Справа № 752/1327/17
Провадження №: 1-кп/752/403/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 червня 2017 року м. Київ Голосіївський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003753 відносно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Полонне, Хмельницької області, громадянки України, не одруженої, студентки, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , не судимої,

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки м. Запоріжжя, громадянки України, не одруженої, студентки, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , не судимої,

обвинувачених за ч.2 ст. 15, ч.2 ст. 185 КК України,

з участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_5 ;

обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ;

захисника обвинуваченої ОСОБА_7 , адвоката ОСОБА_8 ,

В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_6 та ОСОБА_7 07.04.2016 року приблизно о 15:50 годин, перебували в магазині «Ашан», за адресою: м. Київ, вул. Антоновича, 176.

Переконавшись, що поряд немає працівників магазину, та скориставшись тим, що за ними ніхто не спостерігає, вирішили таємно викрасти чуже майно. Реалізуючи спільний злочинний умисел, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 взяли з полиці магазину по одній парі білих кедів, кожна вартістю по 243 грн. 93 коп. та взули їх, а взуття в якому прийшли заховали до своїх рюкзаків. Крім того, взяли з полиць жіночі труси, вартістю 63 грн. 58 коп. та вартістю 91 грн. 60 коп., які заховали в пакет, який знаходився в руках у ОСОБА_6 , а всього товару на загальну суму 643 грн.04 коп., та направилися до виходу.

З викраденим товаром, не оплативши, пройшли повз касу, проте не довели свій спільний злочинний умисел до кінця з причин, що не залежали від їх волі, оскільки були затримані працівниками охорони.

Тобто, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 визнаються винними за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, а саме, замаху на таємне викрадення чужого майна, вчинене за попередньою змовою групою осіб.

Обвинувачена ОСОБА_7 визнала себе винною в тому, що взяла кеди та труси, але забула оплатити. Пояснила, що 07.04.2016 року разом з ОСОБА_9 пішли в магазин за продуктами. Взяли з прилавку кеди, одягли на себе, а свої поклали в рюкзаки. В пакет також поклали двоє трусів. Взяли також певні продукти за які заплатили, а за кеди та жіночі труси не розрахувалися на касі при виході. Коли минули касу, їх запросили охоронці. Пропонували оплатити за кросівки та білизну, казали, що забули оплатити, але охорона не погодилася на їх пропозицію.

Обвинувачена ОСОБА_6 визнала себе виною. Пояснила, що разом з ОСОБА_10 зайшли в магазин купити продукти. Побачили кеди та одягли їх на себе, а своє взуття поклали в рюкзаки. Якось усе відбулося спонтанно. Взяли також труси жіночі, які поклали в пакет. За продукти на касі оплатили, а за кеди та білизну ні, хоча мала намір, але напевно забула. Вони лише пройшли касу, і їх зразу зупинила охорона і запросили пройти з ними. Були гроші на оплату кедів та білизни, але охорона на це уже не погодилася.

Крім показань обвинувачених, їх винність додатково підтверджується доказами наданими стороною обвинувачення та дослідженими судом.

Зокрема свідок ОСОБА_11 показав, що працюючи охоронцем у відділі безпеки «Ашан», 07.04.2016 року перебував в кімнаті відео нагляду. Інші працівники охорони повідомили, щоб звернув увагу на відділ взуття на двох дівчат і передали їх прикмети. Він почав спостерігати за ними, про те що відбувалося уже не пригадує, усе записав на відео.

Свідок ОСОБА_12 показала, що була присутня коли дівчата, які є обвинуваченими, знімали викрадене взуття та передали викрадені ними труси, це робили добровільно, на пропозицію працівників охорони, після того як їх затримали. Речі були на столі.

Додатково винність обвинувачених підтверджується:

протоколом огляду від 07.04.2016 року;

рапортом працівників поліції;

протоколом перегляду та вивчення знятої інформації з камер відео спостереження та ДВД диском, який був переглянутий судом, і в якому відображено обставини того, як обвинувачені взувають взуття взяте в магазині, а своє кладуть у рюкзаки;

постановою про визнання та приєднання до кримінального провадження речових доказів.

Вищезазначені докази суд вважає належними та допустимими і такими, що в сукупності з показаннями обвинувачених, які діяли узгоджено, підтверджують їх винність у вчиненні злочину.

Показання обвинувачених з приводу того, що вони просто забули оплатити за взуття та труси та наміру викрадати товар не мали, суд до уваги не бере та відкидає. Оскільки, враховуючи встановлені судом обставини того, що обвинувачені взуття на себе одягли ще в торговому залі, а своє поклали в рюкзаки, а також приховали від надання для оплати труси і оплативши лише незначні суми за продукти, що підтверджується копіями чеків, свідомо не провівши оплати за взуття та труси, пройшли повз каси і були виявлені охороною, свідчать про умисний, узгоджений характер їх дій направлений на таємне заволодіння чужим майном, які не змогли довести до кінця з причин, що не залежали від їх волі.

Крім того, суд не погоджується та відкидає доводи захисту відмічені в судових дебатах з приводу того, що відсутні достатні та переконливі докази винності обвинувачених, а зібрані докази є недопустимими. Посилання захисту на обставини того, що обвинувачені, будучи виявлені охороною з майном яке мали намір викрасти, пропонували оплатити вартість товару навіть у 10 кратному розмірі, не є свідченням існування доказу невинуватості.

При призначенні покарання суд враховує, тяжкість вчиненого злочину, обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання, особи винних.

Обставинами, що пом`якшують покарання обох обвинувачених, суд визнає: щире каяття, визнання вини, молодий вік, виключно позитивні характеристики.

Обставин, що обтяжують покарання, не встановлено.

Суд, аналізуючи результати судового розгляду в цілому, враховуючи обставини справи, зокрема кількість та суму викраденого, особи обвинувачених, які є студентами, наявність кількох обставин, що пом`якшують покарання та, як вважає суд, істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, відсутність обтяжуючих покарання обставин, керуючись ст. 69 КК України, прийшов до висновку про необхідність перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного у частині 2 статті 185 КК України, та призначити обвинуваченим покарання у виді штрафу.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В :
ОСОБА_13 визнати винуватою за ч.2 ст.15, ч.2 ст. 185 КК України та, застосовуючи вимоги ст. 69 КК України, призначити покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 ( вісімсот п`ятдесят) грн.

ОСОБА_14 визнати винуватою за ч.2 ст.15, ч.2 ст. 185 КК України та, застосовуючи вимоги ст. 69 КК України, призначити покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченим та прокурору.

Вирок суду може бути оскаржений до Апеляційного суду м. Києва через Голосіївський районний суд м. Києва протягом 30 діб з дня проголошення.

Суддя ОСОБА_1