Вирок

Іменем України

Справа № 712/10020 /17

Провадження 1кп/712/496/17

Соснівський районний суд м. Черкаси у складі:

19 серпня 2017 року м. Черкаси

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2

за участю:

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого - ОСОБА_4

розглянувши у відкритомусудовому засіданні в залі суду в м. Черкас кримінальне провадження №0000072 за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м.Монастирище, Черкаської області, не одружений, з середньо-спеціальною освітою, зареєстрований АДРЕСА_1 , фактично проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий, українець, громадянин України,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.407 КК України,

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової частини - польова пошта НОМЕР_1 у військовому званні «солдат», проходячи військову службу за контрактом, діючи з прямим умислом, без поважних на те причин, з мотивів небажання виконувати обов`язки військової служби та з метою тимчасово ухилитися від її проходження, у порушення вимог ст. ст. 11, 16, 49, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України №548-XIV від 24.03.1999, та ст. ст. 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України №551-XIV від 24.03.1999, 22.02.2017 приблизно о 08 год. 00 хв. ОСОБА_4 після проходження лікування в Монастирищенській ЦРЛ не з`явився вчасно на службу до розташування військової частини - польова пошта НОМЕР_1 та направився до свого місця проживання, офіційно ніде не працював та проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби та не вживаючи жодних заходів до повернення у військову частину за наявності реальної можливості до цього, поки 07.08.2017 усвідомлюючи протиправність і помилковість своїх дій, побоюючись кримінальної відповідальності за вчинений злочин, добровільно та з власної ініціативи прибув до військової прокуратури Черкаського гарнізону і заявив про себе та вчинений злочин.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 , свою винність у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.407 КК України визнав повністю. Суду показав, що являючись військовослужбовцем військової частини - польова пошта НОМЕР_1 у військовому званні «солдат», проходячи військову службу за контрактом, 22.02.2017 приблизно о 08 год. 00 хв. ОСОБА_4 після проходження лікування в Монастирищенській ЦРЛ не з`явився вчасно на службу до військової частини - польова пошта НОМЕР_2 та направився до свого місця проживання , офіційно ніде не працював та проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби та не вживаючи жодних заходів до повернення у військову частину за наявності реальної можливості до цього, поки 07.08.2017 усвідомлюючи протиправність і помилковість своїх дій, побоюючись кримінальної відповідальності за вчинений злочин, добровільно та з власної ініціативи прибув до військової прокуратури Черкаського гарнізону і заявив про себе та вчинений злочин.

.На підставі ч.4 ст.349 КПК України, за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів, стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються. Судом з`ясовано, що обвинувачений та інші учасники правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позицій немає. При цьому, суд обмежився допитом обвинуваченого та дослідив документи, які характеризують його як особу. Розгляд провадження провадився відносно обвинуваченого в межах пред`явленого йому обвинувачення.

При встановлених обставинах, оцінюючи зібрані докази, суд вважає, що винуватість обвинуваченого у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення в судовому засіданні доведена повністю і зібраних доказів достатньо для визнання його винним.

Таким чином, враховуючи викладене, суд вважає, що своїми умисними діями, які виразились у самовільному залишенні військової частини без поважних причин, вчинене в умовах особливого періоду, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.407 КК України. Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 у відповідності зі ст.65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, особу винного та обставину, що пом`якшує покарання.

Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_4 , згідно ст.66 КК України, суд визнає щире каяття, визнання вини в повному обсязі.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_4 , згідно ст.67 КК України, суд не встановив.

На підставі викладеного, з урахуванням відношення ОСОБА_4 до вчиненого, особи обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується позитивно, раніше не судимий, суд дійшов висновку, що перевиховання та виправлення обвинуваченого можливі в умовах без ізоляції від суспільства, призначивши покарання і з застосуванням ст.. 69 КК України, тобто призначивши покарання нижче нижньої межі, у вигляд штрафу.

Цивільний позов не заявлено, процесуальні витрати по кримінальному провадженню відсутні.
Питання про долю речових доказів вирішити у відповідності до ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст.370,374,377 КПК України, суд,-

ЗАСУДИВ:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.407 ч.4 КК України та призначити йому покарання із застосуванням ст.. 69 КК України у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 300 неоподаткованих мінімумів, що становить 5 100 грн.

Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Черкаської області через Соснівський районний суд м.Черкас протягом тридцяти діб з моменту його проголошення.

Головуючий: ОСОБА_1