АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/101/17 Справа № 183/1105/16 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 лютого 2017 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

Головуючого, судді-доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

За участю:

прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000158, за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_9 на вирок Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17 серпня 2016 року щодо

ОСОБА_9 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Новомосковську Дніпропетровської області, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, -
ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі, з урахуванням її доповнення, обвинувачений просить вирок суду скувати у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Вироком суду ОСОБА_9 визнаний винуватим за ч. 1 ст. 115 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком 7 років.
Згідно вироку суду першої інстанції ОСОБА_9 засуджений за те, що він 14 січня 2016 року, близько 21:00 години ОСОБА_9 знаходився за адресою: АДРЕСА_1 куди зайшов ОСОБА_10 в стані алкогольного сп`яніння, та в цей момент у нього на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин виник словесний конфлікт з ОСОБА_11 , який є батьком обвинуваченого, в ході якого ОСОБА_10 наніс один удар ОСОБА_11 , від якого останній впав та вдарився головою об стіну. Після чого ОСОБА_9 , реалізуючи свій злочинний умисел направлений на умисне протиправне позбавлення життя ОСОБА_10 , виниклий на ґрунті побиття батька ОСОБА_11 , взяв сокиру та наніс не менше восьми ударів металевою частиною сокири по голові ОСОБА_10 , після чого покинув місце вчинення кримінального правопорушення.
Від спричинених тілесних ушкоджень ОСОБА_10 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 о 02 годині 05 хвилин в приміщенні Новомосковської НЦРЛ. Причиною смерті ОСОБА_10 , згідно висновку судово-медичної експертизи №25/Е від 18.02.2016 є чотири рубані та чотири забійні рани голови з багаточисленними переломами кісток склепіння черепу, крововиливами під м`які мозкові оболонки та забоєм головного мозку, що привело до набряку мозку.
Вищезазначені дії ОСОБА_9 були кваліфіковані стороною обвинувачення за ч. 1 ст. 115 КК України як умисне вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій особі, з чим погодився суд першої інстанції в оскаржуваному вироку.
Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, обвинувачений зазначає, що суд першої інстанції неправильно кваліфікував його дії, оскільки у нього не було умислу на позбавлення життя потерпілого, а також, що останній помер не одразу, а в приміщенні Новомосковської лікарні. Також зазначає, що він не наносив 8 ударів потерпілому.
Крім того, посилається на істотні порушення процесуального закону, які, на його думку, виявились у тому, що вирок ухвалений без його участі, без надання останнього слова та роз`яснення його змісту і порядку оскарження. Зазначає, що висновок суду про його перебування в стані алкогольного сп`яніння не підтверджується доказами.
Стверджує, що проведення експертиз без участі понятих є істотним порушенням вимог КПК України. Також, зазначає, що експертне дослідженні № 25/Е проводив експерт ОСОБА_12 , який є батьком слідчого ОСОБА_13 , у провадженні якого перебувала справа, а тому порушені вимоги ч. 2 ст. 69 КПК України. Вказує, що слідчий експеримент проводився не на місці події, що також є порушенням КПК України.
У доповненні до апеляційної скарги додатково вказує, що судом першої інстанції не було роз`яснене його право на розгляд справи судом присяжних. Крім того, він не був присутнім на врученні вироку, оскільки на той час перебував під вартою та вирок йому був надісланий поштою.
Також вказує, що адвокат разом зі слідчим наполягали, щоб він підписав документ про ознайомлення з матеріалами досудового розслідування без фактичного здійснення такого ознайомлення. Він відповідний документ підписав, у чому вбачає порушення свого права на ознайомлення з матеріалами кримінального провадження.
Заслухавши суддю-доповідача; обвинуваченого, який на задоволенні своєї апеляційної скарги наполягав з викладених у ній підстав; прокурора, який проти задоволення апеляційної скарги заперечував, посилаючись на її безпідставність; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у апеляційній скарзі доводи, колегія суддів, з урахуванням положень ст. 404 КПК України, згідно яким суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, приходить до наступного.

