№ 317/3178/16-к
№/п 1-кп/317/77/2017
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 лютого 2017 року

Запорізький районний суд Запорізької області у складі:
головуючого судді: ОСОБА_1 ,
при секретарі: ОСОБА_2 ,
за участю прокурора: ОСОБА_3 ,
обвинуваченого: ОСОБА_4 ,
захисника обвинуваченого: ОСОБА_5 ,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Полянівка Мелітопольського району Запорізької області, громадянина України, українця, освіта середня, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні злочину, передбаченого ст. 407 ч. 3 КК України,
В С Т А Н О В И В:
Відповідно до Указу Президента України від 21 липня 2014 року № 607/2014 «Про часткову мобілізацію», в Україні оголошено початок проведення часткової мобілізації.
На виконання зазначеного Указу, 04.09.2014 ОСОБА_4 був призваний за мобілізацією ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Наказом командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 № 44 від 01.11.2014 солдата ОСОБА_4 призначено на посаду кулеметника 1 мотопіхотного взводу третьої мотопіхотної роти.
Солдат ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем, відповідно ст. ст. 3-6, 11, 16, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України був зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути зразком витримки, берегти військову честь, показувати приклад дисциплінованості, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків, виконувати службові обов`язки, шо визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, про все, що сталося з військовослужбовцем і стосується виконання ним службових обов`язків доповідати своєму безпосередньому начальникові, за дозволом на звільнення з розташування військової частини звертатися до свого безпосереднього начальника, а виїзд військовослужбовців, за межі гарнізону здійснюється лише з дозволу командира військової частини.
14 січня 2015 року солдат ОСОБА_4 вибув на лікування до військової частини НОМЕР_2 . Відповідно до виписного епікризу військової частини НОМЕР_2 23.01.2015 солдат ОСОБА_4 закінчив своє лікування, та 24.01.2015 повинен був повернутись у військову частину польова пошта НОМЕР_1 і приступити до виконання службових обов`язків.
Однак, діючи у порушення вищезазначених статутних вимог, солдат ОСОБА_4 усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх діянь, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою тимчасово ухилитися від проходження військової служби 24 січня 2015 року не прибув з лікувального закладу до військової частини польова пошта НОМЕР_1 , яка дислокувалася у АДРЕСА_2 .
19 квітня 2016 року солдат ОСОБА_4 самостійно з`явився до військової прокуратури Запорізького гарнізону Південного регіону України.
В період з 24.01.2015 по 19.04.2016 солдат ОСОБА_4 свої службові обов`язки не виконував, час проводив на власний розсуд, не приймаючи мір для повернення до військової частини та про своє місцезнаходження до органів військового чи цивільного управління не заявляв та ухилявся від проходження служби.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав себе винним у злочині, що йому інкримінується, підтвердив, що дійсно вчинив злочин при вищевикладених обставинах, пояснив суду, що проходив військову службу, у січні 2015 року лікувався у шпиталі і потім не повернувся до своєї військової частини, оскільки була пошкоджена рука і не хотів бути обузою для товаришів у частині, хоча лікарі признали його придатним до служби. З 24.01.2015 року до 19.04.2016 року не був у частині, лише телефонував їм, в цей час був вдома і у цивільних лікарнях проходив реабілітацію, хоча розумів що повинен лікуватися у військових шпиталях та вчасно прибути до військової частини. Також ОСОБА_4 суду пояснив, що звертався до хірурга Василівської ЦРЛ за місцем свого проживання, у психіатра лікування не проходив, лише один раз його направили на прийом до нього, оскільки була легка контузія під час служби, мабуть тому його поставили на облік у психіатра, про що він дізнався вже від прокурора у серпні 2016 року і був дуже здивований цим. У травні 2016 року ОСОБА_4 пройшов військово-лікарську комісію та був визнаний придатним за станом здоров`я до військової служби та 01.10.2016 року уклав контракт з Міністерством оборони України на проходження військової служби у Збройних Силах України.
Беручи до уваги позицію учасників судового провадження, роз`яснивши їм положення ст. 349 КПК України та наслідки її застосування, суд вирішив визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежити дослідження доказів допитом обвинуваченого, дослідити дані, що характеризують особу обвинуваченого.
На підставі ч.3 ст. 349 КПК України подальше дослідження доказів за згодою обвинуваченого та інших учасників судового провадження не проводилося.
На виконання вказівок, викладених в ухвалі апеляційного суду Запорізької області від 20.12.2016 року, судом при новому судовому розгляді були досліджені дані про особу ОСОБА_4 та у судовому засіданні допитаний обвинувачений, показання якого та долучені до кримінального провадження матеріали у сукупності свідчать про те, що військовослужбовець ОСОБА_4 у період з 24.01.2015 року по 19.04.2016 року міг за станом свого здоров`я виконувати обов`язки по військовій службі, але, розуміючи наслідки, без поважних причин вчасно не повернувся з лікувального закладу до військової частини, тривалістю понад один місяць.
Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_4 за ст. 407 ч. 3 КК України, як нез`явлення вчасно без поважних причин на службу з лікувального закладу, тривалістю понад один місяць, вчинене військовослужбовцем.
При призначенні покарання, суд відповідно до вимог ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
ОСОБА_4 вчинив злочин середньої тяжкості.
Беручи до уваги дані про особу обвинуваченого, суд враховує те, що він раніше не судимий, за місцем військової служби та за місцем проживання характеризується позитивно, брав участь у антитерористичній операції на сході України у 2014 році, у нарколога та психіатра на обліку не перебуває (лист головного лікаря КУ «Обласна клінічна психіатрична лікарня» ЗОР від 02.06.2016 року №3015). У травні 2016 року ОСОБА_4 пройшов військово-лікарську комісію та був визнаний придатним за станом здоров`я до військової служби та 01.10.2016 року уклав контракт з Міністерством оборони України на проходження військової служби у Збройних Силах України, що підтверджується матеріалами кримінального провадження.
Обставинами, які пом`якшують покарання, суд визнає те, що ОСОБА_4 щиро розкаявся у скоєному та активно сприяв розкриттю злочину.
Обставин, які обтяжують покарання, судом не встановлені.
Враховуючи викладене, суд вважає, що виправлення ОСОБА_4 можливе без ізоляції від суспільства, треба звільнити його від відбування покарання з випробуванням.
Заявлене прокурором клопотання про обрання відносно обвинуваченого до набрання вироком суду запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, проти якого не заперечували захисник та обвинувачений, суд вважає обгрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, оскільки є наявними ризики, передбачені ст. 177 КПК України.
Цивільний позов не було заявлено. Речові докази відсутні.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 368, 370, 374 КПК України, суд
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ст. 407 ч.3 КК України і призначити йому покарання у вигляді двох років позбавлення волі.
Відповідно до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного судом покарання з випробуванням, строком на один рік.
До набрання вироком законної сили застосувати до обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, поклавши на нього обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме: не залишати місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 , у період доби з 22 год. 00 хв. до 07 год. 00 хв., без дозволу суду.
Контроль за виконанням вироку в частині застосування запобіжного заходу покласти на Василівський ВП ГУНП в Запорізькій області.
Роз`яснити органу внутрішніх справ, що вони повинні негайно поставити на облік ОСОБА_4 і повідомити про це суд.
На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Запорізької області протягом 30 днів з дня його проголошення, через Запорізький районний суд Запорізької області.
Суддя: ОСОБА_1