Красилівський районний суд Хмельницької області
Справа № 677/2040/16-к
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25.07.2017м.Красилів

Красилівський районний суд

Хмельницької області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Красилові кримінальне провадження, зареєстроване в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №0000365 від 22.07.2016 відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою спеціальною освітою, військовозобов`язаного, неодруженого, непрацюючого, утриманців не має, раніше несудимого,

- про вчинення злочинів, передбачених ч.2 ст.189, ч.2 ст.15, ч.2 ст.194 КК України,

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м.Хмельницького Хмельницької області, жителя АДРЕСА_2 , громадянина України, з середньою спеціальною освітою, невійськовозобов`язаного, неодруженого, утриманців не має, раніше несудимого,

- про вчинення злочинів, передбачених ч.2 ст.189, ч.2 ст.15, ч.2 ст.194, ч.1 ст.309 КК України, -

сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_5 ,

потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

представника потерпілих ОСОБА_9 ,

захисників ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , діючи умисно, за попередньою змовою, з корисливих мотивів, з метою збагатитися за рахунок чужого майна, шляхом вимагання грошових коштів у ОСОБА_6 , який надає послуги інтернет-зв`язку на території м.Красилова, 17.08.2016, приблизно о 20 год. 20 хв., у м. Красилові, по вул.Михайлівській, неподалік будинку №18, з погрозою застосування фізичного насильства до потерпілого і його близьких родичів, вимагали у нього щомісячно сплачувати їм кошти.

19.08.2016, приблизно о 19 год. 30 хв. у м.Красилові, на стадіоні неподалік Красилівської ЗОШ № 5, ОСОБА_3 зустрівся з ОСОБА_6 , та, діючи за попередньою змовою з ОСОБА_4 , з корисливих мотивів, умисно, погрожуючи застосуванням фізичного насильства до потерпілого і його близьких родичів, вимагав щомісяця сплачувати йому та ОСОБА_4 грошові кошти в сумі 2000 гривень, а з жовтня 2016 року 3000 гривень.

ОСОБА_6 , реально сприймаючи погрози, погодився на вимоги останніх щодо сплати на майбутнє щомісячно їм грошових коштів у сумі 2000 гривень, а з жовтня 2016 року 3000 гривень.

10.09.2016, приблизно о 15 год. 40 хв., у м. Красилові, по вул.Грушевського, поруч з приміщенням магазину «Конвалія», ОСОБА_6 передав заздалегідь обумовлені грошові кошти в сумі 2000 гривень ОСОБА_3 , після чого останнього було затримано працівниками поліції.

Таким чином, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , своїми діями, які виразились у вимозі передачі чужого майна з погрозою насильства над потерпілим, його близькими родичами, вчиненій за попередньою змовою групою осіб, вчинили злочин, передбачений ч.2 ст.189 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчинені злочину, не визнав. Факт знайомства та зустрічі 17.08.2016 та 19.08.2016, спільно з ОСОБА_4 , в АДРЕСА_1 , із ОСОБА_6 , в присутності ОСОБА_12 , не заперечує. Стверджує, що він із ОСОБА_4 не вимагав у ОСОБА_6 гроші, вони не погрожували останньому та його родичам, він не отримував від нього грошей. Вказує, що розмови між ним і ОСОБА_4 - з одного боку та ОСОБА_6 - з іншого боку, стосувалися виконання ним, на прохання ОСОБА_6 , послуг щодо вирішення проблем ОСОБА_6 у зв`язку з тим, що ОСОБА_6 заборгував гроші іншим особам, і він ( ОСОБА_3 ) намагався ОСОБА_6 вирішити проблеми з тими людьми. Визнає, що 10.09.2016 він мав зустріч із ОСОБА_6 в м.Красилові, поруч із магазином «Конвалія», після якої його затримали працівники поліції та при затриманні виявили у нього кошти в сумі 2000 гривень. Пояснити походження цих коштів не зміг.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчинені злочину не визнав. Факт знайомства та зустрічі 17.08.2016 та 19.08.2016, спільно з ОСОБА_3 , в АДРЕСА_1 , із ОСОБА_6 , в присутності ОСОБА_12 , не заперечує. Стверджує, що він із ОСОБА_3 не вимагав у ОСОБА_6 гроші, вони не погрожували останньому та його родичам. Вказує, що він не був обізнаний про зміст розмови ОСОБА_3 та ОСОБА_6 , оскільки стояв осторонь і не чув їх розмови. Не заперечує, що під час розмови ОСОБА_6 із ОСОБА_3 , на запитання ОСОБА_3 до нього ( ОСОБА_4 ), він відповідав ствердно, при цьому такі свої дії пояснює тим, що просто дав відповідь, не почувши перед цим самого запитання.

Незважаючи на невизнання обвинуваченими своєї вини, їх вина у вчинені злочину об`єктивно підтверджується в судовому засіданні наступними об`єктивно дослідженими доказами.

Потерпілий ОСОБА_6 суду підтвердив, що він спільно із братом ОСОБА_12 і ОСОБА_7 надають послуги інтернет-зв`язку на території м.Красилова. Під час зустрічі 17.08.2016 в АДРЕСА_1 , на яку він прийшов із своїм братом ОСОБА_12 , ОСОБА_3 і ОСОБА_4 вимагали з нього гроші. ОСОБА_3 вимагав у нього щомісяця сплачувати їм кошти, погрожуючи йому, брату та їх сім`ям поламати пальці та нанесенням ударів молотком, кинути у нього запальну суміш, під час керування ним мотоциклом, якщо він відмовиться платити кошти. ОСОБА_4 , який при цьому перебував поруч із ОСОБА_3 , піддакував останньому. Він повідомив ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , що подумає. 19.08.2016 він із братом ОСОБА_12 зустрілися на стадіоні м.Красилова із ОСОБА_3 .. Під час зустрічі ОСОБА_3 вимагав платити щомісяця дві тисячі гривень, а з жовтня 2016 - по три тисячі гривень щомісяця. Він домовився із ОСОБА_3 про зустріч 10.09.2016 для передачі грошей. 10.09.2016, під час зустрічі із ОСОБА_3 біля магазину Конвалія в м.Красилові, він передав останньому дві тисячі гривень, купюрами номіналом по сто гривень, після чого ОСОБА_3 був затриманий працівниками поліції, неподалік місця передачі коштів.

Допитаний у судовому засіданні, як потерпілий, ОСОБА_7 підтвердив, що він спільно із ОСОБА_6 і ОСОБА_12 надають послуги інтернет-зв`язку на території м.Красилова. В серпні 2016 року ОСОБА_6 повідомив йому, що із своїм братом ОСОБА_12 цього ж місяця зустрічався із ОСОБА_3 і ОСОБА_4 в АДРЕСА_1 . Під час зустрічі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 вимагали гроші за «кришу», погрожували їм ( ОСОБА_6 та ОСОБА_12 ) насильством. Через кілька днів ОСОБА_6 та ОСОБА_12 знову зустрічалися із ОСОБА_3 і домовилися про сплату щомісяця двох тисяч гривень, а з жовтня трьох тисяч гривень за «кришу». 10.09.2016 ОСОБА_6 передав ОСОБА_3 гроші в сумі дві тисячі гривень, після чого ОСОБА_3 затримала поліція.

Свідок ОСОБА_12 суду підтвердив, що у серпні 2016 року він разом з своїм братом ОСОБА_6 зустрівся із ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в АДРЕСА_1 . ОСОБА_3 вимагав гроші у ОСОБА_6 , погрожуючи їм та їх сім`ям спричиненням тілесних ушкоджень. ОСОБА_3 сказав, що тепер потрібно буде платити більше. При цьому, ОСОБА_3 звертався до ОСОБА_4 і запитував, чи той погоджується з ним, у відповідь на що ОСОБА_4 відповів ствердно. Через декілька днів він із ОСОБА_6 знову зустрілися із ОСОБА_3 на стадіоні в м.Красилові. ОСОБА_3 знову погрожував насильством. Говорив, що може проламати череп чи вистрелити. Погрожував, що може відбутися напад на працівників їх фірми. ОСОБА_6 повідомив, що згідний платити гроші, на що ОСОБА_3 наказав платити щомісяця дві тисячі гривень, а з жовтня 2016 - по три тисячі гривень.

Згідно відомостей з протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 09.08.2017, ОСОБА_6 звернувся до Красилівського ВП ГУНП в Хмельницькій області із заявою про притягнення до кримінальної відповідальності ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які, погрожуючи фізичною розправою, вимагають грошові кошти.

Згідно відомостей з протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 10.09.2016, під час затримання ОСОБА_3 з кишені його штанів було вилучено кошти в сумі 2000 гривень купюрами номіналом по 100 гривень.

Згідно відомостей з реєстраційних документів свідоцтва на знак для товарів і послуг № НОМЕР_1 , виписки з єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців серії АД № 038052, ОСОБА_6 є фізичною особою-підприємцем та співвласником фірми «3NET» з надання послуг зв`язку, в тому числі, доступу до світової комп`ютерної мережі.

Судом оглянуто речовий доказ - грошові кошти в сумі 2000 гривень, купюрами номіналом по 100 гривень.

В обвинуваченні ОСОБА_3 і ОСОБА_4 органом досудового розслідування зазначено, що 17 та 19.08.2016 ОСОБА_6 , при зустрічах із обвинуваченими, представляв інтереси ОСОБА_7 , і побоюючись висловлених погроз, ОСОБА_7 теж погодився сплачувати кошти.

Однак, вказана обставина не знайшла свого підтвердження в ході судового розгляду.

Стороною обвинувачення не вказано на якій підставі здійснювалося представництво ОСОБА_6 інтересів ОСОБА_7 ..

З показань потерпілого ОСОБА_6 вбачається, що 17 та 19.08.2016 обвинувачені не вимагали гроші конкретно від ОСОБА_7 та не погрожували конкретно останньому. ОСОБА_6 повідомив, що під час зустрічі 17.08.2016 ОСОБА_3 наголосив, що претензій до ОСОБА_7 він не має, і справи з ним мати не хоче, і буде розбиратися з ним окремо.

Вказані обставини підтвердив у суді свідок ОСОБА_12 , який був присутній при зустрічах 17 та 19.08.2016 ОСОБА_6 та обвинувачених.

Допитаний у судовому засіданні ОСОБА_7 підтвердив, що 17 та 19.08.2016 він не зустрічався із обвинуваченими, про висловлення обвинуваченими конкретних погроз у ці дні на його адресу чи адресу його родичів йому не відомо.

Приймаючи до уваги, що вказана обставина не знайшла свого підтвердження в ході судового розгляду, її слід виключити з обвинувачення ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ..

Одночасно суд звертає увагу на те, що формулювання обвинувачення ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не містить обставин, які би вказували на те, що обвинувачені вимагали кошти у ОСОБА_7 та висловлювали у зв`язку з цим погрози на його адресу, чи адресу його близьких осіб.

Дії ОСОБА_3 та ОСОБА_4 кваліфіковані органом досудового розслідування за кваліфікуючою ознакою - вимога передачі чужого майна з погрозою пошкодження їхнього майна, однак дана обставина не знайшла свого підтвердження в ході судового розгляду.

Пред`явлене ОСОБА_3 та ОСОБА_4 обвинувачення не містило обставин, які би вказували на те, що мали місце з боку обвинувачених погрози пошкодження майна потерпілого чи його близьких родичів.

Незважаючи на те, що потерпілий ОСОБА_6 та свідок ОСОБА_12 у судовому засіданні стверджували, що обвинувачені погрожували пошкодити магістральний кабель, через який ОСОБА_6 надає послуги інтернет-зв`язку, однак ці обставини не були інкриміновані обвинуваченим, а тому, суд не вправі самостійно включати ці обставини до фабули обвинувачення, оскільки це порушить право обвинувачених на захист, оскільки вони мають захищатися лише від пред`явленого обвинувачення.

Натомість, сформульоване органом досудового розслідування обвинувачення ОСОБА_3 і ОСОБА_4 містило обставини, які вказували на те, що мали місце з боку обвинувачених погрози знищення майна потерпілого та його близьких родичів, проте, кваліфікуюча ознака - вимога передачі чужого майна з погрозою знищення майна, обвинуваченим інкримінована не була.

Крім цього, у обвинуваченні не зазначено, яке майно обвинувачені погрожували знищити. Не вказали у судовому засіданні і потерпілий ОСОБА_6 та свідок ОСОБА_12 , яке майно обвинувачені погрожували знищити.

При обговоренні даного питання у судовому засіданні, прокурор не виявив бажання змінити, уточнити чи доповнити в цій частині, пред`явлене ОСОБА_3 та ОСОБА_4 обвинувачення.

У зв`язку з викладеним, обставини щодо погрози знищення майна потерпілого та його близьких родичів теж слід виключити теж з обвинувачення ОСОБА_3 і ОСОБА_4 ..

Органом досудового розслідування дії ОСОБА_3 і ОСОБА_4 за ч.2 ст.189 КК України, крім іншої кваліфікуючої ознаки, кваліфіковані за ознакою пошкодження майна підпал автомобіля та будинку.

В судовому засіданні не здобуто доказів причетності обвинувачених до пошкодження вказаного майна.

Приймаючи до уваги, що вина ОСОБА_3 і ОСОБА_4 у підпалі автомобіля та будинку в судовому засіданні не доведена, суд вважає за необхідне виключити з їх обвинувачення кваліфікуючу ознаку пошкодження майна.

Суд відкидає, як доказ, показання потерпілого ОСОБА_6 у тій частині, що 08.08.2016 ОСОБА_3 по телефону з невідомого номера надіслав смс-повідомлення з погрозами та в розмові по телефону погрожував йому, і він має такі записи на СД-диску, оскільки ОСОБА_3 не інкриміновано вчинення таких погроз 08.08.2016, і об`єктивними доказами ці показання не підтверджені.

Крім цього, стороною обвинувачення не з`ясовано з якого джерела отримана інформація, яка міститься на диску наданого слідству ОСОБА_6 , яка є копією; не встановлено, що є першоджерелом збирання цієї інформації; не з`ясовано ким було надіслано смс-повідомлення; не встановлено особу, розмова з якою зафіксована ОСОБА_6 ; не перевірено достовірність інформації, відображеної на диску, а тому відомості, що містяться на вказаному диску, є недопустимими.

Показання обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , що вони не вимагали у ОСОБА_6 коштів, із застосуванням погроз, і показання ОСОБА_4 , що він відповідав на запитання ОСОБА_3 17.08.2016 не надаючи значення суті розмови, суд вважає такими, що дані обвинуваченими з метою уникнення відповідальності за вчинений злочин, і ці показання спростовані показаннями потерпілого ОСОБА_6 та свідка ОСОБА_12 , які не суперечать один одному, узгоджуються між собою, є послідовними, логічними і не викликають підстав ставити під сумнів їх достовірності, та підтверджуються іншими дослідженими судом доказами.

Крім цього, обвинувачений ОСОБА_3 не зміг у суді логічно пояснити походження коштів у сумі 2000 гривень, купюрами номіналом по 100 гривень, які були вилучені у нього під час затримання 10.09.2016, при тому, що він не вказує, що ці гроші належали йому і він вже з ними прийшов на зустріч з ОСОБА_6 ..

Разом з тим, під час затримання ОСОБА_3 та вилучення з кишені його штанів вказаних коштів, у присутності захисника, про що зазначено у протоколі, будь яких зауважень та заперечень до протоколу ОСОБА_3 не висловлював, про що свідчать відомості з цього протоколу.

В той же час, потерпілий ОСОБА_6 дав детальні показання, щодо передачі 10.09.2016 ОСОБА_3 коштів в сумі 2000 гривень, купюрами номіналом по 100 гривень, щодо передачі яких вони домовилися 19.08.2016, і ці показання узгоджуються з показаннями свідка ОСОБА_12 щодо цієї домовленості.

Прокурор у судовому засіданні, як на докази вини обвинувачених, посилається на:

- довідку апеляційного суду Хмельницької області № 08-17 від 28.02.2017 про надання ухвалами слідчих суддів апеляційного суду дозволу на проведення негласних слідчих (розшукових) дій відносно ОСОБА_3 та ОСОБА_4 28.07.2016 і 30.08.2016 згідно ст.263 КПК України, 11.08.2016 згідно ст.260 КПК України, 13.09.2016 згідно ст.270 КПК України;

- ухвали апеляційного суду Хмельницької області № 1209т від 28.07.2016, № 1390т 11.08.2016, № 1210т від 28.07.2016, № 1389т від 11.08.2016, № 1644т від 13.09.2016 про надання дозволу на здійснення заходів, які тимчасово обмежують права фізичної особи, в зв`язку з проведенням негласних слідчих (розшукових) дій;

- постанови заступника керівника Старокостянтинівської місцевої прокуратури про проведення контролю за вчиненням злочину, шляхом проведення контрольованої закупки від 09.08.2016 № 65т та № 66т;

- постанову заступника керівника Старокостянтинівської місцевої прокуратури від 12.08.2016 про уточнення анкетних даних;

- доручення заступника керівника Старокостянтинівської місцевої прокуратури № 67т та № 68т від 09.08.2016 про проведення контролю за вчиненням злочину;

- доручення старшого слідчого СВ Красилівського ВП ГУНП в Хмельницькій області № 170 від 09.08.2016, № 226т від 01.09.2016, № 250т від 13.09.2016 про проведення слідчих (розшукових) дій;

- протокол контролю за вчиненням злочину, шляхом проведення контрольної закупки від 10.09.2016;

- протоколи про результати здійснення негласних слідчих (розшукових) дій (надалі протокол НСРД) № 424т від 31.10.2016, № 261т від 19.09.2016, № 420т від 31.10.2016, № 204т від 25.08.2016, № 203т від 25.08.2016, № 220т від 31.08.2016, № 221т від 31.08.2016, № 260т від 19.09.2016, № 255т від 19.09.2016, з додатками.

Вказані докази є недопустимими з декількох підстав.

Відповідно до ч.1 ст.271 КПК України, контроль за вчиненням злочину може здійснюватися у випадках наявності достатніх підстав вважати, що готується вчинення або вчиняється тяжкий чи особливо тяжкий злочин, та проводиться в таких формах: 1) контрольована поставка; 2) контрольована та оперативна закупка; 3) спеціальний слідчий експеримент; 4) імітування обстановки злочину.

Згідно п.1.12.2. Інструкції про організацію проведення негласних слідчих (розшукових) дій та використання їх результатів у кримінальному провадженні (надалі - Інструкція), затвердженої Наказом Генеральної прокуратури України, Міністерства внутрішніх справ України, Служби безпеки України, Адміністрації Державної прикордонної служби України, Міністерства фінансів України, Міністерства юстиції України 16.11.2012 № 114/1042/516/1199/936/1687/5, контрольована закупка полягає в імітації придбання або отримання, у тому числі безоплатного, у фізичних та юридичних осіб, незалежно від форм власності, товару, який перебуває у вільному обігу, з метою викриття і документування факту вчинення злочину та особи, яка його вчинила.

Прокурор у судовому засіданні не зміг пояснити на якій підставі заступником керівника Старокостянтинівської місцевої прокуратури виносились постанови про проведення контролю за вчиненням злочину, шляхом проведення контрольованої закупки від 09.08.2016 № 65т щодо ОСОБА_4 та № 66т щодо ОСОБА_3 .

Також прокурор не повідомив, яка імітація придбання або отримання якого товару мала бути проведена на підставі зазначених постанов у вказаних осіб.

Постановою від 09.08.2016 № 66т заступник керівника Старокостянтинівської місцевої прокуратури прийняв рішення про проведення контрольованої закупки та використати грошові кошти, як заздалегідь ідентифіковані засоби, з метою встановлення вини ОСОБА_3 .

Суд звертає увагу, що постанова № 66т винесена не відносно обвинувачених, а відносно іншої особи.

Згідно протоколу контролю за вчиненням злочину, шляхом проведення контрольної закупки від 10.09.2016, старший оперуповноважений Красилівського ВП ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_13 склав протокол про те, що на підставі постанови прокурора від 09.08.2016 про проведення контрольованої закупки, в кабінеті № 208 Красилівського ВП ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_6 вручені грошові кошти в сумі 2000 гривень, з яких зроблені копії.

Протокол від 10.09.2016 контролю за вчиненням злочину, шляхом проведення контрольної закупки, не містить письмової згоди ОСОБА_6 на проведення дій оперативного характеру, не вказано походження грошових коштів, що використовувалися при оперативній закупці, а також, ОСОБА_6 у протоколі не зазначений, як особа, яка присутня при проведенні процесуальної дії і відсутній його підпис у протоколі, а тому ці відомості одержані з порушенням вимог статей 246, 271 КПК України і є недопустимими доказами.

Відомості про вилучені речі і документи та спосіб їх ідентифікації в протоколі не зазначені. Фактично, протокол не мітить відомостей про результати контролю за вчиненням злочину. Також, протокол не містить відомостей про наявність додатків до нього.

Ухвалами апеляційного суду №1210т від 28.07.2016, № 1389 від 11.08.2016, № 1644т від 13.09.2016 щодо надання дозволу на здійснення заходів, які тимчасово обмежують права фізичної особи, в зв`язку з проведенням НСРД, надано дозвіл на проведення таких дій відносно ОСОБА_4 ..

Ухвалою апеляційного суду Хмельницької області від 28.07.2016 №1209т надано дозвіл здійснювати заходи на зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж абонентського номера НОМЕР_2 , яким користується ОСОБА_3 .

Ухвалою апеляційного суду Хмельницької області від 11.08.2016 №1390т, надано дозвіл здійснювати заходи на аудіо-, відео контроль особи ОСОБА_3 .

Таким чином, саме відносно особи - ОСОБА_3 слідчі та уповноважені оперативні підрозділи правоохоронних органів, а також прокурори, мали право проводити НСРД, і обвинувачений ОСОБА_3 такою особою не є, і відносно нього вони не були уповноважені проводити такі дії.

У зв`язку з викладеним, протоколи НСРД з додатками:

- № 424т від 31.10.2016, складені за результатами здійснення НСРД, на підставі ухвали апеляційного суду Хмельницької області від 28.07.2016 № 1209т;

- № 261т від 19.09.2016, № 204т від 25.08.2016, № 221т від 31.08.2016, № 220т від 31.08.2016, № 260т від 19.09.2016, складені за результатами здійснення НСРД, на підставі ухвали апеляційного суду Хмельницької області від 11.08.2016 №1390т, є недопустимими, оскільки вказані заходи проводилися щодо особи обвинуваченого ОСОБА_3 , відносно якої не було отримано дозволу на їх проведення.

Згідно постанови заступника керівника Старокостянтинівської місцевої прокуратури про уточнення анкетних даних від 12.08.2016, у клопотанні про дозвіл на проведення НСРД зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж № 142т від 25.07.2016, ухвалах слідчих суддів апеляційного суду Хмельницької області № 1209т від 28.07.2016, № 1390т від 11.08.2016 у даному кримінальному провадженні, слід рахувати дійсними анкетні дані ОСОБА_3 .

Вказана постанова заступника керівника Старокостянтинівської місцевої прокуратури від 12.08.2016, якою прокурор фактично намагався змінити зміст ухвал апеляційного суду, не витримує жодної критики. Кримінальним процесуальним законодавством не передбачено повноважень прокурора вносити зміни до ухвал, постановлених судами, а тому, постанова заступника керівника Старокостянтинівської місцевої прокуратури про уточнення анкетних даних від 12.08.2016 є недопустимим доказом щодо законності проведення процесуальних дій відносно обвинуваченого ОСОБА_3 ..

