Справа № 307/1446/17
А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д З А К А Р П А Т С Ь К О Ї О Б Л А С Т І
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

05.07.2017 року м. Ужгород
Апеляційний суд Закарпатської області у складі суддів: ОСОБА_1 (головуючого), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , при секретарі ОСОБА_4 , з участю прокурора ОСОБА_5 , захисника - ОСОБА_6 , підозрюваного - ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Тячівського районного суду Закарпатської області від 08 червня 2017 року,
в с т а н о в и в :
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Рівне, Новомосковського району, Дніпропетровської області, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, не працюючого, не одруженого, раніше судимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України.
Органом досудового слідства встановлено, що ОСОБА_7 07.04.2017 року, близько 23-ої години умисно, таємно, повторно, шляхом вільного доступу через незачинені двері, проник в підвальне приміщення будинку АДРЕСА_2 , який належить ОСОБА_9 , звідки викрав чотири скляні банки тушонки з свинини домашнього виробництва, ємністю 1 л., вартість однієї з яких, згідно висновку експерта від 06.06.2017 року становить 80 грн., чим завдав потерпілому ОСОБА_9 матеріальну шкоду на загальну суму 320 грн.
Крім того, ОСОБА_7 13.04.2017 року, близько 22-ої години умисно, таємно, повторно, шляхом вільного доступу через незачинені двері, проник в підвальне приміщення будинку АДРЕСА_2 , який належить ОСОБА_9 , звідки викрав чотири скляні банки тушонки з свинини домашнього виробництва, ємністю 1 л., вартість однієї з яких, згідно висновку експерта від 06.06.2017 року становить 80 грн., чим завдав потерпілому ОСОБА_9 матеріальну шкоду на загальну суму 320 грн.
Також ОСОБА_7 30.04.2017 року, близько 20-ої години умисно, таємно, повторно, шляхом вільного доступу через незачинені двері, проник в підвальне приміщення будинку АДРЕСА_2 , який належить ОСОБА_9 , звідки викрав шість скляних банок тушонки з свинини домашнього виробництва, ємністю 1 л., вартість однієї з яких, згідно висновку експерта від 06.06.2017 року становить 80 грн. та дві скляні банки тушонки з свинини домашнього виробництва, ємністю 0,5 л., вартість однієї з яких, згідно висновку експерта від 06.06.2017 року становить 40 грн., чим завдав потерпілому ОСОБА_9 матеріальну шкоду на загальну суму 560 грн.
Дії ОСОБА_7 органом досудового розслідування кваліфіковано за ч.3 ст.185 КК України.
Слідчий суддя ухвалу мотивував тим, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, санкція статті якого передбачає позбавлення волі від трьох до шести років, а також, враховуючи те, що ОСОБА_7 раніше притягався до кримінальної відповідальності та немає постійного місця проживання, під час досудового розслідування може переховуватися від слідства та суду, тому прийшов до висновку, що застосування інших більш м`яких запобіжних заходів може бути недостатнім для запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
В апеляційній скарзі та доповненнях до неї адвокат ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу слідчого судді Тячівського районного суду від 08.06.2017 року та в задоволенні клопотання про обрання щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу відмовити. Апеляцію обгрунтовує тим, що слідчий суддя, всупереч практиці Європейського суду з прав людини, врахував виключно тяжкість інкримінованого ОСОБА_7 кримінального правопорушень. Крім того захисник зазначив про допущене слідчим порушення вимог ст..184 КПК України у зв`язку з неврученням ОСОБА_7 додатків до клопотання про застосування запобіжного заходу , що становить порушення права на захист підозрюваного. Також на думку захисника в матеріалах провадження відсутні повноваження прокурора.
В поданому до апеляційного суду письмовому клопотанні, підозрюваний ОСОБА_7 просив змінити обраний судом першої інстанції запобіжний захід, на домашній арешт.
Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника ОСОБА_6 , підозрюваного ОСОБА_7 , які підтримали вимоги апеляційної скарги та доповнень до неї, промову прокурора про безпідставність поданої захисником ОСОБА_6 апеляції, перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи сторін, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з таких мотивів.
Як видно з матеріалів досудового розслідування щодо ОСОБА_7 , внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 07.06.2017 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення 07.06.2017 року.
Ухвалою слідчого судді від 08 червня 2017 року за клопотанням слідчого щодо ОСОБА_7 обрано запобіжний захід - тримання під вартою.
Відповідно до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Згідно ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що в разі обрання іншого більш м`якого запобіжного заходу підозрюваний, обвинувачений може ухилитися від слідства або суду, знищити речові докази, перешкоджати встановленню істини у справі або продовжувати злочинну діяльність. При цьому суд повинен врахувати обставини, які вказані в ст. 178 КПК України.
Відповідно до ст. 3 Загальної декларації прав людини, ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 25 квітня 2003 року № 4 "Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства", запобіжний захід у вигляді взяття під варту обирається лише тоді, коли на підставі наявних у справі фактичних даних із певною вірогідністю можна стверджувати, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної процесуальної поведінки підозрюваного, обвинуваченого.
Крім того, не допускається застосування найбільш суворого запобіжного заходу лише з мотиву тяжкості вчиненого підозрюваним кримінального правопорушення.
Цих вимог закону слідчим суддею дотримано не було, оскільки ні в клопотанні слідчого, ні в ухвалі слідчого судді не вмотивовано, на підставі яких наявних у справі фактичних даних можна стверджувати, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної поведінки підозрюваного, а злочини, в яки підозрюється ОСОБА_7 за фактичними обставинами є настільки тяжкими, що тягнуть за собою обрання найбільш суворого запобіжного заходу.
Слідчий суддя, поклавши в основу взяття ОСОБА_7 під варту формальні дані, зокрема тяжкість кримінального правопорушення, можливість останнього ухилятись від суду й слідства, у той же час не навів достатніх та переконливих даних про наявність виняткових обставин, які б виправдовували обмеження права підозрюваного ОСОБА_7 на свободу та свідчили б про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів, а також не достатньо врахував характеризуючі дані про його особу, зокрема, наявність постійного місця проживання за місцем реєстрації.
Так, при оцінці позбавлення свободи будь-кого суд не обмежується проголошеними видимими цілями взяття та тримання під вартою, про які йдеться, але також розглядає істинні наміри та цілі, що стоять за ними ( рішенні ЄСПЛ у справі «Ходорковський проти Росії»).
Отже, коли єдиною підставою застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є побоювання того, що підозрюваний зникне, до підозрюваного має бути застосовано інший запобіжний захід, якщо він зможе забезпечити достатні гарантії явки в суд (орган досудового розслідування), наприклад, через застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, який на думку колегії суддів є достатнім та доцільним для застосування в даному кримінальному провадженні.
В той же час, колегія суддів вважає, що не обрання щодо ОСОБА_7 жодного запобіжного заходу, про що йдеться в апеляції захисника ОСОБА_6 , не зможе повністю запобігти усім ризикам, передбаченим ст..177 КПК України.
З урахуванням вказаного, а також даних про особу ОСОБА_7 , який має постійне місце проживання, вину визнав, сприяє досудовому розслідуванню і як вбачається із провадження, основні процесуальні слідчі дії щодо нього, в тому числі допити та слідчий експеримент уже проведені, колегія суддів дійшла висновку про застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді домашнього арешту з покладанням на нього обов`язків відповідно до вимог ст. 194 КПК України. Саме такий запобіжний захід, на думку колегії суддів, зможе забезпечити виконання ОСОБА_7 процесуальних обов`язків, що випливають зі змісту ст.177 КПК України.
З урахуванням вищенаведеного колегія судів вважає, що ухвала слідчого судді підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали, якою слід обрати ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, що буде достатньою гарантією для забезпечення виконання ним процесуальних обов`язків у даному провадженні.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 181, 404, 407, 412, 422 КПК України, апеляційний суд ,
п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 задовольнити частково.
Ухвалу слідчого судді Тячівського районного суду Закарпатської області від 08 червня 2017 року про обрання щодо ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, запобіжного заходу у виді тримання під вартою - скасувати.
Клопотання старшого слідчого СВ Дубівського ВП Тячівського ВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_8 про застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_7 задовольнити частково.
Застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у виді домашнього арешту за місцем його реєстрації та фактичного проживання АДРЕСА_1 та заборонити йому залишати житло з 19.00 години вечора до 07.00 години ранку без застосування засобів електронного контролю.
Покласти на ОСОБА_7 обов`язок прибувати до слідчого, прокурора та суду за кожною вимогою, а також не відлучатись з місця проживання без дозволу слідчого, прокурора, суду.
Строк дії ухвали апеляційного суду про застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді домашнього арешту встановити до 4 вересня 2017 року.
На підставі ч.3 ст. 202 КПК України ОСОБА_7 звільнити з-під варти та зобов`язати його невідкладно прибути до місця свого проживання - АДРЕСА_1 .
Ухвалу про застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту щодо ОСОБА_7 направити для виконання за місцем проживання підозрюваного - Дубівське ВП Тячівського ВП ГУНП в Закарпатській області
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.
Судді: