АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 537/4060/15-к Номер провадження 11-кп/786/708/16Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
Категорія:ч.3 ст. 286 КК- Т.З.
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 грудня 2016 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Полтавської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
з секретарем ОСОБА_5 , ОСОБА_6
з участю: прокурора ОСОБА_7
потерпілої ОСОБА_8
захисника ОСОБА_9
та обвинуваченого ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтава кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора прокуратури Полтавської області на вирок Крюківського районного суду м. Кременчук Полтавської області від 31 травня 2016 року, -

в с т а н о в и л а :
Цим вироком ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кременчук Полтавської області, громадянина України, одруженого, освіта середня спеціальна, не працюючого, має на утриманні неповнолітню дитину, зареєстрованого: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого в АДРЕСА_2 , раніше не судимого,-

визнано невинуватим та виправдано за недоведеністю його вини у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України. Речовий доказ автомобіль КАМАЗ-5511 д.н.з. НОМЕР_1 повернути ОСОБА_10 ..

За вироком суду, досудовим слідством ОСОБА_10 обвинувачувався в тому, що 09.08.2014 року близько 13 год. 45 хв. в м. Кременчук по вул. Котлова, зі сторони вул. Кіровоградській до вул. О.Сербіченко, ОСОБА_10 , керуючи автомобілем "КамАЗ-5511" д.н.з. НОМЕР_1 порушив вимоги п.12.3 Правил Дорожнього руху України, а саме не вжив негайних заходів щодо зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників об`їзду перешкоди, та допустив зіткнення з автомобілем "ВАЗ-2107" д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_11 , який рухався в зустрічному напрямку, виїхавши на смугу зустрічного руху, тобто смугу руху водія ОСОБА_10 , для виконання маневру обгону попутних транспортних засобів та знаходився в стадії маневру з поверненням на свою смугу руху.

В наслідок зіткнення водій автомобіля "ВАЗ-2107" ОСОБА_11 отримав тілесні ушкодження тяжкого ступеню за ознакою небезпеки для життя в момент спричинення відносно живої особи, у вигляді тупої сполученої травми (полі травми): відкрита черепно-мозкова травма у вигляді забійних ран лобної ділянки та обличчя, саден обличчя, крововиливу в м`які покриви голови, перелому кісток черепа, крововиливу під м`яку мозкову оболонку та в речовину головного мозку. Закрита травма тулуба та кінцівок у вигляді ділянки осадження шкіри грудної клітки, живота, верхніх та нижніх кінцівок; повного відлому грудини на рівні 5-го міжреберного проміжку, множинних переломів ребер по кількох анатомічних лініях, перелому лівої лопатки з крововиливами в місцях переломів, розриву навколосерцевої сорочки, серця, наявність вільної крові в плевральних порожнинах, крововиливів по задній поверхні обох легень, розриву тканини лівої нирки, крововиливу у жирову капсулу правої нирки, наявність вільної крові у червній порожнині; перелому лівої лопатки, скалкових переломів лівої ліктьової та променевої кісток з крововиливами в проекції переломів. В результаті множинних травм із залученням кількох ділянок тіла у ОСОБА_11 виник травматичний шок, від якого він помер.

В наслідок зіткнення пасажир автомобіля "ВАЗ-2107" ОСОБА_12 отримав тілесні ушкодження тяжкого ступеню за ознакою небезпеки для життя в момент спричинення відносно живої особи, у вигляді відкритої черепно-мозкової травми - забійної рани лобної ділянки, саден обличчя, крововиливу в м`які покриви голови, перелому кісток черепа, крововиливу під м`яку мозкову оболонку. Закрита травма грудної клітки у вигляді осадження шкіри грудної клітки, поперечного перелому грудини, множинних переломів ребер по кількох анатомічних лініях, з крововиливами в місцях переломів, розриву тканини лівої легені, наявність вільної крові в плевральних порожнинах. Тупа травма живота у вигляді розриву печінки, крововиливу у жирову капсулу лівої нирки, наявність вільної крові у черевній порожнині. В результаті множинних травм із залученням кількох ділянок тіла у ОСОБА_12 виник травматичний шок, від якого він помер.

Суд, дійшовши висновку, що стороною обвинувачення не надано належних, допустимих та достатніх доказів на підтвердження винуватості ОСОБА_10 у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.286 КК України, виправдав особу.