Крім цього, протокол НСРД № 424т від 31.10.2016 не містить інформації з якого абонентського номера здійснювалося зняття інформації; протоколи № 261т від 19.09.2016, № 204т від 25.08.2016, № 221т від 31.08.2016, № 220т від 31.08.2016, № 260т від 19.09.2016, № 255т від 19.09.2016, № 420т від 31.10.2016, з долученими до них матеріалами аудіо - та відео файлів, не містять інформації щодо технічних засобів, за допомогою яких здійснювалось фіксування оперативно-розшукових заходів, місце їх здійснення, та хто їх здійснював, у зв`язку з чим відсутня можливість встановити достовірність цих результатів, та перевірити, чи проводилися вони уповноваженою особою.

Разом з тим, згідно п.4.8. Інструкції, фіксація результатів НСРД повинна здійснюватись таким чином, щоб завжди була можливість експертним шляхом встановити достовірність цих результатів.

Протокол НСРД № 203т від 25.08.2016, складений за результатами здійснення НСРД, на підставі ухвали апеляційного суду Хмельницької області від 11.08.2016 №1390т, відносно особи з іменем ОСОБА_3 , а тому, відомості з нього є недопустимим доказом вини обвинуваченого ОСОБА_3 ..

Відомості, які містяться в ухвалах апеляційного суду № 1210т від 28.07.2016, № 1389 від 11.08.2016, № 1644т від 13.09.2016, № 1209т від 28.07.2016, № 1390т від 11.08.2016, постанові заступника керівника Старокостянтинівської місцевої прокуратури від 12.08.2016 про уточнення анкетних даних, дорученнях заступника керівника Старокостянтинівської місцевої прокуратури № 67т та № 68т від 09.08.2016 про проведення контролю за вчиненням злочину, дорученнях старшого слідчого СВ Красилівського ВП ГУНП в Хмельницькій області № 170 від 09.08.2016, № 226т від 01.09.2016, № 250т від 13.09.2016 про проведення слідчих (розшукових) дій, долучених до матеріалів провадження під час судового розгляду справи за клопотанням прокурора, є недопустимими доказами, з огляду на вимоги частини дванадцятої статті 290 КПК України.

Про існування зазначених матеріалів було відомо стороні обвинувачення на час звернення до суду з обвинувальним актом, проте вони не були долучені до кримінального провадження та їх не було відкрито стороні захисту, в зв`язку з чим, відповідно до вимог частини дванадцятої статті 290 КПК України, відомості, що містяться в них, не можуть допускатися як докази.

Згідно ст.253 КПК України, особи, конституційні права яких були тимчасово обмежені під час проведення негласних слідчих (розшукових) дій, а також підозрюваний, його захисник мають бути письмово повідомлені прокурором або за його дорученням слідчим про таке обмеження. Конкретний час повідомлення визначається із урахуванням наявності чи відсутності загроз для досягнення мети досудового розслідування, суспільної безпеки, життя або здоров`я осіб, які причетні до проведення негласних слідчих (розшукових) дій. Відповідне повідомлення про факт і результати негласної слідчої (розшукової) дії повинне бути здійснене протягом дванадцяти місяців з дня припинення таких дій, але не пізніше звернення до суду з обвинувальним актом.

Посилання прокурора, що стороні захисту відкривалися матеріали в порядку ст.290 КПК України після досудового розслідування і обвинувачені та захисники були обізнані про проведення НСРД відносно обвинувачених, не відміняє обов`язку прокурора повідомити обвинуваченого та захисника у строки передбачені ч.2 ст.253 КПК України про такі дії, що зроблено не було.

Прокурор стверджує, що ним було надано слідчому доручення виконати вимоги ст..253 КПК України, однак згідно дослідженого у судовому засіданні журналу вихідної кореспонденції Красилівського ВП ГУНП в Хмельницькій області, таких повідомлень обвинуваченим та захисника слідчим не направлялося, що свідчить про порушення права обвинувачених на захист.

Відповідно до частини другої статті 290 КПК України прокурор або слідчий за його дорученням зобов`язаний надати доступ до матеріалів досудового розслідування, які є в його розпорядженні, у тому числі, будь?які докази, які, самі по собі або в сукупності з іншими доказами, можуть бути використані для доведення невинуватості або меншого ступеня винуватості обвинуваченого, або сприяти пом`якшенню покарання. Сторони кримінального провадження зобов`язані здійснювати відкриття одна одній додаткових матеріалів, отриманих до або під час судового розгляду. Якщо сторона кримінального провадження не здійснить відкриття матеріалів відповідно до положень цієї статті, суд не має права допустити відомості, що містяться в них, як докази (частини одинадцята, дванадцята статті 290 КПК України).

Отже, з вищенаведених положень вбачається, що невідкриття матеріалів сторонами в порядку цієї статті є окремою підставою для визнання таких матеріалів недопустимими як докази. При цьому, відкриттю, окрім протоколів, у яких зафіксовано хід та результати проведення певних дій, в обов`язковому порядку підлягають і матеріали, які є правовою підставою проведення таких дій (ухвали, постанови, клопотання), що забезпечить можливість перевірки стороною захисту та судом допустимості результатів таких дій як доказів.

Як убачається з даного кримінального провадження, прокурор не відкрив стороні захисту ці матеріали після закінчення досудового розслідування, незважаючи на те, що ці матеріали стали відомі не в ході судового розгляду, а були відомі від початку досудового розслідування.

Суд зауважує, що чинний КПК України не містить заборони для сторін кримінального провадження представляти в суді матеріали, не відкриті одна одній. Заборона адресована суду, який, згідно з частиною дванадцятою статті 290 КПК України, не має права допустити відомості, що містяться в них, як докази. Надання стороною обвинувачення у суді матеріалів, до яких не було надано доступ стороні захисту, і долучення їх як доказів на стадіях судового розгляду порушує право обвинуваченого на захист, оскільки змушує його захищатися від, так званих, нових доказів без надання достатніх можливостей і часу для їх спростування.

Отже, факт ознайомлення з матеріалами справи після закінчення розслідування не є достатнім для відстоювання стороною захисту своєї позиції у кримінальному процесуальному змаганні. За таких умов, коли стороні обвинувачення відомі всі докази, а сторона захисту не володіє інформацією про них до завершення розслідування, порушується баланс інтересів у кримінальному процесі.

Частина дванадцята статті 290 КПК України фактично передбачає кримінальну процесуальну санкцію стосовно сторін кримінального провадження, яка реалізується у разі невиконання сторонами обов`язку щодо відкриття матеріалів, яка полягає у тому, що у майбутньому суд не має права допустити відомості як докази у невідкритих матеріалах. Так, невідкриття сторонами кримінального провадження одна одній матеріалів суттєво зменшує їх доказову базу, що, в свою чергу, може негативно вплинути на законність та обґрунтованість прийнятого судом рішення.

Невідкриття матеріалів сторонами одна одній, в порядку статті 290 КПК України, після закінчення досудового розслідування, а також додаткових матеріалів, отриманих до або під час судового розгляду, є підставою для визнання судом відомостей, що містяться в них, недопустимими як докази.

Відповідний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 16.03.2017 у справі № 671/463/15-к, який, відповідно до ч.6 ст.368 КПК України, має враховуватися судом при ухваленні вироку.

У зв`язку з цим, суд також визнає недопустимими доказами: протокол контролю за вчиненням злочину, шляхом проведення контрольної закупки від 10.09.2016; протоколи НСРД № 424т від 31.10.2016, № 261т від 19.09.2016, № 420т від 31.10.2016, № 204т від 25.08.2016, № 203т від 25.08.2016, № 220т від 31.08.2016, № 221т від 31.08.2016, № 260т від 19.09.2016, № 255т від 19.09.2016, з додатками, довідку апеляційного суду Хмельницької області № 08-17 від 28.02.2017, оскільки вони є похідними від доказів, які визнані судом недопустимими, відповідно до вимог частини дванадцятої статті 290 КПК України.

