печерський районний суд міста києва
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13.02.2017 Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Києві кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0001536 від 02.03.2015, за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Тилявка Шумського району Тернопільської області, громадянина України, з професійно-технічною освітою, який не одружений, не працює, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , без постійного місця проживання, судимий:

- 18.04.2001 Кременецький районним судом Тернопільської області за ст.ст.81 ч.3, 208, 42 КК України 1960р. на 3 роки позбавленні волі з випробувальним терміном 1 рік 6 місяців;

- 11.06.2003 Кременецьким районним судом Тернопільської області за ч. 1 ст. 309 КК України на 2 роки позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування призначеного покарання з іспитовим строком 1 рік;

- 10.11.2003 Кременецьким районним судом Тернопільської області за ч. 1 ст. 190 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 510 грн;

- 11.02.2004 Шумським районним судом Тернопільської області за ч. 3 ст. 185 КК України, із застосуванням ст. 71 КК України на 3 роки 6 місяців позбавлення волі;

- 06.08.2008 Солом`янським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 185 КК України на 1 рік позбавлення волі;

- 01.10.2010 Солом`янським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 185 КК України на 2 роки позбавлення волі, звільнився 02.07.2012 за відбуттям покарання;

- 27.03.2013 Шумським районним судом Тернопільської області за ч. 2 ст. 263 КК України до покарання у виді громадських робіт строком на 240 годин;

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ч. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, -

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_3 13 січня 2014 року, приблизно о 16 годині 30 хвилин, діючи умисно, з корисливих мотивів, за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_5 , який за вказаний злочин засуджений вироком Печерського районного суду м. Києва від 17.08.2015, з метою таємного викрадення чужого майна зайшли до приміщення гаражного боксу по АДРЕСА_2 , та попрямували до двох двигунів, що знаходилися у вказаному боксі.

Після чого, ОСОБА_5 та ОСОБА_3 , вважаючи, що їх дії є непомітними для інших осіб, викотили із приміщення гаражного боксу один із двигунів вартістю 837 грн., який перебував на балансі Міністерства освіти та науки України. Після цього, продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу на таємне викрадення чужого майна, вважаючи, що їх дії є непомітними для інших осіб, ОСОБА_5 та ОСОБА_3 повернулися до приміщення гаражного боксу та намагалися викрасти другий електродвигун вартістю 837,50 грн. Однак, свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна загальною вартістю 1675 грн., до кінця не довели з причин, що не залежали від їх волі, оскільки на місця вчинення злочину були затримані охоронцями Київського національного університету технологій та дизайну.

Обвинувачений ОСОБА_3 в судовому засіданні повністю визнав свою вину у вчиненні інкримінованого злочину, заявив про щире каяття у вчиненому, по суті фактичних обставин справи пояснив, що на початку січня 2014 року він познайомився із ОСОБА_5 на території Жовтневої клінічної лікарні в монастирі. 13.01.2014 останній запропонував йому допомогти погрузити в тачку розібрані мотори. Він, в свою чергу, розуміючи, що ОСОБА_5 є бомжем, який не має власності, не має гаражів та електродвигунів, розуміючи фактично, що він пропонує йому допомогти вчинити крадіжку, погодився на пропозицію ОСОБА_5 , оскільки також перебував у скрутному матеріальному становищі. З цією метою вони 13 січня 2014 року, приблизно о 16 годині 30 хвилин, діючи за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_5 , зайшли до приміщення гаражного боксу по АДРЕСА_2 . В боксі побачили два двигуни, один з яких був розібраним. Вони викотили із приміщення гаражного боксу один із двигунів на вулицю, та погрузити на тачку, а коли намагалися винести другий електродвигун, були затримані охоронцями цього об`єкту, які викликали міліцію. Не заперечував вартість майна, яке вони намагались викрасти, свої дії охарактеризував негативно.

Приймаючи до уваги, що обвинувачений ОСОБА_3 повністю визнав свою вину у вчиненні злочину, його показання в судовому засіданні відповідали фактичним обставинам справи, положення ч. 3 ст. 349 КПК України обвинуваченому та іншим учасникам судового розгляду роз`яснені, і вони не наполягали на досліджені інших доказів у справі, при цьому у суду не було сумнівів в добровільності та істинності їх позиції, суд визнав недоцільним дослідження решти доказів щодо фактичних обставин справи, які сторонами кримінального провадження не оспорювались.

Визнавши показання обвинуваченого ОСОБА_3 допустимим доказом у справі, суд приходить до висновку про доведеність його вини у вчиненні інкримінованого злочину та в межах висунутого обвинувачення кваліфікує його дії за ч. 2 ч. 15 ч. 2 ст. 185 КК України, оскільки він, діючи за попередньою змовою групою осіб, вчинив закінчений замах на таємне викрадення чужого майна.

При призначенні покарання суд, у відповідності до положень ст. ст. 65-67 КК України, враховує ступінь тяжкості та конкретні обставини вчинення злочинів, дані, які характеризують особу обвинуваченого, наявність (відсутність) обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставиною, що пом`якшує покарання, суд у відповідності до вимог ст. 66 КК України визнає щире каяття у вчиненні злочину.

Обставиною, що обтяжує покарання, з передбачених ст. 67 КК України, судом визнається рецидив злочину.

При призначенні покарання судом враховується те, що ОСОБА_3 вчинив умисний злочин середнього ступеня тяжкості, раніше багаторазово судимий, переважно за злочини проти власності, вчинив злочин під час не знятих у не погашених у встановленому законом порядку судимостей, що свідчить про його відверте небажання стати на шлях виправлення, тривалий час переховувався від правосуддя, у зв`язку із чим оголошувався в розшук, до затримання не працював та суспільно корисною працею не займався, а також з огляду на обставину, що обтяжує його покарання, суд вважає, що виправлення ОСОБА_3 не можливе без ізоляції його від суспільства і йому необхідно призачити покарання у виді позбавленні волі.

При цьому, приймаючи до уваги відсутність тяжких наслідків від вчиненого, те, що ОСОБА_3 на обліку в лікаря нарколога та психіатра не перебуває, а також з огляду на обставину, що пом`якшує його покарання, суд вважає можливим призначити ОСОБА_3 покарання в межах, ближчих до мінімальних санкції ч. 2 ст. 185 КК України.

Призначаючи ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі, суд враховує положення ч. 5 ст. 72 КК України, у відповідності до яких, зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. Натомість суд позбавлений можливості визначити конкретний проміжок часу, який підлягає перерахуванню, оскільки на день постановлення вироку не може визначити конкретний період часу перебування обвинуваченого в умовах попереднього ув`язнення. Вказане питання може бути вирішення безпосередньо установою за місцем відбування покарання у виді позбавлення волі або судом в порядку, визначеному ст.ст. 537-539 КПК України.

Судові витрати, речові докази та цивільний позов у справі відсутні.

Керуючись ст. 371, ч.2 ст. 373, ст. ст. 374, 376 КПК України, -

З А С У Д И В :
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі

Строк відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з моменту його фактичного затримання та взяття під варту з 01 листопада 2016 року, зарахувавши в строк попереднього ув`язнення перебування його під вартою під час затримання з 13 по 15 січня 2015 року.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати в строк відбування покарання час попереднього ув`язнення ОСОБА_3 з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили залишити у виді тримання під вартою.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду м. Києва через Печерський районний суд м. Києва шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим, який утримується під вартою, в той же строк з моменту отримання копії вироку.

Копію вироку негайно вручити прокурору і обвинуваченому.

Суддя - ОСОБА_1