Справа №: 671/1510/16-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11 квітня 2017 року Волочиський районний суд Хмельницької області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю: прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

обвинуваченої ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

потерпілої ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Волочиськ кримінальне провадження №0000486 по обвинуваченню

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки і зареєстрованої АДРЕСА_1 , жительки АДРЕСА_2 , українки, громадянки України, із середньою освітою, одруженої, на утриманні двоє малолітніх дітей, працездатної, не працюючої, раніше не судимої,

в злочині за ч.2 ст. 125 КК України,

В С Т А Н О В И В :

22.09.2016 року близько 18.00 години в загальному коридорі гуртожитку в АДРЕСА_3 біля к.№313 між ОСОБА_8 та ОСОБА_6 на грунті особистих неприязних стосунків виникла сварка, під час якої ОСОБА_6 умисно рукою нанесла удар по голові ОСОБА_8 , від чого остання впала на підлогу, однак ОСОБА_6 продовжила наносити удари руками по різним частинам тіла ОСОБА_8 , завдавши ОСОБА_8 фізичного болю і не спричинили тілесних ушкоджень.

У судовому засіданні обвинувачена свою вину не визнала повністю, як і цивільний позов по справі, пояснивши, що у неї з потерпілою були неприязні відносини до місяця, а того дня десь близько 17.00 години потерпіла прийшла на їх поверх збирати кошти за газ, сказала, що більше збирати не буде, почалася суперечка з приводу сплати коштів, потерпіла почала її ображати, махати руками, потерпіла її перша штовхнула, а вона у відповідь її також штовхнула, а та впала. Потім до них підійшла сестра потерпілої і почали обоє на неї нападати, шарпати, підбігли ОСОБА_10 і ОСОБА_11 і забрали їх від неї, а потерпіла пішла з їх поверху. Через 5-7 хвилин потерпіла повернулася, ОСОБА_11 і ОСОБА_10 почали її заспокоювати, однак вона почала до неї бігти, замахнулася кулаком, а ОСОБА_10 і ОСОБА_11 не дали їй вдарити. Вона потерпілу не била, лише раз відпихнула і та впала.

Не дивлячись на повне невизнання обвинуваченою своєї вини, її вина в умисному завданні удару, побоїв, які завдали фізичного болю і не спричинили тілесних ушкоджень, повністю підтверджується поясненнями потерпілої, свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 .

Так потерпіла ОСОБА_8 пояснила, що 22.09.2016 року вона була в гуртожитку на поверсі сестри ОСОБА_14 , де була обвинувачена та ОСОБА_15 . Вона їм повідомила, що відмовляється від обрахування коштів за споживання газу, обвинувачена почала до неї нецензурно висловлюватися і штовхнула, від чого вона впала, вдарившись задньою боковою частиною голови до стіни, а обвинувачена сіла на неї, коліном притиснула праве її стегно, почала шарпати за коси, дерла за шию, била кулаками, нанесла їй 2-3 удари по рукам, якими вона закривала обличчя і тут підбігла її сестра і відтягнула обвинувачену від неї. Потім вона пішла додому і помітила, що немає сережки, тому вона повернулася, а там стояли ОСОБА_10 і ОСОБА_16 , почали насміхатися з неї і штовхати. На другий день зранку вона пішла в поліцію, де була з 8 до 9 години, слідчий дав їй направлення на експертизу. Свій позов підтримує повністю, розмір моральної шкоди в сумі 10000 грн. нею визначено за порадою адвоката.

Свідок ОСОБА_12 пояснила, що її рідна сестра ОСОБА_8 в коридорі їй повідомила, що не буде займатися рахунками за газ, в цей момент з туалету вийшла обвинувачена, почала суперечку з потерпілою, слово за слово між ними почалася сварка, потім обвинувачена з кулаками напала на потерпілу, вона впала, а обвинувачена скочила на неї і почала бити руками потерпілу, а вона побачивши це підбігла і відтягнула обвинувачену від потерпілої, коли там появилася свідок ОСОБА_10 .

Свідок ОСОБА_17 пояснила, що почувши крики вона вийшла з кімнати в загальний коридор, там потерпіла і обвинувачена сварилися, а вона пройшла і пішла в туалет. В туалеті вона почула шум, а виглянувши побачила, що ОСОБА_18 і ОСОБА_14 тримали зігнуту ОСОБА_16 , яку вони відпустили, вона не бачила чи хтось комусь наносив удари.

Експерт ОСОБА_19 пояснив, що потерпілу оглядав особисто 23.09.2016 року об 11.20 годині, тілесні ушкодження не могли виникнути раніше 22 вересня, струс мозку встановлено виключно з медичних документів, які доставлено йому 19 жовтня, а не зі скарг потерпілої, ушкодження лівої ступні не могло утворитися від підвертання ноги, тільки від удару.

Свідок ОСОБА_13 пояснила, що була присутня як понята під час проведення слідчого експерименту з обвинуваченою, яка добровільно, без будь-якого тиску розповідала про обставини інциденту з потерпілою, як вони спочатку сварилися, а потім обвинувачена на манекені без будь-яких вказівок слідчого показала як кинула потерпілу і била її.

Крім поясненнь потерпілої, свідка ОСОБА_12 та понятої ОСОБА_13 , вина обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.126 КК України, також повністю підтверджується дослідженими матеріалами кримінального провадження, а саме:

даними протоколу від 23.09.2016 року прийняття заяви від потерпілої ОСОБА_8 про вчинене щодо неї обвинуваченою кримінальне правопорушення, який містить виправлення щодо часу складання з 08.45 години на 18.45 годину (а.с.55);

даними журналу Єдиного обліку заяв і повідомлень про вчиненні кримінальні правопорушення та інші події Волочиського відділення поліції, згідно запису №3387 якого, 23.09.2016 року об 11.00 годині від ОСОБА_20 надійшла заява про вчинене щодо неї кримінальне правопорушення (а.с.107-109);

даними протоколу проведення слідчого експеримента від 27.10.2016 року з таблицями ілюстрацій до нього з участю обвинуваченої, під час якого обвинувачена розповіла і показала механізм нанесення нею потерпілій тілесних ушкоджень (а.с.59-60), чим спростовуються пояснення обвинуваченої в суді.

В той же час, враховуючи пояснення прокурора про те, що постанова про призначення експертизи слідчим ОСОБА_21 по заяві ОСОБА_8 з приводу тілесних ушкоджень у потерпілої була винесена до внесення відомостей в ЄРДР (а.с.72), експертизу розпочато також до цього (а.с.56-57), що суперечить положенням ч.ч.2,3 ст.214 КПК України, слідчий ОСОБА_21 не був визначений керівником органу досудового розслідування як слідчим по даному кримінальному провадженню (а.с.69), що суперечить ч.1 ст.214 КПК України, тому висновок експерта №232 від 21.10.2016 року (а.с.56-57) слід визнати недопустимим доказом.

Таким чином, дії обвинуваченої слід перекваліфікувати з ч.2 ст.125 на ст.126 КК України як умисне завдання удару, побоїв, які завдали фізичного болю і не спричинили тілесних ушкоджень, а оцінивши наявні докази, суд приходить до висновку про доведення вини обвинуваченої у вчиненні нею цього кримінального правопорушення, за що вона повинна нести кримінальну відповідальність.

При призначенні обвинуваченій покарання, суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченої, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Пом`якшуючими покарання обвинуваченої обставинами є наявність на утриманні двох малолітніх дітей.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченої не встановлено.

Крім того, суд враховує, що обвинувачена до кримінальної відповідальності притягується вперше, скоїла умисний злочин невеликої тяжкості, по місцю проживання характеризується позитивно, завдані злочином збитки не відшкодовані, тому з врахуванням наявності у обвинуваченої двох малолітніх дітей віком до 7 років, перебування у відпустці по догляду за дитиною, те, що вона не працює, що згідно ст.57 КК України унеможливлює призначення покарання у виді виправних робіт, відсутність у обвинуваченої та її чоловіка доходів, що утруднить виконання покарання у виді штрафу, суд вважає за необхідне призначити їй покарання у виді громадських робіт згідно санкції ст.126 КК України, що буде достатнім покаранням за скоєний нею злочин та попередженням вчинення нею нових злочинів.

Підстав для застосування ст.ст.11, 48, 69, 74 КК України суд не знаходить.

Потерпілою заявлено цивільний позов про відшкодування 878 грн. матеріальної та 10000 грн. моральної шкоди.

Враховуючи, що на підтвердження матеріальної шкоди потерпілою долучено квитанції на придбання ліків та медичних препаратів на вказану суму (а.с.27-38), тому позов в частині відшкодування матеріальної шкоди підлягає задоволенню повністю.

Що стосується моральної шкоди, то враховуючи, що потерпіла отримавши від обвинуваченої удари та побої, безумовно зазнала моральних страждань від злочину, однак враховуючи невідповідність фактично заподіяної моральної шкоди сумі заявлених вимог, суд вважає, що заявлений розмір 10000 грн. є явно надмірним, тому позовні вимоги слід задовольнити частково на суму 3000 грн., що буде розумним і справедливим розміром відшкодування заподіяної моральної шкоди.

Керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд

З А С У Д И В :

ОСОБА_6 визнати винною у вчиненні злочину, передбаченого ст.126 КК України, призначивши їй покарання у виді громадських робіт строком на 100 (сто) годин.

Цивільний позов потерпілої задовольнити частково, стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_8 878 грн. у відшкодування матеріальної шкоди та 3000 грн. у відшкодування моральної шкоди.

Міру забезпечення кримінального провадження обвинуваченій до вступу вироку в законну силу не обирати.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченій та прокурору.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Хмельницької області через Волочиський районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційних скарг, якщо їх не було подано. У разі подання апеляційної скарги, вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після постановлення ухвали судом апеляційної інстанції.

Суддя