При цьому суд зазначив, що зібрані та надані суду докази не дозволяють зробити однозначний висновок про винуватість обвинуваченого у скоєнні злочину по факту порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспортного засобу особами, які керують транспортними засобами, що спричинило загибель двох осіб, що мали місце 09.08.2014 року.

В своїй апеляційній скарзі прокурор просить вирок скасувати та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_10 визнати винуватим у скоєнні злочину, передбаченого ч.3 ст. 286 КК України та призначити покарання у виді 5 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки. При цьому прокурор зазначає, що суд у вироку допустив невідповідність висновків, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, неповноту судового розгляду, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Просить дослідити протокол огляду дорожньо-транспортної пригоди від 09.08.2014 та фото таблиці до нього, протоколи оглядів транспортних засобів від 09.08.2014р.; протоколи проведення слідчих експериментів (із схемами до них) за участі свідків ОСОБА_13 від 16.03.2015р.; висновок комплексної судової транспортно-трасологічної та авто-технічної експертизи № 291 від 23.03.2015, висновок судової авто-технічної експертизи № 17 від 31.07.2015.

Просить допитати в судовому засіданні свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_13 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 та слідчого ОСОБА_22 , а також експертів, які проводили зазначені експертизи, а саме: ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 .

Інші учасники судового розгляду вирок не оскаржили.

На апеляційну скаргу прокурора обвинувачений ОСОБА_10 подав заперечення в яких просить вирок залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Потерпіла ОСОБА_26 в судове засідання не з`явилася, будучи належним чином повідомлена, про причини неявки суд не повідомила.

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши доводи прокурора на необхідність скасування вироку, заперечення обвинуваченого та його захисника, які вважають апеляцію прокурора безпідставною, а вирок обгрунтованим і справедливим, думку потерпілої ОСОБА_8 про законність вироку суду, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляції, колегія суддів приходить до наступного.

Згідно з вимогами ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 373 КПК України, виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено, що: 1) вчинено кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується особа; 2) кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим; 3) в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення.

Відповідно до роз`яснень, що містяться у п. 19 постанови Пленуму Верховного суду України № 9 від 1 листопада 1996 року «Про практику застосування Конституції при здійсненні правосуддя» визнання особи винною у вчиненні злочину можливо лише за умови доведеності її вини. При цьому слід мати на увазі, що згідно зі ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватись на припущеннях і усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Колегія суддів вважає, що виправдувальний вирок Крюківського районного суду м. Кременчук Полтавської області від 31 травня 2016 року, ухвалений щодо ОСОБА_10 повністю відповідає зазначеним вище вимогам законів.

Докази винуватості ОСОБА_10 , на які посилалась сторона обвинувачення, перевірені судом першої інстанції та згідно зі ст. 85, 86, 94 КПК України належним чином оцінені з точки зору їх допустимості, належності, достовірності та достатності.

Суд першої інстанції, ухвалюючи виправдувальний вирок, зробив ґрунтовний аналіз доказів, що були надані стороною обвинувачення, дослідив показання обвинуваченого, потерпілої ОСОБА_8 , свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_13 , ОСОБА_17 , ОСОБА_27 , висновки експертиз та протоколи слідчих дій, та дійшов обґрунтованого висновку про те, що сторона обвинувачення не довела та не надала суду допустимих і достатніх доказів винуватості ОСОБА_10 у такому порушенні правил безпеки дорожнього руху, яке спричинило смерть потерпілих.

Так, обвинувачений ОСОБА_10 в суді першої інстанції пояснив, що 09.08.2014 року приблизно о 13 год. 45 хв. він керував автомобілем "КамАЗ-5511" д.н.з. НОМЕР_1 в м. Кременчук, рухаючись по своїй смузі руху зі швидкістю 40-45 км/год. Коли він виїхав із-за повороту, по зустрічній смузі рухався автомобіль ГАЗЕЛЬ, з-за якого несподівано на його смугу руху виїхав автомобіль ВАЗ-2107. ОСОБА_10 стверджував, що одразу вжив екстренне гальмування та зупинив автомобіль КАМАЗ, яким він керував. Проте незважаючи на вжиті ним заходи, автомобіль ВАЗ в`їхав в його автомобіль КАМАЗ, який на момент зіткнення вже зупинився. Від зіткнення КАМАЗ розвернуло, автомобіль ВАЗ отримав пошкодження, а водій та пасажир автомобіля ВАЗ отримали тілесні ушкодження, від яких померли на місці.

