Єдиний унікальний номер 225/5532/16-к
Номер провадження 11-кп/775/1193/2016

УХВАЛА

Іменем України

13 грудня 2016 року колегія суддів судової палати з кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення апеляційного суду Донецької області в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 ОСОБА_3 ,

при секретарі: ОСОБА_4 ,

за участю

прокурора ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бахмуті Донецької області матеріали заяви про застосування амністії за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Дзержинського міського суду Донецької області від 11 жовтня 2016 року, якою відмовлено у задоволені заяви засудженого ОСОБА_6 про застосування до нього ЗУ «Про амністію у 2014 р.», -

ВСТАНОВИЛА:

До Дзержинського міського суду Донецької області надійшла заява ОСОБА_6 , засудженого вироком Іллічевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 25.12.2012 року за ст. 296 ч. 4 КК України до 4 років позбавлення волі, про застосування до нього Закону України «Про амністію у 2014 р.».

Ухвалою Дзержинського міського суду Донецької області від 11 жовтня 2016 року, ОСОБА_6 відмовлено у задоволені його заяви про застосування до нього ЗУ «Про амністію у 2014 р.».

Відмовляючи в задоволенні вказаної заяви, Дзержинський міський суд послався на те, що в заяві засудженого не зазначено підстав застосування амністії відносно нього, та з матеріалів справи також не вбачається підстав для застосування до засудженого ОСОБА_6 ст. ст. 1-7 Закону України «Про амністію у 2014 році», оскільки жодна з вищевказаних статей закону не може бути застосована до нього.

В своїй апеляційній скарзі засуджений просить скасувати ухвалу суду І інстанції, пояснюючи це тим, що дана ухвала суду є необґрунтованою і незаконною. Зазначає, що має родину: мати ОСОБА_7 , 1940 р.н., яка потребує постійного догляду, оскільки самостійно доглядати за собою не може, дітей ОСОБА_8 , 1989 р.н., ОСОБА_9 , 1985 р.н., ОСОБА_10 , 1987 р.н., ОСОБА_11 , 1992 р.н., дружину ОСОБА_12 , 1968 р.н., їздив до родини забезпечував продуктами харчування та грошами, через що не міг своєчасно відмічатись в установі Іллічівського РВ КВІ УДПтСУ в Донецькій області, тому скасовано випробувальний термін та його направлено до відбування покарання.

З апеляційної скарги ОСОБА_6 вбачається про його не згоду з ухвалою Іллічівського суду м. Маріуполя Донецької області від 23.07.2014 року стосовно скасування випробувального терміну, зміни запобіжного заходу, та його направлення для відбування покарання за вироком того ж суду від 25.12.2012 року, що не є предметом розгляду в теперішньому судовому засіданні.

ОСОБА_6 , будучи судом повідомлений в належний спосіб про день, час та місце слухання кримінального провадження, в судове засідання не з`явився, в апеляційній скарзі просив розглянути його апеляційну скаргу без його участі, а тому суд проводить апеляційне судове засідання у відсутності вказаної особи.

Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали провадження, а також доводи апеляційної скарги, думку прокурора, який заперечував проти апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що підстав, передбачених кримінальним процесуальним законом та законом про застосування амністії, для зміни або скасування рішення місцевого суду в ході апеляційного перегляду не має, тому апеляційна скарга ОСОБА_6 не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Відповідно до Закону України «Про амністію у 2014 році» від 08.04.2014 року № 1185-VII, амністія застосовується на підставі ст. 92 Конституції України, положень Кримінального кодексу України і Закону України «Про застосування амністії в Україні».

У статті 10 Закону України "Про амністію у 2014 році" зазначено, що рішення про застосування чи незастосування амністії приймається судом стосовно кожної особи індивідуально після ретельної перевірки матеріалів особової справи та відомостей про поведінку засудженого за час відбування покарання.

У ст.ст. 1,2,3,4 ЗУ «Про амністію у 2014 році» міститься перелік осіб до яких можна застосувати амністію. Даний перелік осіб є вичерпним.

Під час перевірки матеріалів провадження судом апеляційної інстанції встановлено, що вироком Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 25 грудня 2012 року ОСОБА_6 визнано винним та засуджено за ст. 296 ч. 4 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки. На підставі ст.ст. 75,76 КК України звільнено від відбування призначеного покарання з іспитовим строком на 2 роки. Ухвалою Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 23.04.2014 року звільнення ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням скасовано. Засудженого затримано 01.07.2015 року на підставі вищевказаної ухвали та направлено до Маріупольського слідчого ізолятору УДПтСУ в Донецькій області для подальшого направлення до місць відбування покарань.

На думку колегії суддів, доводи апеляційної скарги ОСОБА_6 задоволенню не підлягають. Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_6 вчинив тяжкий злочин. Всі діти ОСОБА_6 , перелічені в апеляційній скарзі, вже досягли повноліття. Мати ОСОБА_6 ОСОБА_7 , хоч і досягла семи десяти річного віку, проте обвинуваченим не надані ніякі відомості, що мати знаходиться на його утриманні, потребує його догляду та в неї нема більше дітей та що він є єдиною дитиною, який опікується нею, як того потребує Закон України «Про амністію в 2014 році».

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції на підставі всебічного, повного, об`єктивного і неупередженого розгляду кримінального провадження, дійшов до правильного висновку про неможливість застосування до засудженого ОСОБА_6 Закону України «Про амністію у 2014 році», оскільки в заяві засудженого ОСОБА_6 не зазначено відповідної норми закону, який підлягає застосуванню та ним нічим не доведено, що він є суб`єктом даного закону. Колегією суддів також не встановлено обставин, на підставі яких до нього можливо застосувати положення Закону України "Про амністію у 2014 році", на які він послався в апеляційній скарзі. Зазначеним законом не передбачено автоматичне звільнення осіб на підставі амністії.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 - залишити без задоволення.

Ухвалу Дзержинського міського суду Донецької області від 11 жовтня 2014 року, якою відмовлено у задоволені заяви засудженого ОСОБА_6 про застосування до нього Закону України «Про амністію у 2014 р.» - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 3-х місяців з дня її проголошення, а засудженим, який утримується під вартою, в той же строк з часу отримання копії ухвали.

Судді: