Єдиний унікальний номер № 201/6318/16-к
Номер провадження 1-кп/201/572/2016
У Х В А Л А

16 грудня 2016 року м. Дніпро

вул. Паторжинського, 18а

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному 22 березня 2016 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000216 за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Васильківка, Васильківського району, Дніпропетровської області, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 369-2 КК України,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська знаходиться обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному 22 березня 2016 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000216 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 369-2 КК України.

Ухвалою Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 08 листопада 2016 року призначено підготовче судове засідання за зазначеним обвинувальним актом.

У підготовчому судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 висловив думку про можливість призначення судового розгляду за даним обвинувальним актом, вважаючи його відповідним вимогам ст. 291 КПК України. Водночас додав, що у наданих суду обвинувальному акті та реєстрі матеріалів досудового розслідування зазначені невірні номери кримінального провадження, але вважав, що це не є суттєвим порушенням, а є лише опискою.

Обвинувачений ОСОБА_5 та його захисник ОСОБА_4 вирішення даного питання залишили на розсуд суду.

Вислухавши думку учасників судового провадження, дослідивши наданий суду обвинувальний акт та матеріали, додані до нього, суд приходить до висновку про неможливість призначення судового розгляду за цим обвинувальним актом, з підстав його невідповідності вимогам Кримінального процесуального кодексу України, зокрема, ст. 291 цього кодексу, з наступних підстав.

Відповідно до вимог п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про повернення обвинувального акту прокурору, якщо він не відповідає вимогам Кримінального процесуального кодексу України.

Згідно до п. 1 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити наступні відомості, зокрема, найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер.
Як вбачається з наданого суду обвинувального акту, в ньому зазначено, що кримінальне провадження відносно ОСОБА_6 внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000216. Водночас у реєстрі матеріалів досудового розслідування, доданого до обвинувального акту вказано, що відомості до ЄРДР внесені за № 00000036.

Під час підготовчого судового засідання встановлено, що дійсний номер кримінального відносно ОСОБА_5 є 00000214, що підтверджено стороною обвинувачення і надано суду відповідний витяг з кримінального провадження за вказаним номером.

Отже, за таких обставин, при складанні обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування належним чином не були дотримані вимоги п. 1 ч. 2 ст. 291 КПК України, внаслідок чого, у наданому суду обвинувального акті зазначено неіснуючий номер кримінального провадження відносно ОСОБА_5 , що, в свою чергу, позбавляє суд можливості призначити судовий розгляд на підставі даного обвинувального акту.

Поряд із цим, відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити наступні відомості, зокрема, виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Пунктом 3 (а) статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення повинен бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причину обвинувачення проти нього.

Європейський суд з прав людини у справі «Абрамян проти Росії» від 09 жовтня 2008 року зазначив, що у тексті підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення (рішення від 19.12.1989 у справі «Камасінскі проти Австрії» № 9783/82, п. 79). Крім того, Суд констатував, що положення підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду ( рішення від 25.03.1999 у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції», п.52).

При цьому, виходячи із змісту наданого суду обвинувального акту, вищезазначені вимоги кримінального процесуального закону та Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод прокурором не були виконані належним чином, виходячи з наступного.

Як вбачається з наданого суду обвинувального акту обвинуваченому, ОСОБА_5 інкримінується одержання неправомірної вигоди для себе за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, тобто вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 369-2 КК України.

При цьому, прокурором при викладі фактичних обставин кримінального правопорушення, які він вважає встановленими, допущені суттєві суперечності при розкритті об`єктивної сторони складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 3692 КК України в частині розміру отриманої неправомірної винагороди, зокрема, спочатку в обвинуваченні зазначено, що ОСОБА_5 отримав неправомірну винагороду у розмірі 96 000 гривень, при проведенні обшуку автомобіля виявлено та вилучено предмет неправомірної винагороди грошові кошти та імітаційні засоби на загальну суму 96 000 гривень, а в подальшому, з незрозумілих причин, в лапках зазначено розмір вилученої неправомірної винагороди 16 000 гривень.

Викладені факти свідчать про неналежне встановлення органом досудового розслідування обставин, передбачених ст. 91 КПК України, які мають істотне значення для правильного вирішення справи, що зумовило всупереч вимогам закону пред`явлення ОСОБА_5 неконкретного обвинувачення, чим суттєво порушено право останнього на захист.

Отже, з урахуванням наведеного, суд позбавлений можливості призначити судовий розгляд за наданим суду обвинувальним актом, оскільки наведені порушення закону не можуть бути усунені під час судового розгляду, а суттєво порушене право обвинуваченого на захист під час досудового розслідування не може бути поновлене судом.

З огляду на вищевикладене, суд вважає за необхідне повернути прокурору обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному 22 березня 2016 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000216 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 369-2 КК України з підстав його невідповідності вимогам Кримінального процесуального кодексу України, зокрема п. п. 1, 5 ч. 2 ст. 291 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 291, 314, 372 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні внесеному 22 березня 2016 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000216 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 369-2 КК України, повернути прокурору відділу прокуратури Дніпропетровської області, з підстав його невідповідності вимогам Кримінального процесуального кодексу України.

Ухвала суду набирає законної сили після спливу семиденного строку, встановленого ст. 395 КПК України для її оскарження. Подання апеляційної скарги на ухвалу суду зупиняє набрання нею законної сили та її виконання.

Ухвала може бути оскаржена в порядку ст. 395 КПК України.

Апеляційну скаргу на ухвалу суду може бути подано до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд міста Дніпропетровська протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1