Вважає, що не порушував правил дорожнього руху, вжив заходи для уникнення дорожньо-транспортної пригоди, миттєво зупинивши керуємий ним транспортний засіб. Причиною зіткнення транспортних засобів і наслідків, що настали, стало порушення водієм ВАЗ ОСОБА_11 правил дорожнього руху, оскільки він не впевнившись у безпеці маневру виїхав на зустрічну смугу руху зі швидкістю близько 90 км/год, внаслідок чого фактично здійснив лобове зіткнення транспортних засобів.

ОСОБА_10 заперечував доводи експерта ОСОБА_24 про те, що він спочатку здійснив маневр на зустрічну смугу руху, а потім зупинив транспортний засіб. В обгрунтування ОСОБА_10 зазначив, що розташування коліс автомобіля КАМАЗ та слідів його гальмування, на які посилався експерт в своїх доводах, пов`язано з тим, що при екстренному гальмуванні з технічних причин у автомобіля КАМАЗ закинуло задню частину і повело на зустрічну смугу руху, а потім при зіткненні ще розвернуло. Разом з тим автомобіль ВАЗ фактично здійснив лобове зіткнення, піддавшись деформації, вдарив колеса автомобіля КАМАЗ, розвернувши їх в напрямку свого руху. КАМАЗ виготовлений ще в радянські часи, не має автоматичної антиблокувальної системи, у зв`язку з чим одне колесо гальмує дужче за інше, тому автомобіль повело в сторону при гальмуванні.

Потерпіла ОСОБА_8 засвідчила суду першої інстанції, що останнє вона бачила свого чоловіка ОСОБА_11 в день аварії, коли він збирався на заробітки та спитав її, де ключі від автомобіля. ОСОБА_8 не зрозуміла, чому чоловік не взяв документи на автомобіль, оскільки вони лежали поряд з ключами. Ввечері ОСОБА_11 не повернувся додому, тому вона його розшукувала, звертаючись в правоохоронні органи та в медичні установи. У зв`язку з чим працівники міліції запросили її на впізнання трупа, який помер в ДТП та виявлений без документів. Вона впізнала пред`явлений їй труп, це був її чоловік ОСОБА_11 . Враховуючи, що під час керування транспортним засобом ОСОБА_11 порушив вимоги ПДР, а в його крові виявлено алкоголь в кількості, що відповідає тяжкому ступеню алкогольного сп`яніння, тому ОСОБА_8 просила не карати обвинуваченого ОСОБА_10 .

Крім того, згідно висновку експерта №497 від 23.09.2014 року при судово-токсикологічному дослідженні крові водія ОСОБА_11 виявлено етиловий спирт в концентрації 3,7 проміле, що відповідає тяжкому ступеню алкогольного сп`яніння відносно живої особи, що в свою чергу підтверджує доводи обвинуваченого ОСОБА_10 та свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_15 про очевидну неадекватність в досліджуваній дорожньо-транспортній ситуації поведінки водія автомобіля «ВАЗ 2107» ОСОБА_11 який під час руху на вузькій ділянці дороги, здійснюючи обгін на повороті з обмеженою видимістю, не переконавшись у відсутності перешкод, значно перевищуючи допустиму швидкість руху, створив аварійну ситуацію, уникнути якої односторонніми діями ОСОБА_10 було неможливо.

Згідно висновку експерта №497 від 23.09.2014 року при судово-токсикологічному дослідженні крові ОСОБА_12 виявлено етиловий спирт в концентрації 2,2 проміле, що відповідає середньому ступеню алкогольного сп`яніння відносно живої особи.

Суд обґрунтовано вказав, що у висновку комплексної судової транспортно-трасологічної та автотехнічної експертизи №739/740 від 25.12.2014 року та у висновку судової автотехнічної експертизи №17 від 31.07.2015 року не встановлено порушення водієм ОСОБА_10 правил дорожнього руху, наслідком яких стало заподіяння двом потерпілим тяжких тілесних ушкоджень, від яких вони померли.

У висновку судової авто технічної експертизи №17 від 31.07.2015 року, виконаної експертом ОСОБА_25 встановлено, що величина швидкості руху автомобіля КАМАЗ-5511 перед початком гальмування визначається не меншою 40.2 км/год. В даній дорожній ситуації технічна можливість зі сторони водія автомобіля ВАЗ-2107 ОСОБА_11 запобігти даній дорожньо-транспорнтій пригоді визначалася виконанням ним вимог п.п. 10.1., 14.2 "в", "г" Правил дорожнього руху України, для чого у нього не було перешкод технічного характеру. В даній дорожній ситуації дії водія автомобіля ВАЗ-2107 ОСОБА_11 не відповідали вимогам п.п. 10.1., 14.2 "в", "г" Правил дорожнього руху України і з технічної точки зору знаходилися в причинному зв`язку з даною пригодою. Крім того дії водія автомобіля ВАЗ-2107 не відповідали вимогам п.п. 12.4, 12.9 "б" Правил дорожнього руху України, але з технічної точки зору не знаходилися в причинному зв`язку з пригодою. Колегія суддів погоджується з такими висновками, оскільки вони повністю узгоджуються з іншими дослідженими доказами.

Місцевий суд обґрунтовано критично віднісся до доводів прокурора про те, що висновок судової автотехнічної експертизи №17 від 31.07.2015 року, виконаний експертом ОСОБА_25 , є недопустимим доказом, оскільки виконаний за зверненням адвоката ОСОБА_9 .

Так, зі змісту висновку вбачається, що експертиза була проведена по матеріалам кримінального провадження, з врахуванням доказів, зібраних стороною обвинувачення під час досудового розслідування. Експерт ОСОБА_25 заявив, що перед проведенням експертизи був попереджений про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок та відмову від надання висновку. Також, в судовому засіданні після попередження судом про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок та відмову від надання висновку, експерт ОСОБА_25 підтвердив та роз`яснив висновки, до яких він прийшов при проведенні експертизи. Експерт роз`яснив, що результати слідчих експериментів, проведених за участю свідків ОСОБА_14 та ОСОБА_15 він не використав при проведенні експертизи, оскільки вони є технічно неспроможними з підстав, що дві особи з місця водія та місця пасажира під час руху автомобіля не можуть однаково бачити події та відповідно дати абсолютно едентичні показання.

Безпідставними є і доводи прокурора про те, що йому несвоєчасно були відкритий як доказ висновок судової автотехнічної експертизи №17 від 31.07.2015 року, оскільки навіть в судовому засіданні сторона захисту неодноразово пропонувала прокурору, одному з членів групи прокурорів, ознайомитися з цим доказом, але він фактично ухилявся від ознайомлення.

Доводи ОСОБА_10 в ході судового розгляду наданими доказами спростовані не були і водночас підтверджуються іншими доказами,

Таким чином, під час судового розгляду не було встановлено належних та достатніх доказів, які б підтверджували факт порушення ОСОБА_10 правил безпеки дорожнього руху, що призвело до виникнення дорожньо-транспортної пригоди та відповідно, її наслідків.

Суд першої інстанції у вироку навів достатні та обґрунтовані мотиви з яких відкидає докази обвинувачення.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції про те, що стороною обвинувачення не надано належних, допустимих та достатніх доказів на підтвердження вини ОСОБА_10 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України, в якому він обвинувачується, є обгрунтованим.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд безпідставно виправдав ОСОБА_10 є необґрунтованими та спростовуються дослідженими наявними матеріалами кримінального провадження.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції під час судового розгляду кримінального провадження щодо ОСОБА_10 були досліджені всі обставини, з`ясування яких може мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення, у зв`язку з чим неповноти судового розгляду не встановлено.

За таких обставин, колегія суддів приходить до переконання, що підстав для скасування виправдувального вироку немає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а вирок Крюківського районного суду м. Кременчук Полтавської області від 31 травня 2016 року стосовно ОСОБА_10 - без зміни.

Ухвала може бути оскаржена протягом трьох місяців з дня її проголошення шляхом подання касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

С У Д Д І:
ОСОБА_2 . ОСОБА_3 . ОСОБА_4 .