У х в а л а
іменем україни

04 липня 2017року м. Київ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України
з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі ОСОБА_4 ,
за участю прокурора ОСОБА_5 ,
засудженого ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань за № 0000030, за касаційними скаргами захисників ОСОБА_7 й ОСОБА_8 , на вирок Деснянського районного суду м. Чернігова від 09 лютого 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Чернігівської області від 15 квітня 2016 року за обвинуваченням

ОСОБА_6 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженця і жителя АДРЕСА_1 ,

громадянина України, не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України,

в с т а н о в и л а :

Вироком Деснянського районного суду м. Чернігова від 09 лютого 2016 року ОСОБА_6 засуджено за ч. 1 ст. 111 КК України, із застосуванням ст. 69 КК України, до покарання у виді позбавлення волі на строк 9 років.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь держави 1 968 грн процесуальних витрат.

Долю речових доказів вирішено у відповідності з вимогами ст. 100 КПК України.

Ухвалою Апеляційного суду Чернігівської області від 15 квітня 2016 рокувирок суду першої інстанції залишено без змін.

У касаційних скаргах захисники ОСОБА_9 і ОСОБА_10 порушують питання про скасування судових рішень щодо ОСОБА_6 з підстав порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильного застосування закону про кримінальну відповідальність, однобічності та неповноти досудового та судового слідства. Зазначають, що в основу вироку покладено недопустимі докази, а висновки суду ґрунтуються на припущеннях, оскільки доками у кримінальному провадженні винуватість ОСОБА_6 не підтверджується. Зазначають, що апеляційний суд не звернув уваги на вказані порушення та необгрунтовано залишив апеляційні скарги без задоволення. Захисники просять закрити кримінальне провадження щодо ОСОБА_6 : ОСОБА_9 у зв`язку з недоведеністю його винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України, а ОСОБА_10 у зв`язку з відсутністю в діянні засудженого складу названого кримінального правопорушення.

За вироком суду ОСОБА_6 засуджено за те, що він, проходячи військову службу у військовому званні «старший солдат» на посаді старшого стрільця 7-ї стрілецької роти 3-го батальйону військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, яка підпорядкована МВС України, повинен був дотримуватись вимог ст. ст.17, 65 Конституції України, ст.ст. 6, 11, 16, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, добре знаючи вимоги керівних нормативних актів, що регламентували його діяльність, внаслідок їх порушення, не виконав покладені на нього обовязки, які входили у коло його повноважень, і скоїв кримінальне правопорушення за наступних обставин.

На початку 2014 року ОСОБА_11 через мережу «Інтернет» звернувся до представників спецслужб Російської Федерації (далі РФ) із проханням про проходження служби у спеціальних органах РФ, після чого отримав від представників спецслужб РФ завдання по збору розвідувальних відомостей щодо військової частини НОМЕР_1 , в якій він проходив службу.

Усвідомлюючи протиправність своїх дій, на виконання завдання представників спецслужб РФ, ОСОБА_11 зібрав та 20 червня 2014 року, знаходячись у себе вдома за адресою: АДРЕСА_1 , передав по електронній пошті з власної електронної скриньки e-mail: ІНФОРМАЦІЯ_2 на адресу Інтернет-магазину « ІНФОРМАЦІЯ_3 » (РФ, м. Москва, вул. Нагатинська 3-а, e-mail: ІНФОРМАЦІЯ_4 ) відомості щодо кількісного складу військовослужбовців військової частини НОМЕР_1 , характеризуючих, біографічних та контактних даних військовослужбовців частини, в тому числі й тих, які перебували у відрядженні у зоні проведення антитерористичної операції на сході України, планів оборони території військових містечок Національної гвардії України, позивні та радіочастоти, схеми оповіщення та бойові розрахунки військової частини, інші дані, що розкривають окремі специфічні форми та методи діяльності підрозділів внутрішніх військ (насамперед в/ч НОМЕР_1 ) МВС України.

Розголошення зазначених відомостей іноземній стороні наносить шкоду національній безпеці та інтересам України у сфері забезпечення правопорядку, знижує обороноздатність держави (зокрема на території Чернігівської області) та створює умови для діяльності іноземних розвідок (у тому числі й розвідувальних служб РФ), оскільки надає їм можливість здійснення вербування агентури серед військовослужбовців вказаної військової частини.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника та засудженого на підтримання касаційних скарг, думку прокурора про необхідність залишення касаційних скарг без задоволення, а судових рішень без зміни, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи касаційних скарг, колегія суддів вважає, що касаційні скарги підлягають задоволенню частково, а ухвала апеляційного суду скасуванню із призначенням нового розгляду в суді апеляційної інстанції на таких підставах.

Згідно з положеннями ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Відповідно до вимог ст. 419 КПК України в ухвалі суду апеляційної інстанції, зокрема, мають бути зазначені мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходив при постановленні ухвали; при залишенні апеляційної скарги без задоволення в ухвалі мають бути зазначені підстави, з яких апеляційну скаргу визнано необґрунтованою.

При розгляді кримінального провадження щодо ОСОБА_12 апеляційним судом не дотримано вимог кримінального процесуального закону.
З матеріалів провадження убачається, що вирок щодо ОСОБА_6 був оскаржений в апеляційному порядку прокурором та захисниками засудженого ОСОБА_8 і ОСОБА_13 , які в своїх апеляційних скаргах просили скасувати вирок, наводячи доводи на обгрунтування своєї думки щодо незаконності рішення суду першої інстанції. Прокурором вирок оскаржувався з підстав м`якості призначеного засудженому покарання, а захисниками з підстав порушення кримінального процесуального закону під час досудового розслідування та судового слідства, що потягло необгрунтоване засудження ОСОБА_6 . У касаційних скаргах захисники посилаються на аналогічні доводи, зазначаючи, що вони не були спростовані судом апеляційної інстанції, з чим погоджується і колегія суддів.

Апеляційний суд, визнаючи необгрунтованими апеляційні скарги захисників, не надав належної уваги наведеним у них доводам щодо отримання доказів у кримінальному провадженні із порушенням вимог КПК України. Зокрема, в ухвалі відсутнє належне мотивування висновків апеляційного суду щодо безпідставності твердження захисників про те, що викладені у вироку показання свідків та інші докази у кримінальному провадженні не підтверджують зв`язку ОСОБА_12 із спецслужбами РФ та вчинення ним державної зради, натомість свідчать про відсутність у нього доступу до інформації з грифом «для службового користування» та можливості отримання відповідних даних. Апеляційним судом не надано належної оцінки посиланням захисту на можливість інших осіб передати інформацію від імені ОСОБА_6 , скориставшись даними, наявними на його флеш-карті. В ухвалі відсутні переконливі мотиви на спростування доводів захисту про те, що окремі докази (протокол за результатом проведення негласної слідчої (розшукової) дії з додатками до нього від 12 серпня 2014 року; протокол обшуку за місцем проживання засудженого від 25 червня 2014 року, в ході якого виявлено та вилучено речі та документи) були отримані із порушенням права ОСОБА_6 на захист, тому є недопустимими доказами, проте були покладені судом в основу обвинувального вироку.

За такихобставин, залишаючи без задоволення подані апеляційні скарги, суд апеляційної інстанції не навів у своїй ухвалі докладних мотивів такого рішення, не зазначив підстави, через які визнав необґрунтованими доводи, наведені в апеляційних скаргах, внаслідок чого постановив ухвалу, яка не відповідає вимогам ст. 419 КПК України.

У зв?язку з порушенням вимог кримінального процесуального закону, на підставі ч. 1 ст. 436 КПК України, ухвала суду апеляційної інстанції підлягає скасуванню із призначенням нового розгляду у суді апеляційної інстанції, під час якого апеляційному суду необхідно врахувати вищевикладене, розглянути справу відповідно до вимог закону та ухвалити законне й обґрунтоване рішення.

Керуючись статтями433, 434, 436 КПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а:

Касаційні скарги захисників ОСОБА_7 і ОСОБА_8 задовольнити частково.

Ухвалу Апеляційного суду Чернігівської області від 15 квітня 2016 року щодо ОСОБА_6 скасувати і призначити новий розгляд в суді апеляційної інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення йоскарженню не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_1 ОСОБА_3 ОСОБА_2