Справа № 526/2648/16-к
Провадження № 1-кп/526/44/2017

В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 лютого 2016 року Гадяцький районний суд Полтавської області в складі :

головуючої судді - ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

з участю прокурора - ОСОБА_3

обвинуваченого - ОСОБА_4

захисника - ОСОБА_5

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Гадячі кримінальне провадження на підставі угоди зареєстроване в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за

№ 0000933 від 03.11.2016 року відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця

м.Гадяч, Полтавської області, зареєстрованого

АДРЕСА_1 , проживаючого

АДРЕСА_2 ,

освіта неповна середня, не працюючого,

розлученого, раніше не судимого,-

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.309 КК України, -

в с т а н о в и в :

На початку квітня 2016 року ОСОБА_4 на території господарства за місцем свого проживання, що розташоване по АДРЕСА_2 посадив та виростив близько

10 рослин коноплі для власних потреб без мети збуту.

Восени 2016 року ОСОБА_4 із вирощених рослин коноплі зірвав листя та суцвіття, висушив їх, із частини якого, подрібнивши руками, виготовив наркотичну речовину для куріння та зберігав у господарстві за місцем свого проживання для власних потреб без мети збуту.

14.11.2016 року під час проведення обшуку, згідно ухвали Гадяцького районного суду від 09.11.2016 року господарства за вищевказаною адресою, де проживає ОСОБА_4 , працівниками поліції було виявлено та вилучено у приміщенні житлового будинку: - у ванній кімнаті пінопластовий ящик з сухою речовиною рослинного походження, яка згідно висновку судово-хімічної експертизи №2116 від 23.11.2016 року являється речовиною рослинного походження зеленого кольору і має ботанічні ознаки коноплі, містить тетрагідроканабінол і є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено канабісом, масою в перерахунку на суху речовину 497,7г., чемодан в якому знаходилися суха речовина рослинного походження, яка згідно висновку судово-хімічної експертизи №2104 від 21.11.2016 року являється подрібненою речовиною рослинного походження зеленого кольору і є особливо небезпечним наркотичним засобом канабісом, масою в перерахунку на суху речовину 31,887 г. та 25 паперових пакетів із сухою речовиною рослинного походження, яка згідно висновку судово-хімічної експертизи №2103 від 25.11.2016 року являється подрібненою речовиною рослинного походження зеленого кольору, містить тетрагідроканабінол і є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено канабісом, масою в перерахунку на суху речовину 61,260 г., - у коридорі під столом пристрій для куріння наркотичних засобів, який складається з двох обрізаних пластикових пляшок з наперстком у отворі, на яких згідно висновку судово-хімічної експертизи №2115 від 23.11.2016 року виявлено нашарування речовини темно-коричневого кольору із запахом продуктів паління, які на внутрішніх поверхнях містять особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено екстракт канабісу, масою у висушеному стані 0,772 г., на горищі - суху речовину рослинного походження, яка згідно висновку судово-хімічної експертизи №2101 від 21.11.2016 року являється речовиною рослинного походження зеленого кольору, має морфологічні ознаки рослини коноплі. Тонкі стебла з листям та верхівками містять тетрагідроканабінол і є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено канабісом, масою в перерахунку на суху речовину 285,57 г., - у сарайному приміщенні на горищі суху речовину рослинного походження, яка згідно висновку судово-хімічної експертизи № 2102 від 21.11.2016 року являється речовиною рослинного походження зеленого кольору, має морфологічні ознаки рослини коноплі. Тонкі стебла з листям та верхівками містять тетрагідроканабінол і є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено канабісом, масою в перерахунку на суху речовину 22,87 г., - у сарайному приміщенні на стелажі та горищі - суху речовину рослинного походження, яка згідно висновку судово-хімічної експертизи №2117 від 25.11.2016 року являється речовиною рослинного походження зеленого кольору, має ботанічні ознаки рослини коноплі, містить тетрагідроканабінол і є особливо небезпечним наркотичним засобом канабісом, масою в перерахунку на суху речовину 1317,2 г.

Канабіс загальною вагою 2216,487г. та екстракт канабісу вагою 0.722 г., ОСОБА_4 зберігав для власних потреб без мети збуту.

Таким чином, своїми умисними діями, що виразились у незаконному виготовленні та зберіганні наркотичних засобів у великому розмірі без мети збуту, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 309 КК України.

В судовому засіданні прокурор просив затвердити угоду про визнання винуватості , укладену 22 грудня 2016 року, між прокурором та обвинуваченим, за участю захисника відповідно до якої ОСОБА_4 беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.309 КК України.

