Справа № 357/5683/14-к
У Х В А Л А

06 травня 2014 року Слідчий суддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1 при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 2 в м. Біла Церква скаргу ОСОБА_3 постанову слідчого про відмову у визнанні потерпілим від 31.03.2014 року у кримінальному провадженніза № 0000194, винесену старшим слідчим СВ Білоцерківського МВ ГУМВС України в Київській області капітаном міліції ОСОБА_4 , -

В С Т А Н О В И В:

30.04.2014 до Білоцерківського міськрайонного суду надійшла скарга ОСОБА_3 на постанову слідчого про відмову у визнанні потерпілим від 31.03.2014 року у кримінальному провадженні за № 0000194, винесену старшим слідчим СВ Білоцерківського МВ ГУМВС України в Київській області капітаном міліції ОСОБА_4 , в якій скаржник просить скасувати вищевказану постанову.

В судовому засіданні було встановлено, що 31.03.2014 року старшим слідчим СВ Білоцерківського МВ ГУМВС України в Київській області капітаном міліції ОСОБА_4 було винесено постанову про відмову у визнанні скаржника потерпілим.

Cкаржник ОСОБА_3 до суду не з`явився. Про день та час розгляду справи був належним чином повідомлений. Причину неявки до суду не повідомив.

Прокурор прокуратури м. Біла Церква та слідчий ОСОБА_4 до суду не з`явилися. Про день та час розгляду скарги в суді були належним чином повідомлені. Причину неявки до суду не повідомили, що не перешкоджає розгляду скарги та узгоджується зі ст. 306 ч. 3 КПК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 306 КПК України розгляд скарг на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування здійснюється за обов`язкової участі особи, яка подала скаргу, чи її захисника, представника та слідчого чи прокурора, рішення, дії чи бездіяльність яких оскаржується. Відсутність слідчого чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

Заслухавши представника ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_5 та оглянувши матеріали скарги, матеріали кримінального провадження за № 0000194, суд дійшов до висновку, що слідчий правильно встановив обставини події та класифікацію дій винної особи. Як вбачається із матеріалів скарги, скаржник посилається на те, що йому спричинено майнової шкоди, ненадання скаржнику статусу потерпілого. Вказував також, що дане кримінальне провадження відкрито за заявою скаржника про скоєння злочину.

Судом встановлено, що дане кримінальне провадження розпочато за рапортом прокурора внаслідок виявлення прокурором ознак кримінального правопорушення під час перевірки іншого кримінального провадження. Також судом встановлено, що скаржник ОСОБА_3 неодноразово звертався до прокуратури м. Біла Церква, що підтверджується копіями відповідей від 23.12.2013 року за № 9934, від 22.01.2014 року за № 504/493 та за № 2670/2664 від 07.04.2014 року.

Дослідивши матеріали скарги та матеріали кримінального провадження, суд приходить до висновку, що в задоволенні скарги слід відмовити з наступних підстав. Дане кримінальне провадження за № 0000194 було розпочато не за заявою скаржника, а за рапортом прокурора внаслідок виявлення прокурором ознак кримінального правопорушення під час перевірки іншого кримінального провадження. Скаржник протягом досудового розслідування даного кримінального провадження не надавав до слідства заяви про залучення останнього як потерпілого, а надав її лише 21.03.2014 року.

Відповідно до положень ч.1, ч.2 ст. 9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства. Прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Відповідно до вимог ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання. Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора: на рішення прокурора, слідчого про відмову у визнанні потерпілим особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою.

Згідно ст. 307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого чи прокурора; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.

Заслухавши думку захисника скаржника та дослідивши матеріали скарги та матеріали кримінального провадження за № 0000194, суд приходить до висновку, що скаржнику слід відмовити в задоволенні скарги на постанову слідчого про відмову у визнанні потерпілим від 31.03.2014 року, винесену старшим слідчим СВ Білоцерківського МВ ГУМВС України в Київській області ОСОБА_4 , оскільки слідчий, на думку суду, вжив всіх передбачених законом заходів по зібранню та оцінці доказів відповідно до вимог ст. 94 КПК України, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а в сукупності з іншими доказами - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, виходячи із положення ст. 2 КПК України. За даних обставин оскаржувана постанова може вважатися законною.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303-307 КПК України суд, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні скарги про відмову у визнанні потерпілим від 31.03.2014 року в кримінальному провадженні за № 0000194 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 376 КК України, винесену старшим слідчим СВ Білоцерківського МВ ГУМВС України в Київській області капітаном міліції ОСОБА_4 відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Київської області протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1