ВИЩИЙ СПЕЦІАЛІЗОВАНИЙ СУД УКРАЇНИ
З РОЗГЛЯДУ ЦИВІЛЬНИХ І КРИМІНАЛЬНИХ СПРАВ
УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 14 грудня 2016 року м. Київ
Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду
цивільних і кримінальних справ у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю прокурора ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
Вироком Ульяновського районного суду Кіровоградської області від 8 грудня 2015 року засуджено:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, не одруженого, відповідно до ст. 89 КК України не має судимості,
- за ч. 2 ст. 286 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі без позбавлення права керування транспортними засобами.
На підставі статей 75 КК України ОСОБА_6 звільнено від відбування призначеного судом основного покарання з випробовуванням та іспитовим строком на 3 роки і покладенням відповідних обов`язків, передбачених ч. ч. 2, 3, 4 ст. 76 КК України.
Вироком Апеляційного суду Кіровоградської області від 25 травня 2016 року вирок місцевого суду у частині призначення ОСОБА_6 покарання скасовано та постановлено новий, яким ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 286 КК України засуджено до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 роки. На підставі статей 75 КК України ОСОБА_6 звільнено від відбування призначеного судом основного покарання з випробовуванням та іспитовим строком на 3 роки і покладенням відповідних обов`язків, передбачених ч. ч. 2, 3, 4 ст. 76 КК України.
За вироком суду, ОСОБА_6 визнано винуватим та засуджено за те, що він, 05 вересня 2015 року, близько 07 год. 10 хв., керуючи завідомо несправним автомобілем «Мерседес Бенц» з причепом, у порушення вимог п.п. 31.4, 31.4.5 (г) Правил дорожнього руху (ПДР), достовірно знаючи про те, що у транспортному засобі на передню вісь встановлено шини різних моделей, з різними малюнками протектора, у світлу пору доби, на автошляху Київ-Одеса, на території Ульяновського району Кіровоградської області, зі сторони м. Київ у напрямку м. Одеса, у порушення вимог п.п. 1.5, 2.3 (б,д),12.1 ПДР проявив необережність, не врахував дорожню обстановку, не вибрав безпечної швидкості руху автомобіля, щоб мати можливість постійно координувати швидкість руху, не вжив безпечного об`їзду перешкоди, чим порушив п.п. 12.3 ПДР, не відреагував на зміну дорожньої обстановки та продовжуючи рух, не вжив заходів для безпечного об`їзду виявленого транспортного засобу, чим порушив п. 13.3 ПДР, не впорався з керуванням та допустив наїзд на напівпричіп «Krone» автопоїзда «MAN TG». Після чого, автомобіль став некерованим та зіштовхнувся ще й з автомобілем «DAF» з напівпричепом «Schmits ski», що знаходились на узбіччі. Внаслідок ДТП пасажир автомобіля «Мерседес Бенц» ОСОБА_7 (1976 р.н.) отримав тяжкі тілесні ушкодження, що призвели до його смерті.
У касаційній скарзі прокурор, посилається на невідповідність призначеного покарання тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та даним, що характеризують особу засудженого, через м`якість, необґрунтоване застосування до нього положень ст. 75 КК України та звільнення від призначеного покарання. Зокрема, прокурор зазначає, що ОСОБА_6 був раніше неодноразово судимим, в тому числі зі звільненням від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України, але належних висновків для себе не зробив, та, зі значним перевищенням швидкості, керував завідомо технічно несправним автомобілем, що призвело до трагічних наслідків. Крім того, зазначає, що у померлого потерпілого ОСОБА_7 залишились малолітні діти. Внаслідок чого, просить вирок апеляційного суду скасувати, призначити новий розгляд справи у суді апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який підтримав скаргу, перевіривши матеріали провадження і обговоривши наведені у скарзі доводи, суд дійшов висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, з таких підстав.
Згідно з ч. 1, 2 ст. 438 КПК України підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є лише: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність; невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого. При вирішенні питання про наявність зазначених у частині першій цієї статті підстав суд касаційної інстанції має керуватися статтями 412-414 цього Кодексу.
Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотримання вимог кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведенні належні і достатні мотиви та підставі його ухвалення.
Відповідно до вимог ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. У разі залишення вироку, постанови без зміни в ухвалі необхідно докладно викласти мотиви й підстави відхилення апеляції, а також докази, що спростовують наведені в ній доводи.
Так, під час ОСОБА_6 свою винуватість визнав повністю.
Відповідно до ст.ст. 50, 65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, при цьому покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.
Згідно з роз`ясненнями, що містяться у п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», із урахуванням ступеню тяжкості , обставин злочину, його наслідків і даних про особу судам належить обговорювати питання про призначення передбаченого законом менш суворого покарання особам, які щиро розкаялись у вчиненому, активно сприяли розкриттю злочину, відшкодували завдані збитки тощо.
Суд першої інстанції при призначенні ОСОБА_6 покарання врахував тяжкість кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України, є тяжким злочином, вчиненим з необережності. Характеризуючи особу обвинуваченого, судом першої інстанції враховано його позитивну характеристику з місця проживання, що на обліку у лікарів нарколога та психіатра він не перебуває, відповідно до ст. 89 КК України не має судимості.
Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_6 судом першої інстанції враховано надання матеріальної допомоги потерпілій дружині загиблого та організації обряду поховання загиблого.
Обставин, які обтяжують покарання не встановлено. З урахуванням викладеного суд першої інстанції дійшов висновку про призначення ОСОБА_6 основного покарання у виді позбавлення волі. При цьому, взявши до уваги ставлення обвинуваченого до вчиненого, особу обвинуваченого і обставини, що пом`якшують йому покарання, суд прийняв рішення про звільнення ОСОБА_6 від відбування призначеного основного покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України. З чим погоджується й колегія суддів касаційного суду.
Крім того, потерпіла ОСОБА_8 під час судового розгляду просила не позбавляти ОСОБА_6 волі.
Розглядаючи кримінальне провадження щодо ОСОБА_6 суд апеляційної інстанції дотримався вимог ст. 419 КПК України, безпосередньо дослідив докази, які містяться у справі, проаналізував доводи апеляційних скарг щодо незаконності вироку суду першої інстанції, дав на них відповіді, мотивувавши своє рішення належним чином.
Доводи касаційної скарги і матеріали кримінального провадження не містять вказівок на порушення інших вимог закону, які були би підставами для зміни або скасування судових рішень.
З урахуванням наведеного, керуючись п. 1 ч. 3 ст. 429, статтями 376, 433, 434, 436 КПК України, п. 6 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій та статус суддів» від 02 червня 2016 року, колегія суддів
ухвалила:

Касаційну скаргу прокурора залишити без задоволення.
Вирок Апеляційного суду Кіровоградської області від 25 травня 2016 року щодо ОСОБА_6 залишити без зміни.
Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_9