Справа № 148/1054/15-к
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 червня 2017 року м. Тульчин

Тульчинський районний суд
Вінницької області у складі: судді ОСОБА_1
за участю: секретаря ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засідання у залі суду кримінальне провадження № 0000701 по обвинуваченню ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, освіта вища, одруженого, приватного підприємця, який проживає, за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, за участю сторін кримінального провадження: прокурора ОСОБА_4 ; обвинуваченого ОСОБА_3 ; захисника ОСОБА_5 ; представника потерпілого ОСОБА_6 , -
ВСТАНОВИВ:
Приблизно о 15:00 год. 21.12.2014, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , житель АДРЕСА_1 , знаходячись у АДРЕСА_2 , під час сварки із ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживаючим, за адресою: АДРЕСА_3 , на ґрунті особистих неприязних відносин, які виникли між ним в ході вказаної сварки, діючи умисно наніс останньому один удар кулаком своєї руки в область чола, після чого наніс йому другий удар в область обличчя, в результаті чого ОСОБА_7 , впав на узбіччя вказаної вулиці, де ОСОБА_3 , не припиняючи свої протиправні дії, почав руками та ногами наносити удари по тулубу, обличчі та голові ОСОБА_7 , в результаті нанесення вказаних ударів спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді забою м`яких тканин, синців, забійних ран в області голови, обличчя, завушної ділянки з права, лівої верхньої кінцівки, забій лівої кисті, які згідно висновку повторної комісійної судово-медичної експертизи № 146-к від 05.05.2015, відносяться до легких тілесних ушкоджень.
Обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину, передбаченому ч. 1 ст. 125 КК України, вину не визнав та надав суду показання, що він був знайомий з сином ОСОБА_7 , якого звати ОСОБА_8 . До нього зателефонував ОСОБА_8 і запитав чи є корова на продаж, бо їм в сім`ю потрібна корова. У подальшому ОСОБА_3 запропонував їм корову, вони всі сім`єю виїхали подивилися цю корову і погодилися її купити, однак коштів в них не було, вони у сусідів позичали кошти, їм потрібно було доплатити 2 тис. грн., однак вони сплатили 1,5 тис. грн., та він забрав їхню корову, яку оцінив у 7 тис. грн. В неділю з ранку дзвонила мати ОСОБА_8 , і просила щоб ОСОБА_3 приїхав забрав корову, бо їм потрібні кошти, і домовились, що останній приїде. Однак, по дорозі у с. Зарічне 21.12.2014 близько 15:00 год. він дзвонив, і вже ніхто не брав телефон. Приїхавши в с. Зарічне, зупинився на початку вулиці в автомобілі лишилася дружина, і він підійшов до подвір`я ОСОБА_9 , де побачив крім них, ще невідомих для нього осіб, їх всього було приблизно 8 чоловік. ОСОБА_10 почав говорити, щоб вони виводили корову і він їм віддасть 8,5 тис. грн., так як домовлялися раніше, однак ОСОБА_9 почали говорити, щоб він спочатку віддав кошти, а потім вони корову. На протязі 15 хв. відбувалась про це розмова, однак вони все таки вивели корову, і ОСОБА_3 попросив свою дружину ОСОБА_11 , щоб та віддала кошти ОСОБА_12 , які були відраховані в автомобілі, однак остання не хотіла брати кошти і попросила віддати їх сину ОСОБА_8 . Останній, виривав з рук кошти і втік через городи у невідомому напрямку, а ОСОБА_13 тримаючи корову за мотузок, почав з нею відходити від автомобіля і в цей час ОСОБА_3 почав його наздоганяти, щоб забрати корову і вони почали тягатися між собою за цю корову, однак ОСОБА_13 мотузок від корови не відпускав, а тримав його в руках витягнув ножа і намагався штрикнути декілька разів ОСОБА_3 , але в нього не вийшло. Потягнувши корову за мотузок, корова впала передніми ногами на ОСОБА_7 і повалила його, після цього він встав і почав тікати. В цей час підбіг ОСОБА_8 , та вдарив ОСОБА_14 чимось по голові, також він чув крик своєї дружини, підбігши до неї, він помітив, що вона була у поганому стані, оскільки напевно її також вдарили чимось по голові, тримаючи дружину, він чув, що ОСОБА_7 почав кричати до своєї дружина, щоб вона забрала ключі з автомобіля, що вона і зробила. Коли обвинувачений підвівся на ноги, ОСОБА_12 побігла на подвір`я своїх сусідів ОСОБА_15 , і він не зміг її наздогнати, оскільки на подвір`ї була собака. Через деякий час приїхали працівники поліції і всі поїхали у м. Тульчин, обвинувачений на своєму автомобілі разом з працівником поліції. Обвинувачений зазначив, що він ОСОБА_7 тілесні ушкодження не наносив, а навпаки йому та його дружині наносили тілесні ушкодження ОСОБА_13 , ОСОБА_12 та ОСОБА_16 .
