Справа № 366/596/17
Провадження № 1-кп/366/48/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 квітня 2017 року Іванківський районний суд Київської області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 при секретарі судового засідання ОСОБА_2 за участю прокурора ОСОБА_3 , захисника адвоката ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань смт. Іванків Київської області клопотання про вирішення питання долі речових доказів, -

ВСТАНОВИВ:
06 квітня 2017 року на адресу суду надійшло клопотання від захисника ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_4 , про вирішення питання долі речових доказів у кримінальному провадженні № 0000007 щодо ОСОБА_6 , засудженого вироком Іванківського районного суду Київської області від 21.03.2017 року (вирок на підставі угоди про визнання винуватості) за ч. 2 ст. 240 КК України.

Відповідно до змісту клопотання, у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_6 , речовими доказами визнані 2 мотопомпи на резиновому ходу, 2 водозабірника, пожежні рукави діаметром 150 мм. 9 шт., 100 мм. 2 шт., 77 мм. 3 шт., 2 швайбери, 2 сокири, 2 штикові лопати, 7 підхватів (сачків), 16 тичок, 2 раколови, на які, відповідно до ухвали слідчого судді від 06.01.2017 року, накладено арешт та передано на зберігання до Іванківського ВП Вишгородського ВП ГУНП в Київській області. Зазначене майно, яке визнано речовим доказом та на яке накладено арешт, є майном (власністю) ОСОБА_5 , оскільки було придбане ним на ринку «Юність» в м. Києві ще у 2013 році, та передане на вимогу ОСОБА_6 у його користування восени 2016 року. Про намір ОСОБА_6 використати це майно, як знаряддя для незаконного видобутку корисних копалин, він не знав та не міг знати, а тому вважає, що арешт майна має бути скасований, а вилучене у ОСОБА_6 майно, повинно бути повернуте йому як законному володільцю.

У судовому засіданні захисник ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_4 , повністю підтримав клопотання та зазначив, що є всі законні підстави для скасування арешту майна та повернення його законному власнику (володільцю) ОСОБА_5 , оскільки останній не знав та не міг знати про їх незаконне використання.

Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні заперечила проти клопотання захисника ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_4 , про вирішення питання долі речових доказів, а саме скасування арешту майна та повернення майна ОСОБА_5 , оскільки арешт майна накладений ухвалою слідчого судді Іванківського районного суду Київської області від 06.01.2017 року, ухвала слідчого судді не оскаржена та є чинною на час розгляду клопотання про вирішення питання долі речових доказів. Крім того, до клопотання не додано жодного документу на підтвердження права власності на арештоване майно. Крім того, заперечуючи проти клопотання, прокурор зазначила, що під час затримання на місці вчинення злочину, ОСОБА_6 на запитання працівників поліції про походження майна, зазначив, що воно належить йому, а тому, на її думку, відсутні будь-які законні підстави для скасування арешту майна, тим паче повернення цього майна ОСОБА_5 . Крім того, прокурор вважає, що є всі підстави для звернення майна в дохід держави.

Суд, вислухавши думку захисника адвоката ОСОБА_4 , який клопотання підтримав, думку прокурора, яка заперечила проти клопотання, ознайомившись із клопотанням і заявою ОСОБА_5 про повернення майна, копією ухвали слідчого судді від 06.01.2017 року про арешт майна, яка надана прокурором у судовому засіданні на вимогу суду, прийшов до наступних висновків.

Так, судом встановлено, що 21.03.2017 року, ОСОБА_6 засуджений вироком Іванківського районного суду Київської області (на підставі угоди про визнання винуватості) за ч. 2 ст. 240 КК України, до покарання у виді штрафу.

Відповідно до ч. 2 ст. 475 КПК України, у резолютивній частині вироку на підставі угоди повинно міститися рішення про затвердження угоди із зазначенням її реквізитів, рішення про винуватість особи із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, рішення про призначення узгодженої сторонами міри покарання за кожним з обвинувачень та остаточна міра покарання, а також інші відомості, передбачені статтею 374 цього Кодексу.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 374 КПК України, у резолютивній частині вироку окрім усього іншого зазначається рішення щодо речових доказів та документів.

Відповідно до п. 9 ст. 100 КПК України, питання про долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішуються судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження.

Згідно п. 1 ч. 9 ст. 100 КПК України, гроші, цінності та інше майно, які підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та/або зберегли на собі його сліди, конфіскуються, крім випадків, коли власник (законний володілець) не знав і не міг знати про їх незаконне використання. У такому разі зазначені, гроші, цінності та інше майно повертаються власнику (законному володільцю).
За ч. 1 ст. 100 КПК України, речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених стаття 160-166, 170-174.

Згідно зі ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
У випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Відповідно до абзацу 2 ч. 10 ст. 170 КПК України, не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.
Згідно з п. 3 ч. 2 ст. 171 КПК України, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено, документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном.
Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:
1) правову підставу для арешту майна;
2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);
3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);
3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу);
4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);
5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;
6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Відповідно до вимог ст. 96-1 КК України, спеціальна конфіскація полягає у примусовому безоплатному вилученні за рішенням суду у власність держави грошей, цінностей та іншого майна у випадках, визначених цим Кодексом, за умови вчинення умисного злочину або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, за які передбачено основне покарання у виді позбавлення волі або штрафу понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а так само передбаченого частиною першою статті 150, статтею 154, частинами другою і третьою статті 159-1, частиною першою статті 190, статтею 192, частиною першою статей 204, 209-1, 210, частинами першою і другою статей 212, 212-1, частиною першою статей 222, 229, 239-1, 239-2, частиною другою статті 244, частиною першою статей 248, 249, частинами першою і другою статті 300, частиною першою статей 301, 302, 310, 311, 313, 318, 319, 362, статтею 363, частиною першою статей 363-1, 364-1, 365-2 цього Кодексу.
Згідно п. 4 ч. 1 ст. 96-2 КК України, спеціальна конфіскація застосовується у разі, якщо гроші, цінності та інше майно були підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення злочину, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), який не знав і не міг знати про їх незаконне використання.
Відповідно до абзацу 3 ч. 4 ст. 96-2 КК України, спеціальна конфіскація не може бути застосована до майна, яке перебуває у власності добросовісного набувача.
За ч. 5 ст. 96-2 КК України, спеціальна конфіскація не застосовується до грошей, цінностей та іншого майна, зазначених у цій статті, які згідно із законом підлягають поверненню власнику (законному володільцю) або призначені для відшкодування шкоди, завданої злочином.
Крім того, за ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.
Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Клопотання про скасування арешту майна розглядає слідчий суддя, суд не пізніше трьох днів після його надходження до суду. Про час та місце розгляду повідомляється особа, яка заявила клопотання, та особа, за клопотанням якої було арештовано майно.

За ч. 4 ст. 174 КПК України, суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, не призначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що є всі законні підстави для скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Іванківського районного суду Київської області від 06.01.2017 року та повернення арештованого майна (2 мотопомпи на резиновому ходу, 2 водозабірника, пожежні рукави діаметром 150 мм. 9 шт., 100 мм. 2 шт., 77 мм. 3 шт., 2 швайбери, 2 сокири, 2 штикові лопати, 7 підхватів (сачків), 16 тичок, 2 раколови) власнику (законному володільцю), ОСОБА_5 , оскільки він не знав та не міг знати про його незаконне використання.

Крім того, твердження прокурора в обгрунтування заперечення клопотання, про належність арештованого майна ОСОБА_6 , про необхідність спеціальної конфіскації арештованого майна, у судовому засіданні не знайшло свого підтвердження, а тому клопотання про вирішення питання долі речових доказів підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 96-1, 96-2 КК України, ст. ст. 100, 170-174, 374, ч. 2 ст. 395, 475 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:
1.Клопотання захисника ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_4 , про вирішення питання долі речових доказів у кримінальному провадженні № 0000007 щодо ОСОБА_6 , засудженого вироком Іванківського районного суду Київської області від 21.03.2017 року (вирок на підставі угоди про визнання винуватості) за ч. 2 ст. 240 КК України, задовольнити.

2.Скасувати арешт майна (2 мотопомп на резиновому ходу, 2 водозабірників, пожежних рукавів діаметром: 150 мм. 9 шт., 100 мм. 2 шт., 77 мм. 3 шт., 2 швайберів, 2 сокир, 2 штикових лопат, 7 підхватів (сачків), 16 тичок, 2 раколовів), накладений ухвалою слідчого судді Іванківського районного суду Київської області від 06.01.2017 року.

3.Повернути ОСОБА_5 , який проживає: АДРЕСА_1 , як власнику (законному володільцю), вилучене та в подальшому арештоване у ОСОБА_6 майно.

Ухвала суду може бути оскаржена до Апеляційного суду Київської області протягом 7 (семи) днів з дня її оголошення.

Суддя