В И Р О К
іменем України
"08" грудня 2016 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар судових засідань ОСОБА_2 ,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0004369 від 30.03.2016 за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, не працюючого, неодруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення (злочину) передбаченого. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України,

в с т а н о в и в:
Судом визнано доведеним, що ОСОБА_5 30.03.2016 року приблизно о 14 годині 00 хвилин, приїхав до ТРЦ «Скай Молл», який розташований за адресою: місто Київ, проспект Ватутіна, 2-Т.
Перебуваючи у вищевказаному закладі, ОСОБА_5 зайшов до магазину «Резервед», де у нього виник злочинний умисел спрямований на повторне таємне викрадення чужого майна та обернення його на свою користь.

В подальшому, ОСОБА_5 , діючи з корисливих мотивів, повторно з метою власного протиправного збагачення, підійшовши до полиць торгівельного залу вказаного магазину, взяв до своїх рук кросівки та жилетку. Після цього з вказаними речами він зайшов до примірочної.

Реалізуючи злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, з метою протиправного збагачення, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, поклав вказані кросівки темно-синього кольору, марки «Reserved», артикул МК512-95Х-43, вартістю 971 грн. 56 коп. та жилетку чорного кольору з білими вставками, до якої прикріплена бирка з надписом артикул МS187-90Х-ХL вартістю 284 грн. 86 коп. в заздалегідь заготовлене знаряддя вчинення злочину, а саме саморобний пакет з фольги, який ОСОБА_5 виготовив з метою приховання вчинення злочину. Після цього, ОСОБА_5 , помістив даний пакет з фольги з викраденими речами до належного йому рюкзака.

Продовжуючи свої злочинні діяння, з метою викрадення чужого майна ОСОБА_5 , тримаючи при собі речі, що належать магазину «Резервед» почав рухатись в сторону виходу з магазину. Коли він підійшов до виходу, то побачив там сигнальні рамки, але незважаючи на них та, усвідомлюючи, що він не розрахувався за вказаний товар, з метою зникнення з місця вчинення злочину, вийшов з території магазину, таким чином пройшовши повз дані сигнальні рамки.

В подальшому, в момент, коли ОСОБА_5 проходив повз сигнальні рамки, вони спрацювали, подавши сигнальний звук. В цей час до нього підійшов працівник охорони магазину та затримав його. Після цього було викликано працівників поліції та в ході проведення огляду місця події за участю двох понятих вилучено викрадене майно.

Загальна вартість майна, яке намагався викрасти ОСОБА_5 становить 1256 гривні 42 копійки.

Будучи допитаним в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, визнав повністю, дав покази, підтвердив обставини скоєння кримінального правопорушення, викладені в установочній частині вироку, щиро розкаявся у вчиненому.

Крім повного визнання своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення, ОСОБА_5 просив суд визнати недоцільним дослідження доказів, так як повністю погоджується з досудовим розслідуванням справи.

Покази обвинуваченого ОСОБА_5 під час досудового слідства і в судовому засіданні послідовні і логічні, а тому не викликають сумнівів суду у правильності розуміння ним змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

За таких обставин, суд переконавшись, що учасники процесу, вірно розуміють зміст обставин провадження, відсутності сумнівів в добровільності їх позицій, у відповідності до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням, зібраних досудовим слідством матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого, тих, що стосуються вирішення питання про долю речових доказів, а також інших доказів, в яких викладені та посвідчені відомості, що мають значення для встановлення фактів і обставин даного кримінального провадження.

Враховуючи наведене, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, у межах ч. 3 ст. 349 КПК України, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, приходить до висновку про повну доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, за обставин, встановлених судом.

Тож, суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, оскільки він своїми умисними діями вчинив закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинену повторно, виконавши всі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, однак останній не було закінчено з причин, які не залежали від його волі.

Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (злочину), особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання.

Те, що згідно ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Так, обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_5 є щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання, відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Суд враховує, що обвинувачений на обліку у лікаря-психіатра не перебуває, перебуває на обліку у лікаря-нарколога, має постійне місце реєстрації, індивідуальні властивості особи: стать, вік, стан здоров`я, родинний стан, спосіб життя; ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (злочину), а саме: його класифікацію за ст. 12 КК України, особливості й обставини вчинення: форму вини, мотив і мету, спосіб, стадію вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, конкретні обставини, що характеризують поведінку винної особи до вчинення караного діяння, пов`язані з вчиненням правопорушення, після вчинення діяння та вважає за необхідне призначити покарання у межах санкції ст. 185 КК України у виді позбавлення волі.

При цьому, суд беручи до уваги те, що вироком Апеляційного суду м. Києва від 01.11.2016 обвинуваченого було визнано винуватим у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, та з урахуванням положень ст.ст. 70, 71 КК України, призначено покарання у виді 4 (чотирьох) років 2 (двох) місяців позбавлення волі, враховуючи положення ч. 4 ст. 70 КК України, яка регламентує, що за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку; у цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу, вважає за необхідне призначити обвинуваченому остаточне покарання шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим з зарахуванням покарання, відбутого частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими статтею 72 КК України, оскільки переконаний, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України, дана міра покарання є достатньою для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів (кримінальних правопорушень).

Запобіжний захід, як захід забезпечення кримінального провадження, у кримінальному провадженні, обвинуваченому не обирався та підстави для його визначення, на цьому етапі, відсутні.

Питання речових доказів у кримінальному проваджені вирішено, згідно положень ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 368-371, 373-374, 376 КПК України, суд

у х в а л и в :
ОСОБА_5 визнати винуватим у пред"явленому обвинуваченні за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України та призначити покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України призначити ОСОБА_5 остаточне покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання за цим вироком більш суворим за вироком Апеляційного суду м. Києва від 01.11.2016 у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) років 2 (два) місяці.

Зарахувати ОСОБА_5 відбуте частково покарання за вироком Апеляційного суду м. Києва від 01.11.2016 за правилами, передбаченими ст. 72 КК України.

Речові докази: кросівки темно-синього кольору, марки «Reserved», артикул МК512-95Х-43, з биркою на якій вказана ціна 1099 грн., жилетку чорного кольору з білими вставками, до якої прикріплена бирка з надписом МS187-90Х-ХL, на бирці вказана ціна 849 грн. - залишити у власності ДП «ЛПП Україна» АТ «ЛПП»; рюкзак чорного кольору, пакет з фольги обмотаний скетчем чорного кольору знищити.

Вирок може бути оскаржено протягом 30 днів з дня проголошення до Апеляційного суду м. Києва через Дніпровський районний суд м. Києва.
Копію судового рішення негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору, іншим учасникам судового провадження та не пізніше наступного дня після ухвалення надіслати учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

С у д д я : ОСОБА_1