АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/686/17 Справа № 185/6137/16-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 березня 2017 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

потерпілого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою прокурора Павлоградської місцевої прокуратури ОСОБА_8 на ухвалу Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15 лютого 2017 року якою обвинувальний акт у кримінальному провадженні щодо:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Дубовки, Васильківського району Дніпропетровської області, військовослужбовець військової частини НОМЕР_1 , НОМЕР_2 окремої Гвардійської механізованої Харківської бригади, зареєстрованого та мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

було повернуто прокурору для усунення виявлених недоліків, -

В апеляції:
- прокурор, просить ухвалу суду першої інстанції скасувати, та призначити новий судовий розгляд у суді першої інстанції зі стадії підготовчого судового засідання.

В обґрунтування апеляційної скарги, зазначає, що підстави, на які посилався суд повертаючи обвинувальний акт прокурору є необґрунтованими та такими, що не відповідають вимогам ст. 291 КПК України, а ухвала підлягає скасуванню у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону. Вказує, що про закінчення досудового розслідування свідчить сам обвинувальний акт, направлений Павлоградською місцевою прокуратурою до суду першої інстанції відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 283 КПК України. Окрім того, вказує, що дана справа уже розглядалася судом, проте ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 29.11.2016 року, вирок щодо ОСОБА_9 було скасовано у зв`язку з порушенням судом першої інстанції вимог ч.3 ст. 349 КПК України та призначено новий судовий розгляд в тому ж суді в іншому складі суддів, що свідчить про безпідставність повернення обвинувального акту, і чим порушується принцип судового розгляду кримінального провадження у розумні строки та принципи законності.

Згідно обвинувального акту, органами досудового розслідування ОСОБА_9 , пред`явлено обвинувачення за ч. 1 ст. 185 КК України.

У підготовчому судовому засіданні, суд першої інстанції обвинувальний акт щодо ОСОБА_9 , повернув прокурору, мотивуючи тим, що в обвинувальному акті викладенні лише фактичні обставини кримінального правопорушення, правова кваліфікація кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність без формулювання обвинувачення, що на думку суду така неконкретність обвинувачення перешкоджає обвинуваченому реалізації передбаченого ст. 42 КПК України права знати, у вчиненні якого саме кримінального правопорушення його обвинувачують і є порушенням його права на захист.

13 березня 2017 року від потерпілого ОСОБА_7 надійшла заява, де він просив залишити без змін постанову Павлоградського міськрайсуду, вказуючи, що матеріали досудового розслідування зібрані не в повному обсязі з неправдивими даними. Зауважив, що його речі викрадалися обвинуваченим разом з співмешканкою ОСОБА_10 з 07 квітня 2016 року, чітко не визначений розмір спричиненої йому шкоди.

Заслухавши прокурора, яка підтримала доводи і вимоги апеляційної скарги, думку потерпілого ОСОБА_7 який заперечував проти апеляційної скарги прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження в межах поданої апеляційної скарги, обговоривши її доводи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, до повноважень суду першої інстанції, віднесено прийняття рішення під час підготовчого судового засідання про повернення обвинувального акту прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

Повернення обвинувального акту прокурору передбачає не формальну невідповідність такого акту вимогам закону, а наявність у ньому таких недоліків, які перешкоджають суду призначити судовий розгляд.

Проаналізувавши підстави для повернення обвинувального акту прокурору, які наведені в оскаржуваній ухвалі та вивчивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що прийняте судом рішення є помилковим.

Як вбачається з ухвали, суд прийшов до висновку про порушення права на захист ОСОБА_9 посилаючись, що неконкретність обвинувачення перешкоджає обвинуваченому реалізації його права (ст.42 КПК України) знати у вчиненні якого саме кримінального правопорушення його обвинувачують та на те, що в обвинувальному акті викладені лише фактичні обставини кримінального правопорушення, правова кваліфікація, положення закону і статті без формулювання обвинувачення.

Однак, з таким висновком, колегія суддів не погоджується, оскільки він не відповідає фактичним обставинам справи і не ґрунтується на кримінальних процесуальних нормах закону та суперечить по своїй суті, так як судом вказується на відсутність формулювання обвинувачення і одночасно на неконкретність обвинувачення.

Так суд, всупереч вимогам ст. 370 КПК України, належним чином не обґрунтував і не вмотивував на підставі яких об`єктивно з`ясованих обставин, суд дійшов такого висновку, натомість обмежившись лише декларуванням змісту норм закону, які регулюють дане питання та заявивши про порушення права на захист обвинуваченого, оскільки йому не є зрозумілим обвинувачення. Хоча, при цьому, як видно з матеріалів кримінального провадження, згідно журналу судового засідання та його технічного запису, прокурор і обвинувачений ОСОБА_9 просили призначити кримінальне провадження до судового розгляду, і з боку останнього ніяких заяв щодо незрозумілості йому обвинувачення не надходило.

Разом з тим, також всупереч висновку суду, як вбачається зі змісту цього обвинувального акту в кримінальному провадженні за №0001084, в ньому вимоги закону щодо викладу фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими та правової кваліфікації дотримано.

Обставини, які відповідно до частини першої статті 91 КПК України, підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, зокрема подія кримінального правопорушення, час, місце, спосіб та інші обставини його вчинення, винуватість обвинуваченого у його вчиненні, розмір спричиненої потерпілому шкоди, викладено у даному обвинувальному акті чітко і конкретно, що є важливим і суттєвим не тільки для аргументації висновків слідчого, але і для дослідження обставин вчиненого кримінального правопорушення в суді та для реалізації права на захист і фабула обвинувачення в даному випадку є фактичною моделлю вчиненого кримінального правопорушення, а юридичне формулювання це правова модель злочину, вказівка на кримінально-правові норми, порушення яких інкримінується обвинуваченому, а тому даний обвинувальний акт відповідає і узгоджується з вимогами ст. 291 КПК України та положеннями п.(а) ч. 3 ст. 6 Конвенції, якою передбачено, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні злочину, має право бути негайно і детально проінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення проти нього.

З огляду на вказане, конкретність викладення фактичних обставин у даному провадженні, а отже і обвинувачення ОСОБА_9 не викликає сумнівів.

Обвинувальний акт містить усі необхідні відомості, передбачені ст. 291 КПК України та недоліків, які перешкоджають суду призначити судовий розгляд не виявлено.

Щодо заперечень потерпілого на неповноту, на його думку, викладених в обвинувальному акті обставин не може слугувати підставами для його повернення прокурору, оскільки встановлення фактичних обставин справи вирішуються судом в іншій стадії судового розгляду згідно вимог кримінального процесуального кодексу.

Таким чином, вказані обставини, спростовують висновок суду щодо порушення права обвинуваченого на захист з наведених підстав в оскаржуваній ухвалі.

Підсумовуючи викладене, враховуючи те, що обвинувальний акт відповідає вимогам закону, а висновки викладені в ухвалі є необґрунтованими і не відповідають фактичним обставинам, що є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, і підставою для скасування такого рішення суду.

Керуючись ст. ст. 404, 407, 409, КПК України, колегія суддів,
ПОСТАНОВИЛА :
Апеляційну скаргу прокурора Павлоградської місцевої прокуратури ОСОБА_8 задовольнити.
Ухвалу Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15 лютого 2017 року якою обвинувальний акт у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_9 за ч. 1 ст. 185 КК України повернуто прокурору для усунення виявлених недоліків - скасувати і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.
Судді апеляційного суду
Дніпропетровської області :
_______________ ______________ ____________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4