Так, висновок суду першої інстанції про винність обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення є ґрунтовним та підтверджується сукупністю досліджених судом доказів, що узгоджуються між собою, зокрема показаннями свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , що викривають ОСОБА_9 ; протоколами огляду місця події та огляду трупа від 15.01.2016 р.; висновком експерта № 25/Е від 18.02.2016 р., згідно якому причиною смерті ОСОБА_10 є чотири рубані та чотири забійні рани голови з багаточисленними переломами кісток склепіння черепу, крововиливи під м`які мозкові оболонки та забій головного мозку, що привело до набряку мозку, заподіяні з великою силою, відповідно, чотирма ударами рублячого знаряддя з довжиною леза не менше 9,5 см та чотирма ударами тупого твердого предмету; висновками експерта від 17.02.2016 р. № 160 та від 17.02.2016 р. № 159, згідно яким на металевій частині сокири та на дерев`яній палиці, вилучених з місця події, виявлено сліди крові, що за своїми ознаками відповідає крові потерпілого ОСОБА_10 ; висновком експерта від 01.03.2016 р. № 227 МК, згідно якому пошкодження на шматку шкіри з тім`яної області голови праворуч і пошкодження на шматку шкіри з тім`яно-потиличної області голови ліворуч від трупа ОСОБА_10 могли бути заподіяні представленою на експертизу сокирою; протоколом слідчого експерименту від 15.01.2016 р. за участю ОСОБА_9 , у межах якого останній розказав та показав, як за обставин, викладених у вироку, 14.01.2016 р., перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , наносив ОСОБА_10 удари сокирою по голові; протоколом проведення слідчого експерименту від 16.02.2016 р. за участю свідка ОСОБА_17 , у межах якого останній розказав і показав, як за обставин, викладених у вироку, 14.01.2016 р., перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_9 наносив ОСОБА_10 удари сокирою по голові.
Крім того, сам ОСОБА_9 як у межах досудового розслідування, так і в суді першої інстанції свою вину визнавав, надавав показання зізнавального характеру, що підтверджували вищенаведені фактичні обставини та мали розбіжності з ними лише в частині кількості нанесених потерпілому ударів сокирою, та у скоєному розкаювався.

Дослідивши з дотриманням вимог закону вищезазначені та інші докази, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про винність ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, а саме вбивства, тобто умисного протиправного заподіяння смерті іншій особі ОСОБА_10 , який доводами апеляційної скарги обвинуваченого не спростовується.

Так, посилання ОСОБА_9 на те, що він наніс ОСОБА_10 лише два удари сокирою по голові, спростовуються висновком судово-медичної експертизи № 25/Е від 18.02.2016 р., який ґрунтується на дослідженні трупу потерпілого експертом у галузі судової медицини, та об`єктивно і беззаперечно свідчить про те, що причиною смерті даної особи було нанесення чотирьох ударів рублячим знаряддям з довжиною леза не менше 9,5 см та чотирьох ударів тупого твердого предмету. При цьому відсутні будь-які підстави для висновку, що частина цих ударів була нанесена ОСОБА_10 іншою особою, ніж обвинувачений ОСОБА_9 , або за інших обставин, ніж у межах вчинення інкримінованого останньому кримінального правопорушення.

Доводи апелянта щодо неправильної кваліфікації його дій за ч. 1 ст. 115 КК України зважаючи на відсутність в нього умислу на позбавлення життя ОСОБА_10 спростовуються тим, що в якості знаряддя вчинення злочину ним був цілеспрямовано обраний надзвичайно небезпечний предмет - сокира, якою він наніс не менше восьми ударів у життєво важливий орган ОСОБА_10 голову, що, на думку колегії суддів, виключає можливість відсутності в ОСОБА_9 умислу на позбавлення життя потерпілого.

Не впливає на правильність кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 1 ст. 115 КК України і той факт, що потерпілий помер не безпосередньо на місці вчинення кримінального правопорушення, а у приміщенні відділення анестезіології та інтенсивної терапії Новомосковської НЦРЛ приблизно через п`ять годин після заподіяння йому тілесних ушкоджень, зважаючи на те, що у випадку, коли винний діяв з умислом на вбивство, тривалість часу, що пройшов з моменту нанесення ушкоджень і до смерті потерпілого, для кваліфікації злочину як умисного вбивства значення не має. Така правова позиція була висловлена зокрема Верховним Судом України у п. 23 Постанови його Пленуму від 01.04.1994 р. № 1 «Про судову практику в справах про злочини проти життя і здоров`я людини».
Доводи обвинуваченого щодо порушення судом першої інстанції вимог процесуального закону у межах апеляційного провадження не знайшли об`єктивного підтвердження.
Так, з журналу судового засідання від 16.08.2016 р. та його аудіозапису, прослуханого у межах підготовки справи до апеляційного розгляду, вбачається, що у даному судовому засіданні брали участь обвинувачений ОСОБА_9 та його захисник, при цьому обвинуваченому була надана можливість як виступити у судових дебатах, так і звернутися до суду з останнім словом. Вирок суду був проголошений прилюдно у відкритому судовому засіданні, з роз`ясненням порядку і строків його оскарження, а своїм правом на апеляційне оскарження обвинувачений своєчасно скористався, чим спростовуються відповідні доводи апеляційної скарги.
Щодо посилання обвинуваченого на безпідставність висновку суду першої інстанції про перебування його у стані алкогольного сп`яніння колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що ця обставина була зазначена в обвинувальному акті як така, що обтяжує покарання ОСОБА_9 , при цьому останній в судовому засіданні свою вину у скоєному визнав повністю та у своїх показаннях підтвердив, що дійсно ввечері 14.01.2016 р., перебуваючи разом зі своїми батьками за адресою: АДРЕСА_1 , до приходу потерпілого ОСОБА_10 разом з останніми вживав спиртні напої. Підтвердив факт вживання ОСОБА_9 алкогольних напоїв у своїх показаннях і свідок ОСОБА_11 .
Доводи обвинуваченого щодо проведення експертиз без участі понятих не грунтуються на положеннях процесуального закону, який не містить такої вимоги. Також не суперечить вимогам процесуального закону проведення слідчого експерименту не за місцем вчинення злочину, оскільки норми ст. 240 КК України не вимагають обов`язкового проведення такої слідчої дії саме на місці вчинення кримінального правопорушення. Натомість дії, обстановка та обставини певної події можуть бути відтворені, а необхідні досліди чи випробування проведені і в іншому місці, якщо обставини конкретного кримінального провадження, які необхідно встановити у такий спосіб, не вимагають проведення слідчого експерименту саме на місці подій.
Посилання апелянта на те, що судово-медичний експерт ОСОБА_12 , який у даному кримінальному провадженні складав висновки № 25/Е від 18.02.2016 р. та № 25/Е/Д2 від 19.02.2016 р., є батьком слідчого ОСОБА_13 , не обґрунтовують вимоги апеляційної скарги, оскільки така обставина, за умови її наявності, згідно ч. 2 ст. 69 КПК України не виключає участі ОСОБА_12 у справі як експерта. При цьому об`єктивні підстави для сумнівів у правильності зазначених експертних висновків обвинуваченим не наведені, а у межах апеляційного розгляду не встановлені.
Посилання обвинуваченого на те, що йому не було роз`яснене його право на розгляд справи судом присяжних, не грунтуються на положеннях процесуального закону зважаючи на те, що згідно ч. 3 ст. 31 КПК України розгляд справи у такому складі суду є можливим виключно щодо злочинів, за вчинення яких передбачене довічне позбавлення волі, в той час як за вчинення інкримінованого ОСОБА_9 кримінального правопорушення такий вид покарання не передбачений.
Доводи апеляційної скарги про те, що всупереч вимогам ч. 6 ст. 376 КПК України копія вироку не була вручена обвинуваченому негайно після його проголошення та була надіслана йому поштою, заслуговують на увагу, оскільки не спростовуються матеріалами справи, втім таке порушення не є істотним у розумінні ч. 1 ст. 412 КПК України, оскільки не перешкодило та не могло перешкодити в ухваленні законного та обгрунтованого вироку суду, а отже не може бути підставою для задоволення апеляційної скарги.
Посилання апелянта на те, що він на вимогу слідчого та захисника написав розписку про ознайомлення з матеріалами досудового розслідування без фактичного ознайомлення з ними, колегія суддів оцінює критично, розцінюючи їх спосіб захисту обвинуваченого, зважаючи на те, що вони не мають будь-якого об`єктивного підтвердження. Крім того, це посилання спростовується тим, що до подання обвинуваченим 02.02.2017 р. доповнення до апеляційної скарги, яке містило відповідні доводи, останній на цю обставину не посилався ані під час підготовчого провадження, ані під час судового розгляду в суді першої інстанції, при цьому всі докази, що складали матеріали досудового розслідування, у межах судового розгляду були досліджені судом за участю обвинуваченого та його захисника, а питання про ознайомлення з матеріалами кримінального провадження було порушене обвинуваченим лише 29.08.2016 р., після ухвалення оскаржуваного вироку суду (а.с. 199, 200).
З урахуванням наведеного колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги обвинуваченого.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_9 , залишити без задоволення.
Вирок Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17 серпня 2016 року щодо ОСОБА_9 , залишити без змін.
Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_9 строк попереднього ув`язнення, а саме строк перебування його під вартою з 18 серпня 2016 року по 27 лютого 2017 року включно, у строк відбування покарання, з розрахунку один день тримання під вартою за два дні позбавлення волі.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення.
Ухвалу може бути оскаржено і на неї може бути подана касаційна скарга у Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з моменту проголошення, а засудженим, який перебуває під вартою, - в той же строк з дня вручення йому копії ухвали безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Судді:

____________________ ____________________ ____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4