Незважаючи на те, що обвинувачений своєї вини в скоєнні даного злочину не визнав, його вина знайшла своє підтвердження у судовому засіданні і підтверджується показами потерпілого та свідків.
Допитаний потерпілий ОСОБА_7 надав суду показання, про те, що 19.12.2014 приблизно о 16:30 год. приїхав ОСОБА_3 , щоб обміняти корову, він йому повідомив, що нічого міняти не буде, однак обвинувачений вмовляв ОСОБА_12 і та погодилася. Однак, у подальшому дружині корова не сподобалася, оскільки вона давала дуже мало молока і вона подзвонила ОСОБА_3 , щоб той забрав назад корову та повернув кошти, на що він погодився. Близько 15:00 год. 21.12.2014 до двору підійшов ОСОБА_3 і покликав дружину, вона до нього вийшла і вони спілкувалися біля 10 хв., ОСОБА_7 вивів корову до їхнього автомобіля, з ним йшли дружина, син та товариш, який в той час був в нього на подвір`ї. Підійшовши до автомобіля ОСОБА_3 сказав своїй дружині, щоб вона віддала гроші, син ОСОБА_8 взяв кошти перерахував, однак там не вистачало 1,5 тис. грн. були лише 8,5 тис. грн., і потерпілий сказав, що корову не віддасть, син пішов з грошима додому викликати поліцію. Однак, ОСОБА_3 почав сваритися, і видирати з рук мотузок до якого була прив`язана корова, при цьому наніс правою рукою два удари кулаком в голову, від чого ОСОБА_7 впав на землю не випускаючи з рук мотузок, в цей час продовжував бити ногами по тулубу і кричав до своєї дружини, щоб остання дала пістолет, однак пістолету не було, вона вибігла з рукояткою, якою заводять автомобіль і нанесла удар ОСОБА_7 в область голови, а обвинувачений в цей час чимось проколов руку і він був вимушений відпустити мотузок. Дружина ОСОБА_17 рукояткою нанесла удар по голові ОСОБА_12 і остання впала, коли вона вже лежала на землі ОСОБА_11 знову замахнулася на неї, однак закриваючись від удару дружина потерпілого виставила руку, щоб прикритися. Обвинувачений та його дружина почали затягувати корову на автомобіль і випадково корова збила з ніг останню. Підвившись з землі ОСОБА_12 на землі побачила ключі до автомобіля ОСОБА_3 і взяла ключі, щоб вони нікуди не поїхали. З цими ключами ОСОБА_18 побігла через подвір`я сусідів ОСОБА_15 до ОСОБА_19 , а за нею побіг ОСОБА_3 та його дружина, однак там була собака, яка їх не пропустила, повертаючись назад обвинувачений наніс удар своїй дружині, яка впала на стержень, яким закриваються ворота сусідів, після чого він її підняв та завів в автомобіль, і намагався декілька разів завести авто, але в нього нічого не вийшло. У подальшому приїхали працівники поліції і вони всі поїхали в м. Тульчин, де написали заяву про вчинення кримінального правопорушення, та поїхали у лікарню, де ОСОБА_7 та ОСОБА_20 надали медичну допомогу, ніяких ударів, тілесних ушкоджень ОСОБА_3 та ОСОБА_11 ОСОБА_7 не наносив.
Свідок ОСОБА_21 надав показання, що в неділю 2014 року точної дати не пам`ятає, він привіз причіп до автомобіля, який брав у ОСОБА_15 , і в цей час бачив конфлікт між ОСОБА_3 та ОСОБА_7 , що відбувався на вулиці, під час якого обвинувачений наніс ОСОБА_7 декілька ударів в область обличчя, останній впав на землю, а ОСОБА_3 продовжував наносити удари ногами по тулубу.
Свідок ОСОБА_22 надав показання, що в неділю 2014 року точної дати не пам`ятає, він прийшов в гості до ОСОБА_7 приблизно о 15:00 год. приніс онучці шоколадку, бачив як ОСОБА_23 виводив корову з подвір`я разом з дружиною і повели її до автомобіля ОСОБА_3 . В них виник конфлікт під час чого, останній замахувався в бік ОСОБА_7 якоюсь палицею і наніс приблизно 2-3 удари, після цього ОСОБА_22 пішов додому.
Свідок ОСОБА_20 надала суду показання, що 21.12.2014 приблизно о 15:00 год., приїхав ОСОБА_3 до неї додому в с. Зарічне, вони вивели корову до автомобіля, обвинувачений не хотів віддавати всі кошти за корову, в результаті чого виник конфлікт, і ОСОБА_3 наніс кулаком декілька ударів в область голови ОСОБА_7 , після чого він впав на землю, а обвинувачений продовжував його бити ногами в різні частини тулуба та кричав ОСОБА_11 , щоб вона давала пістолет, однак вона вибігла з металевою «монтіровкою» і вдарила ОСОБА_20 по голові, від чого вона впала на землю, а другий раз вдарила по руці, якою вона прикривалась від наступного удару. Потім, ОСОБА_3 з дружиною затягували корову в автомобіль, і в останньої випали ключі від автомобіля, які забрала ОСОБА_20 і втекла з ними до сусідів. Приїхали працівники поліції і остання віддала їм ключі та у подальшому поїхали до м. Тульчина в поліцію і в лікарню за медичною допомогою.
Свідок ОСОБА_24 надав показання, що у 2014 році перед новим роком, після обіду він повертався додому в с. Зарічне і бачив, що ОСОБА_7 тримав корову біля автомобіля ОСОБА_3 , у них був конфлікт, під час якого обвинувачений наніс два удари кулаком в область голови ОСОБА_7 від чого він впав на землю і обвинувачений кричав до дружини, щоб вона принесла пістолет, однак вона вибігла з рукояткою, від автомобіля, і нею ОСОБА_3 наніс удари ОСОБА_7 та його дружині ОСОБА_20 , потім остання підняла з землі ключі від автомобіля і побігла з ними до сусідів, а обвинувачений з ОСОБА_11 побігли за нею, однак там була собака, яка їх не пропустила і ОСОБА_3 будучи злим за ключі наніс удар своїй дружині, яка впала на землю та вони разом пішли заводити корову в автомобіль і потім вже приїхали працівники поліції.
Свідок ОСОБА_25 надала показання, що 21.12.2014 стояла біля криниці набирала воду і чула як ОСОБА_7 запитував у ОСОБА_3 , де корова, якщо немає корови, то щоб він віддав гроші за корову, а потім побачила, що ОСОБА_7 лежав на землі, а обвинувачений наносив ногами удари по тулубу. Пізніше ОСОБА_23 сказав своєму синові щоб він викликав поліцію.
Свідок ОСОБА_26 надав показання, що 21.12.2014 у другій половині дня до нього додому приїхав ОСОБА_3 та повідомив, що забирає корову і поверне за неї кошти, батько вивів корову до автомобіля на якому приїхав обвинувачений, біля автомобіля дружина останнього передала кошти ОСОБА_26 він перерахував там була недостатня сума коштів і почався конфлікт, батько попросив, щоб ОСОБА_26 викликав поліцію і він пішов викликати, повернувся вже після того, як батько та мати були з тілесними ушкодженнями.
Свідок ОСОБА_27 надав показання, що є працівником поліції 21.12.2014 перебував на чергуванні у складі слідчо-оперативної групи, надійшов виклик про конфлікт у с. Зарічне, було здійснено виїзд на місце події де побачили, що відбулась сварка між ОСОБА_7 , ОСОБА_20 та ОСОБА_3 , ОСОБА_11 , наявність тілесних ушкоджень у зазначених осіб не пам`ятає.
Свідок ОСОБА_28 надав показання, що є працівником поліції і 21.12.2014 перебував на чергуванні в складі слідчо-оперативної групи, надійшов виклик про конфлікт у с. Зарічне, було здійснено виїзд на місце події де побачили, що відбулась сварка, як стало відомо пізніше конфлікт був через корову.
