Справа № 640/1276/17
н/п 1-кс/640/665/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" лютого 2017 р. Київський районний суд м. Харкова у складі:
слідчого судді - ОСОБА_1 ,
при секретарі - ОСОБА_2 ,
за участі представника ПАТ «Ідея Банк» - ОСОБА_3 ,
Згідно п.1 §2 Договору застави у разі невиконання Заставодавцем зобов`язань за кредитним договором Заставодержатель має право одержати задоволення своїх вимог за рахунок Предмету застави переважно перед іншими кредиторами (на праві вищого пріоритету).
Відповідно до п. 7 §2 Договору застави Заставодавець не має права без письмової згоди Заставодержателя передавати право керування чи управління ТЗ третім особам, переміщати ТЗ за межі території України, відчужувати ТЗ чи здійснювати інші дії, пов`язані із зміною права власності на нього, його обтяження будь-якими зобов`язаннями, в тому числі передача в оренду, лізинг, майновий найм, безоплатне користування, спільну діяльність, тощо.
Однак, в порушення вимог Договору, без відома та згоди ПАТ «Ідея Банк» предмет застави - автомобіль марки HYUNDAI Tucson, 2010 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_3 був знятий з реєстраційного обліку, відчужений третій особі та на даний час має державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 .
Згідно правової позиції, висловленої ВС України в постанові від 06 липня 2016 року у справі № 6-1213цс16 статтею 23 Закону України «Про іпотеку» визначено, що в разі переходу права власності (права господарського відання) на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою.
Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця та має всі його права й несе всі його обов`язки за іпотечним договором у тому обсязі та на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки.
Відтак, за аналогією закону застава зберігає свою чинність і у випадку відчуження спірного автомобіля новому власнику.
30.11.2016 року Личаківським районним судом міста Львова ухвалено рішення у справі за позовом ПАТ «Ідея Банк» до ОСОБА_5 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 - актуальний власник про стягнення заборгованості, здійснення стягнення на предмет застави. Вказане рішення набрало законної сили 10.01.2017 року. Зазначеним рішенням державою визнано право банку на задоволення вимог кредитора за рахунок заставного майна та надано для цього усі права.
Оскільки на даний час авто знаходиться на стоянці ДП «Сетам», арештований і описаний органами ДВС в рамках виконавчого провадження № 51932376 на користь ПАТ «Ідея Банк» та загрози щодо його відчуження 3-м особам вже нема, вважав, що у застосуванні заходу забезпечення кримінального провадження потреба відпала.
Також вказав, що автомобіль не визнаний речовим доказом в порядку ст.110 КПК України.
Посилаючись на ст.170 КПК України, постанову № 5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03 червня 2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» та лист Вищого спеціалізованого суду України від 05.04.2013 року № 223-559/0/4-13 «Про деякі питання здійснення слідчим суддею суду першої інстанції судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб під час застосування заходів забезпечення кримінального провадження» вважав, що у ПАТ «Ідея Банк» відсутня потреба у подальшому перебуванні спірного автомобіля в арешті в рамках кримінальної справи.
У судовому засіданні представник ПАТ «Ідея Банк» ОСОБА_3 заяву підтримав у повному обсязі.
Процесуальний керівник - прокурор місцевої прокуратури ОСОБА_10 та слідчий Київського ВП ГУ НП в Харківській області ОСОБА_11 про дату, час та місце розгляду клопотання про скасування арешту майна повідомлені судом своєчасно та належним чином, проте в судове засідання не з`явилися, направили до суду листи, у яких проти скасування арешту заперечували, посилаючись на п.20 Порядку зберігання речових доказів та те, що транспортний засіб, арешт з якого просить скасувати заявник, не втратив властивості речового доказу, та зняття арешту може завдати шкоду досудовому розслідуванню, в т.ч. поверненню транспортного засобу законному власнику (а.с.30,32).
Слідчий суддя, вислухавши пояснення представника ПАТ «Ідея Банк» ОСОБА_3 , дослідивши матеріали заяви та оцінивши надані докази, приходить до наступного.
Порядок скасування арешту майна визначений ст. 174 КПК України, якою передбачено, що підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею.
Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 01.04.2016 накладено арешт на автомобіль марки HYUNDAI, модель Tucson, 2010 року випуску, номер кузова (шасі, рами) № НОМЕР_1 (а.с.21-23).
Договір застави транспортного засобу посвідчено приватним нотаріусом Івано-Франківського МЛО ОСОБА_4 за реєстраційним №1499 та 01.04.2011 відповідні відомості про реєстрацію застави внесено до Державного реєстру рухомого майна №11022227.
Відповідно до рішення Загальних Зборів Акціонерів Банку від 11.08.2011 ПАТ «Ідея БАНК» виникло внаслідок зміни назви ПАТ «Плюс Банк» і є правонаступником всіх його прав і обов`язків.
Також, досудовим слідством встановлено, що у Київському відділі Державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції перебуває виконавче провадження № 39286483 з примусового виконання рішень суду про стягнення з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , на користь юридичних осіб та держави заборгованості на загальну суму 725658,77 грн.
Крім того, розслідуванням встановлено, що вказаний автомобіль після проведення 03.03.2016 державним виконавцем Київського ВДВС ХМУЮ ОСОБА_12 опису та арешту вказаного автомобілю у той же день актом приймання-передачі майна було передано на відповідальне зберігання представнику ХФ ДП «СЕТАМ» ОСОБА_13 , де він і перебуває на теперішній час.
Прокурор зазначив, що враховуючи, що у матеріалах кримінального провадження вбачається наявність достатніх підстав вважати, що зазначений автомобіль має суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні, необхідно накласти на нього арешт, оскільки є достатні підстави вважати, що він є предметом, засобом чи знаряддям вчинення злочину, доказом злочину.
Крім того, накладаючи арешт на вищевказаний автомобіль слідчий суддя зазначив, що оскільки є достатні підстави вважати, що автомобіль, на який прокурор просить накласти арешт, є предметом, доказом злочину, з метою запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження, слідчий суддя вважає за необхідне клопотання прокурора задовольнити.
Як передбачено ч. 1 ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.
Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора.
Згідно положень ч. 2 ст. 170 КПК України метою арешту майна є забезпечення кримінального провадження.
Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України передбачає, що підставою арешту майна є наявність ухвали слідчого судді чи суду за наявності сукупності підстав чи розумних підозр вважати, що майно є предметом, доказом злочину, засобом чи знаряддям його вчинення, набуте злочинним шляхом, є доходом від вчиненого злочину або отримано за рахунок доходів від вчиненого злочину.
Клопотання про фіксацію процесуальної дії за допомогою технічних засобів під час розгляду питання слідчим суддею від учасників процесуальної дії не надійшло, за ініціативою суду не здійснюється, що відповідає положенням ст.107 КПК України.
Керуючись ст.ст. 2, 7, 107, 174, 309, 372 КПК України, слідчий суддя, -
Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя ОСОБА_1