ВИЩИЙ СПЕЦІАЛІЗОВАНИЙ СУД УКРАЇНИ
З РОЗГЛЯДУ ЦИВІЛЬНИХ І КРИМІНАЛЬНИХ СПРАВ
УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 травня 2017 року м. Київ
Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі колегії суддів:
ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 на вирок Білозерського районного суду Херсонської області від 06 грудня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Херсонської області від 15 лютого 2017 року у кримінальному провадженні щодо засудженого
ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України,
неодноразово судимого, останній раз вироком
Дніпровського районного суду м. Херсона від 31 грудня
2004 року за ч. 2 ст. 187, ч. 3 ст. 289 КК України, на підставі
ст. 71 КК України до остаточного покарання у виді
позбавлення волі на строк дванадцять років, звільнений
умовно-достроково 19 лютого 2014 року на невідбутий
строк один рік девять місяців п`ятнадцять днів,
У касаційній скарзі захисником викладено вимогу про зміну судових рішень, постановлених щодо засудженого ОСОБА_5 , із звільненням останнього від відбування призначеного покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, оскільки судами не було повною мірою враховано дані про особу засудженого, який позитивно характеризується, має на утриманні неповнолітніх дітей, потерпілий притензій до нього немає, що свідчить про можливість виправлення без ізоляції від суспільства.
Вироком Білозерського районного суду Херсонської області від 06 грудня 2016 року ОСОБА_5 засуджено за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк один рік, за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк три роки, за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання призначених покарань остаточно ОСОБА_5 визначено покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років. Вироком суду також вирішено долю речових доказів та питання процесуальних витрат.
За вироком суду ОСОБА_5 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень за таких обставин.
ОСОБА_5 , знаходячись на території виробничого кооперативу «Дарївська ПМК 143», що по вул. Жовтнева у селі Дар`ївка Білозерського району Херсонської області, діючи умисно, повторно, з корисливою метою, шляхом проникнення, вчинив крадіжки майна: 19 червня 2016 року на суму 50 000 грн, 08 липня 2016 року на суму 2 500 грн, 09 липня 2016 року на суму 2 780 грн, 10 липня 2016 року на суму 4 600 грн, 11 липня 2016 року на суму 2 820 грн, 12 липня 2016 року на суму 25 200 грн, 13 липня 2016 року на суму 5 000 грн, 14 липня 2016 року на суму 390 грн, 15 липня 2016 року на суму 2 920 грн, 22 липня 2016 року на суму 5 760 грн, 23 липня 2016 року на суму 495 грн, 24 липня 2016 року на суму 5 920 грн, 25 липня 2016 року на суму 3 505 грн, 26 липня 2016 року на суму 190 грн, 27 липня 2016 року на суму 180 грн, 28 липня 2016 року на суму 1 920 грн, 29 липня 2016 року на суму 850 грн, 30 липня 2016 року на суму 1 050 грн, 31 липня 2016 року на суму 1 330 грн, 01 серпня 2016 року на суму 880 грн, 02 серпня 2016 року на суму 17 520 грн, 03 серпня 2016 року на суму 19 950 грн, 04 серпня 2016 року на суму 195 грн.
Крім того, ОСОБА_5 , знаходячись на території вказаного виробничого кооперативу «Дарївська ПМК 143», що по вул. Жовтнева у селі Дар`ївка Білозерського району Херсонської області, діючи умисно, повторно, з корисливою метою, шляхом вільного доступу, вчинив крадіжки майна: 16 липня 2016 року на суму 5 000 грн, 17 липня 2016 року на суму 1 480 грн, 18 липня 2016 року на суму 9 900 грн, 19 липня 2016 року на суму 8 400 грн, 20 липня 2016 року на суму 2 880 грн, 21 липня 2016 року на суму 37 800 грн, 05 серпня 2016 року на суму 2 970 грн.
Крім того, він же у липні 2016 року, знаходячись за місцем тимчасового проживання СТ «Інгулець» у с. Дарївка Білозерського району Херсонської області, діючи умисно, шляхом зриву незаконно придбав особливо небезпечний наркотичний засіб канабіс, масою в перерахунку на суху речовину 39,76 г, що незаконно зберігав без мети збуту за вказаною адресою до виявлення та вилучення наркотичного засобу працівниками поліції 05 серпня 2016 року під час проведення огляду.
Ухвалою Апеляційного суду Херсонської області від 15 лютого

2017 року апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_5 залишено без задоволення, а вирок суду від 06 грудня 2016 року щодо нього без зміни.
Перевіривши доводи, викладені у касаційній скарзі, додані до неї копії судових рішень, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги та витребуванні матеріалів кримінального провадження, що є підставою, відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, для відмови у відкритті провадження.
Висновки суду про винуватість у вчиненні кримінального правопорушення та кваліфікація дій засудженого ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України у касаційній скарзі захисника не оспорюються.
Доводи захисника про невідповідність призначеного засудженому покарання внаслідок суворості є необґрунтованими, виходячи з наступного.
Згідно зі ст. 65 КК України покарання призначається, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Призначене особі покарання має бути необхідним й достатнім для її виправлення та попередження нових злочинів.
Так, суд першої інстанції, призначаючи покарання ОСОБА_5 , врахував характер та ступінь суспільної небезпеки вчинених ним злочинів, один з яких відноситься до категорії тяжких, інші до злочинів середньої тяжкості, обставини провадження, а саме, що злочинна діяльність ОСОБА_5 налічує тридцять один епізод, та дані про особу засудженого, який злочин вчинив, маючи непогашену та незняту в установленому законом порядку судимість, через незначний проміжок часу після відбуття покарання, характеризується посередньо, завдану шкоду не відшкодував. Обставиною, яка пом`якшує покарання, суд визнав щире каяття, обставиною, яка обтяжує покарання, рецидив злочину.
При цьому, з огляду на викладене, суд дійшов правильного висновку про можливість виправлення ОСОБА_5 лише в умовах ізоляції від суспільства.
Отже, підстав вважати призначене покарання невідповідним тяжкості вчиненого та особі засудженого внаслідок суворості суд не вбачає. Наведені у касаційній скарзі дані про особу засудженого як те, що неправильно оцінено судом характеристику, що є позитивною, та наявність на утриманні неповнолітніх дітей, при наявності таких обставин провадження і впертого небажання засудженого стати на шлях виправлення, не є безумовними та достатніми для звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України.
Апеляційний розгляд проведено відповідно до вимог кримінального процесуального закону. Ухвала апеляційного суду відповідає вимогам ст. 419 КПК України. Доводи апеляційної скарги засудженого, аналогічні наведеним захисником у касаційній скарзі, розглянуті, перевірені і спростовані апеляційним судом достатньою мірою.
З огляду на викладене, обґрунтування касаційної скарги не містить доводів, які викликають необхідність перевірки їх матеріалами кримінального провадження, а із касаційної скарги та наданої до неї копій судових рішень вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК, суд,

ухвалив:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисника ОСОБА_4 на вирок Білозерського районного суду Херсонської області від 06 грудня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Херсонської області від 15 лютого 2017 року у кримінальному провадженні щодо засудженого ОСОБА_5 відмовити.
Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.

Судді:

____________________ ___________________ _________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3