Справа № 152/12/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 березня 2017 року м. Шаргород
Шаргородський районний суд Вінницької області у складі:
головуючого - ОСОБА_1
за участі секретаря
судового засідання - ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000274,
по обвинуваченню: ОСОБА_3 , народженого: ІНФОРМАЦІЯ_1 , у с. Ялтушків Барського району Вінницької області, проживаючого у АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою освітою, одруженого, не працюючого, раніше судимого: 17 листопада 2014 року Шаргородським районним судом Вінницької області за ч. 1 ст. 164 Кримінального кодексу України (далі - КК України) до покарання у вигляді 100 годин громадських робіт, покарання відбуто повністю; 28 серпня 2015 року Шаргородським районним судом Вінницької області за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у вигляді 160 годин громадських робіт, покарання відбуто повністю.
- у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,
учасники кримінального
провадження:
сторона обвинувачення:
прокурор - ОСОБА_4
сторона захисту:
обвинувачений - ОСОБА_3
потерпіла - ОСОБА_5
у с т а н о в и в:

02 серпня 2016 року біля 12 години ОСОБА_3 перебуваючи у будинку ОСОБА_5 , розташованого в АДРЕСА_2 , скориставшись відсутністю власниці будинку, шляхом вільного доступу, таємно, умисно, повторно, з корисливих мотивів, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, пройшовши до житлової кімнати викрав гроші в сумі 1000 грн, купюрами по 200 грн, що знаходились у жіночій сумочці, які належали ОСОБА_5 , поклавши їх у кишеню штанів та розпорядився викраденими коштами на власний розсуд.
Допитаний у судовому засіданні ОСОБА_3 свою винуватість у висунутому обвинуваченні визнав у повному обсязі, щиро розкаявся і дав показання, які за своїм змістом повністю відповідають викладеним вище обставинам вчинення ним злочину, про вчинене шкодує. Зокрема, пояснив, що 2 серпня 2016 року, перебуваючи в будинку ОСОБА_5 , переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, в одній із кімнат будинку виявив жіночу сумку та заволодів коштами в сумі 1000 грн, які знаходились у вказаній сумці, яка належала ОСОБА_5 . Поклавши викрадені кошти собі в кишеню, ОСОБА_3 з місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд.
Ураховуючи те, що обвинувачений, потерпіла та прокурор у судовому засіданні, не оспорюють усі обставини, які підлягають доказуванню у цьому кримінальному провадженні і викладені в обвинувальному акті, судом установлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд провів судовий розгляд цього провадження щодо усіх його обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження інших обставин у кримінальному провадженні, обмежившись лише допитом обвинуваченого та дослідженням доказів, які характеризують його особу.
Отже, суд вважає доведеним у судовому засіданні те, що ОСОБА_3 своїми умисними діями вчинив таємне викрадення чужого майна, тобто крадіжку вчинену повторно, а тому кваліфікує його дії за ч. 2 ст. 185 КК України.
Суд, відповідно до ст. 65 КК України, при призначенні обвинуваченому виду та міри покарання, приймає до уваги характер, ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним злочину, конкретні обставини справи, дані про особу обвинуваченого, який на диспансерному обліку у лікаря-психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується задовільно, має судимість.
Обставинами, пом`якшуючими покарання ОСОБА_3 є визнання ним вини та щире каяття, обставин обтяжуючих його покарання не встановлено.
Суд не знаходить підстав для застосування до обвинуваченого статей 69, 69-1 КК України, а тому: з урахуванням усіх обставин у справі, ступеня тяжкості злочину, вчиненого обвинуваченим, особи винуватого, наявності обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, загальних засад призначення покарання: законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, зважаючи на думку прокурора, висловлену у дебатах та думку потерпілої, яка просила суворо не карати обвинуваченого, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_3 покарання у виді арешту у межах санкції, передбаченої ч. 2 ст. 185 КК України.
Призначаючи обвинуваченому зазначене вище покарання, суд виходить із того, що воно є достатнім для його виправлення і перевиховання, запобігання вчиненню нових злочинів, що відповідає його особі та є достатнім для досягнення передбачених ч. 2 ст. 50 КК України цілей покарання.
Цивільний позов не заявлено, речових доказів та процесуальних витрат у провадженні немає.
Підстав для обрання запобіжного заходу немає.
Керуючись ч. 3 ст. 349, статтями 368-371, 373-376 КПК України, суд

у х в а л и в:
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді арешту строком на три місяці.
Строк відбування покарання обчислювати з дня звернення вироку до виконання.
Запобіжний захід ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили не застосовувати.
Згідно зі статтями 376, 392, 393, 395, 532 КПК України вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Вінницької області через Шаргородський районний суд Вінницької області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.
Вирок суду першої інстанції, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.
Суддя ОСОБА_1