Дата документу Справа № 326/729/17
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 326/729/17 Слідчий суддя в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/778/778/17 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія ст.ст. 170-173 КПК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 липня 2017 року місто Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

представників адвокатів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

розглянула в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою директора ПрАТ «Єлизаветівське» ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Приморського районного суду Запорізької області від 30.06.2017 року,

якою задоволено клопотання слідчого та накладено арешт на врожай соняшника, який знаходиться на земельних ділянках площею 19,05 га. (кадастровий номер: :02:002:0022) та площею 75,6952 га. (кадастровий номер :02:018:0001), які розташовані на території Єлизаветівської сільської ради, із забороною ВАТ «Єлизаветівське» (, вулиця Леніна, 21, село Єлизаветівка Приморського району Запорізької області) відчужувати та розпоряджатися вказаним вище врожаєм соняшника.

Згідно з ухвалою слідчого судді, до суду звернувся слідчий із клопотанням пр. накладення арешту на врожай соняшника, який знаходиться на земельних ділянках площею 19,05 га. (кадастровий номер: :02:002:0022) та площею 75,6952 га. (кадастровий номер :02:018:0001), які розташовані на території Єлизаветівської сільської ради, із забороною ВАТ «Єлизаветівське» (, вулиця Леніна, 21, село Єлизаветівка Приморського району Запорізької області) відчужувати та розпоряджатися вказаним вище врожаєм соняшника. Обґрунтовуючи тим, що на території Єлизаветівської сільської ради Приморського району Запорізької області самовільно зайняті земельні ділянки з кадастровими номерами :02:002:0022 площею 19.05га. (рілля) та :02:018:0001 площею 75,6952 га. (рілля), які розорані та засіяні сільськогосподарськими культурами.

В ході досудового розслідування встановлено, що вказані земельні ділянки знаходились в оренді ПАТ «Єлизаветівське» на підставі договорів оренди, строк дії яких скінчився 31.12.2016 року. За інформацією Єлизаветівської сільської ради від 25.05.2017 року зайняті земельні ділянки з кадастровими номерами :02:002:0022 та :02:018:0001 самовільно обробляються ВАТ «Єлизаветівське». Земельні ділянки на теперішній час засіяні соняшником, договори оренди на вказані земельні ділянки закінчились 31.12.2016 року. На даний час земельні ділянки в оренді не перебувають. Податок за їх використання сплачується ПрАТ «Єлизаветівське».

Задовольняючи клопотання, слідчий суддя у своїй ухвалі зазначив про те, що з матеріалів клопотання вбачається, що врожай соняшника, який на теперішній час знаходиться на земельних ділянках державної форми власності сільськогосподарського призначення площею 19,0500 га. та 75,6952 га., які розташовані на території Єлизаветівської сільської ради, є речовим доказам, адже може бути використаний, як доказ факту самовільного зайняття ПАТ «Єлизаветівське», вказаних земельних ділянок. Крім того, з метою забезпечення збереження врожаю соняшника, а також відшкодування шкоди на загальну суму 145679,71 грн., заподіяної ПАТ «Єлизаветівське», самовільним зайняттям земельних ділянок, на вказаний вище врожай соняшника необхідно накласти арешт. Так, як врожай соняшника відповідає критеріям для його арешту, то у суду немає підстав у відмові у задоволенні клопотання. Слідчим та прокурором наведено достатньо підстав вважати, що зазначене майно відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України та доведена необхідність арешту зазначеного в клопотанні майна.

В апеляційній скарзі директор ПрАТ «Єлизаветівське» ОСОБА_9 просить ухвалу слідчого судді Приморського районного суду Запорізької області від 30 червня 2017 року скасувати та ухвалити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту. В обґрунтування апеляційної скарги, зазначає, що рішення суду є незаконним, необґрунтованим, невмотивованим, прийняти судом першої інстанції в результаті невірного застосування норм матеріального права та з порушенням норм процесуального права.

Заслухавши в судовому засіданні суду апеляційної інстанції доповідь судді про сутність судового рішення, доводи апеляційної скарги; представників апелянта, які підтримали доводи апеляційної скарги; прокурора, яка вважала ухвалу слідчого судді законною і обґрунтованою, а апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню; перевіривши матеріали провадження, колегія суддів доходить до наступних висновків.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у разі якщо до такої юридичної особи може бути застосовано захід кримінально-правового характеру у вигляді конфіскації майна, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку. Відповідно до вимог КПК України арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.

Також ч.2 ст.170 КПК України передбачає, що арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів, за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним уст. 98КПК України.

Згідно до ч.1 ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Предметом кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.197-1 КК України є земельна ділянка як об`єкт права власності. Земельна ділянка - це частина земельної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами суб`єктів власності. Право власності на земельну ділянку поширюється в її межах на поверхневий (ґрунтовий) шар, на водні об`єкти, ліси і багаторічні насадження, які на ній знаходяться, а також на простір, що знаходиться над та під поверхнею ділянки (ст. 79 ЗК).

Встановлено, що ухвалою слідчого судді задоволено клопотання слідчого Приморського ВП Бердянського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_10 та накладено арешт на врожай соняшника який знаходиться на земельних ділянках площею 19,05 га. (кадастровий номер: :02:002:0022) та площею 75,6952 га. (кадастровий номер :02:018:0001), які розташовані на території Єлизаветівської сільської ради, із забороною ВАТ «Єлизаветівське» (, вулиця Леніна, 21, село Єлизаветівка Приморського району Запорізької області) відчужувати та розпоряджатися вказаним вище врожаєм соняшника.

Приймаючи таке рішення, слідчий суддя виходив з того, що в провадженні СВ Приморського ВП Бердянського ВП ГУНП в Запорізькій області перебуває кримінальне провадження, яке розслідується за ст.197-1 КК. 18.05.2017 року прокурором виявлено, що на території Єлизаветівської сільської ради Приморського району Запорізької області самовільно зайняті земельні ділянки з кадастровими номерами :02:002:0022 площею 19.05га. (рілля) та :02:018:0001 площею 75,6952 га. (рілля), які розорані та засіяні сільськогосподарськими культурами.

Тому суд, пославшись на ч.1 ст.98, ч.1 ст.170 КПК зазначив, що з матеріалів клопотання вбачається, що врожай соняшника, який на теперішній час знаходиться на земельних ділянках державної форми власності сільськогосподарського призначення площею 19,0500 га. та 75,6952 га., які розташовані на території Єлизаветівської сільської ради, є речовим доказам, адже може бути використаний, як доказ факту самовільного зайняття ПАТ «Єлизаветівське», вказаних земельних ділянок. Крім того, з метою забезпечення збереження врожаю соняшника, а також відшкодування шкоди на загальну суму 145679,71 грн., заподіяної ПАТ «Єлизаветівське», самовільним зайняттям земельних ділянок, на вказаний вище врожай соняшника необхідно накласти арешт. Так, як врожай соняшника відповідає критеріям для його арешту, то у суду немає підстав у відмові у задоволенні клопотання. Слідчим та прокурором наведено достатньо підстав вважати, що зазначене майно відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України та доведена необхідність арешту зазначеного в клопотанні майна.

Таким чином, враховуючи правову підставу для арешту майна, достатність доказів, що вказують на вчинення злочину, заподіяння шкоди, а також те, що незастосування заборони розпорядження майном, може призвести до зникнення, відчуження майна чи настання інших наслідків, які можуть перешкодити подальшому відшкодуванню завданої шкоди, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання про арешт майна є доведеним та обґрунтованим, у зв`язку з чим підлягає задоволенню.

Проте з такими висновками слідчого судді погодитись не можна з огляду на таке.

Суд в оскаржуваній ухвалі не конкретизував і не аргументував, як само по собі накладення арешту на врожай соняшника, який на теперішній час знаходиться на земельних ділянках державної форми власності сільськогосподарського призначення площею 19,0500 га. та 75,6952 га., які розташовані на території Єлизаветівської сільської ради захистить права територіальної громади Єлизаветівської сільської ради.

