Ухвала
іменем україни

28 березня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України
з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі
судового засідання ОСОБА_4 ,

за участю прокурора ОСОБА_5 ,

розглянувши в судовому засіданні у межах кримінального провадження № 0001083 касаційну скаргу засудженого на вирок Апеляційного суду Донецької області від 06 квітня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

За вироком Приморського районного суду м. Маріуполя від 27 січня 2016 року

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, такого, що не має судимості в силу ст. 89 КК,

засуджено за ч. 3 ст. 309 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років зі звільненням на підставі ст. 75 цього Кодексу від його відбування з випробуванням з іспитовим строком тривалістю три роки та з покладенням обов`язків, передбачених пунктами 2, 3 ч. 1 ст. 76 КК.
Вирішено питання про судові витрати й долю речових доказів.

За вироком ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні незаконного придбання, виготовлення та зберігання наркотичного засобу канабісу в особливо великих розмірах (2515,18 г) для власного вживання без мети збуту за таких обставин.

У середині вересня 2015 року в денний час ОСОБА_6 за місцем свого проживання на АДРЕСА_1 на подвір`ї незаконно придбав (зірвав) рослини дикорослої коноплі, переніс їх до будинку, де висушив, після чого шляхом механічного подрібнення виготовив канабіс, який помістив в різні ємкості і став незаконно зберігати для особистого вживання без мети збуту. Загальна вага канабісу в перерахунку на суху речовину склала 2515,18 г.
Апеляційний суд скасував вирок місцевого суду в частині звільнення ОСОБА_6 на підставі ст. 75 КК від призначеного покарання й ухвалив свій, яким призначив засудженому за ч. 3 ст. 309 КК покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років. У решті вирок місцевого суду залишено без змін.
За змістом касаційної скарги засуджений, не оспорюючи своєї винуватості й правильності кваліфікації діяння, просить змінити вирок апеляційного суду та звільнити його від відбування призначеного покарання на підставі ст. 75 КК, про що наводить відповідні доводи.
Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який заперечував проти задоволення касаційної скарги, обговоривши доводи, викладені у скарзі, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню на таких підставах.

Події злочину, доведеності винуватості ОСОБА_6 у його вчиненні, кримінально-правової оцінки діяння за ч. 3 ст. 309 КК не оскаржено.

Доводи засудженого про суворість призначеного апеляційним судом покарання та про можливість звільнення ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК, на думку колегії суддів, є безпідставними, тому що покарання відповідає вимогам ст. 65 цього Кодексу, вчиненому й особі засудженого.

При цьому суд урахував відсутність обставин, що обтяжують покарання, та обставини, що його пом`якшують (щире каяття, визнання вини й активне сприяння розкриттю злочину), дані про особу засудженого, що його характеризують і підтверджуються матеріалами провадження, з якими засуджений пов`язує касаційні вимоги, й призначив покарання у мінімальних межах санкції ч. 3 ст. 309 КК.

Разом із тим суд правильно урахував ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_6 злочину, який є тяжким, а також те, що дані про особу засудженого вагомо не знижують ступеня його суспільної небезпечності.
Таким чином вказаний суд навів переконливі мотиви, чому до ОСОБА_6 не може бути застосовано інститут звільнення від відбування покарання з випробуванням.

За таких обставин колегія суддів дійшла висновку, що призначене апеляційним судом ОСОБА_6 покарання є справедливим, необхідним та достатнім для виправлення засудженого й попередження вчинення ним нових злочинів, а підстави для звільнення від відбування покарання відсутні.

Вирок суду апеляційної інстанції відповідає вимогам ст. 420 КПК.

У зв`язку з наведеним касаційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись п. 6 розділу XII «Прикінцеві та Перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів», статтями 433, 436 КПК, колегія суддів

у х в а л и л а:

Вирок Апеляційного суду Донецької області від 06 квітня 2016 року щодо ОСОБА_6 залишити без зміни, а його касаційну скаргу без задоволення.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення й оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_3 ОСОБА_2