Органом досудового розслідування ОСОБА_3 та ОСОБА_4 також пред`явлено обвинувачення у закінченому замаху на умисне пошкодження чужого майна, вчиненому шляхом підпалу, що заподіяло майнову шкоду в особливо великих розмірах, і їх дії кваліфіковано за ч.2 ст.15, ч.2 ст.194 КК України.

Згідно обвинувачення, 22.07.2016, приблизно 02 год. 40 хв., в АДРЕСА_2 , на прилеглій частині території до домогосподарства АДРЕСА_3 , з метою знищення чужого майна, залякування потерпілих ОСОБА_7 і ОСОБА_6 та примусу їх до сплати грошових коштів, ОСОБА_3 за попередньою змовою з ОСОБА_4 , умисно, створивши реальну небезпеку для життя та здоров`я людей, загальнонебезпечним способом шляхом підпалу, облили запальною сумішшю автомобіль ВАЗ 21043 реєстраційний номер НОМЕР_3 , вартістю 20000 грн., що належить ОСОБА_6 , та підпалили його, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від їхньої волі, оскільки батько ОСОБА_7 - ОСОБА_14 погасив пожежу.

В подальшому, продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу спрямованого на вимагання чужого майна, 30.07.2016, приблизно о 05 год. 30 хв., в АДРЕСА_2 , ОСОБА_3 за попередньою змовою з ОСОБА_4 , з тією ж метою, створивши реальну небезпеку для життя та здоров`я людей, загальнонебезпечним способом шляхом підпалу, кинули у вікно будинку АДРЕСА_4 , загальною вартістю 424105 грн., що відповідно до п.4 примітки до ст.185 КК України є особливо великим розміром, пляшку із запальною сумішшю, в результаті чого пошкодив вищезазначений будинок, який належить ОСОБА_15 , що є матір`ю ОСОБА_7 , але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від їхньої волі, оскільки ОСОБА_16 погасив пожежу.

Факт підпалу автомобіля та будинку, а також їх належність власникам, сторонами не оспорюється та підтверджується наступними доказами.

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобі серії НОМЕР_4 автомобіль ВАЗ 31043, державний номерний знак НОМЕР_3 належить ОСОБА_6 ..

Згідно договору дарування від 19.05.1994, зареєстрованого в реєстрі за № 854, будинок АДРЕСА_4 належить ОСОБА_8 ..

Згідно висновку будівельно-технічної експертизи № 5378/16-26 від 22.11.2016 дійсна ринкова вартість житлового будинку АДРЕСА_4 , станом на 30.07.2016, становить 424105 гривень.

Відповідно до заяви ОСОБА_7 від 22.07.2016 невідомі особи підпалили цього ж числа о 2 год. 20 хв. автомобіль ВАЗ 21043, д.н.з. НОМЕР_3 .

Відповідно до заяви ОСОБА_7 від 30.07.2016 невідомі особи підпалили в ніч на 30.07.2016 будинок АДРЕСА_4 , який належить його батькам.

Допитана у судовому засіданні, як потерпіла, ОСОБА_8 підтвердила, що в ніч на 30.07.2016 відбувся підпал її будинку, розташованого за адресою - АДРЕСА_4 .

Допитаний у судовому засіданні потерпілий ОСОБА_6 підтвердив, що в ніч на 22.07.2016 відбувся підпал належного йому автомобіля ВАЗ 21043, д.н.з. НОМЕР_3 .

Свідок ОСОБА_17 суду вказав, що в ніч на 22.07.2016, приблизно о 3 годині він помітив, як невідома особа облила невідомою рідиною та підпалила автомобіль ВАЗ 2104, який перебував неподалік будинку № 76А по вул.Центральній в м.Красилові і він з батьком ОСОБА_14 погасив вогонь.

Свідок ОСОБА_14 суду підтвердив, що в ніч на 22.07.2016 відбувся підпал автомобіля ВАЗ 2104, і він із сином ОСОБА_17 погасив вогонь.

Згідно відомостей з протоколу огляду місця події від 30.07.2016, в період з 07 год. 33 хв. до 08 год. 20 хв. виявлено пошкодження склопакету у вікні будинку АДРЕСА_4 , сліди горіння на стіні, розбиту скляну пляшку з-під пива та шматок тканини поруч з будинком.

Згідно відомостей з протоколу огляду місця події від 30.07.2016, в період з 12 год. 35 хв. до 13 год. 05 хв. поруч з будинком № 76А по вул.Центральній в м.Красилові виявлено пляшку з-під пива з речовиною із запахом бензину.

Згідно відомостей з протоколу огляду місця події від 22.07.2016 та додатку до нього у формі фото-таблиці, виявлено на прилеглій до будинку № 76А по вул.Центральній в м.Красилові території автомобіль ВАЗ 21043, д.н.з. НОМЕР_3 , із слідами горіння моторного відсіку та передньої частини салону автомобіля.

Згідно висновку експерта № 891 від 29.09.2016, на автомобільний шині вилученій з автомобіля марки ВАЗ 21043, д.н.з. НОМЕР_3 , виявлено сліди зміненого світлого нафтопродукту (бензину, гасу, дизельного пального).

Згідно висновку експерта № 892 від 30.09.2016 на внутрішніх, зовнішніх поверхнях представленої на дослідження скляної пляшки, вилученої під час огляду місця події 30.07.2016, виявлено сліди зміненої нафтової оливи.

Згідно висновку експерта № 830 від 27.09.2016 на поверхнях пожежного сміття, вилученого з прилеглої території житлового будинку АДРЕСА_4 , виявлено сліди зміненого світлого нафтопродукту (бензину, гасу, дизельного пального).

Згідно відомостей з диску відеозапису, виданого ОСОБА_7 , невідома особа вночі 22.07.2016 здійснила підпал автомобіля ВАЗ 2104.

Згідно відомостей з диску відеозапису, виданого ОСОБА_7 , невідома особа вночі 30.07.2016 здійснила підпал будинку.

Наведені обставини вказують на те, що мав місце злочин, передбачений ч.2 ст.15, ч.2 ст.194 КК України.

В судовому засіданні сторона обвинувачення, як на докази причетності ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , посилаються на показання потерпілого ОСОБА_6 та свідка ОСОБА_12 , в тій частині, що 17.08.2016 під час розмови ОСОБА_3 визнав, що спільно з ОСОБА_4 підпалив будинок ОСОБА_8 та автомобіль ОСОБА_6 , відомості з протоколу НСРД № 255т від 19.09.2016, відомості з дисків відеозаписів, виданих ОСОБА_7 , а також, посилаються на наявність у обвинувачених мотиву на вчинення злочину примушування до сплати коштів.

Разом з тим, об`єктивних та достатніх доказів, на підтвердження причетності обвинувачених до підпалів автомобіля і будинку, стороною обвинувачення суду надано не було.

Так, показання потерпілого ОСОБА_6 та свідка ОСОБА_12 , які були надані ними в ході їх неодноразових допитів у судовому засіданні, не містили відомостей, які б свідчили, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 повідомили обставини, згідно яких вони вчинили підпали автомобіля та будинку.

Крім цього, згідно висновку експерта № 836 від 28.09.2016, на одязі та взутті вилученому у ОСОБА_4 , не виявлено слідів нафтопродуктів та паливно-мастильних матеріалів.

Обвинувачений ОСОБА_4 вказав, що в ніч на 30.07.2016 він перебував із друзями і святкував День народження свого батька, який відбувся 29.07.2016.

Свідки ОСОБА_18 та ОСОБА_19 підтвердили у судовому засіданні, що в ніч з 29 на 30.07.2016 вони, спільно із ОСОБА_4 , в центрі міста Красилова до 4 години розпивали алкогольні напої і ОСОБА_4 пропонував випити в честь Дня народження його ( ОСОБА_4 ) батька, який був напередодні.

Свідок ОСОБА_20 суду вказав, що, дату не пам`ятає, літом 2016 року він, спільно з ОСОБА_4 та іншими особами, в центрі міста Красилова розпивав алкогольні напої і ОСОБА_4 пропонував випити в честь Дня народження його ( ОСОБА_4 ) батька, який був напередодні. З ОСОБА_4 перебував до 6 години.

Вказані показання стороною обвинувачення у судовому засіданні не спростовані доказами.

Згідно паспорту серії НОМЕР_5 батько обвинуваченого ОСОБА_4 ОСОБА_21 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Наведені обставини вказують на наявність у ОСОБА_4 алібі на час вчинення підпалу будинку.

Посилання прокурора на відомості з дисків відеозаписів, виданих ОСОБА_7 , де невідома особа вночі 22.07.2016 здійснила підпал автомобіля ВАЗ 2104, а 30.07.2016 здійснила підпал будинку, як на доказ причетності обвинувачених до цих підпалів, є безпідставними, оскільки ідентифікувати особу, яка відображена на відео, є неможливим.

Крім цього, стороною обвинувачення не з`ясовано з яких джерел отримана інформація, яка міститься на дисках наданих слідству ОСОБА_7 , які є копіями; не встановлено, що є першоджерелом збирання цієї інформації; не перевірено достовірність інформації, відображеної на дисках, а таму відомості, що містяться на вказаних дисках, є недопустимими.

Посилання прокурора на наявність у обвинувачених мотиву, на вчинення даного злочину, не може бути доказом їх причетності до його вчинення.

Прокурор у судовому засіданні посилається, як на доказ вини обвинувачених у підпалах автомобіля та будинку, на відомості, зафіксовані у протоколі про результати здійснення негласних слідчих (розшукових) дій № 255т від 19.09.2016 з додатком.

Однак, відомості, у вказаному протоколі визнані судом недопустимими, оскільки вони є похідними від доказів, які визнані судом не допустимими, відповідно до вимог частини дванадцятої статті 290 КПК України, про що зазначено у вироку вище.

Оцінивши дослідженні в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про недоведеність того, що кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.15, ч.2 ст.194 КК України вчинили саме обвинувачені ОСОБА_3 і ОСОБА_4 , а тому за цим обвинуваченням їх слід виправдати.

ОСОБА_4 органом досудового слідства також пред`явлено обвинувачення за ч.1 ст.309 КК України, у тому, що він у невстановлений досудовим розслідуванням час, спосіб та місці, але не пізніше 10.09.2016, усвідомлюючи протиправність своїх дій, діючи умисно, порушуючи правовий режим обігу наркотичних засобів в Україні, а саме всупереч вимогам статей 2, 7, 12, 15, 25, 27 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» придбав та в подальшому зберігав при собі, в поясній частині штанів психотропну речовину амфетамін, масою 0,3328 г., обіг якої обмежено згідно Списку № 2 Таблиці 2 Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, затвердженого Постановою КМ України № 770 від 06.05.2000, без мети збуту.

16.09.2016 в приміщенні кабінету № 217 Красилівського ВП ГУНП в Хмельницькій області у ОСОБА_4 вилучено спортивні штани чорного кольору, в поясній частині яких ОСОБА_4 , діючи умисно, зберігав поліетиленовий згорток прозорого кольору, в середині якого знаходилася суха порошкоподібна речовина білого кольору, яка містить психотропну речовину, обіг якої обмежено амфетамін, масою 0,3328 г., з 10.09.2016 по 16.09.2016 для власних потреб без мети збуту.

Дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ч.1 ст.309 КК України, як незаконне придбання та зберігання психотропних речовин без мети збуту.

Вину в пред`явленому обвинуваченні ОСОБА_4 в суді не визнав, пояснив, що не придбавав і не зберігав при собі будь-яких наркотичних засобів. Вказав, що 14.09.2016, через чотири дні після його затримання, працівники поліції у приміщенні службового кабінету Красилівського ВП ГУНП в Хмельницькій області наказали йому зняти та віддати їм спортивні штани, у яких він був одягнутий, пояснюючи це необхідністю проведення експертизи для виявлення слідів горіння. Він зняв із себе штани та передав їх слідчому. Працівник поліції одразу оглянув штани. Будь-яких наркотичних засобів у штанах не було. Протокол вилучення штанів не складався. Після упакування штанів, він, на прохання слідчого, написав заяву про добровільну видачу штанів. Вилучення штанів провели у відсутності його захисника, який вже був на той час допущений до участі у справі.

Як на докази вини ОСОБА_4 у вчиненні вказаного злочину прокурор в судовому засіданні посилається на: заяву ОСОБА_4 від 14.09.2016 про добровільну видачу штанів слідчому; показання свідків ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , слідчого ОСОБА_24 , протокол огляду предмету від 16.09.2016, протокол про результати здійснення негласних слідчих (розшукових) дій № 255т від 19.09.2016 з додатком, висновок судово-хімічної експертизи № 831 від 20.09.2016, речовий доказ наркотичний засіб амфетамін.

Згідно заяви ОСОБА_4 від 14.09.2016, він добровільно видав слідчому ОСОБА_24 свої спортивні штани і просив їх долучити до матеріалів кримінального провадження.

Згідно відомостей з протоколу огляду предмету від 16.09.2016, та долученого до нього відеозапису, слідчий ОСОБА_24 , в присутності понятих ОСОБА_23 та ОСОБА_22 , провів огляд пакету, який був запечатаний і скріплений биркою з написом, що у ньому знаходяться штани спортивні, які були вилучені у ОСОБА_4 14.09.2016. В ході огляду виявлено та вилучено у поясній частині штанів поліетиленовий пакет з порошком білого кольору.

Згідно висновку судово-хімічної експертизи № 831 від 20.09.2016 вилучена у ОСОБА_4 16.09.2016 речовина містить амфетамін, масою 0,3328 г..

В судовому засіданні слідчий ОСОБА_24 вказав, що він мав намір провести експертизу, з метою виявлення паливно-мастильних речовин на штанах ОСОБА_4 , і 14.09.2016 повідомив останнього, що штани будуть вилучатися. ОСОБА_4 добровільно, в присутності свідків ОСОБА_23 та ОСОБА_22 , видав свої штани, тому вилучення не проводили, протокол вилучення не складав. Захисник ОСОБА_4 при цьому був відсутній. На його прохання ОСОБА_4 написав заяву, що добровільно видає штани. 16.09.2016 від оперативних працівників поліції він довідався, що у штанах, які видав ОСОБА_4 , знаходиться наркотична речовина. Після надходження такої інформації, він провів 16.09.2016 огляд вказаних штанів та виявив і вилучив пакет з порошком білого кольору, який, згідно висновку експертизи є амфетаміном. З 14.09.2016 по 16.09.2016 штани ОСОБА_4 перебували у відділку поліції і 16.09.2016 вилучення штанів у ОСОБА_4 не проводилося.

Допитаний, як свідок, ОСОБА_23 вказав, що восени 2016 року він був присутній у відділку поліції і слідчий запросив бути його понятим при вилученні речей. В кабінеті слідчий сказав ОСОБА_4 віддати штани для проведення експертизи. Після того, як ОСОБА_4 віддав спортивні штани, слідчий сказав останньому написати заяву, що той сам видає штани. Протокол вилучення штанів не складався. Стверджує, що ініціатива від ОСОБА_4 добровільно віддати штани не виходила. Через декілька днів він був запрошений слідчим, як понятий, для проведення огляду речей. В ході огляду штанів, які були вилучені раніше у ОСОБА_4 , виявили пакет з порошком білого кольору.

Допитаний, як свідок, ОСОБА_22 суду вказав, що восени 2016 року він був запрошений понятим при проведенні вилучення у ОСОБА_4 штанів. Слідчий наказав ОСОБА_4 скинути спортивні штани. Після вилучення штанів слідчий склав протокол вилучення, який підписали він, другий понятий, слідчий та ОСОБА_4 .. ОСОБА_4 після вилучення штанів, на прохання слідчого написав заяву про добровільну видачу штанів. Через декілька днів він був запрошений слідчим, як понятий, для проведення огляду речей. В ході огляду штанів, які були вилучені раніше у ОСОБА_4 , виявили пакет з порошком білого кольору.

