Провадження 1-кп/243/56/2017
У Х В А Л А
про продовження строку тримання під вартою

25 липня 2017 року м. Слов`янськ

Слов`янський міськрайонний суд Донецької області в складі колегії суддів:

Головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2

ОСОБА_3

при секретарі ОСОБА_4

за участю

прокурора ОСОБА_5

захисників адвоката ОСОБА_6

адвоката ОСОБА_7

адвоката ОСОБА_8

обвинувачених ОСОБА_9

ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду №7 м. Слов`янська обвинувальний акт по кримінальному провадженні відносно ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 1 статті 258-3 КК України, частиною 1 статті 365 КК України, ОСОБА_10 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 1 статті 258-3 КК України, частиною 1 статті 365 КК України,

В С Т А Н О В И Л А:
В провадженні Слов`янського міськрайонного суду Донецької області перебуває кримінальне провадження відносно ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 1статті 258-3, частиною 1 статті 365 КК України, ОСОБА_10 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 1 статті 258-3, частиною 1 статті 365 КК України

У судовому засіданні прокурором ОСОБА_5 було заявлено клопотання про продовження терміну запобіжного заходу - тримання під вартою відносно ОСОБА_9 на 60 діб, мотивуючи його тим, що термін дії ухвали суду щодо застосованого запобіжного заходу відносно обвинуваченого спливає, а розглянути кримінальне провадження у цей термін не є можливим. Прокурор вважає, що на даний час продовжує існувати ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, що обвинувачений може переховуватися від суду з метою уникнення покарання за вчинені ним кримінальні правопорушення, оскільки підозрюється в особливо тяжкому правопорушенні та може впливати на потерпілих і свідків. Також прокурор, посилаючись на частину 5 статті 176 КПК України, вважає, що інший більш м`який запобіжний захід відносно обвинуваченого не може запобігти ризику, передбаченому ст.177 КПК України.

Обвинувачений ОСОБА_9 проти цього клопотання заперечував, пояснивши, що він не скоював інкриміновані правопорушення, не здійснював та не здійснює тиск на свідків обвинувачення, не ухилявся від органів досудового розслідування та суду.

Захисники: ОСОБА_8 та ОСОБА_7 заперечували проти задоволення клопотання.

Відповідно до вимог частини 3 статті 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Вирішення питання судом щодо продовження дії запобіжного заходу у відповідності до положень чинного законодавства відбувається в порядку, передбаченому главою 18 КПК України.

Відповідно до ст. 29 Конституції України, ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Згідно вимог пункту (с) ч. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (1950 року), ніхто не може бути позбавлений волі інакше, як згідно з процедурою, встановленою законом, а також якщо є розумні підстави вважати необхідним запобігти вчиненню особою правопорушення або втечу після його вчинення.

Статтею 178 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, перелік яких надано у зазначеній статті.

Згідно зі ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Європейський суд з прав людини в рішенні по справі "Нечипорук і Йонкало проти України" в пункті 175 зазначив, що термін "обґрунтована підозра" означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Із матеріалів вбачається, що ОСОБА_9 раніше не судимий, йому повідомлено про підозру у вчиненні середньої тяжкості кримінального правопорушення - за частиною 1 статті 365 КК України та особливо тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 258-3 КК України, за який чинним законодавством передбачено безальтернативне покарання у вигляді позбавлення волі від восьми до п`ятнадцяти років з конфіскацією майна або без такої.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Летельє проти Франції» № 12369/86 від 26.06.1991 вказав, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Із вказаного рішення Європейського суду вбачається, що попереднє ув`язнення може бути застосоване стосовно до особи, яка обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, виходячи із самої тяжкості обвинувачення.

При цьому суд враховує відсутність можливості без продовження строку тримання під вартою, встановити обставини, що мають значення в кримінальному провадженні, жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти доведеним під час розгляду ризикам

Вищевказані обставини у сукупності та дані про особу ОСОБА_9 свідчать про наявність і на даний час ризику, передбаченого пунктом 1 частини 1 статті 177 КПК України, тому є достатні підстави вважати, що обвинувачений може переховуватися від суду, у зв`язку з чим недостатньо застосовувати відносно нього більш м`який запобіжний захід для запобігання цьому ризику, тому суд , з урахуванням положень частини 5 статті 176 КПК України, вважає, що є підстави для продовження строку тримання ОСОБА_9 під вартою на строк 60 днів, бо саме такий запобіжний захід може у подальшому забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого та створить необхідні умови для виконання завдань кримінального провадження, передбачених положеннями статті 2 КПК України. Перебування обвинуваченого під вартою не виходить за межі розумного строку.

Керуючись статтями 177, 314-316 КПК України, судова колегія

У Х В А Л И Л А :
Клопотання прокурора відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих органів прокуратури області ОСОБА_5 про продовження строку тримання під вартою відносно ОСОБА_9 задовольнити.

Продовжити застосування обраного відносно ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів - до 22 вересня 2017 року, включно.

Копії ухвали суду негайно надіслати на адресу Державної установи «Бахмутська установа виконання покарань (№ 6)» та вручити обвинуваченому ОСОБА_9 .

Ухвала самостійному оскарженню не підлягає.

Головуючий ОСОБА_1

Суддя ОСОБА_2

Суддя ОСОБА_3