У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

доповідача ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю прокурораОСОБА_4 ,
засудженогоОСОБА_5 (в режимі відеоконференції),
захисникаОСОБА_6 ,
потерпілогоОСОБА_7 ,
при секретаріОСОБА_8 ,
розглянула в судовому засіданні 22 грудня 2016 року у м. Києві кримінальне провадження №0000460 за касаційними скаргами засудженого ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 та прокурора, який брав участь у розгляді провадження у суді апеляційної інстанції, на вирок Корюківського районного суду Чернігівської області від 25 грудня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Чернігівської області від 11 березня 2016 року.
Цим вироком
ОСОБА_5 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця
та мешканця АДРЕСА_1 ,
такого, що не має судимості,
засуджено за ч. 2 ст. 286 КК України (далі КК) до покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3роки.
Ухвалою Апеляційного суду Чернігівської області від 11 березня 2016 року вирок змінено, виключено з мотивувальної частини вироку визнання обставинами, які обтяжують покарання ОСОБА_5 , тяжкі наслідки, завдані злочином, та вчинення злочину особою, що перебувала у стані алкогольного сп`яніння. Пом`якшено покарання ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 286 КК до 5 роківпозбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 роки.
ОСОБА_5 визнано винуватим у тому, що він 13 грудня 2014 року близько 22.00 год., перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, керуючи автомобілем ВАЗ 21070, рухаючись по вул. Гарнієра у м. Корюківка в темну пору доби, в умовах недостатньої видимості, в порушення вимог пунктів 2.3, 2.9, 12.2, 12.3 Правил дорожнього руху України проявив неуважність, не стежив за дорожньою обстановкою, маючи об`єктивну можливість завчасно виявити попереду перешкоду для руху у вигляді пішохода ОСОБА_9 , яка перебувала на проїзній частині дороги, своєчасно не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинення транспортного засобу та здійснив наїзд на потерпілу. Внаслідок ДТП ОСОБА_9 отримала тяжкі тілесні ушкодження у вигляді черепно-мозкової травми з крововиливами, яка ускладнилась набряком головного мозку, від яких померла.

У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_5 стверджує, що вирок ґрунтується на припущеннях, потерпілу він не бачив та не міг бачити, належних доказів його винуватості матеріали кримінального провадження не містять. Посилається на суворість призначеного покарання. Вважає, що судом не належним чином враховано пом`якшуючі його вину обставини, зокрема, те, що він щиро розкаявся та сприяв розкриттю злочину, надавав допомогу потерпілій, добровільно частково відшкодував шкоду, раніше не судимий. Просить змінити судові рішення та звільнити його на підставі ст. 75 КК від відбування покарання з випробуванням.
У касаційній скарзі захисник ОСОБА_6 посилається на суворість призначеного ОСОБА_5 покарання. Просить змінити судові рішення та звільнити засудженого ОСОБА_5 на підставі ст. 75 КК від відбування покарання з випробуванням.
У касаційній скарзі прокурор посилається на невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі ОСОБА_5 через м`якість. Заперечує наявність щирого каяття засудженого. Указує, що ОСОБА_5 в ході досудового розслідування змінював свої показання, намагаючись ввести слідство в оману і затягуючи розслідування, що привело до проведення трьох досліджень обставин і механізму дорожньо-транспортної пригоди. Вважає, що суд також безпідставно виключив з мотивувальної частини вироку визнання обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_5 , вчинення злочину особою, що перебувала у стані алкогольного сп`яніння. Просить скасувати ухвалу та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
У запереченні на касаційну скаргу прокурора захисник ОСОБА_6 просить відмовити у задоволенні касаційної скарги прокурора. Указує, що прокурором не враховано, що однією з причин транспортної пригоди було неналежне дорожнє покриття, ями, які ОСОБА_5 був змушений об`їжджати, а слідчий експеримент був проведений після ремонту дороги. Зазначає, що спиртні напої ОСОБА_5 вживав разом із потерпілими і саме ОСОБА_9 була ініціатором того, щоб він сів за кермо.

Заслухавши доповідача, пояснення засудженого, надані ним дистанційно в режимі відеоконференції, та захисника, які підтримали свої касаційні скарги, думку прокурора та потерпілого на підтримання касаційної скарги прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи касаційних скарг, колегія суддів дійшла висновку, що скарга прокурора підлягає задоволенню, скарги засудженого та захисника задоволенню не підлягають з таких підстав.
Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_5 в порушенні правил безпеки дорожнього руху, внаслідок чого настала смерть потерпілої, ґрунтується на сукупності зібраних під час досудового розслідування та ретельно досліджених судом доказах, яким дана належна оцінка, і є правильним.
Так, винуватість ОСОБА_5 підтверджується показаннями потерпілого ОСОБА_7 , свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та інших, а також даними, які містяться у протоколах огляду місця події, слідчого експерименту, висновках експертів, та іншими доказами, які узгоджуються між собою.
Згідно з даними висновків експертів № 253 від 23 червня 2015 року та № 385 від 14 серпня 2015 року ОСОБА_5 мав технічну можливість уникнути наїзду шляхом своєчасного нормативного застосування екстреного гальмування, і невідповідність дій водія вимогам 12.3 Правил дорожнього руху України є причиною виникнення даної дорожньо-транспортної пригоди.
За встановлених судом фактичних обставин дії ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 286 КК кваліфіковано правильно.
Доказів, які б свідчили про те, що під час розгляду кримінального провадження допущено такі порушення вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення, не встановлено.
Як видно з вироку, при призначенні покарання ОСОБА_5 суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, який є тяжким злочином, пом`якшуючі покарання обставини, якими суд визнав щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, надання медичної та іншої допомоги потерпілій, обтяжуючі покарання обставини тяжкі наслідки, завдані злочином, у виді смерті потерпілої, та вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння. Крім того, суд взяв до уваги дані про особу винного, який раніше не судимий, за місцем реєстрації характеризується позитивно, а також думку потерпілих родичів загиблої, які наполягали на суворому покаранні.
Розглядаючи апеляційні скарги обвинуваченого та його захисника, суд апеляційної інстанції виключив з мотивувальної частини вироку обидві встановлені судом першої інстанції обставини, що обтяжують покарання, та у зв`язку з цим пом`якшив ОСОБА_5 покарання у межах санкції ч. 2 ст. 286 КК.
Як вірно зазначив в ухвалі апеляційний суд, наявність тяжких наслідків, завданих злочином, у виді смерті потерпілої, є кваліфікуючою ознакою ч. 2 ст. 286 КК і тому не може ще раз враховуватися судом при призначенні покарання.
Разом із тим, така обставина як вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння не є кваліфікуючою ознакою ч. 2 ст. 286 КК, доведена судом і не заперечувалась обвинувачуваним, який у суді стверджував, що саме внаслідок перебування його у нетверезому стані під час руху у нього була не та реакція, яка повинна була бути, можливо він відволікся на музику чи розмову та не побачив потерпілу на дорозі. Тому виключення цієї обтяжуючої покарання обставини є безпідставним.
Отже, доводи прокурора про безпідставне виключення з мотивувальної частини вироку вказівки про визнання обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_5 , вчинення злочину особою, що перебувала у стані алкогольного сп`яніння, що потягло невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі засудженого ОСОБА_5 через м`якість, є обґрунтованими.
З огляду на викладене ухвала апеляційного суду підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду у суді апеляційної інстанції, під час якого суду необхідно врахувати наведене у даній ухвалі, перевірити доводи, викладені у касаційній скарзі прокурора, та прийняти рішення згідно з вимогамизакону.
Керуючись статтями 433, 434, 436, 438 КПК України, колегія суддів
у х в а л и л а:

Касаційну скаргу прокурора задовольнити, касаційні скарги засудженого ОСОБА_5 та захисника ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Ухвалу Апеляційного суду Чернігівської області від 11 березня 2016 року щодо ОСОБА_5 скасувати.
Призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_13 аставний