Суд відкидає, як доказ, показання свідка ОСОБА_22 про складання протоколу вилучення штанів у ОСОБА_4 , оскільки ці показання не відповідають дійсності, та спростовуються показаннями слідчого ОСОБА_24 , який вказав, що такий протокол не складався, і показання останнього у цій частині підтверджуються показаннями свідка ОСОБА_23 та обвинуваченого ОСОБА_4 ..

Досліджені в судовому засіданні вказані докази, будь-яким чином не вказують на вилучення 16.09.2016 у ОСОБА_4 спортивних штанів, у яких зберігався наркотичний засіб, як це вказано у обвинуваченні.

Надані суду матеріали свідчать, що вилучені у ОСОБА_4 спортивні штани вже з 14.09.2016 перебували у слідчого.

Аналіз показань свідків ОСОБА_23 , ОСОБА_22 свідчить, що слідчий ОСОБА_24 провів вилучення у підозрюваного ОСОБА_4 спортивних штанів 14.09.2016, у які той був одягнутий, і така слідча дія була проведена з участю підозрюваного за відсутності його захисника, який на той час вже був допущений до участі у справі. Ці показання спростовують твердження слідчого, що ОСОБА_4 добровільно видав штани.

Приймаючи до уваги, що процесуальна дія щодо вилучення у ОСОБА_4 штанів 14.09.2016 була проведена без відповідної фіксації, з порушенням вимог статей 103-106 КПК України, та з порушенням права особи на захист, суд приходить до висновку про необхідність визнання такого вилучення та заяви ОСОБА_4 від 14.09.2016 недопустимими доказами.

Показання слідчого ОСОБА_24 , що штани від ОСОБА_4 отримано законним шляхом, не є допустимим доказом, оскільки законність дій процесуальної особи, якою є слідчий, має доводитися процесуальними документами, а не його показаннями.

Таким чином, судом встановлено, що з 14 по 16.09.2016 спортивні штани ОСОБА_4 , поза його волею, у непередбачений законом спосіб, перебували у розпорядженні слідчого.

Прокурор у судовому засіданні посилається, як на доказ, щодо виявлення ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 КК України на відомості, зафіксовані у протоколі про результати здійснення негласних слідчих (розшукових) дій № 255т від 19.09.2016 з додатком, який був складений в межах кримінального провадження № 0000365 від 22.07.2016 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.194, ч.4 ст.296, ч.2 ст.189 КК України.

Відповідно до змісту постанови прокурора Старокостянтинівської прокуратури ОСОБА_5 про об`єднання матеріалів досудових розслідувань від 22.09.2016, встановлено, що до ЄРДР 22.09.2016 за № 0000475 внесено відомості про кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.309 КК України, щодо обставин виявлення у одязі ОСОБА_4 наркотичного засобу амфетаміну.

Відповідно до п.4.3.1. Інструкції, якщо в результаті проведення негласної слідчої (розшукової) дії виявлено ознаки кримінального правопорушення, яке не розслідується в даному кримінальному провадженні, слідчим або уповноваженим оперативним підрозділом невідкладно складається протокол, що не пізніше 24 годин з моменту виявлення ознак зазначеного кримінального правопорушення надається прокурору, який здійснює нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва.

Згідно ст.257 КПК України, якщо в результаті проведення негласної слідчої (розшукової) дії виявлено ознаки кримінального правопорушення, яке не розслідується у даному кримінальному провадженні, то отримана інформація може бути використана в іншому кримінальному провадженні тільки на підставі ухвали слідчого судді, яка постановляється за клопотанням прокурора.

Приймаючи до уваги, що в результаті проведення негласної слідчої дії, зафіксованої у протоколі про результати здійснення негласних слідчих (розшукових) дій № 255т від 19.09.2016 з додатком, було виявлено ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 КК України і яке не розслідувалося у даному провадженні, слідчий або уповноважений підрозділ не вчинили дії відповідно до п.4.3.1. Інструкції, а прокурор, відповідно до вимог ст.257 КПК України, не звернувся з клопотанням до слідчого судді за дозволом про використання отриманої інформації в іншому кримінальному провадженні і такої ухвали слідчого судді не отримав.

Таким чином, отримана інформація про кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.309 КК України в кримінальному провадженні № 0000365 від 22.07.2016, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.194, ч.4 ст.296, ч.2 ст.189 КК України, могла бути використана у кримінальному провадженні № 0000475 від 22.09.2016, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 КК України, лише з дозволу слідчого судді, відповідно до ст.257 КПК України, який не був отриманий прокурором у кримінальному провадженні № 0000365 від 22.07.2016.

Інформація, отримана в результаті проведення негласної слідчої дії, зафіксованої у протоколі про результати здійснення негласних слідчих (розшукових) дій № 255т від 19.09.2016 з додатком, не може бути використана у кримінальному провадженні за ч.1 ст.309 КК України, оскільки не отриманий дозвіл на її використання, в порядку ст.257 КПК України.

Сам факт об`єднання вказаних кримінальних проваджень постановою прокурора Старокостянтинівської прокуратури ОСОБА_5 від 22.09.2016 є сумнівним, оскільки така постанова в реєстрі прийнятих під час досудового розслідування процесуальних рішень, долученому до обвинувального акта, не значиться.

Разом з тим, навіть при умові існування такої постанови прокурора від 22.09.2016, про об`єднання матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000475 від 22.09.2016 та № 0000365 від 22.07.2016 в одне провадження, шляхом приєднання в ЄРДР кримінального провадження № 0000475 до кримінального провадження № 0000365, не вказує на те, що, об`єднавши кримінальні провадження в одне, прокурор позбувся обов`язку виконати вимоги ст.257 КПК України, щодо отримання дозволу на використання інформації в іншому провадженні, оскільки вказана постанова може свідчити лише про облік різних кримінальних проваджень за одним номером.

Крім цього, відомості у вказаному протоколі визнані судом недопустимими, оскільки вони є похідними від доказів, які визнані судом недопустимими, відповідно до вимог частини дванадцятої статті 290 КПК України, про що зазначено у вироку вище.

У зв`язку з цим, суд також визнає недопустимими доказами протокол огляду предмету від 16.09.2016, висновок судово-хімічної експертизи № 831 від 20.09.2016 та речовий доказ наркотичний засіб амфетамін вагою 0,3328 г., оскільки вони є похідними від доказів, отриманих з порушенням вимог кримінального процесуального закону, які визнані судом недопустимими.

Оцінивши дослідженні в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про недоведеність того, що кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.309 КК України вчинив ОСОБА_4 , а тому за цим обвинуваченням його слід виправдати.

При призначенні покарання суд враховує тяжкість вчиненого злочину та особи винних: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 вперше притягуються до кримінальної відповідальності, неодружені, не працюють, по місцю проживання характеризуються посередньо, ОСОБА_4 хворіє на ревматичну хворобу серця.

Обставин, які пом`якшують покарання обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , згідно ст.66 КК України, та обставин, які обтяжують їх покарання, згідно ст.67 КК України, судом не встановлено.

Враховуючи тяжкість вчиненого ОСОБА_3 та ОСОБА_4 злочину, а також зневажливе ставлення до скоєного злочину, відсутність у них щирого жалю, з цього приводу, суд приходить до висновку, про неможливість звільнення обвинувачених від призначеного покарання із випробуванням, а їх виправлення та перевиховання можливе виключно в умовах ізоляції від суспільства і саме таке покарання буде законним та справедливим.

ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 звернулися до суду з цивільним позовом до ОСОБА_3 і ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої злочинами.

Позивач ОСОБА_6 просив стягнути у солідарному порядку з обвинувачених 18000 гривень, сплачених ним для обвинувачених протягом жовтня 2014 року по березень 2016 року внаслідок вимагання, та 60000 гривень відшкодування моральної шкоди, завданої у зв`язку з душевними хвилюваннями, яких позивач зазнав у зв`язку з вимаганням у нього коштів, погрозами на його адресу і його сім`ї, та підпалом і пошкодженням належного йому автомобіля ВАЗ 21043, державний номерний знак НОМЕР_6 .

Позивач ОСОБА_7 просив стягнути солідарно з обвинувачених 18000 гривень сплачених ним для обвинувачених протягом жовтня 2014 по березень 2016 року внаслідок вимагання, та 60000 гривень відшкодування моральної шкоди, завданої у зв`язку з душевними хвилюваннями, яких позивач зазнав у зв`язку з вимаганням у нього коштів та погрозами на його адресу і його сім`ї.

Позивач ОСОБА_8 просила стягнути солідарно з обвинувачених 3500 грн відшкодування вартості пошкодженого вікна будинку, та 50000 грн відшкодування моральної шкоди, завданої у зв`язку з душевними хвилюваннями, яких позивач зазнала у зв`язку з підпалом її будинку.

Суд вважає, що потерпілому ОСОБА_6 завдано моральної шкоди. Він переніс хвилювання за своє здоров`я, а також, здоров`я своїх близьких осіб, у зв`язку з погрозами на їх адресу з боку обвинувачених.

На думку суду, з урахуванням ступеню вини обвинувачених, характеру їх дій, обсягу понесених потерпілим моральних страждань, їх тривалості, суті пред`явлених позовних вимог, розмір даного відшкодування слід визначити в сумі 5000 гривень, яке у відповідності до вимог ч.1 ст.1190 ЦК України підлягає стягненню з осіб, що їх заподіяли (з обох обвинувачених) в солідарному порядку, на користь ОСОБА_6 ..

Приймаючи до уваги, що вина обвинувачених ОСОБА_3 і ОСОБА_4 , у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.15, ч.2 ст.194 КК України не доведена, цивільний позов ОСОБА_6 та ОСОБА_8 про відшкодування моральної та матеріальної шкоди, завданої вказаним злочином підлягає залишенню без розгляду, у відповідності з вимогами ч.3 ст.129 КПК України.

Цивільний позов ОСОБА_6 та ОСОБА_7 про відшкодування матеріальної шкоди та моральної шкоди, завданої в період з жовтня 2014 до серпня 2016 року не випливає з пред`явленого ОСОБА_3 і ОСОБА_4 , обвинувачення, а тому він підлягає залишенню без розгляду.

Оскільки в судовому засіданні не встановлено, що обвинувачені в серпні 2016 року вчинили відносно ОСОБА_7 вимагання коштів, а тому, його позов про відшкодування моральної шкоди, спричиненої у цей час, теж підлягає залишенню без розгляду.

Згідно із ч.1 ст.124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати.

При подані позовної заяви ОСОБА_6 було сплачено судовий збір в сумі 640 грн за вимогу про стягнення моральної шкоди, тому з обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 підлягають стягненню ці витрати в сумі по 320 грн з кожного.

Згідно ч.2 ст.124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Разом з тим, приймаючи до уваги, що вина обвинувачених ОСОБА_3 і ОСОБА_4 , у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.15, ч.2 ст.194 КК України, а ОСОБА_4 , також у вчиненні ч.1 ст.309 КК України, не доведена, вартість експертиз № 891 від 29.09.2016, № 830 від 27.09.2016, № 836 від 28.09.2016, № 892 30.09.2016, № 5378/16-26 від 22.11.2016, проведених у зв`язку з цим обвинуваченням, підлягає віднесенню на рахунок держави.

Також, підлягає віднесенню на рахунок держави вартість експертизи №65-х від 28.09.2016, оскільки її проведення не пов`язане із пред`явленим ОСОБА_3 та ОСОБА_4 обвинуваченням.

Доля речових доказів по справі, які надавались суду, підлягає вирішенню відповідно до ч.9 ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст.370, 374 КПК України суд, -

З А С У Д И В:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.189 КК України, призначивши йому покарання у виді трьох років шести місяців позбавлення волі.

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.189 КК України, призначивши йому покарання у виді трьох років трьох місяців позбавлення волі.

ОСОБА_4 визнати невинуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.309 КК України та виправдати його на підставі п.3 ч.1 ст.284 КПК України.

ОСОБА_3 та ОСОБА_4 визнати невинуватими у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.15, ч.2 ст.194 КК України та виправдати їх на підставі п.3 ч.1 ст.284 КПК України.

До набрання вироком законної сили міру запобіжного заходу ОСОБА_3 та ОСОБА_4 залишити попередню - тримання під вартою.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 та ОСОБА_4 рахувати з 25.07.2017.

Зарахувати ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в строк відбуття покарання попереднє їх ув`язнення з 10.09.2016 по 20.06.2017 включно, із розрахунку один день переднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, відповідно до ч.5 ст.72 КПК України в редакції Закону від 25.12.2015.

Зарахувати ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в строк відбуття покарання попереднє їх ув`язнення з 21.06.2017 по 24.07.2017 включно, із розрахунку день попереднього ув`язнення за день позбавлення волі, відповідно до ч.5 ст.72 КПК України в редакції Закону від 21.06.2017.

Процесуальні витрати по справі віднести на користь держави.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Красилівського районного суду Хмельницької області від 13.09.2016 на одяг та взуття ОСОБА_4 - скасувати.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Красилівського районного суду Хмельницької області від 13.09.2016 на грошові кошти в сумі 2000 грн, мобільний телефон «NOKIA RM 618 X2-00» із сім-карткою НОМЕР_7 , ключ, ніж «Мачете», мобільний телефон «NOKIA 101» із сім-карткою НОМЕР_8 , предмет схожий на відмичку, предмет схожий на сокиру, пластикову картку мобільного оператора «Лайфселл» з абонентським номером НОМЕР_9 , паспорт ОСОБА_3 - скасувати.

Речові докази:

- грошові кошти в сумі 2000 грн повернути ОСОБА_6 ;

- одяг та взуття, на які накладено арешт ухвалою слідчого судді Красилівського районного суду Хмельницької області від 13.09.2016 повернути ОСОБА_4 ;

- мобільний телефон «NOKIA RM 618 X2-00», мобільний телефон «NOKIA 101», ніж-мачете фірми «SKIF», сім-картку № НОМЕР_7 , сім-картку № НОМЕР_8 , ключ, предмет схожий на відмичку, предмет схожий на сокиру, пластикову картку мобільного оператора «Лайфселл» з абонентським номером НОМЕР_9 повернути ОСОБА_3 ;

- паспорт громадянина України, серії НОМЕР_10 на ім`я ОСОБА_3 надіслати до виправної установи за місцем відбування ОСОБА_3 покарання;

- наркотичний засіб знищити.

Картки пам`яті micro SD в кількості 6 штук повернути Красилівському ВП ГУНП в Хмельницькій області, для подальшого використання.

СД диски, які знаходяться в матеріалах справи залишити при справі.

Автомобіль ВАЗ 21043, державний номерний знак НОМЕР_11 повернути ОСОБА_6 ..

Цивільний позов ОСОБА_6 про відшкодування моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в солідарному порядку на користь ОСОБА_6 відшкодування моральної шкоди в сумі 5000 гривень.

Стягнути з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 по 320 грн з кожного на користь ОСОБА_6 сплаченого судового збору.

Цивільний позов ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої в період з жовтня 2014 по березень 2016 року, та моральної шкоди, завданої в період з жовтня 2014 по липень 2016 року, залишити без розгляду.

Цивільний позов ОСОБА_7 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої злочином, залишити без розгляду.

Цивільний позов ОСОБА_6 та ОСОБА_8 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої злочином, передбаченим ч.2 ст.15, ч.2 ст.194 КК України, залишити без розгляду.

Вирок набирає законної сили через 30 днів після його проголошення, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Хмельницької області через Красилівський районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення, а засудженими ОСОБА_3 та ОСОБА_4 протягом 30 днів з моменту вручення їм копії вироку.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченим та прокурору.

Суддя ОСОБА_25