ухвала
20 березня 2017 року м. Київ

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі колегії:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши в судовому засіданні касаційну скаргу адвоката ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 на ухвалу судді Апеляційного суду Миколаївської області від 21 лютого 2017 року,

в с т а н о в и в:

Ухвалою судді Апеляційного суду Миколаївської області від 21 лютого 2017 року відмовлено адвокату ОСОБА_4 у прийняті до розгляду його апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 18 листопада 2016 року, якою було накладено арешт на майно, а апеляційну скаргу з усіма додатками до неї повернуто особі, що її подала, на підставі п. 2 ч. 3 ст. 399 КПК України.

У касаційній скарзі адвокат ОСОБА_4 указує на незаконність ухвали суду апеляційної інстанції про повернення його апеляційної скарги та просить скасувати оскаржуване судове рішення у зв`язку з порушенням вимог кримінального процесуального закону та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.

Перевіривши касаційну скаргу, долучені до неї копію судового рішення та інші документи, колегія суддів вважає, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити.

Відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів, вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.

Так, п. 2 ч. 3 ст. 399 КПК України передбачено, що апеляційна скарга повертається, якщо її подала особа, яка не має права подавати апеляційну скаргу.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 309 КПК України ухвала слідчого судді про арешт майна або відмову у ньому може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Згідно з п. 10 ч 1 ст. 393 КПК України апеляційну скаргу мають право подавати інші особи у випадках, передбачених КПК України.

При цьому, положеннями ч. 1 ст. 174 КПК України регламентовано, що підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна мають право заявити клопотання про скасування арешту майна.

Як убачається з копії ухвали судді Апеляційного суду Миколаївської області від 21 лютого 2017 року і це не заперечується у касаційній скарзі апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді про арешт майна від 18 листопада 2016 року була подана представником ОСОБА_5 адвокатом ОСОБА_4 , який, з огляду на вищевказані положення кримінального процесуального закону, не наділений правом оскарження вказаної вище ухвали слідчого судді.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 не зазначає про те, що звертаючись до суду апеляційної інстанції він подавав документи, які підтверджують його повноваження як захисника ОСОБА_5 .

Одночасно, в оскаржуваній ухвалі судді апеляційного суду зазначено, що ОСОБА_4 є представником ОСОБА_5 . Як правильно вказано в ухвалі суду апеляційної інстанції, представник не є особою, що має право подавати апеляційну скаргу на ухвалу слідчого судді, постановлену за результатом розгляду клопотання про арешт майна.

За таких обставин, колегія суддів суду касаційної інстанції вважає, що суддя суду апеляційної інстанції зробив правильний висновок про те, що адвокат ОСОБА_4 не є особою, що має право подавати апеляційну скаргу на ухвалу слідчого судді про арешт майна від 18 листопада 2016 року, та відмовив у прийняті до розгляду апеляційної скарги ОСОБА_4 , повернувши йому скаргу з усіма додатками до неї на підставі п. 2 ч. 3 ст. 399 КПК України.

Ухвала судді суду апеляційної інстанції належним чином мотивована.

Виходячи з викладеного, з мотивів наведених у касаційній скарзі підстав для її задоволення не вбачається.

Керуючись ч. 2 ст. 428 КПК України,

п о с т а н о в и в:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою адвоката ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 на ухвалу судді Апеляційного суду Миколаївської області від 21 лютого 2017 року

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3