Відповідно до ст.55 КПК потерпілим у кримінальному провадженні може бути, крім іншого, юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.

Дане кримінальне провадження відкрито на підставі заяви самостійного виявлення прокурором кримінального правопорушення. Прокурором з метою захисту права територіальної громади Єлизаветівської сільської ради дане кримінальне провадження не порушувалось. Орган, уповноважений на захист інтересів територіальної громади Єлизаветівської сільської ради, до участі у провадженні не залучався. Представники Єлизаветівської сільської ради голова та землевпорядник, допитані по кримінальному провадженню якості свідків.

Слідчий в порушення вимог ст.171 КПК, звертаючись із клопотанням про арешт майна, формально пославшись на те, що завдано матеріальні збитки, фактично не зазначив підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна. Клопотання не містить у собі посилання ні на розмір шкоди чи неправомірної вигоди, ні на вартість арештованого майна. А тому суд не в змозі був співставити співмірність вартості арештованого майна і розмір шкоди, що є обов`язковим.

Зазначивши, що має місце шкода у справі, суд не звернув уваги, що у справі ніким не заявлено цивільного позову, на забезпечення виконання якого нібито накладено арешт.

За викладених обставин колегія суддів дійшла висновку про недоведеність слідчим та прокурором, що врожай сільськогосподарських культур (соняшника) відноситься до предметів, які відповідають критеріям, передбачених у ч.2 ст.167 КПК України.

Санкція ч.1ст.197-1 КК України не містить додаткового покарання у вигляді конфіскації врожаю.

Крім того, в порушення п.3 ч.2 ст.173 КПК при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя не враховував і не дав оцінки тому, що власнику арештованого майна директору ПрАТ «Єлизаветівське» ОСОБА_9 на виконання відшкодування злочином шкоди з травня 2017 року по день розгляду клопотання так і не було вручено обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення за ст.1971 КК.

Відомостей про наявність цивільного позову у кримінальному провадженні №0000290 немає, ні слідчим, ні прокурором не порушувалося питання щодо накладення арешту на врожай соняшника, саме з метою забезпечення цивільного позову.

Окрім того, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку, що прохання слідчого про накладення арешту на врожай соняшника не узгоджується з вимогами ст.171 КПК України, щодо необхідності зазначення точної кількості та індивідуальних характеристик майна про арешт якого йдеться у клопотанні прокурора.

Відповідно до ч.1 ст.173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 КПК України.

Крім того, колегія суддів вважає що накладення арешту на врожай сільськогосподарських культур (соняшника) є необґрунтованими, оскільки вищезазначене майно не відповідає вимогам ст. 98 КПК України так як на даний час воно фактично не існує, а на вказаних земельних ділянках знаходяться рослини соняшнику.

Отже, з огляду на наведені обставини оскаржувану ухвалу слідчого судді не можна визнати законною, а клопотання слідчого обґрунтованим. Тому ухвала слідчого судді підлягає скасуванню, а в задоволенні клопотання слідчого про арешт майна слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 304, 309, 422 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:
апеляційну скаргу директора ПрАТ «Єлизаветівське» ОСОБА_9 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Приморського районного суду Запорізької області від 30.06.2017 року, якою задоволено клопотання слідчого та накладено арешт на врожай соняшника, який знаходиться на земельних ділянках площею 19,05 га. (кадастровий номер: :02:002:0022) та площею 75,6952 га. (кадастровий номер :02:018:0001), які розташовані на території Єлизаветівської сільської ради, із забороною ВАТ «Єлизаветівське» (, вулиця Леніна, 21, село Єлизаветівка Приморського району Запорізької області) відчужувати та розпоряджатися вказаним вище врожаєм соняшника, скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою в задоволенні клопотання слідчого про арешт майна, відмовити.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її оголошення, та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4