Справа № 624/217/16-к
Провадження № 1-кп/626/10/2017
Красноградський районний суд Харківської області

21 березня 2017 року Красноградський районний суд Харківської області
в складі колегії суддів: головуючого - судді ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю секретаря ОСОБА_4
прокурора ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6
захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_7
потерпілого ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Краснограді кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , росіянина, громадянина України, уродженця м. Іваново, Івановської області, Російської Федерації, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , пенсіонера, інваліда І-ї групи по зору, безстроково, (діагноз: термальна глаукома обох очей) перебуває на диспансерному обліку у лікаря офтальмолога з 1998 року у Кегичівській ЦРЛ Кегичівського району Харківської області, не одруженого (вдівця), має базову вищу освіту, неповнолітніх дітей на утриманні не має, раніше не судимого, в скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, -
21 січня 2016 року обвинувачений ОСОБА_6 діючи умисно, з прямим умислом скоїв вбивство ОСОБА_9 при таких обставинах.
Так, 21 січня 2016 в період часу з 00:01 хв. по 01:00 год., ОСОБА_6 , знаходячись за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , прокинувся у своїй кімнаті від галасу, який лунав із кухні його квартири.
В цей час ОСОБА_6 встав з ліжка та направився до кухні звідки чулися чоловічі голоси, зайшовши до приміщення кімнати кухні почув, що його син ОСОБА_10 разом з невідомим йому ( ОСОБА_6 ) чоловіком, сидячи за столом, голосно розмовляли, через їх нерозбірливу мову ОСОБА_6 зрозумів, що останні перебувають у стані алкогольного сп`яніння.
Це обурило ОСОБА_6 , після чого він зробив зауваження невідомому йому чоловіку ( ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ) та почав словесно виганяти останнього з приміщення квартири, після чого ОСОБА_9 , не послухавши ОСОБА_6 , наніс останньому два удари долонями правої та лівої руки по обличчю та один удар кулаком правої руки в район грудної клітини. Після цього ОСОБА_6 зі столу, розташованого на кухні, схопив в праву руку кухонний ніж, який знаходився в дерев`яній підставці на поверхні кухонного столу, а лівою рукою схопив за одяг ОСОБА_9 та почав виштовхувати останнього з приміщення кімнати кухні до коридору.
При цьому ОСОБА_6 , вже перебуваючи в коридорі своєї квартири, тримаючи в правій руці вказаний кухонний ніж, в ході сварки з ОСОБА_9 , на підставі раптово виниклих особистих неприязних відносин з останнім, обумовлених суперечкою з приводу вживання алкогольних напоїв ОСОБА_9 в його квартирі, маючи раптово виниклий умисел, спрямований на умисне протиправне заподіяння смерті ОСОБА_9 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи реальну можливість настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді смерті потерпілого та бажаючи їх настання, кухонним ножем, який був у правій руці, умисно наніс ОСОБА_9 три удари в область черевної порожнини, чим спричинив йому три колото-різані рани живота, після чого, відчинивши двері своєї квартири, одразу випхав потерпілого ОСОБА_9 з квартири до під`їзду та зачинив двері.
ОСОБА_9 , перебуваючи в стані сильного алкогольного сп`яніння, присів під стіною навпроти входу до під`їзду біля квартири ОСОБА_6 , де був знайдений працівниками швидкої медичної допомоги, які встановили його смерть.
Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_6 , спричинив потерпілому ОСОБА_9 , відповідно до висновку судово-медичного експерта №33-КРт/16 від 18.03.2016 року три колото-різані рани живота, дві з яких не проникаючі: рана №1 розташована в проекції 8 ребра зліва по середині-ключичної лінії і на 13,5см вліво від умовної середньої лінії тіла, сліпо закінчується в хрящовій частині 8 ребра, раневий канал направлений зовні в середину горизонтально, довжиною 4,5 см; рана №3 розташована в проекції 8 ребра зправа поперед м`язової лінії, на 14 см правіше від умовної середньої лінії тіла, сліпо закінчується в хрящовій частині 7 ребра зправа, раневий канал направлений зовні в середину горизонтально, довжиною 1,5 см; третя рана (рана(№2), проникаюча в черевну порожнину, розташована на правій половині живота на 4 см правіше і на 2 см., до низу від пупка, проходячи скрізь м`язи черевної стінки, брижейку тонкого и товстого кишечника (скрізне поранення) закінчуються в порожнині шлунку (поранення розташовані по великій його кривизні в області тіла), раневий канал направлений знизу вгору зправа наліво зовні всередину, довжиною 17 см. Проникаюча в черевну порожнину рана (№2) знаходиться в прямому причинно-слідчому зв`язку з настанням смерті та має ознаки «ТЯЖКИХ» тілесних ушкоджень, по критерію небезпеки для життя, згідно п.п. 4.8,2.1.2,2.1.3 «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом МОЗ України від 17 січня 1995 року №6. Рани (№1) і (№3) не перебувають в причинному зв`язку з настанням смерті і мають ознаки «ЛЕГКИХ» тілесних ушкоджень, які спричинили короткочасний розлад здоров`я, відповідно п.п. 4.8.,2.3.2 а,2.3.3» «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом МОЗ України від 17 січня 1995 року №6.
