І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
29 червня 2017 року Місто Одеса
Слідчий суддя Приморського районного суду м.Одеси ОСОБА_1 ,за участю секретаря ОСОБА_2 , представника скаржника - адвоката ОСОБА_3 , розглянувши у судовому засіданні скаргу ОСОБА_4 на бездіяльність слідчого в порядку ст.303 КПК України,-
У С Т А Н О В И В:
ОСОБА_4 звернувся до суду зі скаргою в порядку ст.303 КПК України на бездіяльність слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_5 під час виконання окремого міжнародного доручення компетентних органів Італійської Республіки, у кримінальній справі №609/16.
В обґрунтування скарги заявник посилається на наступне.
СУ ГУНП в Одеській області виконувалось окреме міжнародне доручення компетентних органів Італійської Республіки, у кримінальній справі №609/16.
27.04.2016 року на підставі ухвали слідчого судді Приморського районного суду м.Одеси від 22.04.2016 року проведено обшук автомобіля «Mercedes-Benz» сірого кольору, з державним номером Республіки Молдова «КАО 767», який знаходився у користуванні ОСОБА_4 та вилучено зазначений автомобіль.
Ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м.Одеси ОСОБА_6 від 04.05.2017 року відмовлено у задоволенні клопотання слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_5 про арешт вказаного автомобіля.
Проте вже більше року автомобіль «Mercedes-Benz» з державним номером Республіки Молдова « НОМЕР_1 » не повернуто ОСОБА_4 ..
Згідно із ст.169 КПК України - тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено: 1) за постановою прокурора, якщо він визнає таке вилучення майна безпідставним; 2) за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна; 3) у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 171, частиною шостою статті 173 цього Кодексу; 4) у разі скасування арешту.
Враховуючи викладене скаржник просив суд зобов`язати слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_5 повернути йому вищевказаний автомобіль.
В судовому засіданні адвокат ОСОБА_7 підтримав скаргу, просив її задовольнити з наведених підстав, зобов`язавши слідчого повернути тимчасово вилучене майно.
В судове засідання слідчий та прокурор не з`явились.
Відповідно до положень ч.3 ст.306 КПК України вважаю можливим розгляд скарги за відсутності прокурора та слідчого.
Розглянувши скаргу, заслухавши скаржника та прокурора, дослідивши надані матеріали, приходжу до висновку, що скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
В судовому засіданні встановлено наступне.
СУ ГУНП в Одеській області виконувалось окреме міжнародне доручення компетентних органів Італійської Республіки, у кримінальній справі №609/16.
27.04.2016 року на підставі ухвали слідчого судді Приморського районного суду м.Одеси від 22.04.2016 року проведено обшук автомобіля «Mercedes-Benz» сірого кольору, з державним номером Республіки Молдова «КАО 767», який знаходився у користуванні ОСОБА_4 та вилучено зазначений автомобіль.
Ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м.Одеси ОСОБА_6 від 04.05.2017 року відмовлено у задоволенні клопотання слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_5 про арешт вказаного автомобіля.
До цього часу автомобіль «Mercedes-Benz» з державним номером Республіки Молдова « НОМЕР_1 » не повернуто ОСОБА_4 ..
Згідно із ст.169 КПК України - тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено: 1) за постановою прокурора, якщо він визнає таке вилучення майна безпідставним; 2) за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна; 3) у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 171, частиною шостою статті 173 цього Кодексу; 4) у разі скасування арешту.
З урахуванням встановлених в судовому засіданні фактів суд вважає, що такий підхід органу досудового розслідування не відповідає діючому кримінальному процесуальному законодавству України та практиці Європейського суду з прав людини.
Забезпечення прав людини є напрямком державної політики, що реалізується через національні механізми захисту прав людини. Після використання всіх національних засобів правового захисту, відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується право звертатись за захистом своїх прав і свобод до відповідних міжнародних установ чи до відповідних органів міжнародних організацій, членом або учасником яких є Україна.
Згідно з Конституцією України та Законом України «Про міжнародні договори і угоди», чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України і підлягає застосуванню поряд з національним законодавством України.
До основних стандартів у сфері правового регулювання відносин власності належить Загальна декларація прав людини (1948р.) та Європейська конвенція про захист прав людини та основних свобод (1950р.), учасником яких є Україна. Стаття 17 Загальної декларації прав людини проголошує право приватної власності як основне і невідчужуване право людини. Конвенція про захист прав людини та основоположних свобод є міжнародним договором, який закріплює певний перелік найбільш важливих для людини суб`єктивних прав. Складовою цієї Конвенції є окремі протоколи, які доповнюють та розвивають її положення.
Статтею 1 Протоколу №1 (1952 р.) до Конвенції встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.
Як свідчить практика Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), найчастіше втручання в право власності фізичних та юридичних осіб відбувається з боку державних органів, зокрема, органів виконавчої влади, іноді органів законодавчої й судової влади, шляхом прийняття законодавчих актів чи при винесенні незаконного рішення суду, тоді як ст. 1 Першого Протоколу до Європейської конвенції з прав людини забороняє будь-яке невиправдане втручання державних органів.
Втручання має бути законним, тобто здійснене на підставі закону. При цьому під «законом» Конвенція розуміє нормативний акт, що має бути «доступним» (accessible) та «передбачуваним» (foreseeable). Також закон має відповідати всім вимогам нормативного акта. «Доступність закону» означає наявність доступу та знань щодо цього закону в суспільстві та в окремих осіб. «Передбачуваність» означає можливість передбачити певні дії або наслідки, що можуть виникнути в зв`язку із застосуванням закону.
Практика ЄСПЛ визначає, що стаття 1 Протоколу, яка спрямована на захист особи (юридичної особи) від будь-якого посягання держави на право володіти своїм майном, також зобов`язує державу вживати необхідні заходи, спрямовані на захист права власності (рішення по справі «Броньовський проти Польщі» від 22.06.2004).
У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).
Тобто при виконанні зазначеного міжнародного доручення, органу досудового розслідування необхідно було вжити всіх передбачених законом заходів щодо повернення тимчасово вилученого майна законному власнику/володільцю, або вирішити долю вилученого у відповідності до положень Глави 10 КПК України, однак, зазначені вимоги закону не виконані.
В порушення вказаних вимог закону слідчий та прокурор до теперішнього часу не повернули вказаний автомобіль ОСОБА_4 ..
Тому твердження представника власника майна щодо бездіяльності слідчого яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна, є обґрунтованими.
Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про зобов`язання вчинити певну дію.
Керуючись ст. ст. 169-173, 214-216, 303-307, 318-380 КПК України, -
Скаргу ОСОБА_4 на бездіяльність слідчого - задовольнити.
Зобов`язати слідчого та уповноважених осіб СУ ГУНП в Одеській області, які виконували окреме міжнародне доручення компетентних органів Італійської Республіки, у кримінальній справі №609/16 негайно повернути ОСОБА_4 автомобіль «Mercedes-Benz» сірого кольору, з державним номером Республіки Молдова «КАО 767», вилучений під час обшуку 27.04.2016 року.
Ухвала оскарженню не підлягає, заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя:

29.06.2017