АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/2281/16 Справа № 191/3668/16-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 грудня 2016 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з кримінальних справ апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

Головуючого-судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю:
секретаря ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
засудженого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі кримінальне провадження в режимі відеоконференції за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Синельниківського міськрайоннного суду Дніпропетровської області від 06 жовтня 2016 року щодо:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, українця, громадянина України, раніше судимого,
якою йому відмовлено у задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення.

В С Т А Н О В И Л А:

Із матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_7 15.05.2015 року був засуджений вироком Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська за ч.2 ст.185, ст.71 КК України на 2 роки позбавлення волі. Початок строку: 29.04.2015 року, кінець строку: 12.03.2017 року, з урахуванням ухвали суду на підставі ч.5 ст.72 КК України.

12.07.2016 року ОСОБА_7 звернувся до Синельниківського районного суду Дніпропетровської області з клопотанням про умовно-дострокове звільнення з місць позбавлення волі.

Відмовляючи в задоволенні клопотання засудженого, суд першої інстанції послався на те, що ОСОБА_7 систематично залучається до робіт із благоустрою колонії та поліпшення житлово-побутових умов проживання засуджених відділення СПС № 14, до роботи ставиться сумлінно та відповідально, поставлені завдання виконує якісно та вчасно, але за довідкою установи з вересня 2015 року по вересень 2016 року не працював, характеризується позитивно, має одне заохочення за зразкову поведінку та активну участь у суспільно-корисному житті відділення, стягнень не має. В той же час, суд вказує в ухвалі, що залучення засудженого до робіт із благоустрою установи є обов`язковим і не розцінено судом як належне ставлення засудженого до праці. Також засудженим за під час відбування покарання не було отримано жодного заохочення за сумлінне ставлення до праці, що свідчить про те, що ОСОБА_7 за весь час відбування покарання свого належного виправлення не довів.

В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_7 просить скасувати рішення суду, так як вважає його незаконним та необґрунтованим. Зазначає, що він, перебуваючи в колонії з 29.04.2015 року по теперішній час, жодного разу не порушив режим відбування покарання, не мав стягнень, приймав активну участь в ремонтних роботах житлового приміщення, у зв`язку з чим мав заохочення за позитивну поведінку та сумлінне ставлення до праці. Вину визнав повністю, щиро кається, матеріальна шкода відшкодована в повному обсязі.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, пояснення засудженого ОСОБА_7 , який просив задовольнити апеляційну скаргу, перевіривши матеріали кримінального провадження, в межах поданої апеляційної скарги, обговоривши її доводи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга засудженого задоволенню не підлягає з наступних підстав.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_7 був раніше неодноразово судимий, в установах виконання покарань перебуває з 04.05.2015 року. Перебуваючи у СІЗО м. Дніпропетровська характеризувався посередньо, заохочень та стягнень не мав. До Синельниківської ВК 94 прибув 02.08.2015 року. На теперішній час засуджений систематично залучається до робіт із благоустрою колонії та поліпшення житлово-побутових умов проживання засуджених відділення СПС № 14. До роботи ставиться сумлінно та відповідально, проявляє розумну ініціативу, поставлені завдання виконує якісно та вчасно. За час відбування покарання характеризується позитивно, дотримується норм, які визначають порядок, умови відбування покарання та розпорядок дня установи. Має одне заохочення, стягнень не має. Не приймає участі у реалізації програм диференційованого виховного впливу. Участі у роботі самодіяльних організацій не бере. Провину у скоєному визнає.

Однак, з огляду на вищевикладене, колегія суддів повністю погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що залучення до робіт із благоустрою установи є обов`язком засудженого, тому виконання вказаних робіт не розцінюється як належне ставлення засудженого ОСОБА_7 до праці. Також судом вірно зазначено, що під час відбування покарання, засудженим не було отримано жодного заохочення за сумлінне ставлення до праці. Вказані обставини свідчать про те, що ОСОБА_7 за весь час відбування покарання свого належного виправлення не довів.

Підставою умовно-дострокового звільнення від відбування покарання є: фактичне відбуття засудженим певної частини призначеного йому покарання та доведення засудженим свого виправлення. Доведення засудженим свого виправлення означає досягнення ним такого стану, за якого від даної особи не доводиться очікувати вчинення в майбутньому нових злочинів. Виправлення засудженого має бути підтверджене сумлінною поведінкою і ставленням до праці.
Разом з тим, від сумлінної поведінки слід відрізняти пристосування засуджених до вимог адміністрації колонії з метою отримання пільг або уникнення покарання, тоді як реальна поведінка свідчить про негативну спрямованість особистості, або коли засуджені дотримуються вимог режиму тільки під контролем з боку адміністрації.
Про сумлінну працю засудженого додатково може свідчити отримання ним заохочень, передбачених відповідним законодавством (трудовим, кримінально-виконавчим, військовим).
Виходячи з матеріалів, які були предметом дослідження суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про відсутність підстав вважати, що поведінка засудженого ОСОБА_7 під час відбування покарання є зразковою та свідчить про його повне виправлення і обґрунтовано відмовив йому у задоволенні клопотання про застосування до останнього умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

На підставі викладеного та керуючись ст. 81 КК України, ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Синельниківського міськрайоннного суду Дніпропетровської області від 06 жовтня 2016 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді: