Дата документу Справа № 333/7949/15-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/778/324/17 Головуючий в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Єдиний унікальний № 333/7949/15-к Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 травня 2017 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:
головуючого ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

за участю: прокурора ОСОБА_6

захисників адвокатів ОСОБА_7 , ОСОБА_8

обвинуваченого ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні об`єднані кримінальні провадження, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003578, № 0003951, № 0003355, щодо

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Республіки Казахстан, Північноказахстанської області Ленінського Району с. Яснівки, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ч.2 ст.15, ч.3 ст.185 КК України;

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Запоріжжя, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.162 КК України,

встановила:
До суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою звернувся захисник ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 /т. 2 а.п. 24-25 /, в якій просить вирок Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 12.10.2016 року щодо ОСОБА_9 /т. 2 а.п. 21а-21д/ скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Апелянт зазначив, що обвинувачені неодноразово наголошували на тому, що заздалегідь не бажали вчиняти крадіжку з домоволодіння АДРЕСА_3 , ОСОБА_9 взагалі не пам`ятає яким чином опинився всередині гаражу та неодноразово вказував під час допиту на те, що не мав на меті проникати в гараж, а як йому стало відомо пізніше, його туди заніс ОСОБА_10 з метою сховати від дощу.

Досліджені під час судового розгляду докази, надані стороною обвинувачення, лише підтвердили факт знаходження ОСОБА_9 всередині гаража, проте жодних доказів того, що ОСОБА_9 мав умисел на незаконне проникнення до іншого володіння особи, стороною обвинувачення надано не було, проте, незважаючи на зазначене, суд під час винесення вироку зазначив: що обвинувачені в свої показаннях вказували на бажання ОСОБА_9 проникнути до гаража, що ОСОБА_9 в своїх показах визнав, що мав намір проникати до іншого володіння особи, що не відповідає дійсності, оскільки ОСОБА_9 таких показів суду не надавав, а навпаки зазначав, що в гараж його заніс ОСОБА_10 всупереч його волі, тобто ОСОБА_9 не мав умислу проникати до іншого володіння особи, отже, відсутня суб`єктивна сторона злочину, передбаченого ст. 162 КК України, а тому в його діях відсутній й склад злочину, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України.

Зазначеним вироком ОСОБА_9 засуджено за ч. 1 ст. 162 КК України до одного року шести місяців обмеження волі.
На підставі ст. 71 ч. 1 КК України частково приєднана невідбута частина покарання за вироком Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 21.08.2015 року та остаточно призначено покарання у вигляді одного року трьох місяців позбавлення волі.
Строк покарання обвинуваченому ОСОБА_9 постановлено відраховувати з моменту фактичного затримання, запобіжний захід у вигляді домашнього арешту - залишений без змін до набрання вироком законної сили.
У вироку також зазначено, що ОСОБА_9 раніше судимий:

- 13.06.1990 року Комунарським районним судом м. Запоріжжя за ч. 3 ст. 140 КК України до 2 років позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки;

- 09.08.1991 року Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя за ч. 3 ст. 140, ст. 43 КК України до 5 років позбавлення волі;

- 22.12.1998 року Комунарським районним судом м. Запоріжжя за ч. 3 ст. 140, ч. 2 ст. 141, ст. 42 КК України до 4 років позбавлення волі;

- 14.12.2004 року Шевченківським районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 307, ст. 69 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі;

- 26.06.2008 року Комунарським районним судом м. Запоріжжя за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 309, ст. 70 ч. 1 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі;

- 19.06.2012 року Ленінським районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 309 КК України до 2 років позбавлення волі з іспитовим строком 1 рік;

- 13.11.2012 року Жовтневим районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 309, ст. 70 ч. 4 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки;

- 21.08.2015 року Жовтневим районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 185 КК України до 1 року позбавлення волі з іспитовим строком 1 рік.

Вирішена доля речових доказів на підставі ст. 100 КПК України.

Постановлено стягнути з ОСОБА_10 на користь НДЕКЦ Головного Управління МВС України в Запорізькій області судові витрати за проведення судової товарознавчої експертизи у сумі 184 грн. 14 коп.
Цим вироком засуджений й ОСОБА_10 , щодо якого вирок не оскаржений.

Заслухавши доповідь судді про сутність судового рішення та апеляційної скарги, захисника ОСОБА_7 та обвинуваченого на підтримання доводів та вимог апеляційної скарги; захисника ОСОБА_8 , який також підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги, яку просить задовольнити; прокурора із запереченнями стосовно доводів та вимог апеляційної скарги захисника, вивчивши матеріали провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить наступного висновку.

Згідно з вироком, 27.09.2015 року, приблизно о 19 годині 30 хвилин, ОСОБА_9 , маючи умисел на незаконне проникнення до іншого володіння особи, всупереч волі законного володільця, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись біля домоволодіння АДРЕСА_3 , переліз через паркан вказаного домоволодіння. Далі, реалізуючи свій злочинний намір, ОСОБА_9 оглянув подвір`я та, побачивши гараж, шляхом вільного доступу, через відчинені двері проник у зазначене приміщення, яке перебуває у володінні потерпілого ОСОБА_11 , який, приблизно о 22 годині, виявив останнього у своєму гаражі та затримав ОСОБА_9 до прибуття працівників поліції.
Переглядаючи вирок Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 12.10.2016 року щодо ОСОБА_9 в межах апеляційної скарги, колегія суддів, перевіривши обґрунтування, зазначені в апеляційній скарзі, дійшла висновку про те, що дії ОСОБА_9 за ч. 1 ст. 162 КК України у вироку суду кваліфіковані вірно, а вина у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, доведена дослідженими у суді першої інстанції доказами.

Висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується наявними у матеріалах справи доказами в їх сукупності, які досліджені судом та викладені у вироку, яким надана належна оцінка.

Як убачається з матеріалів провадження на обґрунтування доведеності винуватості ОСОБА_9 місцевий суд у вироку послався на:
- показання обвинуваченого ОСОБА_10 , який пояснив, що 27.09.2015 року у вечірній час, приблизно о 19 годині 30 хвилин, він разом з ОСОБА_9 вживали спиртні напої, знаходячись в стані алкогольного сп`яніння, перелізли через паркан та проникли до гаражу потерпілого ОСОБА_11 , який знаходиться на подвір`ї домоволодіння потерпілого ОСОБА_11 по АДРЕСА_3 , при цьому саме він діяв з метою викрадення майна потерпілого, нічого при цьому не повідомляючи ОСОБА_9 , який, в свою чергу, не мав на меті викрадання чужого майна, а діяв лише з метою переночувати. ОСОБА_9 не допомагав йому виносити металеві вироби з гаражу ОСОБА_11 , оскільки спав в даному гаражі;

- показання обвинуваченого ОСОБА_9 , який поясняв, що він разом з ОСОБА_10 27.09.2015 року у вечірній час знаходились у стані сильного алкогольного сп`яніння та для того, щоб переночувати, вирішили проникнути до гаражу, який знаходився на території домоволодіння по АДРЕСА_3 . Про наміри ОСОБА_10 викрасти металеві вироби, він нічого не знав та не допомагав останньому виносити металеві вироби з гаражу, оскільки спав в гаражі;

- пояснення потерпілого ОСОБА_11 , про те, що 27.09.2015 року, приблизно о 22.00 годині, в своєму гаражі, який знаходиться у дворі помешкання потерпілого за адресою: АДРЕСА_3 , ОСОБА_11 виявив двох раніше невідомих осіб, якими були ОСОБА_9 та ОСОБА_10 . Останні, як пояснив потерпілий, знаходились в стані сильного алкогольного сп`яніння та знаходились в його гаражі. Поруч з гаражем потерпілий виявив металеві вироби, які, на його думку, ОСОБА_9 та ОСОБА_10 намагались викрасти, після чого потерпілий викликав працівників поліції;

- пояснення свідка ОСОБА_12 , з яких вбачається, що він разом з ОСОБА_13 несли службу по охороні громадського порядку на території Комунарського району м. Запоріжжя, коли 27.09.2015 року у вечірній час, приблизно о 22 годині 30 хвилин, прибули на виклик служби 102 за адресою: АДРЕСА_3 . Прибувши на місце, побачили потерпілого ОСОБА_11 , який затримав двох обвинувачених: ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які знаходились в стані сильного алкогольного сп`яніння та не могли пояснити нічого з приводу обставин вчиненого правопорушення. Також свідок пояснив, що на подвір`ї біля гаражу знаходились металеві вироби металеві кутки, а біля хвіртки знаходився автомобільний двигун «ЗАЗ 968», які, зі слів потерпілого, обвинувачені намагались викрасти;

- аналогічні пояснення свідка ОСОБА_13 ;

- протокол огляду місця події від 27.09.2015року, з якого вбачається, що місцем вчинення злочину є гараж, розташований на подвір`ї домоволодіння по АДРЕСА_3 ;

- протокол про прийняття заяви від потерпілого ОСОБА_11 про вчинення кримінального правопорушення крадіжки належного йому майна з гаражу, розташованого на подвір`ї його будинку за адресою: АДРЕСА_3 .

Сукупність наведених доказів, на які послався суд у вироку, давали суду достатні підстави для визнання обвинуваченого ОСОБА_9 винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.162 КК України. Апелянтом не спростовані обставини, встановлені судом під час судового розгляду, та висновки суду.

За таких обставин апеляційна скарга захисника на вирок Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 12 жовтня 2016 року щодо ОСОБА_9 , не підлягає задоволенню.

Як в апеляційній скарзі, так і під час апеляційного розгляду, апелянтом не наведено підстав для скасування вироку та призначення нового розгляду в суді першої інстанції відповідно до норм, передбачених ст.412 КПК України.

Покарання ОСОБА_9 призначено з дотриманням вимог ст. 65 КК України, з врахуванням ступені тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особи винного, що за своїм видом і розміром є справедливим, відповідає тяжкості вчиненого та особі обвинуваченого.

Обвинувачений ОСОБА_10 по провадженню тримається під вартою і на підставі ч.5 ст.72 КК України обвинуваченому ОСОБА_10 в строк відбування покарання підлягає зарахуванню строк його попереднього ув`язнення за період з 12.10.2016 року по 10.05.2017 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

ухвалила:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 залишити без задоволення.
Вирок Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 12 жовтня 2016 року по кримінальному провадженню щодо обвинуваченого ОСОБА_9 залишити без змін.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати обвинуваченому ОСОБА_10 в строк відбування покарання термін його попереднього ув`язнення в період з 12.10.2016 року по 10.05.2017 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Ухвала Апеляційного суду Запорізької області набирає законної сили з дати її проголошення, проте на неї учасниками судового провадження може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, у той же строк з дати отримання ухвали суду.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4