Справа № 382/966/16-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/382/17 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 34 05.04.2017

У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 квітня 2017 року м. Київ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Київської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5
за участю:
прокурора ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_7
захисника ОСОБА_8
потерпілого ОСОБА_9
представника потерпілого ОСОБА_10
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві матеріали провадження за апеляційними скаргами прокурора Яготинського відділу Бориспільської місцевої прокуратури, потерпілого та обвинуваченого на вирок Яготинського районного суду Київської області від 26 січня 2017 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м. Яготина Київської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, та призначено покарання у виді 4 років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 роки.
Цивільний позов ОСОБА_9 задоволено частково та стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_9 250 тис. грн. на відшкодування завданої моральної шкоди.
Стягнуто з ПАТ "Українська транспортна страхова компанія" на користь ОСОБА_9 100 тис. грн. на відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної ушкодженням здоров`я, з яких: 24 804 грн. шкоди, пов`язаної зі стійкою втратою працездатності, 75 196 грн. шкоди, пов`язаної з лікуванням потерпілого; 5 тис. моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоров`я.
Цим же вироком вирішено питання щодо речових доказів та процесуальних витрат.
В С Т А Н О В И Л А:
Згідно вироку, 12 лютого 2016 року близько 20 години 50 хвилин ОСОБА_7 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керуючи автомобілем ВАЗ 2105 реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався по вул. Переяславська в м. Яготин Київської області у напрямку до вул. Ветеранів. Під час руху в населеному пункті у темну пору доби в умовах недостатньої видимості ОСОБА_7 проявив неуважність, не обрав безпечної швидкості руху, щоб мати змогу постійно контролювати рух транспортного засобу та безпечно керувати ним, не переконавшись у безпечності виконуваного маневру, виїхав на праве узбіччя, де допустив зіткнення з металевою огорожею дороги, після чого виїхав на ліве узбіччя де здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_9 . У подальшому ОСОБА_7 залишив місце пригоди.
В результаті дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_9 згідно висновку судово-медичної експертизи № 51/д від 19 травня 2016 року отримав перелом лонної та сідничної кістки з обох сторін, перелом бокової маси куприка зліва, з розвитком шоку 2 ступеня, що відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя.
Не вказаний вирок із апеляційними скаргами звернувся прокурор Яготинського відділу Бориспільської місцевої прокуратури, потерпілий ОСОБА_9 та обвинувачений ОСОБА_7 .
Прокурор в апеляційні скарзі просить вирок скасувати у зв`язку із невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінальних правопорушень та особі обвинуваченого внаслідок м`якості та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 засудити за ч. 2 ст. 286 КК України до 7 років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортним засобом на строк 3 роки.
В обґрунтування вказаних вимог прокурор зазначив, що суд першої інстанції, призначаючи ОСОБА_7 покарання, не врахував характер, спосіб та наслідки вчиненого ним злочину, а саме: ОСОБА_7 , надаючи послуги з перевезення громадян, свідомо сів за кермо транспортного засобу, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння; з місця пригоди намагався втекти, але йому завадили свідки; внаслідок ДТП потерпілий отримав тяжкі тілесні ушкодження та неодноразово перебував на лікуванні в лікарні, став інвалідом ІІ групи, лікування продовжується, що призводить до значних витрат.
Крім того, прокурор звертає увагу, що обвинувачений визнав свою вину лише під тиском доказів його вини, а також, хоча на момент вчинення злочину і працював, він не допоміг матеріально потерпілому на лікування та проведення операцій і навіть не намагався допомогти, проте уклав договір з адвокатом, що потребувало матеріальних витрат.
Потерпілий просить скасувати вирок в частині призначення покарання та ухвалити новий, яким призначити ОСОБА_7 покарання у виді 8 років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 року та задовольнити цивільний позов в повному обсязі.
На думку потерпілого, призначене покарання не відповідає ступеню тяжкості злочину та особі обвинуваченого внаслідок м`якості.
Крім того, потерпілий не погоджується з рішенням суду в частині визначення розміру моральної та матеріальної шкоди. Зазначає, що суд не врахував, що ОСОБА_7 давав не правдиві покази в суді, не розкаявся у вчиненому, своїми показами намагався ввести суд в оману, заходів для відшкодування завданої шкоди не вживав, пробачення не просив, скоїв злочин у стані алкогольного сп`яніння.
Потерпілий зазначає, що гроші, які надійшли до Фонду сприяння розвитку інституту урології були використанні на придбання медикаментів та розхідних матеріалів, які були використані для проведення операцій. Тобто, у період лікування всі медичні препарати та ліки були придбані потерпілим за власний рахунок.
Також, на думку потерпілого, суд першої інстанції при визначенні розміру грошового відшкодування моральної шкоди недостатньо врахував характер і тривалість моральних страждань. Так, внаслідок отриманих у ДТП травм кожен рух спричиняє потерпілому біль, яка не затихає протягом останніх 6 місяців, він не може сидіти, нахилятися, самостійно взутися. Потерпілого залишено без матеріальної підтримки у скрутному матеріальному становищі, що спричинило додаткові душевні страждання. Після вчинення злочину обвинувачений не викликав медичну допомогу та ДАІ і залишив місце пригоди.
На думку потерпілого, розмір його моральної шкоди має компенсувати витрати, пов`язані з відновленням його психічного здоров`я та відпочинком. Станом на 26.01.2017 він переніс 7 операцій, а травми, завдані йому непоправно позначились на душевному стані та на повсякденному житті, у зв`язку із чим сума моральної шкоди повинна становити 2 000 000 грн.
