провадження 1-кп/389/118/16
У Х В А Л А
30 травня 2017 року Знам`янський міськрайонний суд Кіровоградської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду міста Знам`янка об`єднані кримінальні провадження, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001241 від 08 липня 2015 року, №0001623 від 02 вересня 2015 року, № 0001361 від 29 липня 2015 року, №0001803 від 23 вересня 2015 року, №0000641 від 01 квітня 2016 року, стосовно неповнолітніх
ОСОБА_3 ,

обвинуваченого у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.185, ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ч.2 ст.289, ч.1 ст.304 КК України,

ОСОБА_4 ,

обвинуваченого у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ч.2 ст.289 КК України,

ОСОБА_5 ,

обвинуваченого у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185, ч.2 ст.289, ч.2 ст.185 КК України,

за участю: прокурора Знам`янської місцевої прокуратури Кіровоградської області ОСОБА_6 , будівельно-монтажного експлуатаційного управління №3 ДП «Одеська залізниця» - представник ОСОБА_7 , Знам`яської дистанції захисних лісонасаджень представник ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_3 , законних представників неповнолітніх обвинувачених: ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , захисників: ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , -
В С Т А Н О В И В :

В провадженні Знам`янського міськрайонного суду перебувають об`єднані кримінальні провадження об`єднані кримінальні провадження, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001241 від 08 липня 2015 року, №0001623 від 02 вересня 2015 року, № 0001361 від 29 липня 2015 року, №0001803 від 23 вересня 2015 року, №0000641 від 01 квітня 2016 року, стосовно неповнолітніх ОСОБА_3 обвинуваченого у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.185, ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ч.2 ст.289, ч.1 ст.304 КК України, ОСОБА_4 , обвинуваченого у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ч.2 ст.289 КК України, ОСОБА_5 , обвинуваченого у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185, ч.2 ст.289, ч.2 ст.185 КК України.

Відповідно до ч.3 ст.331 КПК України, незалежно від наявності клопотань, суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Строк тримання обвинуваченого ОСОБА_3 під вартою спливає 04 червня 2017 року.
Захисник ОСОБА_11 заявив клопотання про зміну міри запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_3 на більш м`який, яке вмотивував наступним. ОСОБА_3 має постійне місце проживання і реєстрації, проживає з матір`ю в с.Гостинне, в цьому ж селі проживає брат обвинуваченого, що свідчить про наявність у нього міцних соціальних зв`язків, на час вчинення злочинів був неповнолітнім. Справа перебуває в провадженні суду більше року, однак розгляд справи по суті так і не розпочався. На даний час, відсутні ризики, спрямовані на перешкоджання розгляду справи та вчинення інших кримінальних правопорушень з боку ОСОБА_3 , виконання ним процесуальних обов`язків, передбачених КПК України, може бути гарантовано забезпечено іншим запобіжним заходом, не пов`язаним з триманням під вартою. ОСОБА_3 проживає в сільській місцевості, його родина утримує домашнє господарство (худобу, город), і останній міг би надавати посильну допомогу родині тож просить застосувати домашній арешт частково, тобто заборонити ОСОБА_3 залишати домоволодіння з 20.00 до 08.00 години, а в денний час з 08.00 до 20.00 години дозволити перебувати за межами домоволодіння, заборонивши залишати територіальні межі с.Гостинне Знам`янського району.
Вислухавши думку учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд вважає клопотання захисника ОСОБА_11 таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Загальні положення щодо розумних строків у кримінальному провадженні встановлено у ст.28 КПК України та конкретизовано у ст.197 КПК України.
Згідно ст.197 КПК України, сукупний строк тримання під вартою підозрюваного обвинуваченого під час досудового розслідування не повинен перевищувати шести місяців щодо злочинів невеликої або середньої тяжкості, дванадцяти місяців у кримінальному провадженні щодо тяжких або особливо тяжких злочинів. Відповідно до ст.7 КПК України, зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відносяться верховенство права, законність та розумність строків.
Обмеження розгляду клопотання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою лише переліком законодавчих (стандартних) підстав для його застосування без встановлення їх наявності та обґрунтованості до конкретної особи є порушенням вимог п.4 ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (п. 111112 рішення ЄСПЛ у справі «Белевитський проти Росії» від 1 березня 2007 року; п.85 рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року).
Наявність серйозних підозр щодо участі у вчиненні тяжкого правопорушення та перспективи ухвалення вироку про значну міру покарання самі по собі не можуть бути виправданням тривалого попереднього ув`язнення (рішення ЄСПЛ у справі «Адамяк проти Польщі» від 19 грудня 2006 року).
У п.75 рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року наголошено, що тривале тримання під вартою без визначення в рішенні суду відповідних підстав є несумісним з принципом захисту від свавілля, закріпленого в п. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Крім того, у цьому рішенні ЄСПЛ зазначив, що він часто констатує порушення пункту 3 статті 5 Конвенції у зв`язку з тим, що, навіть коли йдеться про тривалі строки тримання під вартою, національні суди часто обґрунтовують продовження строку тримання під вартою однаковими підставами протягом всього періоду ув`язнення, якщо взагалі роблять це, тоді як після спливу певного часу подальше існування обґрунтованої підозри перестає само по собі бути підставою для позбавлення свободи, а суди зобов`язані обґрунтовувати рішення про продовження тримання під вартою іншими підставами, які мають бути чітко вказані.
Відповідно до п.54 рішення Європейського суду з прав людини від 23 жовтня 2012 року у справі: «Зенцов і інші проти Російської Федерації»: «До визнання винним обвинувачений повинен вважатися невинним, і мета даного положення, по суті, вимагає попереднього звільнення, якщо тривале утримання під вартою більш не являється обґрунтованим. Особа, обвинувачувана у вчиненні злочину, має бути завжди звільнена до суду, за винятком випадків, коли Держава може довести, що існують «істотні і достатні» причини для обґрунтування безперервного утримання під вартою».
Відповідно до ч.4 ст.194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті (тобто недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні), суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті.
Обвинувачений ОСОБА_3 перебуває під вартою майже рік, а тому наявність тільки обґрунтованої підозри у вчиненні, в тому числі тяжких злочинів, перестала сама по собі бути підставою для позбавлення його свободи, при цьому стороною обвинувачення, при розгляді питання доцільності продовження обвинуваченому тримання під вартою, не доведено, що на даний час не відпали ризики передбачені ч.1 ст.177 КПК України, для застосування відносно обвинуваченого міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, об`єктивних даних, які б свідчили про його намір ухилитися від суду - немає.
З урахуванням наявності у обвинуваченого постійного місця проживання, зважаючи на тривалий строк перебування під вартою без вирішення справи по суті, приймаючи до уваги презумпцію невинуватості та відсутність доведених перед судом підстав для продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_3 під вартою, яке має бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, відсутність обґрунтування продовження існування ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, які були підставою обрання такої міри запобіжного заходу, обвинувачений ОСОБА_4 , згідно наказу №160 від 05 квітня 2017 року, проходить строкову військову службу в в/ч НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 і питання можливості його явки в судове засідання не узгоджене, суд вважає за необхідне клопотання захисника ОСОБА_11 задовольнити частково.
Враховуючи, що, згідно ч.1 ст.181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби, однак, з урахуванням кількості об`єднаних кримінальних проваджень щодо обвинуваченого, відсутності доказів наявності певного господарства в родині обвинуваченого, вбачається необхідним змінити обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжний захід на більш м`який, а саме на запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, з використанням електронних засобів контролю, та забороною цілодобово залишати місце свого проживання, поклавши на обвинуваченого обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.181,194,196,331,369-372,392 КПК України, суд, -
П О С Т А Н О В И В:
Клопотання захисника ОСОБА_11 задовольнити частково.
Змінити обвинуваченому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю с.Гостинне Знам`янського району Кіровоградської області, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на домашній арешт, з використанням електронних засобів контролю, та забороною цілодобово залишати місце свого проживання, АДРЕСА_2 , з 30 травня 2017 року по 30 липня 2017 року включно.
В порядку ч.5 ст.194 КПК України, покласти на обвинуваченого ОСОБА_3 , такі обов`язки: прибувати за кожною вимогою до Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області, прокурора; не залишати місце постійного проживання за адресою: АДРЕСА_2 , з 30 травня 2017 року по 30 липня 2017 року включно; утриматись від спілкування з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 ; носити електронний засіб контролю.
Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_3 , що у разі невиконання покладених обов`язків, до нього може бути застосовано більш жорсткий запобіжний захід. Обов`язок надати можливість працівникам органу внутрішніх справ з метою контролю за поведінкою обвинуваченого зявлятися у вказане житло з вимогою надавати усні чи письмові пояснення з питань, повязаних із виконанням покладених на нього зобовязань.
В порядку п.2 ч.3 ст.202 КПК України, ОСОБА_3 негайно звільнити з-під варти та зобов`язати невідкладно прибути до місця свого проживання, а саме АДРЕСА_2 .
Копію ухвали вручити прокурору, обвинуваченому ОСОБА_3 , направити начальнику Кіровоградської УПВ №14 до відома та до Знам`янсько ВП ГУНП в Кіровоградській області для виконання.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Суддя Знам`янського міськрайонного суду ОСОБА_1