які відповідно до висновку судово-медичного експерта №1309 від 13.09.2016 року відносяться до легких тілесних ушкоджень, що призвели до короткочасного розладу здоров`я.
В подальшому, скориставшись тим, що потерпілий ОСОБА_18 перебуває на землі у безпорадному стані, відкрито заволоділи майном потерпілої ОСОБА_19 , а саме: клатчем чорного кольору із шкірозамінника вартістю 400 грн., паспортом громадянина України на ім`я ОСОБА_19 , грошима в сумі 672,60 грн., мобільним телефоном марки «iPhone 5» вартістю 10 000 грн. з сім картою оператора стільникового зв`язку «МТС Україна» № НОМЕР_1 вартістю 10 грн., на рахунку якого було 10 грн., зарядним пристроєм до мобільного телефону зеленого кольору вартістю 250 грн., зв`язкою ключів та косметикою (туш, тональний крем), які не представляють для потерпілої матеріальної цінності та майном потерпілого ОСОБА_18 , а саме: мобільним телефоном марки «НТС» білого кольору вартістю 8000 грн. із сім карткою оператора стільникового зв`язку «МТС Україна» № НОМЕР_2 вартістю 10 грн., на рахунку якого перебувало 5 грн.
Після вчиненого ОСОБА_10 , ОСОБА_9 та ОСОБА_17 з місця вчинення злочину втекли, заподіявши потерпілим ОСОБА_18 та ОСОБА_20 матеріальної шкоди на загальну суму 19 357,60 грн. В подальшому ОСОБА_10 та ОСОБА_9 були затримані працівниками патрульної поліції разом з майном, яким незаконно заволоділи.
На вказаний вирок районного суду захисник ОСОБА_7 в інтересах обвинувачених ОСОБА_10 , ОСОБА_11 подав апеляційну скаргу.
Захисник ОСОБА_7 , вважає, що вирок першої інстанції є незаконним і необґрунтованим в частині засудження обвинувачених ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , до реальної міри покарання, внаслідок незастосування судом закону який підлягає застосуванню, зокрема ст. 75 КК України якою передбачено звільнення від відбування покарання з випробуванням. Немотивована та невизначена позиція районного суду як обвинуваченні визнали вину, це на думку захисту являється підставою вважати, що районний суд не повно з`ясував обставини, що мають істотне значення для справи, та для правильного і законного вироку. З матеріалів кримінального провадження, з показів наданих ОСОБА_10 та ОСОБА_11 в судових засіданнях першої інстанції на дуку апелянта вбачається, що вони з перших слідчих дій з перших зустрічей із працівниками правоохоронних органів визнали свою вину в повному обсязі, та стали на шлях сприяння розкриттю злочину та співпраці із досудовим слідством, що є однією із обставин, які пом`якшують покарання, однак, районний суд її до уваги не взяв, і не мотивував чому. Районним судом на думку апелянта при мотивуванні вироку залишено поза увагою не з`ясовані наступні обставини: хто був організатором вчинення злочину, відкинув співучасть всіх трьох обвинувачених у вчиненні злочинів, не з`ясовано і не взято до уваги, те що ОСОБА_11 на день скоєння злочину був неповнолітнім, та яким чином він став співучасником вчинення злочину, ставлення потерпілих до обвинувачених, та те що вчинене діяння втратило суспільну небезпечність, немає резонансу серед населення, і сам спосіб вчинення злочину не виражає жорстокість обвинувачених. Також захисник не погоджується з тим, що виправлення та перевиховання ОСОБА_9 можливе без ізоляції від суспільства, а виправлення та перевиховання обвинувачених ОСОБА_10 та ОСОБА_11 неможливе без ізоляції від суспільства, обидва злочини за ст. 12 КК України відносяться до тяжких, заперечень у захисту, щодо кваліфікації злочину не має, так само немає зауважень щодо міри покарання до кожного із підзахисних. Але стосовно стосовно реального засудження підзахисних до різних строків позбавлення волі на думку захисту є несправедливим. Також на думку захисту слід врахувати, що застосування насильства відносно потерпілого виникло у обвинувачених спонтанно, не маючи на меті його побиття, а тим більш, що потерпілий їх пробачив та жодних претензій не має, виходячи з даних обставин апелянт просить врахувати, що обвинуваченні є молодого віку, а ОСОБА_11 неповнолітній, раніше не судимі, до кримінальної відповідальності притягуються вперше, по місцю проживання характеризуються позитивно, усвідомили вчинене та розкаялися, просили пробачення у потерпілих їх батьків і ті їх простили, тем більш написали заяви до суду в яких просили суд їх суворо не карати., просить вирок районного суд в частині засудження ОСОБА_10 та ОСОБА_11 змінити, шляхом застосування до них положення ст. 75 КК України.
Заслухавши доповідача, захисника ОСОБА_7 , обвинувачених ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , які підтримали апеляційну скарну та просили її задовольнити, прокурора, яка просить відмовити у задоволенні апеляції, заслухавши думку учасників судового розгляду з приводу поданої апеляції, обговоривши доводи апеляції, вивчивши та дослідивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів, вважає, що апеляція захисника ОСОБА_7 підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.
Винність обвинувачених , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , у вчиненні інкримінованого їм злочину при обставинах, що наведені у вироку підтверджується дослідженими в суді доказами, яким суд дав правильну юридичну оцінку, що не оспорюється в апеляційній скарзі.
Районним судом вірно встановлено фактичні обставини справи, досліджено докази, які покладені в основу вироку суду.
Дії ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , вірно кваліфіковані районним судом за ч.2 ст.187 КК України як розбій, напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний з насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, вчинене за попередньою змовою групою осіб, не оспорюється в апеляції.
Апеляційним судом досліджено відтворення технічного запису фіксування судового процесу районним судом, та встановлено що обвинувачені ОСОБА_10 , та ОСОБА_11 у судовому засіданні повністю визнали вину у вчиненні злочину, тому апеляційний суд не погоджується із посиланням у мотивувальній частині вироку районного суду на часткове визнання вини ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , доводи апеляційної скарги в цій частині є обґрунтованими, таке посилання слід виключити і вказати, що ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , повністю визнали вину у скоєнні злочину.
Апеляційний суд погоджується із рішенням районного суду про застосування ст.69 КК України щодо ОСОБА_10 та ОСОБА_11 ,
ОСОБА_10 вперше притягається до кримінальної відповідальності, позитивно характеризується, відшкодував спричинену шкоду, визнав вину, розкаявся у вчиненому.
ОСОБА_11 вперше притягається до кримінальної відповідальності, позитивно характеризується, відшкодував спричинену шкоду, визнав вину, розкаявся у вчиненому, є неповнолітнім.
Такі обставини, дійсно істотно знижують ступінь тяжкості скоєного злочину та дають підстави застосування щодо кожного з них ст. 69 КК України.
Враховуючи тяжкість скоєного злочину, який відноситься до тяжких, та наявність таких кваліфікуючих діяння ознак, як вчинення злочину за попередньою змовою групою осіб, враховуючи роль і участь кожного з обвинувачених є підстави вважати, що тільки відбуття реального покарання із застосуванням ст. 69 КК України, у меншому розмірі, чим призначено районним судом, сприятиме виправленню і перевихованню ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , є необхідним і достатнім, попереджатиме скоєння нових злочинів.
Доводи апеляції захисника про застосування ст. 75 КК України щодо ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , є безпідставними, так як сукупність вищеперерахованих обставин, що пом`якшують покарання та тих обставин, що зазначені у апеляції, позитивних характеризуючих даних, думки потерпілих, дають підстави застосувати ст. 69 КК України, істотно зменшити розмір покарання, однак вони не дають підстав звільнити від відбуття покарання ОСОБА_10 та ОСОБА_11 .
Доводи апеляційної скарги апеляції захисника підлягають до часткового задоволення в частині внесення виправлення у мотивувальній частині вироку суду вказівкою про повне визнання вини ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , та відповідно врахування цієї обставини при призначенні покарання обом обвинуваченим.
Колегія суддів не знаходить підстав для задоволення клопотання про передачу ОСОБА_11 під нагляд батька ОСОБА_21 , так як згідно ст.ст. 97, 105 КК України звільнення від кримінальної відповідальності допускається до неповнолітнього, який вперше вчинив злочин невеликої тяжкості, або необережний злочин середньої тяжкості, злочин передбачений ч. 2 ст. 187 КК України не відноситься до цієї категорії тому звільнення від кримінальної відповідальності за цією статтею не передбачено.
На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 404, 405, 408, 418, 419 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Чернівецької області, -

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , задовольнити частково.
Виключити з мотивувальної частини вироку Шевченківського районного суду м. Чернівці від 23 грудня 2016 року у кримінальному провадженні №0002084 щодо обвинувачених ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , вказівку про часткове визнання вини ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , вказати, що ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , повністю визнали вину.
Вирок суду в частині призначеного покарання ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , змінити.
Визнати винним ОСОБА_10 , за ч. 2 ст.187 КК України та призначити покарання за цією статтею із застосуванням ст. 69 КК України у виді двох років позбавлення волі з конфіскацією належного на праві власності майна, крім житла.
ОСОБА_10 взяти під варту в залі суду.
Визнати винним ОСОБА_11 , за ч 2 ст.187 КК України та призначити покарання за цією статтею із застосуванням ст. 69 КК України у виді одного року шести місяців позбавлення волі без конфіскації належного на праві власності майна.
ОСОБА_11 взяти під варту в залі суду.
В решті вирок суду щодо ОСОБА_10 та ОСОБА_11 залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженими ОСОБА_10 та ОСОБА_11 в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Головуючий ОСОБА_1
Судді ОСОБА_2
ОСОБА_3

Згідно з оригіналом:
Суддя ОСОБА_1