Крім того, ОСОБА_6 спричинив потерпілому ОСОБА_11 п`ять колото-різаних ран лівої кисті, дві із яких розташовані по долонній поверхні (в основі 2-3 пальців і у основі кисті ближче до ліктьового краю), три по тильній поверхні (у нігтівого ложа 1 пальця (1), 2 пальця лівої кисті (2). Дані ушкодження не перебувать в причинному зв`язку з настанням смерті і можуть бути розцінені як ушкодження, утворені в результаті самооборони. Рани по долонній поверхні (у основи 2-3 пальців і у основі кисті ближче до ліктівого краю) і по тильній поверхні (у ногтівого ложа 1 пальця) мають ознаки «ЛЕГКИХ» тілесних ушкоджень, відповідно п.п.4.8.2.3.2.б,2.3.5 «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом МОЗ України від 17 січня року1995 №6.
Смерть ОСОБА_9 , настала в результаті проникаючого колото-різаного поранення черевної стінки з пошкодженням внутрішніх органів(брижейки товстого та тонкого кишечника, шлунка) утвореного в наслідок цього гемоперитониума (наявність в черевній порожнині 750 мл крові та 880 мл згустків) спричинивши розвиток гострої крововтрати.
Обвинувачений ОСОБА_6 вину в скоєнні умисного вбивства не визнав і пояснив, що являється інвалідом першої групи із захворюванням зору, втратив зір на 100%. 20.01.2016 року після 21.00 годин він відпочивав у своїй квартирі, з ним відпочивала його співмешканка ОСОБА_12 . Біля 24. 00 години ночі вони прокинулися від голосної розмови на кухні. Він одягнувся, вийшов на кухню, так як у своїй квартирі добре орієнтується, зрозумів, що на кухні вживають алкоголь його син ОСОБА_13 і сторонній чоловік, якого спочатку по голосу не взнав. Він почав казати, щоб цей чоловік йшов додому, так як уже нічна година. Його слова не сподобалися цьому чоловікові, який його ударив два рази по обличчю і один раз рукою у груди. Такі дії сторонньої особи його сильно розгнівали, для того, щоб випроводити чоловіка з квартири, який був п`яним, він взяв із підставки на кухні невеликий ніж, вбивати ножем він не хотів, бажав тільки за допомогою ножа вивести чоловіка з квартири, взяв його за одежу, вивів в коридор до вхідної двері, а в цей час махав ножем в повітря в напрямку тулуба чоловіка, махнув близько 10 разів, щоб прискорити його вихід з квартири. Однак чоловік опирався, не хотів виходити і в коридорі вдарив його кулаком в обличчя, він тоді сильніше «штрикнув» ножем, але не відчув, щоб ніж ввійшов в тіло чоловіка і випхнув останнього за вхідні двері. Сину ОСОБА_13 стало вночі погано і він викликав «швидку допомогу», яка знайшла в під`їзді їх будинку цього чоловіка мертвим , це був ОСОБА_14 , якого раніше він знав. Вважає, що він захищався від нападу ОСОБА_9 .
Разом з тим, безпосередньо допитавши в судовому засіданні потерпілого і свідків, призначивши за клопотанням захисту судово-психологічну експертизу, дослідивши надані сторонами документи, проглянувши відеозаписи відповідних слідчих дій, не дивлячись на заперечення своєї вини обвинуваченим у вчиненні умисного вбивства ОСОБА_9 , судова колегія, вважає доведеним вину ОСОБА_6 у вчиненні цього злочину такими доказами.
Із пояснень потерпілого ОСОБА_8 витікає, що з братом ОСОБА_9 останнім часом він бачився рідко, брат жив у матері. Він вживав спиртні напої, у стані алкогольного сп`яніння брат може конфліктувати. Про смерть брата взнав від матері, позов про стягнення матеріальної та моральної шкоди заявляти не буде, вважає, що брата умисно вбили і вбивця повинен понести відповідне покарання.
Свідок ОСОБА_12 , співмешканка ОСОБА_6 , вказала, що з жовтня 2015 року вона співмешкає з ОСОБА_6 , допомагає йому себе обслуговувати, так як він нічого не бачить. Між ОСОБА_6 і його сином ОСОБА_13 часто виникали конфлікти із-за п`янок сина, навіть з цього приводу викликали працівників поліції. В ніч з 20.01.16 року на 21.01.2016 року вони з ОСОБА_6 прокинулися в спальні від голосної розмови на кухні. ОСОБА_6 пішов вияснити, що там відбувається. Вона почула його голос, він з кимось розмовляв, хвилин через п`ятнадцять ОСОБА_6 прийшов і повідомив, що насилу випровадив із квартири за допомогою ножа якогось п`яного чоловіка. Також сказав, що хотів його налякати, взяв ніж, «ширнув» його, не зрозумівши куди. Вночі ОСОБА_15 стало погано він викликав «швидку допомогу» і фельдшер в під`їзді будинку біля вхідних дверей у їх квартиру виявив мертвого чоловіка, викликали працівників поліції.
Свідок ОСОБА_10 пояснив, що батько має спокійний характер, але в них були конфлікти з причини зловживання ним ( ОСОБА_10 ) спиртними напоями. 20.01.2016 року біля 22.00 години він дивився телевізор, батько і ОСОБА_12 уже відпочивали. У вікно хтось постукав, це був ОСОБА_14 , у нього була пляшка горілки, вони з ним дружили, разом вживали спиртні напої, батькові це дуже не подобалося і тому він не долюблював ОСОБА_9 .. Однак батько уже спав і тому він вирішив впустити ОСОБА_9 в квартиру, останній уже був гарно випивши. Вони сіли на кухні і почали пити горілку. Коли вони випили більше півпляшки, на кухню біля 24.00 години зайшов батько, почав ОСОБА_9 виганяти. Однак ОСОБА_9 став суперечити йому, тоді батько взяв його за одежу і потяг в бік вхідної двері по коридору. В цей час ОСОБА_9 вдарив батька обличчю ладонею два рази, а потім кулаком в груди чи в плече, він зробив ОСОБА_9 зауваження, але більше ніяких активних дій не здійснив, а почав в залі ховати горілку, яку вони не допили. Потім увімкнув телевізор, бачив як батько рукою три рази ударив ОСОБА_9 в область живота в коридорі, який уже одягнувся, відкрив двері і випхав ОСОБА_9 з квартири. Він допив горілку, ліг спати, вночі прокинувся від сильного болю в животі, викликав «швидку допомогу». Вийшов у під`їзд і побачив ОСОБА_9 , який присів біля вхідних дверей в їх квартиру, він подумав, що він спить. Однак фельдшер із карети «швидкої допомоги» встановив його смерть, викликали працівників поліції. ОСОБА_9 він не вбивав, ножові поранення йому наніс батько, але ножа у нього він не бачив.
Свідок ОСОБА_16 , мати померлого ОСОБА_9 , пояснила, що син був доброю, хорошою людиною, були випадки, що вживав спиртні напої разом із ОСОБА_17 . Однак за ніж він ніколи не хапався. Навпаки у сім`ї ОСОБА_18 часто була між батьком і сином «поножовщина». Також вважає, що сина умисно вбили і вбивця повинен понести заслужене покарання.
Із протоколу огляду місця події від 21.01.2016 року слідує, що в під`їзді будинку АДРЕСА_2 біля вхідних дверей квартири АДРЕСА_3 виявлено тіло мертвого ОСОБА_9 , а при огляді квартири, де мешкає ОСОБА_6 в коридорі на стіні виявлені плями бурого кольору, похожі на кров, такі ж плями виявлені на гумовому взутті, на кухонному столі, на ножі, який був на кухонному столі та на спортивній куртці, що належить ОСОБА_6 ( т.1, а.с. 137-183).
Із висновку судово-медичної експертизи від 18.03.2016 року за №33-КРт/16 витікає, що на трупі ОСОБА_9 виявлені:
- три колото-різані рани живота, дві з яких не проникаючі: рана №1 розташована в проекції 8 ребра зліва по середині-ключичної лінії і на 13,5см вліво від умовної середньої лінії тіла, сліпо закінчується в хрящовій частині 8 ребра, раневий канал направлений зовні в середину горизонтально, довжиною 4,5 см; рана №3 розташована в проекції 8 ребра зправа поперед м`язової лінії, на 14 см правіше від умовної середньої лінії тіла, сліпо закінчується в хрящовій частині 7 ребра зправа, раневий канал направлений зовні в середину горизонтально, довжиною 1,5 см; третя рана (рана(№2), проникаюча в черевну порожнину, розташована на правій половині живота на 4 см правіше і на 2 см., до низу від пупка, проходячи скрізь м`язи черевної стінки, брижейку тонкого и товстого кишечника (скрізне поранення) закінчуються в порожнині шлунку (поранення розташовані по великій його кривизні в області тіла), раневий канал направлений знизу вгору зправа наліво зовні всередину, довжиною 17 см. Наявні тілесні ушкодження могли утворитися від впливу гострого предмета, володіючого колючо-ріжучими властивостями. Проникаюча в черевну порожнину рана (№2) знаходиться в прямому причинно-слідчому зв`язку з настанням смерті та має ознаки «ТЯЖКИХ» тілесних ушкоджень, по критерію небезпеки для життя, згідно п.п. 4.8,2.1.2,2.1.3 «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом МОЗ України від 17 січня 1995 року №6. Рана (№1) і (№3) не перебувають в причинному зв`язку з настанням смерті і мають ознаки «ЛЕГКИХ» тілесних ушкоджень, які спричинили короткочасний розлад здоров`я, відповідно п.п. 4.8.,2.3.2 а,2.3.3» «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом МОЗ України від 17 січня 1995 року №6.
- п`ять колото-різаних ран лівої кисті, дві із яких розташовані по долонній поверхні (в основі 2-3 пальців і у основі кисті ближче до ліктьового краю), три по тильній поверхні (у нігтівого ложа 1 пальця (1), 2 пальця лівої кисті (2). Дані ушкодження могли утворитися від неодноразових (не менше 5) впливу гострого предмету, маючого колючо-ріжучими властивостями, не перебувать в причинному зв`язку з настанням смерті і можуть бути розцінені як ушкодження, утворені в результаті самооборони. Рани по долонній поверхні ( основі 2-3 пальців і в основі кисті ближче до ліктівого краю) і по тильній поверхні (у ногтівого ложа 1 пальця) мають ознаки «ЛЕГКИХ» тілесних ушкоджень, відповідно п.п.4.8.2.3.2.б,2.3.5 «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом МОЗ України від 17 січня року №6. Рани по тильній поверхні 2 пальця лівої кисті не перебувають в причинному зв`язку з настанням смерті та мають ознаки «ЛЕГКИХ» тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, відповідно до п.п.4.8,2.3.2.а,2.3.3. Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом МОЗ України від 17 січня 1995 року №6.
Всі наявні ушкодження, виявлені при проведенні судово-медичної експертизи трупу ОСОБА_9 , могли утворитися в один період часу, являються прижиттєвими (що підтверджується макроскопічною і мікроскопічною їх характеристокою і не мають ознак заживлення.
Пошкодження, які б могли утворитися посмертно на тілі ОСОБА_9 не виявлено.
Встановлено, що смерть ОСОБА_9 , настала в результаті проникаючого колото-різаного поранення черевної стінки з пошкодженням внутрішніх органів(брижейки товстого та тонкого кишечника, шлунка) утвореного в наслідок цього гемоперитониума (наявність в черевній порожнині 750 мл крові та 880 мл згустків) спричинивши розвиток гострої крововтрати.
Крім того, при проведенні вищевказаної судово-медичної експертизи досліджувався речовий доказ ніж, загальною довжиною 22, 5 см. Лезо ножа виготовлено із серебристого металу, пряме, одностороннє гостре, з двохсторонньою заточкою, довжина леза 11, 8 см., ширина в середній частині 1,1 см, в основі 1,6 см. Рукоятка має дві накладки, які з`єднані двома парами заклепок, її довжина складає 10,4 см. Не виключена можливість утворення на тілі ОСОБА_19 тілесних ушкоджень цим ножем, який наданий на експертизу.
Також у висновку експерта вказано, що в крові трупа ОСОБА_9 виявлено наявність етилового спирту в кількості 3, 52%, що відповідно до живих осіб відповідає тяжкому отруєнню. Кров від трупа ОСОБА_9 відноситься до групи 0 (ноль) з ізогемагглютинами анті-А і анті-В. ( т.1, а.с. 89-94)
Висновком судово-імунологічної експертизи за № 315-И/16 від 18.02.2016 року встановлено, що на зразкові речовини бурого кольору, вилученого під час огляду місця події з поверхні підлоги в приміщенні кімнати, яка розташована між кімнатами залою та кухнею за місцем проживання ОСОБА_6 в АДРЕСА_1 , виявлена кров людини, в якій є антіген Н, кров в указаному об`єкті відноситься до групи «0», анті А, анті ОСОБА_20 . Походження крові від ОСОБА_9 не виключається ( т.1, а.с. 197).
Висновком судово-імунологічної експертизи за № 314-И/16 від 16.02.2016 року встановлено, що на фрагменті підодіяльника, вилученого під час огляду місця події за місцем проживання ОСОБА_6 в АДРЕСА_1 , виявлена кров людини, в якій є антіген Н, кров в указаному об`єкті відноситься до групи «0», анті А, анті ОСОБА_20 . Походження крові від ОСОБА_9 не виключається ( т.2, а.с. 6).
Висновком судово-імунологічної експертизи за № 312-И/16 від 18.02.2016 року підтверджується, що на фрагменті шпалер, вилучених під час огляду місця події за місцем проживання ОСОБА_6 в АДРЕСА_1 , виявлена кров людини, в якій є антіген Н, кров в указаному об`єкті відноситься до групи «0», анті А, анті ОСОБА_20 . Походження крові від ОСОБА_9 не виключається ( т.2, а.с. 16).
Висновком судово-імунологічної експертизи за № 315-И/16 від 18.02.2016 року встановлено, що на зразку речовини бурого кольору, вилученого під час огляду місця події з поверхні підлоги в приміщенні кімнати, яка розташована між кімнатами залою та кухнею за місцем проживання ОСОБА_6 в АДРЕСА_1 , виявлена кров людини, в якій є антіген Н, кров в указаному об`єкті відноситься до групи «0», анті А, анті ОСОБА_20 . Походження крові від ОСОБА_9 не виключається ( т.1, а.с. 197).
Висновком судово-цитологічної експертизи за № 265-Ц/16 від 09.03.2016 року встановлено, що на кухонному ножі, вилученого під час огляду місця події за місцем проживання ОСОБА_6 в АДРЕСА_1 , виявлена кров людини, в якій є антіген Н. Встановити полову належність крові не виявилось можливим. Сліди крові могли бути від людини з груповою диференціровкою крові 0(1) з ізогемаглютинами анті А, анті В, в томі числі і від потерпілого ОСОБА_9 ( т.2, а.с. 51).
Висновком судово-цитологічної експертизи за № 193-Ц/16 від 10.03.2016 року підтверджено, що на змиві з підлоги біля трупу ОСОБА_9 виявлена кров людини, в якій є антіген Н з ізогемаглютинами анті А, анті В. Встановити полову належність крові не виявилось можливим. Сліди крові могли бути від любої людини з груповою дифференцировкою крові 0(1) з ізогемаглютинами анті А, анті В, в томі числі і від потерпілого ОСОБА_9 ( т.2, а.с. 64).
Висновком судово-цитологічної експертизи за № 192-Ц/16 від 16.03.2016 року встановлено, що на змиві з дверей ванної кімнати вилученого під час огляду місця події за місцем проживання ОСОБА_6 в АДРЕСА_1 , виявлена кров людини, в якій є антігени Н і В. Встановити полову належність крові не виявилось можливим. Сліди крові могли бути від людини з груповою дифференціровкою крові В(111) з ізогемаглютинами анті А, анті Н, можливо суміш крові і від потерпілого ОСОБА_9 ( т.2, а.с. 73).
