АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 545/3990/16-к Номер провадження 11-кп/786/458/17Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 травня 2017 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Полтавської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з секретарем ОСОБА_5 ,
з участю прокурора ОСОБА_6 ,
засудженого ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції з Уманським міськрайонним судом Черкаської області провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Полтавського районного суду Полтавської області від 01 березня 2017 року,-
ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою суду, відмовлено в задоволенні заяви засудженого ОСОБА_7 про роз`яснення ухвали Полтавського районного суду Полтавської області від 16.12.2016 року.

Мотивуюче своє рішення, суддя вказав, що згідно з текстом ухвали, вона складена у відповідності до вимог ст. 372 КПК України з посиланням на норми діючого кримінального процесуального закону, викладена чіткими зрозумілими реченнями і не містить у собі труднощів для розуміння її точного змісту, а тому заява ОСОБА_7 про роз`яснення ухвали суду є необгрунтованою та задоволенню не підлягає.

Не погоджуючись з рішенням суду, до апеляційного суду, з апеляційною скаргою на ухвалу Полтавського районного суду Полтавської області від 01 березня 2017 року звернувся засуджений ОСОБА_7 .

Просить ухвалу суду скасувати у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального законодавства та постановити нову ухвалу, якою роз`яснити на який саме термін йому замінено покарання у виді виправних робіт.

Вказує, що другий абзац резолютивної частини ухвали Полтавського районного суду Полтавської області від 16.12.2016 року, викладений наступним чином : «Засудженому ОСОБА_7 замінити невідбуту частину покарання 01 рік 05 місяців 08 днів за вироком Соснівського районного суду м. Черкаси від 27.01.2014 року більш м`яким покаранням у виді виправних робіт з відрахуванням 20% заробітної плати на користь держави із залишенням додаткової міри покарання у виді позбавлення права обіймати посади, пов`язані з роботою у правоохоронних органах».

Однак, таке викладення резолютивної частини рішення стосовно терміну «01 рік 05 місяців 08 днів», який однозначно та беззаперечно стосується невідбутої частини покарання в виді позбавлення волі, допускає неоднозначне тлумачення часових меж покарання у вигляді виправних робіт, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 82 КК України, більш м`яке покарання призначається в межах строків, установлених у Загальній частині цього Кодексу для даного виду покарання, і не повинне перевищувати невідбутого строку покарання, призначеного вироком. Тобто, більш м`яке покарання, яким замінена невідбута частина покарання у вигляді позбавлення волі, повинна дорівнювати, або бути меншою, ніж невідбута частина покарання у вигляді позбавлення волі, і може коливатись в часових межах від 6 місяців до 2- х років.

Крім того, відповідно до положень ч. 1 ст. 57 КК України, покарання у виді виправних робіт встановлюється на строк від шести місяців до двох років, що і застосовується в судовій практиці судами загальної юрисдикцій України.

Також, звертає увагу на незаконність судового рішення з огляду на те, що в мотивувальній частині зазначено, що суд врахував позицію прокурора, який відповідно до вступної частини ухвали не брав участі в судовому розгляді і судом позиція прокурора в ухвалі не висвітлювалась.

Вказує на невмотивованість рішення, оскільки резолютивна частина ухвали, яку він просив роз`яснити, залишається логічно незавершеною та незрозумілою щодо часових меж покарання у виді виправних робіт.

Інші учасники судового провадження ухвалу суду не оскаржували.

Заслухавши суддю-доповідача, засудженого ОСОБА_7 на підтримку поданої апеляційної скарги, думку прокурора ОСОБА_6 , про законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали провадження, приходить до висновку, що апеляційна скарга засудженого задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Вказаним вимогам Закону ухвала суду першої інстанції відповідає у повному обсязі.

Колегія суддів знаходить безпідставними доводи апеляційної скарги засудженого ОСОБА_7 про те, що суд першої інстанції необґрунтовано та з порушенням вимог кримінального процесуального закону відмовив йому у роз`ясненні ухвали.

Відповідно до ч.1 ст. 380 КПК України, якщо судове рішення є незрозумілим, суд, який його ухвалив, за заявою учасника судового провадження чи органу виконання судового рішення ухвалою роз`яснює своє рішення, не змінюючи при цьому його зміст.

Згідно викладеного, роз`яснення судового рішення можливе у випадку, якщо воно є нечітким за змістом, містить положення, які викликають суперечки щодо його неоднакового тлумачення і розуміння під час виконання. При цьому суд не вправі вносити будь-які зміни в існуюче рішення, так само, як і вирішувати питання, що не були предметом судового розгляду. Якщо фактично порушується питання про зміну рішення, або про внесення до нього нових даних, або про роз`яснення мотивів прийняття рішення, суд відмовляє в роз`ясненні рішення.

У ході роз`яснення рішення суд повинен тлумачити юридичні терміни, а не загальновживані слова.

Аналізуючи ухвалу Полтавського районного суду Полтавської області від 01 березня 2017 року, з урахуванням вимог апеляційної скарги засудженого, колегія суддів вважає, що її мотивувальна і резолютивна частини, викладені загальновживаними словами, не викликають суперечностей щодо їх тлумачення, містять чіткий і зрозумілий характер, не містить положень, які викликають протиріччя, у зв`язку з чим не потребують додаткового роз`яснення.

Наведені апелянтом доводи щодо незрозумілості резолютивної частини ухвали суду першої інстанції не стосуються передбачених законом підстав роз`яснення судового рішення, а тому вимоги про його роз`яснення є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

З урахуванням наведеного, колегія суддів не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги засудженого.

Керуючись ст.ст. 380, 404, 407 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Полтавського районного суду Полтавської області від 01 березня 2017 року, якою відмовлено у задоволенні заяви засудженого про роз`яснення ухвали Полтавського районного суду Полтавської області від 16.12.2016р. - без змін.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3