Свідок ОСОБА_29 надав показання, що 21.12.2014 після обіду до нього приїхав ОСОБА_21 , щоб повернути причіп, який він позичав, останній завозив його на подвір`я, а ОСОБА_29 одягався вдома, коли вийшов на подвір`я побачив на вулиці сварку між ОСОБА_7 та ОСОБА_3 , а через його подвір`я пробігла ОСОБА_20 , самої бійки він не бачив.
Свідок ОСОБА_11 надала показання, що до її чоловіка ОСОБА_3 подзвонив ОСОБА_16 і запитав чи є корова на продаж, оскільки їхня корова дає мало молока. Однак, такої корови не було. Через деякий час 19.12.2014 вони їхали через с. Зарічне, і в них на машині була корова первістка, подзвонили до ОСОБА_8 , запропонували подивитися корову, на що ОСОБА_8 погодився і вони зустрілися на околиці села, приїхав ОСОБА_8 з дружиною та своєю матір`ю ОСОБА_20 , біля двох годин вони всі оглядали корову. Потім, поїхали дивитися на їхню домашню корову, яку оцінили в 7 тис. грн., а ту корову яку привезли оцінили в 8,5 тис. грн., тобто їм потрібно було доплатити 1,5 тис. грн., які вони довго шукали, десь позичали. Завантажили їхню корову та поїхали додому. У подальшому, 21.12.2014 до чоловіка подзвонила ОСОБА_12 і попросила приїхати забрати корову, оскільки вона дає мало молока і взагалі їм потрібні кошти. Приблизно о 15:00 год. приїхавши в с. Зарічне, автомобіль лишили на початку вулиці, а чоловік пішов до подвір`я ОСОБА_9 . Через деякий час побачила, що до автомобіля йде її чоловік позаду нього веде корову ОСОБА_7 , йде поруч ОСОБА_20 та ОСОБА_26 . Підійшовши до автомобіля чоловік попросив, щоб вона передала вже відраховані кошти у сумі 8 тис. грн. ОСОБА_20 , однак остання відмовилася брати кошти, і попросила передати кошти сину ОСОБА_8 , він взяв кошти і почав тікати. В цей час ОСОБА_3 підійшов до ОСОБА_7 , щоб забрати корову і завантажувати на автомобіль, однак останній відійшов та корову не віддав та почав бити її чоловіка, а ОСОБА_20 почала йти на нього тримаючи в руці кухонний ніж, чоловік просив схаменутись їх, однак остання металевою трубою вдарила чоловіка по руці, в цей час ззаду, ОСОБА_11 металевою трубою вдарив по голові ОСОБА_16 , і вона присіла на землю, після чого останній підбіг і наніс удар цією ж трубою ОСОБА_3 по голові, від удару останній впав на землю. Потім, ОСОБА_7 почав тягнути на себе корову, яка передніми ногами впала на нього та мордую йому в обличчя. В цей час ОСОБА_12 підбігла до автомобіля забрала ключі, вдарили металевою трубою в лобове скло, і втекла з ними на сусідське подвір`я. Після чого, чоловік намагався наздогнати останню, але не зміг, оскільки на подвір`ї куди втекла ОСОБА_12 була собака. У подальшому приїхали працівники поліції і всі поїхали у м. Тульчин.
Також, крім показів свідків, вина обвинуваченого ОСОБА_3 підтверджується зібраними в ході досудового розслідування та дослідженими в судовому засіданні матеріалами кримінального провадження, а саме:
-витягом з кримінального провадження № 0000701 від 21.12.2014, відповідно до якого від ОСОБА_7 та ОСОБА_20 надійшли заяви, про те, що біля їхнього домогосподарства за адресою: АДРЕСА_3 , ОСОБА_3 та ОСОБА_11 нанесли їм тілесні ушкодження;
-заявою ОСОБА_7 від 21.12.2014 про нанесення йому тілесних ушкоджень;
-висновком судово-медичної експертизи № 161 від 22.12.2014, відповідно до якого, у ОСОБА_7 мали місце тілесні ушкодження у вигляді забою м`яких тканин, синців, забійних ран в області голови, завушної ділянки справа, лівої верхньої кінцівки, а також забою лівої кисті з порушенням її функції. Зазначені тілесні ушкодження виникли не внаслідок падіння з стоячого положення з послідуючим ударом (ударами) об тверді тупі предмети, а безпосередньо від неодноразової дії твердого тупого предмету (предметів), що могли бути в термін і за обставин на які вказує обстежений, і по ступеню тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я;
-протоколом проведення слідчого експерименту за участю потерпілого, свідків та обвинуваченого від 13.01.2015, 07.02.2015 та 04.03.2015 відповідно до якого останній показував як саме відбувалися всі події;
- висновком додаткової судово-медичної експертизи № 21 від 12.02.2015, відповідно до якого, у ОСОБА_7 мали місце тілесні ушкодження у вигляді забою м`яких тканин, синців, забійних ран в області голови, обличчя, завушної ділянки справа, лівої верхньої кінцівки, а також забою лівої кисті з порушенням її функції. Зазначені тілесні ушкодження виникли не внаслідок падіння з стоячого положення з послідуючим ударом (ударами) об тверді тупі предмети, а безпосередньо від неодноразової дії твердого тупого предмету (предметів), що могли бути в термін і за обставин на які вказує обстежений. Забій м`яких тканин, синців, забійних ран в області голови, обличчя, завушної ділянки справа, забій лівої верхньої кінцівки,і по ступеню тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень, що не спричинили короткочасний розлад здоров`я. Забій лівої кисті з порушенням її функції по ступеню тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.
