Справа № 645/3533/16-к
Провадження № 1-кп/645/127/17
У Х В А Л А
іменем України

23 червня 2017 року м. Харків
Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

при секретарі судового засідання ОСОБА_2

за участю прокурора - ОСОБА_3

захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_4

обвинуваченого - ОСОБА_5

розглянувши у судовому засіданні в залі суду у м. Харкові клопотання прокурора про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою та клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого на передбачений ч. 1 ст. 176 КПК України, не пов`язаний із перебуванням обвинуваченого під вартою у кримінальному провадженні за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, українця, в силу ст. 89 КК України раніше не судимого, з повною середньою освітою, пенсіонера, одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України,-

в с т а н о в и в:
В провадженні Фрунзенського районного суду м. Харкова знаходиться кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

Ухвалою суду від 27.04.2017 року строк тримання під вартою ОСОБА_5 продовжений до 24.06.2017 року.

Прокурор в судовому засіданні звернувся до суду з клопотанням про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою, посилаючись на наявність ризиків, передбачених пунктами 1, 3, 5 частини 1 статті 177 КПК України. В обґрунтування клопотання посилався на те, що ризики, які існували на час обрання та продовження ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не змінились та не перестали існувати.

Захисник обвинуваченого заперечував проти задоволення клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, вважав посилання прокурора на існування вищевказаних ризиків безпідставним, посилаючись на те, що ОСОБА_5 тривалий час перебуває під вартою, ризики, на які посилається сторона обвинувачення не доведені, ОСОБА_5 має постійне місце реєстрації, міцні соціальні зв`язки.

Крім того, захисник обвинуваченого у судовому засіданні звернувся до суду з клопотанням про зміну ОСОБА_5 запобіжного заходу з тримання під вартою на більш м`який, передбачений ч. 1 ст. 176 КПК України, не пов`язаний з перебуванням обвинуваченого під вартою, а саме домашній арешт.

В обґрунтування клопотання захисник вказав, що обвинувачений має ряд хронічних захворювань, лікування яких в умовах слідчого ізолятору неможливо через відсутність необхідних лікарських засобів, у зв`язку з чим стан його здоров`я погіршується. Захисник повторно наголосив, що всі посилання на тяжкі хвороби ОСОБА_5 та додатки, в яких зазначалось про захворювання і стан здоров`я обвинуваченого, судом під час вирішення клопотань про зміну запобіжного заходу обвинуваченому до уваги не приймаються.

Також, захисник повторно наголосив, що ОСОБА_5 звернувся до секретаріату Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини та отримав 09 листопада 2016 року відповідь керівника секретаріату ОСОБА_6 , в якому секретаріатом Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини звернуто увагу суду на міжнародні стандарти у сфері вирішення питання про можливість зміни запобіжного заходу на інший, не пов`язаний з триманням під вартою. Вважає, що лист секретаріату Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини від 09 листопада 2016 року відповідь керівника секретаріату ОСОБА_6 , в якому секретаріатом Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини звернуто увагу суду на міжнародні стандарти у сфері вирішення питання про можливість зміни запобіжного заходу на інший, не пов`язаний з триманням під вартою, залишився без належної правової оцінки.

Також, захисник повторно поставив під сумнів висновки судово-медичної експертиза № 458- КЕ/2016 від 11.11.2016 року, вважаючи, що вона була проведена на підставі загального огляду ОСОБА_5 та вивчення медичної документації, без залучення спеціалістів - алерголога, кардіолога та пульманолога. Наголосив, що ОСОБА_5 ніяких аналізів не здавав, жодних інструментальних засобів дослідження проведено не було.

Також, захисник повторно вказав, що хронологія хвороби ОСОБА_5 вказує на те що лікування, яке він отримує в УВП №27 не може запобігти ремісії Бронхіальної астми III ст., а стан здоров`я ОСОБА_5 щоденно погіршується.

Також, захисник повторно наголосив, що під час звернення прокурора до суду с усним клопотанням про подовження строку тримання під вартою ОСОБА_5 , були порушені вимоги ст. 184 КПК України, згідно якої існує порядок подання клопотання слідчого, прокурора про застосування запобіжних заходів, та при розгляді клопотань прокурора не були виконані норми Кримінально-процесуального судочинства, Конституції України, Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, та взагалі практики ЄСПЛ, що свідчить про обвинувальний нахил розгляду кримінального провадження.

Також, захисник вважає, що оскільки протягом більш ніж пів року, стороною обвинувачення чотири свідка обвинувачення до судового засідання доставлені не були, що дає підстави вважати, що стороною обвинувачення неможливо встановити місцезнаходження цих свідків, що на думку сторони захисту унеможливлює спроби обвинуваченого ОСОБА_5 вплинути на свідків по кримінальному провадженню.

Також, захисник повторно наголосив, що стороною обвинувачення жодного разу не було надано суду жодного доказу можливості скоєння нових злочинів, чи продовження скоєння злочину обвинуваченим ОСОБА_5 , а також що стороною обвинувачення не було надано суду жодного доказу можливості переховуватись обвинуваченому ОСОБА_5 , який має дружину, тяжко хворий.

Вказав, що документи посвідчуючі особу ОСОБА_5 та які дають змогу залишити територію України у ОСОБА_5 відсутні.

На підставі зазначеного, сторона захисту вважає, що на теперішній час не доведено наявності ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений ОСОБА_5 може переховуватись від суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується або вчинити нове кримінальне правопорушення, впливати на свідків або експертів, і є всі підстави для зміни запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на більш м`який запобіжний захід - домашній арешт. Даний запобіжний захід в повній мірі може запобігти ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України, якщо вони з`являться в майбутньому.

Обвинувачений в судовому засіданні повністю підтримав клопотання захисника та просив їх задовольнити.

Прокурор проти заявлених клопотань заперечував, вказуючи, що ризики, передбачені пунктами 1, 3, 5 частини 1 статті 177 КПК України не зникли.

Вирішуючи питання щодо доцільності продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого суд враховує вимоги п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до ст. 29 Конституції України кожна людина має право на свободу та особисту недоторканність. Ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

У відповідності до вимог ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.

Продовжуючи обвинуваченому строк тримання під вартою, суд виходить з необхідності уникнення ризиків, визначених пунктами 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: запобігання спробам обвинуваченого переховуватись від суду, незаконно впливати на свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення, також приймає до уваги тяжкість інкримінованого йому злочину.

Ризики, які були підставою для обрання запобіжного заходу, не зникли.

Суд зазначає, що на цей час вбачається наявність розумної підозри відносно обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому державним обвинуваченням кримінального правопорушення. При цьому, суд, ґрунтуючись на принципі презумпції невинуватості, не ставить ціллю передбачити можливе покарання за інкриміноване обвинуваченому діяння.

Стороною захисту не надано належних та допустимих доказів на підтвердження посилання про погіршення стану здоров`я обвинуваченого.
Іншим обставинам, на які посилається захисник обвинуваченого, як на підставу клопотання про зміну запобіжного заходу ОСОБА_5 , судом неодноразово надавалась оцінка, будь-яких інших вагомих обставин в обґрунтування зазначеного клопотання захисником не наведено.
З огляду на викладене, враховуючи неможливість завершення судового розгляду кримінального провадження у строк до 24 червня 2017 року, суд вважає за необхідне продовжити обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів, в зв`язку із чим клопотання сторони захисту задоволенню не підлягає.
Суд вважає, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не зможе запобігти вказаним ризикам, передбаченим пунктами 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, що виправдовує подальше тримання обвинуваченого під вартою.
На підставі викладеного та керуючись статтями 177, 178, 183, 194, 372 Кримінального процесуального кодексу України, суд,-
У Х В А Л И В:
Клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , задовольнити.
Продовжити обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк тримання під вартою на шістдесят днів - до 21 серпня 2017 року.
Клопотання захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_4 та обвинуваченого ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на більш м`який, передбачений ч. 1 ст. 176 КПК України, не пов`язаний з перебуванням обвинуваченого під вартою, - залишити без задоволення.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Суддя ОСОБА_1