Справа №690/139/17
провадження №1-кп/690/81/17
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23 червня 2017 року Ватутінський міський суд Черкаської області
в складі: головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі: ОСОБА_2
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України ,
Обвинувачений ОСОБА_4 , з метою крадіжки чужого майна, використовуючи допомогу ОСОБА_5 , якому надав неправдиві відомості, що майно належить йому на праві власності, 29.01.2017 р. близько 20 год., знаходячись по АДРЕСА_2 , з метою викрадення чужого майна, діючи умисно, з корисливих мотивів, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, таємно проник на неогороджену територію будинку АДРЕСА_3 , що належить ОСОБА_6 , звідки шляхом пошкодження навісних замків з приміщення гаражу викрав металобрухт вагою 1003 кг., вартістю 4 грн. 60 коп. за 1 кг., металеву ванну вартістю 650 грн., два металевих баки вартістю 320 грн. кожен, металевий бак вартістю 195 грн., 9 металевих швелерів вартістю 170 грн. кожен, після чого з місця вчинення злочину зник, чим спричинив потерпілому ОСОБА_6 матеріальних збитків на загальну суму 7628 грн.
Допитаний у судовому засіданні ОСОБА_4 , свою винуватість в інкримінованому йому злочині визнав повністю, визнав всі фактичні обставини його вчинення, як вони пред`явлені в обвинуваченні та дав показання, що після народження дитини ІНФОРМАЦІЯ_2 її було направлено в реанімацію обласної лікарні разом з цивільною дружиною, коштів на лікування у нього не було, він не працював, кредит йому не надали, і перебуваючи у стані відчаю 29.01.2017 р., використовуючи власний автомобіль «Москвич» з причепом, попередньо зателефонувавши ОСОБА_5 , брату його цивільної дружини, ввів його в оману щодо належності майна, і використовуючи його допомогу при перенесенні важких речей із гаражу, який вважав безхазяйним, загрузив металобрухтом автомобіль та причіп до нього, після чого на в`їзді до м. Звенигородка його зупинили працівники поліції. Всі викрадені речі, які знаходились в його машині та причепі, повернув власнику потерпілому.
Показання обвинуваченого відповідають фактичним обставинам справи і учасниками процесу не оспорюються.
Потерпілий, ОСОБА_6 , у судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, зазначив, що претензій матеріального і морального характеру до обвинуваченого не має, щодо міри покарання покладається на розсуд суду.
Відповідно до ч.3 ст.349 КПК України суд за згодою всіх учасників судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів в кримінальному провадженні стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано чи правильно учасники судового провадження розуміють зміст цих обставин, чи добровільною та істинною є їх позиція, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку.
Суд встановив, що своїми умисними діями, які виразилися в таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, поєднане з проникненням у сховище, ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, склад якого передбачений положенням ч.3 ст.185 КК України.
Зазначене узгоджується із положеннями ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1ст.9 Конституції України, є частиною національного законодавства України, якою встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків або при встановленні обґрунтованості будь-якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.
Обираючи покарання ОСОБА_4 , суд враховує вимоги ст. 65 КК України щодо загальних засад призначення покарання, в тому числі межі санкції ч.3 ст.185 КК України, що вказаний злочин відноситься злочинів середньої тяжкості, особу обвинуваченого, який раніше двічі судимий за вчинення злочинів проти власності, проте за місцем проживання характеризується позитивно, має на утриманні двох малолітніх дітей, на обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває, повернув потерпілому все викрадене майно, щиро розкаявся у вчиненому.
Пом`якшуючими покарання ОСОБА_4 обставинами суд визнає: - щире каяття обвинуваченого та активне сприяння розкриттю злочину, - вчинення злочину внаслідок збігу тяжких сімейних обставин.
При цьому обтяжуючою покарання ОСОБА_4 обставою, визначеною ст.67 КК України, суд визнає рецидив злочину.
З урахуванням обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, особи винного, з урахуванням ставлення обвинуваченого до вчиненого діяння та наслідків діяння, а саме: що він щиро розкаявся у скоєному, визнав свою провину, усвідомив протиправну поведінку, позитивно виявив себе після вчинення злочину, суд вважає, що необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів, є призначення покарання в межах санкції ч.3 ст.185 КК України.
Крім того, при призначенні покарання суд враховує дані про особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання, та вимоги ч.2 ст.50 КК України, якою передбачено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи та попередження нових злочинів.
У судовому засіданні прокурор та обвинувачений просили призначити покарання, не пов`язане з позбавленням волі.
Відповідно до постанови Верховного Суду України від 23.01.2014 р. поняття судової дискреції (судового розсуду) у кримінальному судочинстві охоплює повноваження суду (його права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості та достатності обраного покарання тощо.
Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини (зокрема справа «Довженко проти України»), який в своїх рішеннях зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема відповідним обґрунтуванням обраного рішення в процесуальному документі суду тощо.
Загальні засади призначення покарання (стаття 65 КК) наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання. Реалізація цієї функції становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про можливість застосування чи незастосування статті 75 КК, за змістом якої рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням суд може прийняти лише у випадку, якщо при призначенні покарання певного виду і розміру, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу ОСОБА_4 , з урахуванням складеної досудової доповіді, враховуючи встановлені фактичні обставини справи, наявність двох пом`якшуючих обставин, суд вважає можливим виправлення обвинуваченого без позбавлення волі, оскільки це не становить високої небезпеки для суспільства, а тому наявні законні підстави для звільнення ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України з одночасним покладенням на нього обов`язків, передбачених п.п. 1,2 ч.1 ст.76 КК України.
Відповідно до ч.1 ст. 368 КПК України, ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити питання що належить вчинити з майном, на яке накладено арешт, речовими доказами і документами; на кого мають бути покладені процесуальні витрати і в якому розмірі; а також, як вчинити із заходами забезпечення кримінального провадження.
Витрати на проведення експертизи у справі відсутні.
Долю речових доказів вирішити згідно вимог ст.100 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 366-368, 371, 374, 376, 395 КПК України, суд
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, та призначити йому покарання у виді чотирьох років позбавлення волі.
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування призначеного покарання, якщо він протягом одного року не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього судом обов`язки.
Відповідно до п.1, п.2 ч.1 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки:
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання або роботи.
Підстав для обрання засудженому ОСОБА_4 міри запобіжного заходу судом не встановлено.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Апеляційного суду Черкаської області через Ватутінський міський суд області шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Головуючий суддя: ОСОБА_1