Сторони узгодили покарання за ч.2 ст.309 КК України, з урахуванням обставин, які пом`якшують покарання: щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, позитивну характеристику у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки. Але враховуючи, що на думку сторін можливе виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 без відбування покарання, сторони узгодили звільнення обвинуваченого ОСОБА_4 від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком на 2 (два) роки із застосуванням п.1, п.2 ч.1 ст.76 КК України, відповідно до якої покласти на нього наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Наслідки укладання та затвердження даної угоди згідно ст.ст. 473, 394, 424, 474, 476 КПК України оговорені сторонами.

У підготовчому судовому засіданні, обвинувачений ОСОБА_4 пояснив, що права, надані йому законом у зв`язку з укладенням угоди про визнання винуватості розуміє, з наслідками укладення та затвердження угоди про визнання винуватості обізнаний, характер обвинувачення та його суть зрозумілі, обраний вид покарання, який застосовується до нього у разі затвердження угоди з ним узгоджено та є цілком зрозумілим, виконати взяті на себе відповідно до угоди про визнання винуватості зобов`язання він може виконати реально, свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.309 КК України визнав повністю.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_6 не заперечував щодо затвердження угоди про визнання винуватості укладену між обвинуваченим та прокурором вважаючи, що умови угоди не суперечать вимогам кримінально-процесуального закону.

Прокурор у судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні даної угоди, дотримані вимоги Кримінально-процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України, просив дану угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену міру покарання та інші передбачені угодою заходи.

Суд вважає, що угода про визнання винуватості підлягає до затвердження, виходячи з наступного.

Статтею 468 КПК України передбачено, що у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Відповідно до ч. 2 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена за ініціативою прокурора чи обвинуваченого.

Частиною четвертою ст. 469 цього Кодексу угода про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Злочин, у вчиненні якого ОСОБА_4 визнав себе винним, відповідно до ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості.

Згідно ч. 5 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може ініціюватись в будь-який момент після повідомлення особі про підозру, до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.

Пунктом першим ч. 3 ст. 314 КПК України встановлено, що при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду про визнання винуватості, а частиною другою ст. 474 цього Кодексу встановлено, що розгляд щодо угоди проводиться під час підготовчого судового засідання.

При цьому судом встановлено, що обвинувачений цілком розуміє те, що він має право на судовий розгляд під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення у вчиненні якого він обвинувачується, а також має права визначені пунктом першим ч. 4 ст. 474 КПК України та розуміє наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ст. 473 КПК України, зокрема: про характер обвинувачення щодо якого він визнає себе винуватим, вид покарання, а також інші заходи які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом та що він цілком розуміє свої права передбачені ч. 4 ст. 474 цього Кодексу.

Вислухавши сторони кримінального провадження, зокрема обвинуваченого , який пояснив, що укладення угоди з його сторони є добровільним, оцінюючи викладені обставини провадження у їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що укладення угоди сторонами є добровільним і не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Виходячи з наведеного, приймаючи до уваги, що умови даної угоди відповідають вимогам ст. 472 КПК України та КК України, суд приходить до висновку про необхідність затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором і обвинуваченим ОСОБА_4 і призначення останньому узгодженої сторонами міри покарання.

Відповідно ст. 475 КПК України, у випадку якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Обвинуваченому ОСОБА_4 роз`яснені і йому зрозумілі наслідки невиконання угоди, встановлені ст. 476 КПК України.

Процесуальні витрати на залучення експертів для проведення судових експертиз на загальну суму 3870,24 грн., які слід стягти з обвинуваченого на користь держави.

Питання про речові докази суд вирішує відповідно до вимог ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 314, 370, 373, 374, 469, 472 - 475 КПК України, суд ,-

ухвалив:

Угоду про визнання винуватості від 22 грудня 2016 року по кримінальному провадженню №0000933 від 03.11.2016 року, укладену між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_4 за участю захисника ОСОБА_5 затвердити.

Визнати винним ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 309 КК України та призначити йому узгоджене сторонами покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк терміном на 2 (два) роки.

На підставі п.1, п.2 ч.1 ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Стягти з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати на проведення судових експертиз у сумі 3870 (три тисячі вісімсот сімдесят) грн. 24 коп..

Речові докази, зазначені у постановах слідчого від 28.11.2016 року та 21.12.2016 року , що знаходяться на зберіганні в кімнаті речових доказів Гадяцького ВП ГУНП в Полтавській області - знищити.

Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду Полтавської області через Гадяцький районний суд протягом тридцяти днів з моменту його проголошення з підстав передбачених ч.4 ст. 394 КПК України.

Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити засудженому та прокурору.

Головуюча: ОСОБА_1