Апеляційний суд Рівненської області
_______________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України
14 серпня 2017 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі:

Суддів - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

підозрюваного ОСОБА_6

захисників-адвокатів ОСОБА_7 , ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне апеляційну скаргу прокурора, який здійснює процесуальне керівництво у кримінальному провадженні № 0000518, на ухвалу слідчого судді Здолбунівського районного суду Рівненської області від 01 серпня 2017 року, -

ВСТАНОВИЛА:
Цією ухвалою відмовлено в задоволенні клопотання старшого слідчого СВ Здолбунівського ВП Острозького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Рівненській області, погодженого прокурором, щодо обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Здолбунів Рівненської області, мешканця АДРЕСА_1 , зареєстрованого по АДРЕСА_2 , громадянина України, не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України, і обрано ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту з покладенням обов`язків, передбачених п. п. 1, 2, 3, 4, 8, 9 ч. 5 ст. 194 КПК України.

Як вбачається з клопотання, ОСОБА_6 підозрюється в тому, що 30 липня 2017 року приблизно о 03.30 год, перебуваючи на подвір`ї кафе ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: АДРЕСА_1 , під час суперечки, яка виникла на грунті особистих неприязних відносин між ним та ОСОБА_9 , маючи умисел на протиправне позбавлення життя особи, умисно завдав останньому один удар металевим предметом, ззовні схожим на ніж, в область грудної клітки, заподіявши тілесні ушкодження у вигляді проникаючого ножового поранення грудної клітки справа з наскрізними пошкодженням грудини та внутрішньої грудної артерії справа, правобічний гемопневмоторакс, однак не зміг довести свій умисел до кінця, будучи зупинений відвідувачами кафе Фромаж, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України, про що 30 липня 2017 року ОСОБА_6 оголошено.

У поданій апеляційній скарзі прокурор зазначає, що ОСОБА_6 ніде не працює та не навчається, обґрунтовано підозрюється за ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України, санкція статті якої передбачає позбавлення волі від 7 до 15 років, у справі не допитано ряд свідків та потерпілого, а тому обраний судом запобіжний захід, на його думку, не зможе запобігти ризикам, передбачених ст. 177 КПК України.

Просить скасувати оскаржувану ухвалу і обрати підозрюваному ОСОБА_6 запобіжний захід саме у вигляді тримання під вартою.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи прокурора на підтримання апеляційної скарги, підозрюваного ОСОБА_6 та його захисників-адвокатів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , які просять залишити ухвалу слідчого судді без зміни, перевіривши матеріали клопотання й обговоривши викладене в апеляційній скарзі прокурора, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до положень ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Згідно ст. 183 КПК України та розяснень, що містяться в п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 25.04.2003 року Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства, взяття під варту є найбільш суворим запобіжним заходом, який обирається лише за наявності підстав вважати, що інші, менш суворі запобіжні заходи, можуть не забезпечити виконання підозрюваним, обвинуваченим його процесуальних обов`язків та належної поведінки.

З клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_6 слідує, що слідчим на його обґрунтування вказано про тяжкість злочину, у якому підозрюється ОСОБА_6 , суворість покарання, що йому загрожує, й можливість підозрюваного незаконно впливати на свідків, потерпілого у даному кримінальному провадженні чи переховуватися від досудового розслідування і суду.
Між тим, відповідно підпункту 1(с) статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, підставами для обрання запобіжного заходу у вигляді взяття під варту, крім обґрунтованої підозри у вчиненні правопорушення, є наявність відповідних і достатніх підстав для тримання особи під вартою. Ризик переховування обвинуваченого від слідства і правосуддя, враховуючи Рішення Європейського суду з прав людини у справі W. проти Швейцарії від 26.01.1993 року, не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового вироку.
При апеляційному розгляді жодних даних, які б свідчили про тиск ОСОБА_6 , який має сім`ю, постійне місце проживання, за яким виключно позитивно характеризується, що підтверджується довідкою сільської Ради, наявної в матеріалах провадження, на потерпілого чи свідків або перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином не встановлено, як і доказів незабезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_6 його процесуальних обов`язків, належної поведінки чи переховування від досудового розслідування.
Не навів таких доказів і прокурор в судовому засіданні, якийствердив, що підозрюваний ОСОБА_6 не порушує умов домашнього арешту та покладених на нього судом першої інстанції обов`язків, очевидці події, як свідки, допитані, а потерпілий не допитаний, оскільки знаходиться за межами Рівненської області.

Враховуючи викладене, колегія суддів не вбачає підстав для обрання стосовно ОСОБА_6 найсуворішого запобіжного заходу тримання під вартою, як і підстав для скасування оскаржуваного рішення.
Керуючись ст. ст. 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:
Ухвалу слідчого судді Здолбунівського районного суду Рівненської області від 01 серпня 2017 року щодо обрання запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту підозрюваному ОСОБА_6 з покладенням обов`язків, передбачених п. п. 1, 2, 3, 4, 8, 9 ч. 5 ст. 194 КПК України, залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора - без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

С У Д Д І :
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3