АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/647/17 Справа № 204/8027/16-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 березня 2017 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:
Головуючого судді: ОСОБА_2
Суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5

за участю:

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

засудженого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі матеріали за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_8 на ухвалу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 08 лютого 2017 року, -
ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 08 лютого 2017 року відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_8 про заміну невідбутої частини покарання, призначеного йому вироком Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 11.02.2015 року, більш м`яким.
Свої висновки суд першої інстанції мотивував тим, що ОСОБА_8 за період відбування покарання характеризується задовільно, мав стягнення за вживання алкогольних напоїв та порушення режиму утримання, а також, за встановлення міжкамерного зв`язку в період знаходження в дисциплінарному ізоляторі, що не свідчить про те, що засуджений став на шлях виправлення, а факт відбуття останнім половини строку покарання при цьому, не є достатньою правовою підставою для заміни йому невідбутої частини покарання більш м`яким.
Не погоджуючись з прийнятим рішенням, засудженим подана апеляційна скарга, в якій він просить скасувати ухвалу суду та постановити нову ухвалу, якою замінити йому невідбуту частину покарання у вигляді позбавлення волі більш м`яким обмеженням волі.
В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що суддя, у порушення ч.3 ст.539 КПК України, не розглянув його клопотання у десятиденний строк. Судом, всупереч наявним в матеріалах справи даних про особу, які свідчать про її виправлення, прийшов до безпідставного висновку про їх недостатність. Зазначає, що стягнення, які були на нього накладені раніше, вже зняті за спливом, передбаченого КВК України строку, а також, на підставі отриманих ним заохочень від начальника установи, які судом не були прийняті до уваги.
Заслухавши доповідь судді, доводи засудженого та його захисника, які підтримали вимоги апеляційної скарги засудженого, думку прокурора, який вважав, що ухвалу суду слід залишити без змін, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.
Статтею 537 КПК України визначено, що під час виконання вироків, суд визначений ч.2 ст.539 КПК України, має право, зокрема, вирішити питання про заміну не відбутої частини покарання більш м`яким.

Відповідно до ч.1 ст.82 КК України, особам, що відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням. У цих випадках більш м`яке покарання призначається в межах строків, установлених у Загальній частині КК України для даного виду покарання, і не повинне перевищувати невідбутого строку покарання, призначеного вироком.

Чистиною 3 ст.82 КК України визначено, що заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.

Згідно п.2 ч.4 ст.82 КК України заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можлива після фактичного відбуття засудженим не менше половини строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин.

Відповідно до п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», оскільки судовий розгляд питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання або заміну невідбутої частини покараннь більш м`яким справляє великий виховний і запобіжний вплив як на самого засудженого, так і на інших осіб, суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії або служби у справах неповнолітніх по суті внесеного подання. Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Як вбачається з оскаржуваної ухвали, суд при розгляді клопотання засудженого ОСОБА_8 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким,не в повній мірі дотримався вищенаведених вимог закону.

Вироком Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 11.02.2015 року ОСОБА_8 засуджено за ч.2 ст.186 КК України до 4 років позбавлення волі.

Вчинене ОСОБА_8 кримінальне правопорушення є умисним тяжким.

Згідно ухвали Апеляційного суду Дніпропетровської області від 19.05.2015 року зазначений вирок залишено без змін.

Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 06.04.2016 року, засудженому ОСОБА_8 зараховано строк попереднього ув`язнення, із розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання 11.02.2015 року, кінець 03.11.2018 року.

На момент розгляду судом клопотання, ОСОБА_8 відбув більше половини строку, призначеного покарання.

Матеріалами провадження підтверджується, що засуджений ОСОБА_8 характеризується позитивно, спокійний, врівноважений, цілеспрямований, завжди дотримується встановлених правил поведінки та розпорядку дня, мав 4 стягнення, які погашені за плином часу та в прядку заохочення, за зразкову поведінку та сумлінне ставлення до праці, а також, виявлення корисної ініціативи, має 2 заохочення від начальника установи, працевлаштований працівником гаражу установи, до праці ставиться сумлінно, виконує норми виробітку, приймає участь у реалізації програми диференційованого виховного впливу «Правова просвіта», прагне до підвищення наявного загальноосвітнього рівня та вдосконалення наявних професійно-технічних навичок, бере участь у роботі самодіяльних організацій, проявляє соціально корисну активність в організації їх роботи, у повному обсязі визнав свою вину у скоєному злочині та розкаявся у вчиненому (а.с.10) у подальшому має можливість для працевлаштування.

Відтак, колегія суддів вважає, що вищезазначене свідчить про усвідомлення ОСОБА_8 своєї протиправної поведінки та робить висновок, що останній став на шлях виправлення.

У зв`язку із наведеним, враховуючи особу засудженого, який виключно позитивно характеризується за попередніми місцями роботи та місцем проживання, стан його здоров`я, участь у житті установи виконання покарань, позитивне ставлення до праці, наявність заохочень та строк відбутого покарання, доводи апеляційної скарги про необхідність заміни ОСОБА_8 невідбутої частини покарання у виді позбавлення волі на обмеження волі ґрунтуються на вимогах закону та підлягають задоволенню.

Відповідно до ст.51 КК України, обмеження волі є більш м`яким видом покарання порівняно з позбавленням волі.

На думку колегії суддів, така заміна призначеного покарання на обмеження волі буде сприяти досягненню мети кримінального покарання, зазначеній у ч.2 ст.50 КК України, а саме, виправленню засудженого, а також, запобіганню вчиненню ним нових кримінальних правопорушень.

Згідно п.2 ч.1 ст.409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам справи.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_8 суперечать фактичним обставинам справи, та вбачає наявність підстав для скасування ухвали суду та задоволення апеляційної скарги засудженого ОСОБА_8 .

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_8 задовольнити.
Ухвалу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 08 лютого 2017 року, якою було відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_8 про заміну невідбутої частини покарання, призначеного йому вироком Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 11.02.2015 року, більш м`яким, - скасувати.
Постановити нову ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області, якою замінити ОСОБА_8 невідбуту частину покарання, 1 (один) рік 7 (сім) місяців 5 (п`ять) днів позбавлення волі на більш м`яке покарання у виді обмеження волі на той самий строк, починаючи з 30 березня 2017 року.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді: