20.04.2017
Справа 642/897/17
Провадження 1-кп/642/289/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 квітня 2017 року Ленінський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
за участі секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_4 , ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові в залі суду матеріали обвинувального акту у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого 3 ст. 368 КК України, суд, -
встановив:
В провадженні Ленінського районного суду м. Харкова знаходиться вищевказане кримінальне провадження.
Прокурором в судовому засіданні заявлено клопотання про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою.
Захисники обвинуваченого заперечували проти продовження строку запобіжного заходу обраного обвинуваченому у виді тримання під вартою, вказуючи на відсутність підстав передбачених законом.
Обвинувачений ОСОБА_6 заперечував проти продовження строку тримання під вартою. Крім цього, заявив клопотання про зміну запобіжного заходу, вважав доцільним обрати відносно нього запобіжний захід у виді домашнього арешту. Так, вказав на стан здоров`я, а також необхідність у лікуванні. На підтвердження стану свого стану здоров`я надав суду лист за підписом начальника ДУ «Харківська установа виконання покарань №27».
Захисники підтримали клопотання ОСОБА_6 .
Прокурор заперечував проти задоволення клопотання обвинуваченого щодо зміни запобіжного заходу.
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання осіб під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахування конкретних обставин. Тримання осіб під вартою може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства які незважаючи на існування презумпції невинуватості переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
При розгляді питання про доцільність тримання осіб під вартою судовий орган повинен брати до уваги факти які можуть мати відношення до справи: характер «обставини» і тяжкість передбачуваного злочину, обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин, покарання яке можливо буде призначене в результаті засудження, характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.
Аналогічні відображення принципів вирішення питання застосування щодо особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою міститься в положеннях ст.ст. 177, 178, 183 КПК України.
Також, практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства, а відтак не бере до уваги довідку про стан здоровя обвинуваченого як підставу зміни запобіжного заходу на більш м`який, не пов`язаний з триманням під вартою, а тому суд на даному етапі розгляду кримінального провадження не вбачає підстав для не продовження застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого або зміни запобіжного заходу на більш м`який.
Суд вважає, що більш м`які запобіжні заходи є недостатніми для запобігання ризикам встановленим ст.177 КПК України. Так, суд не може взяти до уваги лист щодо наявних у ОСОБА_6 захворювань як підставу для зміни запобіжного заходу, враховуючи те, що ОСОБА_6 отримує медичну допомогу в умовах установи виконання покарань.
На підставі викладеного, керуючись ст. 331 КПК України, -
ухвалив:
У задоволені клопотання ОСОБА_6 щодо зміни запобіжного заходу відмовити.
Запобіжний захід ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою продовжити до 18.06.2017 року включно.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Головуючий суддя