Висновком судово-імунологічної експертизи за № 225-И/16 від 02.03.2016 року встановлено, що на гумових калошах, вилучених під час огляду місця події за місцем проживання ОСОБА_21 в АДРЕСА_1 , виявлена кров людини, в якій є антіген Н, кров в указаному об`єкті відноситься до групи «0», анті А, анті ОСОБА_20 . Походження крові від ОСОБА_9 не виключається ( т.2, а.с. 83).
Висновком судово-імунологічної експертизи за № 226-И/16 від 04.03.2016 року підтверджено, що на правому гумовому чоботі, вилученому під час огляду місця події за місцем проживання ОСОБА_21 в АДРЕСА_1 , виявлена кров людини. Кров в указаному об`єкті відноситься до групи «0», анті А, анті ОСОБА_20 . Походження крові від ОСОБА_9 не виключається ( т.2, а.с. 89).
Протоколом слідчого експерименту від 23.01.2016 року за участю підозрюваного ОСОБА_6 , його захисника - адвоката ОСОБА_7 , прокурорів ОСОБА_22 , ОСОБА_5 , двох понятих, із застосуванням відеозапису підтверджується, що ОСОБА_6 добровільно показав учасникам слідчої дії як він в ніч на 21.01.2016 року, за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , наніс ножем тілесні ушкодження ОСОБА_19 , так як останній, перебуваючи у його квартирі по запрошенню ОСОБА_10 , на пропозицію ОСОБА_6 не хотів добровільно покидати квартиру та ударив його в обличчя, на що ОСОБА_6 з дерев`яної підставки на кухонному столі взяв ніж. Потім тримаючи лівою рукою за комір одягу почав виштовхувати останнього та правою рукою в якій був ніж виконував механічні кількісні дії, направлені в бік, де знаходився ОСОБА_9 . Далі продовжуючи тримати ОСОБА_9 за комір одягу, ОСОБА_6 вивів потерпілого із кімнати кухні до коридору, при цьому штовхав його ножем, який продовжував тримати у правій руці. В коридорі ОСОБА_9 наніс йому декілька ударів ногами, спричинив фізичний біль, дійшовши до вхідних дверей в квартиру, ОСОБА_6 , тримаючи лівою рукою за комір куртки потерпілого, правою рукою в якій знаходився ніж, почав наносити прямі колючі удари ножем в область черевної порожнини зправа, при цьому змінюючи напрям прямих ударів ножем. Загалом наніс близько 10 ударів, при цьому ОСОБА_6 відчував, що його долоня в якій він тримав ніж, притискається до одягу потерпілого. Однак глибину проникаючих ударів ножем він не знає та міг усвідомити, що наніс незначні поранення ОСОБА_9 . Потім ОСОБА_6 лівою рукою відчинив замок вхідних дверей та виштовхнув ОСОБА_9 в під`їзд будинку і закрив вхідні двері, усвідомлює, що дійсно від його дій настала смерть ОСОБА_9 ( т.1, а.с. 100-104).
Проведеною в судовому засіданні демонстрацією відеозапису слідчого експерименту, встановлено, що відомості протоколу вищезазначеного слідчого експерименту повністю відповідають інформації, що міститься на відеозапису, ОСОБА_6 добре орієнтується в своїй квартирі, добровільно та детально розповідає як наніс дані удари ножем ОСОБА_9 ( т.1, а.с. 105).
Із висновку додаткової судово-медичної експертизи за № 30-КРт/16 від 18.03.2016 року витікає, що показання ОСОБА_6 , які він давав при проведенні слідчого експерименту відповідають об`єктивним судово-медичним даним, отриманих під час дослідження трупа ОСОБА_9 про спосіб і обставини вчиненого правопорушення ( т.1, а.с. 96-100).
Судом за участю судово-медичного експерта ОСОБА_23 було оглянуто вилучений ніж, куртку (бушлат) камуфлюваний синьо-темного кольору, светр білого кольору з нашаруванням речовини бурого кольору, футболку синього кольору, сорочку з довгим рукавом в жовту з білими смугами з воротом і гудзиками із нашаруванням речовини бурого кольору.
Під час огляду вказаних речових доказів, обвинувачений ОСОБА_6 , дослідивши ніж «на дотик», зазначив, що саме цим ножем він заподіяв ОСОБА_9 тілесні ушкодження. Експерт ОСОБА_23 також підтвердила, що вилученим ножем могли бути заподіяні тілесні ушкодження, які нею виявлені при огляду трупа ОСОБА_9 .
Даючи оцінку показам обвинуваченого ОСОБА_6 стосовно того, що він не хотів вбивати ОСОБА_9 , судова колегія вважає, що ці пояснення спростовуються висновком судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_9 в якого виявлено три колото-різані рани живота, дві з яких не проникаючі, а третя рана проникаюча в черевну порожнину, закінчується в порожнині шлунку, довжиною 17 см.
Крім того, ОСОБА_6 спричинив потерпілому ОСОБА_11 п`ять колото-різаних ран лівої кисті, ці рани, як вказала експерт ОСОБА_23 не перебувать в причинному зв`язку з настанням смерті і можуть бути розцінені як ушкодження, утворені в результаті самооборони.
Таким чином, ОСОБА_6 в сукупності наніс потерпілому ОСОБА_9 вісім ударів ножем, п`ять з яких потерпілий відбив, захищаючись руками, а три досягли живота потерпілого. Також суд відмічає довжину проникаючої в живіт рани, яка складає 17 см, що також вказує на умисел ОСОБА_6 саме на умисне вбивство ОСОБА_9 .
На підставі наведеного, колегія суддів вважає, що ОСОБА_6 діяв умисно і він усвідомлював характер своїх злочинних дій, передбачав наслідки своїх дій у вигляді смерті постраждалого та бажав їх настання.
Після з`ясування всіх обставин, встановлених під час кримінального провадження та перевірки їх доказами, адвокат ОСОБА_7 заявив клопотання про визнання недопустими доказами протоколів слідчих експериментів за участю свідка ОСОБА_10 і підозрюваного ОСОБА_6 , так як слідчі дії проводилися без згоди на їх проведення власника житла.
На думку суду при проведенні слідчого експерименту за участю підозрюваного ОСОБА_6 в квартирі де він проживає і зареєстрований адресою: АДРЕСА_1 , порушень кримінально-процесуального законодавства органом досудового розслідування допущено не було, так як в присутності захисника ОСОБА_7 . ОСОБА_6 були роз`ясненні всі права, передбачені ч.5 ст.44; ч. 4 ст. 58; ч.2 ст. 59 КПК України. Також адвокат ОСОБА_7 23.01.2016 року звернувся до слідчого ОСОБА_24 із повідомленням, що його підзахисний ОСОБА_6 не заперечує проти проведення у його квартирі слідчого експерименту ( т.1 а.с. 100, т.2, а.с. 179).
Крім того, судом встановлено, що квартира, де проводився слідчий експеримент знаходиться у фактичному володінні ОСОБА_25 , що підтвердив і своїм вищезазначеним повідомленням адвокат ОСОБА_7 .
Разом з тим, суд вважає, що при проведенні слідчого експерименту 03.03.2016 року в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 за участю свідків ОСОБА_26 , ОСОБА_12 органом досудовового розслідування було порушені вимоги ч.5, ст. 240 КПК України, так як не було отримано згоди у володільця квартири ОСОБА_6 на проведення цієї слідчої дії і тому протокол слідчого експерименту від 03.03.2016 року суд визнає недопустимим доказом.
За таких обставин, аналізуючи вищенаведені докази в їх сукупності, оцінюючи їх належність і допустимість, а також їх достатність і взаємозв`язок, колегія суддів приходить до висновку про доведеність вини ОСОБА_6 у скоєнні ним 21.01.2016 року саме умисного вбивства ОСОБА_9 за наведених вище обставинах та кваліфікує його дії за ч.1 ст.115 КК України, як умисне вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.
Судова колегія вважає, що обвинувачений ОСОБА_6 не мав права на необхідну оборону з таких підстав.
Згідно з ч.1 ст. 36 КК України, необхідною обороною визначаються дії, вчинені з метою захисту охоронюваних законом прав та інтересів особи, яка захищається, або іншої особи, а також суспільних інтересів та інтересів держави від суспільно небезпечного посягання шляхом заподіяння шкоди тому, хто посягає, шкоди, необхідної і достатньої в даній обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання, якщо при цьому не було допущено перевищення меж необхідної оборони.
Таким чином, право на необхідну оборону виникає лише за наявності певної підстави, яка характеризується двома елементами:1) вчинення особою суспільно-небезпечного посягання та 2) необхідністю його негайного відвернення або припинення.
В п.10 ППВСУ №1 від 26.04.2002 року зазначається: «Оскільки відповідно до ст.11 КК України злочином є суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), то не утворюють стану необхідної оборони дії, спрямовані на припинення правопорушення та заподіяння шкоди, яке хоча формально й містить ознаки злочину, але через малозначність не становить суспільної небезпеки». Вочевидь, що ПВСУ виходить із того, що стан необхідної оборони утворює лише таке посягання, яке досягає ступеня суспільної небезпечності, що притаманна саме злочину. Відповідно до ч.2 ст. 11 КК Україним таким є посягання, яке заподіює істотну шкоду фізичній чи юридичній особі, суспільству або державі.
На думку суду нанесення ОСОБА_6 потерпілим ОСОБА_9 двох ударів долонями правої та лівої руки по обличчю та одного удару кулаком в область грудної клітини не заподіяло ОСОБА_6 істотної шкоди, тому що удари були невеликої сили, так як у ОСОБА_6 ніяких тілесних ушкоджень встановлено не було.
Крім того, у ОСОБА_6 не було необхідності негайного відвернення або припинення посягання на нього з боку ОСОБА_9 , тому що останній уже припинив йому наносити удари. Також ОСОБА_6 мав можливість випроводити ОСОБА_11 додому чи викликати працівників поліції. Крім того, ОСОБА_9 в момент нанесення ОСОБА_6 йому ударів вже був одягнутий у верхню одежу і збирався виходити із квартири.
Приймаючи до уваги викладене, ОСОБА_6 підлягає кримінальній відповідальності за заподіяну шкоду на загальних піставах.
Також на думку суду ОСОБА_6 при вчиненні умисного вбиства ОСОБА_9 не перебував в стані сильного душевного хвилювання, так як стан душевного хвилювання, про який ідеться у ст. 116 КК України, - це стан фізіологічного ефекту, котрий являє собою короткочасну інтенсивну емоцію, яка домінує у свідомості людини, що значною мірою (хоча і не повністю) втрачає контроль над своїми діями і здатність керувати ними. Пленум Верховного суду України в абз.1 п.23 «Про судовову практику в справах про злочини проти життя і здоров`я особи» від 07.02.2003 року спеціально зазначив, що вбивство, вчинене в стані сильного душевного хвилювання характеризується не лише умислом, а й таким емоційним станом винного, який значною мірою знижував його здатність усвідомлювати свої дії та керувати ними. Для застосування ст. 116 КК України необхідно, щоб сильне душевне хвилювання було викликане протизаконним насильством, систематичним знущанням або тяжкою образою з боку потерпілого. Насильство може бути як фізичним, так і і психічним. Однак таке насильство повинно бути значним, тобто спроможним за своїм характером викликати сильне душевне хвилювання, а також реальним, а не уявним.
Крім того, для кваліфікації дій обвинуваченого за ст. 116 КК України необхідно, щоб стан сильного душевного хвилювання виник раптово внаслідок протизаконного насильства, систематичного знущання чи тяжкої образи з боку потерпілого.
Судом за клопотання захисту була призначена судово-психологічна експертиза за № 7334 від 23.12.2016 року. Однак експерт у своїх висновках в зв`язку бідністю та не чіткістю відомостей щодо поведінки, емоційного стану і відчуттів обвинуваченого ОСОБА_6 під час інкримінованого йому правопорушення не відповіла на питання чи перебував обвинувачений на момент скоєння протиправних дій у стані фізіологічного афекту.
Разом з тим, експерт в результаті аналізу результатів експериментально-психологічного дослідження, вказала, що основними індивідуально-психологічними особливостями ОСОБА_6 , є: нормативний рівень інтелектуального розвитку, функціонування пам`яті, мислення, уваги, сприйняття (окрім зору) в межах вікової норми, емоційна нестійкість, ригідність ( невміння змінити програму поведінки в умовах, які вимагають її швидкої перебудови), схильність до педантизму, демонстративність, дратівливість, вразливість, практичність суджень, самостійність у прийнятті рішень, схильність до проявиів вербальної агресії, тобто до виразу негативних почуттів як через форму сварки, крику, вереску, так і через зміст словесних звернень до інших осіб (загроза прокляття, лайка), схильність до недовіри і обережного ставлення до людей, яке виникає з переконання, що оточуючі мають намір заподіяти шкоду, потреба у відстоюванні власних установок, чутливість до критичного чи негативного ставлення з боку оточуючих, образливість, свідоме ставлення до загальновизнаних моральних правил і норм ( т.1, а.с. 233-240).
Провівши аналіз наданих сторонами доказів, судова колегія вважає, що значного насильства з боку потерпілого ОСОБА_9 обвинуваченому ОСОБА_6 не було заподіяно, так як у останнього ніяких телесних ушкоджень виявлено не було. Також з боку ОСОБА_9 не встановлені факти як систематичного знущання над ОСОБА_6 , так і тяжких образ.
Крім того, відсутній критерій раптовості в діях ОСОБА_25 , тому що конфлікт між ним і ОСОБА_9 був спочатку на кухні, потім в коридорі біля ванної кімнати, ОСОБА_9 в цей час одягався та взувався, тобто пройшов доволі значний проміжок часу з моменту нанесення ним на кухні ОСОБА_6 ударів в обличчя і до спричинення ОСОБА_6 потерпілому проникаючого ножового поранення.
Також свідок ОСОБА_12 поясняла в суді, що ОСОБА_6 після конфлікту з ОСОБА_9 перебував у спокійному стані.
Призначаючи обвинуваченому покарання, суд керується ст.ст.65-67 КК України.
Так, вивченням даних про особу обвинуваченого ОСОБА_6 встановлено, що він раніше не судимий, за місцем мешкання, характеризується позитивно, на обліку у лікаря нарколога чи психіатра не перебуває, являється інвалідом 1 групи по зору безстроково. Згідно довідки лікарської консультативної комісії Кегичівської ЦРЛ Харківської області, ОСОБА_6 нездатний до самообслуговування і потребує постійного стороннього догляду.
Відповідно до висновку судово-психіатрічної експертизи від 09.02.2016 року № 117, ОСОБА_6 ознак психозу, слабоумства та інших психічних розладів не виявляє. За своїм психічним станом може розуміти свої дії та керувати ними. В період часу, до якого відноситься правопорушення в якому він підозрюється, ОСОБА_6 знаходився поза якого-небудь тимчасового хворобливого розладу психічної діяльності, міг розуміти свої дії та керувати ними. ( т.2, а.с. 123-124).
Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_6 суд визнає те, що останній активно сприяв розкриттю злочину, раніше не притягався до кримінальної відповідальності, є особою похилого віку та інвалідом 1 групи, повністю на 100% втратив зір.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.
Таким чином, призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд враховує характер та ступінь тяжкості скоєного злочину; дані про особу обвинуваченого, які викладені вище; обставини, які пом`якшують покарання, відсутність обставин, що обтяжують покарання; думку потерпілого ОСОБА_8 ,., який просив визнати обвинуваченого винуватим у вчиненні умисного вбиства його брата, думку прокурора з приводу призначення покарання, яка просила застосовувати положення ст. 69 КК УКраїни і вважає, що покарання ОСОБА_6 , яке необхідне і достатнє для його виправлення, перевиховання і попередження нових злочинів, повинно бути призначено нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч.1 ст.115 КК України у вигляді позбавлення волі з таких пістав.
Згідно ст. 69 КК України, за наявності кількох обставин, що пом`якшуть покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного, суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційні злочини, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті Особливої частини КК України.
На думку суду, обставини, які пом`якшують покарання ОСОБА_6 , а саме, що останній активно сприяв розкриттю злочину, раніше не притягався до кримінальної відповідальності, є особою похилого віку та інвалідом 1 групи та повністю на 100% втратив зір, істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ним злочину. Також суд враховує особу винного, який характеризується позитивно, до кримінальної відповідальності раніше не притягався.
Приймаючи до уваги викладене, суд вважає за можливе застосувати ст. 69 КК України та призначити ОСОБА_6 покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч.1 ст. 115 КК України, тобто у вигляді позбавлення волі на строк 5 років.
Крім того, враховуючи вищезазначені обставини, які істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_6 злочину та особу винного, який досяг віку 75 років, є інвалідом першої групи, нездатний до самообслуговування і потребує постійного стороннього догляду, суд вважає за можливе застосувати ст. 75 КК України та звільнити ОСОБА_6 , від відбування покарання з випробуванням.
Ухвалою слідчого судді Кегичівського районного суду Харківської області від 22.01.2016 року ОСОБА_6 було обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту до 21.03.2016 року. Однак клопотань прокурора про про його продовження не надходило і тому цей запобіжним захід припинив свою дію і вважається скасованим. Також від прокурора не надходило клопотань про обрання ОСОБА_6 якого-небудь іншого запобіжного заходу.
Питання щодо речових доказів, необхідно вирішити відповідно до ст.100 КПК України.
Згідно до ч.1 ст. 119 КПК України, суд, враховуючи майновий стан особи за власною ініціативою або за її клопотанням має право своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати процесуальних витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково.
Суд, приймаючи до уваги тяжкий майновий стан обвинуваченого ОСОБА_6 вважає за можливе повністю звільнити його від оплати процесуальних витрат.
Цивільний позов по справі не заявлено.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст.373-376 КПК України, суд, -
ОСОБА_6 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України та застосувавши ч.1 ст. 69 КК України, призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.
Застосувати ст. 75 КК України, від відбування покарання ОСОБА_6 звільнити із випробуванням та призначити йому іспитовий строк на три роки, відповідно до ст.. 76 КК України зобов`язати його не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом із питань пробації, періодично з`являтися на реєстрацію до уповноваженого органу із питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.
Запобіжний захід ОСОБА_6 до набрання вироком законної сили не обирати.
Звільнити ОСОБА_6 повністю від оплати процесуальних витрат.

Речові докази по справі:
- кухонний ніж, куртку (бушлат) камуфльовану синьо-темного кольору, сорочку, шапку, спортивні брюки, спідню білизну, пару взуття(берці), брюки чорного кольору, ремінь з шкіряного матеріалу, два паперових конверти із зразками нігтів та піднігтівим вмістом потерпілого, паперовий конверт з волоссям потерпілого, скляну пляшку, які знаходяться в камері схову речових доказів Кегичівського ВП - Красноградського ВП ГУНП в Харківській області знищити;
- паперові конверти із зразками нігтів та піднігтівим вмістом ОСОБА_6 ; зразками крові, виявленої під час огляду квартири ОСОБА_6 ; два фрагменти марлевого бинта, якими були проведені змиви з поверхонь лівої та правої рук у ОСОБА_12 ;. із зразками нігтів та піднігтівим вмістом ОСОБА_12 , а також фрагмент підодіяльника на якому виявлена кров людини; фрагмент килиму; фрагмент шпалер; фрагмент покривала; фрагмент марлевого тампону із зразком речовини бурого кольору, яка була виявлена при огляді квартири ОСОБА_6 ; спортивну куртку жовто-блакитного кольору, яка належить ОСОБА_6 ; джинси світло-синього кольору; фрагмент марлевого бинта зі слідами крові людини, виявленої поряд із трупом ОСОБА_9 ; фрагмент марлевого тампону із слідами крові людини, виявленої при огляді вхідних дверей ванної кімнати в квартирі, де мешкає ОСОБА_6 ; гумові калоші; гумові резинові бурки; гігієнічну палочку із ватним нашаруванням зразка речовини, що була виявлена біля трупу ОСОБА_9 ; п`ять лепких стрічок з поверхні скляної пляшки з під горілки; три лепких стрічки із слідами пальців рук з поверхні дверей ванної кімнати квартири ОСОБА_6 ; посвідчення охоронця на ім`я ОСОБА_9 ; два фрагмента марлевого бинта із змивами з рук ОСОБА_6 ; спортивні штани темно-синього кольору; зразок речовини бурого кольору, яка відібрана на гігієнічну палочку з ватним нашаруванням при огляді квартири ОСОБА_6 які знаходяться в камері схову речових доказів Кегичівського ВП - Красноградського ВП ГУНП в Харківській області знищити.
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Харківської області через Красноградський районний суд Харківської області протягом 30 днів з дня його проголошення.
Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Судді: 1.
2.