Обвинувачений в апеляційній скарзі просить скасувати вирок та направити матеріали справи на новий розгляд.
На думку обвинуваченого, вирок є незаконним та підлягає скасуванню внаслідок неповноти судового розгляду, невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи та невідповідності призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.
Свої вимоги обвинувачений мотивує тим, що суд першої інстанції не встановив в судовому засіданні та не привів у оскарженому вироку форму вину та мотиву злочину, в скоєні якого його обвинувачують, не зазначено обставин, які пом`якшують покарання. Вказані обставини не обговорювались, а суд не зазначив з яких мотивів відхилив та не врахував при винесені вироку.
ОСОБА_7 визнає свою вину, разом з тим, просить призначити покарання з випробуванням, оскільки має 2 неповнолітніх дітей, а також має можливість відшкодувати завдану шкоду. Обвинувачений зазначає, що тільки таким чином зможе виконати покладені на нього обов`язки. Крім того, він неодноразово просив сім`ю потерпілого забрати автомобіль ВАЗ 2105, оскільки продати чи якимось іншим чином відчужити автомобіль, отримати гроші та віддати їх потерпілому не мав змоги. Обвинувачений зазначає, що судом не враховано, що він заробляє не багато, порівняно із сумою завданих збитків, ніхто із знайомих не дав йому гроші в борг, не дали йому кредити і банки. Крім того, зазначає, що передав 4 000 грн. на лікування потерпілому.
На думку ОСОБА_7 , суд у вироку не навів мотивів, з яких не призначив йому покарання з іспитовим строком.
Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора в підтримку вимог та доводів апеляційної скарги, який частково підтримав вимоги апеляційної скарги потерпілого та заперечував проти задоволення вимог апеляційної скарги обвинуваченого; пояснення потерпілого в підтримку вимог своєї апеляційної скарги, який частково підтримав апеляційну скаргу прокурора та заперечував проти задоволення вимог апеляційної скарги обвинуваченого; пояснення обвинуваченого в підтримку вимог та доводів своєї апеляційної скарги, який заперечував проти задоволення апеляційних скарг прокурора та потерпілого, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи та вимоги апеляційних скарги, колегія суддів приходить до наступного.
Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 КПК України.
Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
На думку колегії, суд першої інстанції дотримався вказаних вимог закону в повному обсязі.
Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_7 у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло потерпілому тяжке тілесне ушкодження, відповідає зібраним у справі доказам. Кваліфікація дій обвинуваченого за ч. 2 ст. 286 КК України - є вірною. Вказаний висновок суду ніким із апелянтів не оспорюється.
Відповідно до вимог ст. ст. 50, 65 КК України суд призначає покарання в межах санкції статті Особливої частини КК України, відповідно до положень Загальної частини КК України, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Як вбачається з матеріалів провадження, обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_7 суд першої інстанції визнав щире каяття та активне сприяння розкриттю та розслідуванню злочину, а обставиною, що обтяжує покарання, суд визнав вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.
Призначаючи покарання у межах, встановлених санкцією ч.2 ст.286 КК України, судом першої інстанції враховано ступінь тяжкості злочину, вчиненого ОСОБА_7 , який відповідно до ст.12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, має постійне місце роботи, характеризується позитивно та має неповнолітню дитину. Доводи апеляційної скарги прокурора та потерпілого щодо неправильного призначення покарання обвинуваченому внаслідок м`якості, не ґрунтуються на матеріалах провадження, оскільки призначене покарання, на думку колегії, відповідає характеру та обставинам вчиненого злочину, його наслідкам та особі обвинуваченого, і є справедливим та достатнім для виправлення ОСОБА_7 та попередження вчинення ним нових злочинів.
Вимоги обвинуваченого про призначення йому покарання з іспитовим строком, на думку колегії, не підлягають задоволенню, оскільки, враховуючи обставини справи, та думку потерпілої сторони, у колегії суддів відсутні підстави вважати, що виправлення ОСОБА_7 можливе без відбування покарання.
Вимоги апеляційної скарги потерпілого про збільшення розміру грошових виплат в частині моральної шкоди, колегія суддів вважає такими, що не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.
З матеріалів справи вбачається, що судом першої інстанції стягнуто з обвинуваченого на користь потерпілого 100 000 грн. матеріальної шкоди та 250 000 грн. моральної шкоди. Вирішуючи питання про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_7 на користь потерпілого ОСОБА_9 заподіяної злочином моральної шкоди, суд першої інстанції врахував фізичні і моральні страждання потерпілого внаслідок ДТП, характер отриманих тілесних ушкоджень, витрати, пов`язані із лікуванням та реабілітацією потерпілого, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості.
На думку колегії, відшкодування моральної шкоди у розмірі 250 000 гривен відповідає характеру правопорушення, глибині душевних страждань потерпілого та ступеню вини особи, яка завдала моральної шкоди внаслідок ДТП.
Будь-яких інших порушень норм матеріального чи процесуального права, наслідком яких є зміна чи скасування судового рішення, колегією суддів під час апеляційного розгляду не встановлено.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає за необхідне відмовити у задоволенні апеляційних скарг прокурора, потерпілого та обвинуваченого, а вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,
У Х В А Л И Л А:

Вирок Яготинського районного суду Київської області від 26 січня 2017 року щодо ОСОБА_7 за ч.2 ст.286 КК України залишити без змін.
Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку.

Головуючий
Судді