-висновком повторної комісійної судово-медичної експертизи № 146 від 05.05.2015, відповідно до якого, дані підсумки в частині визначення характеру, локалізації та механізму утворення узгоджуються з підсумками у «Висновку експерта» № 161 від 23.12.2014 та «Висновку експерта» № 21 від 12.02.2015, на ім`я ОСОБА_7 виявлені тілесні ушкодження - «Забій м`яких тканин, синців, забійних ран в області голови, обличчя, завушної ділянки справа, лівої верхньої кінцівки, забій лівої кисті». Дані тілесні ушкодження у ОСОБА_7 , а в частині визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень змінено на «легкі тілесні ушкодження, оскільки в наданих для експертизи матеріалах не підтверджений короткочасний розлад здоров`я».
Суд критично ставиться до показів свідка ОСОБА_11 , оскільки вона являється дружиною обвинуваченого, вони спростовуються показами потерпілого та інших свідків, а також висновками судово-медичної експертизи, які виключають утворення тілесних ушкоджень у ОСОБА_7 внаслідок падіння з стоячого положення з послідуючим ударом об тверді тупі предмети.
Посилання захисника на визнання доказів недопустимими, а саме протоколу проведення слідчого експерименту від 04.03.2015 за участю обвинуваченого ОСОБА_3 , оскільки в протоколі не зазначено номеру кримінального провадження та висновку повторної комісійної судово-медичної експертизи № 146 від 05.05.2017 тому, що слідчим не поставлено на вирішення питання експертам, щодо можливості отримання тілесних ушкоджень при падінні корови на потерпілого ОСОБА_7 оскільки відповідно до ч. 1 ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.
Належність та допустимість доказів регламентовані ст. 85, 86 КПК України, а саме: належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів; доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом.
Частина 1 ст. 86 КПК, встановлює юридичну форму даних, що встановлюють обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.
Порядок отримання доказів, вказаних у ч. 2 ст. 84 КПК, передбачає дотримання наступних вимог: 1) належний суб`єкт отримання доказів; 2) законність процесуального джерела доказів; 3) дотримання процесуального порядку отримання доказів; 4) дотримання правил фіксації ходу і результатів слідчих (розшукових) і негласних слідчих (розшукових) дій.
Частиною 2 ст. 86 КПК України, передбачено, що недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.
Відповідно до ст. 89 КПК України, суд вирішує питання допустимості доказів під час їх оцінки в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення. У разі встановлення очевидної недопустимості доказу під час судового розгляду суд визнає цей доказ недопустимим, що тягне за собою неможливість дослідження такого доказу або припинення його дослідження в судовому засіданні, якщо таке дослідження було розпочате. Сторони кримінального провадження, потерпілий мають право під час судового розгляду подавати клопотання про визнання доказів недопустимими, а також наводити заперечення проти визнання доказів недопустимими. Питання про допустимість доказів вирішується судом при постановленій судового рішення під час їх оцінки в нарадчій кімнаті.
Згідно ст. 93 КПК України, збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження та потерпілим у порядку передбаченим цим Кодексом.
Обов`язок доказування обставин, що є підставою для виключення доказів покладається саме на сторону, що заявила таке клопотання, однак, посилання захисника про визнання доказів, недопустимими не містять чітко викладеної підстави (неналежності доказів, отримання з порушенням встановленого КПК порядку, незаконність джерела, отримання доказу неналежним суб`єктом і т. ін.)
