АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/793/425/17 Справа № 694/300/17 Категорія: ч.2 ст. 185 КК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 травня 2017 року Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючого суддів при секретарі ОСОБА_2 ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_5
з участю прокурораОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси матеріали кримінального провадження за апеляційною скарго прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції на вирок Звенигородського районного суду Черкаської області від 22.03.2017 року, яким

ОСОБА_8

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Звенигородка, Черкаської області, громадянина України, освіта середня, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого 16.06.2015 року Ватутінським міським судом Черкаської області за ч. 2 ст.15, ч. 1 ст. 185 КК України до штрафу в розмірі 850 грн„ 07.04.2016р. Ухвалою Ватутінського міського суду штраф замінено на 50 годин громадських роботи, судимість в установленому законом порядку не знята та не погашена

визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України із застосуванням ст.69 КК України та призначено покарання у виді штрафу в розмірі пятсот неоподаткованих мінімумів доходів громадян в сумі 8500 грн.

Вирішена доля речових доказів, відповідно до положень ст. 100 КПК України, -

в с т а н о в и л а :
Згідно вироку суду, ОСОБА_7 засуджений за те, що він 18.05.2015 року, близько, 00.30 год., знаходячись на перехресті вул. Чорновола та Звенигородська, біля магазину «Спокуса» в м. Звенигородка, Черкаської області, впевнившись у відсутності сторонніх осіб та власника, таємно, умисно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, шляхом вільного доступу, викрав майно ОСОБА_9 , а саме мобільний телефон марки «Samsung GT S-5260», вартістю 400 грн., з сім картою оператора «Київстар» вартістю 20 грн., після чого з місця скоєння злочину з викраденим зник, завдавши потерпілій матеріальних збитків на загальну суму 420 грн.

В апеляційній скарзі, прокурор не заперечуючи встановлених судом фактичних обставин справи та доведеності вини ОСОБА_7 вважає вирок суду незаконним,

який підлягає скасуванню через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідності призначеного покарання внаслідок призначеного покарання та особі обвинуваченого внаслідок мякості.

Просить ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання за ч.2 ст.185 КК України у вигляді 2 років позбавлення волі і на підставі ст.75 КК України звільнити останнього від призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, думку прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, доводи обвинуваченого ОСОБА_7 , який заперечував проти апеляційної скарги прокурора, вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про залишення апеляційної скарги прокурора без задоволення виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст. 370 КПК України, вирок суду повинен бути законним та обґрунтованим. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ці вимоги закону судом виконані.

Колегія суддів вважає, що висновок суду щодо доведеності вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 України відповідає фактичним обставинам справи і підтверджується наведеними у вироку доказами, які судом досліджені повно, всебічно і об`єктивно та учасниками кримінального провадження не оспорюються.

Дії ОСОБА_7 судом кваліфіковано за ч.2 ст.185 України та ніким з учасників процесу не оспорюються.

Доводи апеляційної скарги прокурора про неправильне застосування закону про кримінальну відповідальність в зв`язку з м`яким призначенням покарання обвинуваченому ОСОБА_7 не заслуговують на увагу.

Відповідно до ч.2 ст.50 КК України, покарання має на меті не тільку кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими так і іншими особами.

При призначенні покарання, обвинуваченому ОСОБА_7 , суд 1 інстанції у відповідності до вимог ст.65,66,67 КК України врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься до злочину середньої тяжкості, обставини справи, дані про обвинуваченого ОСОБА_7 , який ніде не працює, за місцем проживання характеризується посередньо, за колишнім місцем роботи харктеризується позитивно, на обліку у лікаря психіатра не перебуває.

За змістом ст. 69 КК при вирішенні питання про можливість перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті за цей злочин, суд повинен установити декілька обставин, що пом`якшують покарання, та мотивувати, яким чином вони істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину.

Ці вимоги закону суд першої інстанції, призначаючи обвинуваченому покарання дотримався в повному обсязі.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано визнав в якості обставин, що пом`якшують покарання щире каяття та відшкодування шкоди.

Визнавши за можливе призначити ОСОБА_7 із застосуванням ст. 69 КК більш м`яке покарання, ніж установлено санкцією ч. 2 ст. 185 цього Кодексу, суд першої інстанції виходив з того, з чим і погоджується колегія суддів, що обвинувачений повністю визнав вину, в чому розкаюється, є потерпілим від Чорнобильської катастрофи, має постійне місце проживання, наявність вагітної дружини, відшкодував шкоду потерпілій та відсутність претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого.

Крім того надання обвинуваченим в суді апеляційної інстанції квитанції про сплату штрафу в розмірі 8500 грн., який був призначений судом першої інстанції в якості покарання, свідчить про усвідомлення своїх злочинних дій та виконання вироку Звенигородського районного суду Черкаської області, тому є всі підстави для призначення ОСОБА_7 покарання із застосуванням ст.69 КК України.

Відповідно до вимог ст.404 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.

З огляду на вищевказане підстав для зміни або скасування вироку районного суду колегія суддів не вбачає, а тому апеляційну скаргу прокурора слід залишити без задоволення.

Керуючись статтями 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :
Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні залишити без задоволення.

Вирок Звенигородського районного суду Черкаської області від 22.03.2017 року відносно ОСОБА_8 залишити без змін.

Головуючий :

Судді :