Даючи оцінку доводам обвинуваченого про те, що він не вчиняв даного злочину, суд вважає, що вони в повній мірі спростовуються дослідженими в судовому засіданні доказами, яким суд дав належну оцінку відповідно до вимог ст. 370 КПК України. За вказаних обставин, суд вважає, що доводи обвинуваченого ОСОБА_3 , які не знайшли свого об`єктивного підтвердження, є одним із способів його захисту для уникнення відповідальності за вчинений злочин.
Таким чином, оцінивши у сукупності надані по кримінальному провадженні докази, досліджені у судовому засіданні, оцінюючи показання свідків, суд вважає, що вина ОСОБА_3 у інкримінованому злочині доведена повністю та його дії органами досудового слідства кваліфіковані вірно за ч. 1 ст. 125 КК України, як умисне нанесення легких тілесних ушкоджень.
Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує особу обвинуваченого, який характеризується позитивно, а також те, що останній раніше до кримінальної відповідальності не притягувався.
Обставин, що відповідно до ст. 66, 67 КК України пом`якшують чи обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 судом не встановлено.
За таких обставин, з урахуванням особи обвинуваченого, який вину не визнав, шкоду потерпілому не відшкодував, вибачення не просив, з метою попередження нових злочинів, виправлення обвинуваченого з врахуванням вимог ст. 50 КК України, суд приходить до висновку про необхідність призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , в межах санкції визначеної ч. 1 ст. 125 КК України, у виді громадських робіт.
При вирішенні цивільного позову потерпілого ОСОБА_7 про відшкодування моральної шкоди в сумі 9000 грн. суд виходить з наступного.
Згідно ст. 23 ЦК України моральна шкода, серед іншого, полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, відповідно до п. 9 ПП ВСУ № 4 від 31.03.95 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру й обсягу заподіяних позивачеві моральних чи фізичних страждань, наявності інших негативних наслідків, з урахуванням у кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховуються характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.
Враховуючи зазначене, а також те, що у судовому засіданні доведено винуватість обвинуваченого, його протиправну поведінку, заподіяння тілесних ушкоджень, що безумовно призвело до страждань та вплинуло на нормальний спосіб життя потерпілого, суд вважає доведеним заподіяння обвинуваченим ОСОБА_3 моральної шкоди потерпілому ОСОБА_7 .
Разом з тим, при визначенні розміру відшкодування моральної шкоди суд виходячи з засад розумності та справедливості вважає, що сума, визначена в цивільному позові ОСОБА_7 в розмірі 9000 грн. є завищеною та приходить до висновку, про необхідність задоволення позову частково в сумі 1000 грн.
Крім того, суд вважає за необхідне вирішити питання процесуальних витрат у справі.
Так, згідно ст. 118 КПК України процесуальні витрати складаються із витрат на правову допомогу. До вказаних витрат, згідно ч. 2 ст. 120 КПК України, належать витрати на правову допомогу, пов`язані з оплатою допомоги представника потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача та юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які надають правову допомогу за договором та їх несе відповідно потерпілий, цивільний позивач, цивільний відповідач, юридична особа, щодо якої здійснюється провадження.
Згідно ст. 124 КПК України, що регулює розподіл процесуальних витрат, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати.
З квитанції до прибуткового касового ордеру від 15.05.2015 вбачається, що потерпілим ОСОБА_7 сплачено за правову допомогу адвокату ОСОБА_6 1500 грн., що зумовлює стягнення зазначених процесуальних витрат з обвинуваченого на його користь.
На підставі викладеного, керуючись ст. 50, 65-67, 125 КК України, 100, 124, ст. 368 - 371, 373, 374 КПК України, суд, -
УХВАЛИВ:
Визнати винним ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України і призначити йому покарання у виді громадських робіт строком 140 (сто сорок) годин.
Цивільний позов ОСОБА_7 до ОСОБА_3 про стягнення моральної шкоди задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_7 моральну шкоду у розмірі 1000 (одна тисяча) гривень.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_7 процесуальні витрати у справі, а саме витрати на правову допомогу у сумі 1500 (одна тисяча п`ятсот) гривень.
Речові докази CD-R диски, залишити в матеріалах кримінального провадження.
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Вінницької області через Тульчинський районний суд Вінницької області протягом 30 діб з моменту його проголошення.
Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.
Суддя: