УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
2017 року квітня місяця 07 дня м. Дніпро

Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретар судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань м. Дніпро заяву про самовідвід судді ОСОБА_7 ,-
03.04.2017 суддя ОСОБА_7 заявив про самовідвід, мотивуючи тим, що 20.03.2017 після судового засідання з доповідною запискою до нього звернулася секретар судового засідання ОСОБА_8 про те, що обвинувачений ОСОБА_3 повідомив її про його звернення з заявою до прокуратури Дніпропетровської області про внесення відомостей відносно судді ОСОБА_7 до ЄРДР та проведення досудового розслідування. 03.04.2017 під час судового засідання обвинувачений ОСОБА_3 підтвердив факт свого звернення із заявами «до Генеральної прокуратури України, Національного антикорупційного бюро, а, також, до прокуратури Дніпропетровської області про внесення відомостей щодо судді ОСОБА_7 до Єдиного реєстру досудового розслідування за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.364,374,382,396 КК України з приводу саме судового розгляду кримінального провадження відносно нього, ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , про звернення з поданням про позбавлення судді ОСОБА_7 суддівської недоторканності як судді, та залучення його до кримінального провадження в якості потерпілого».
Суддя ОСОБА_7 зазначив, що згідно ч. 1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 p., яка закріплює право на справедливий суд, кожна людина має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, який встановить обгрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Важливою процесуальною гарантією реалізації права кожної людини на справедливий судовий розгляд незалежним і безстороннім судом у кримінальному провадженні України є інститут відводів (самовідводів) професійних суддів і присяжних, який являє собою сукупність процесуальних норм, що передбачають ініціювання та вирішення питання про недопущення судді до участі або усунення його від участі в кримінальному провадженні за наявності обставин, що виключають таку участь. При цьому, Законодавець чітко регламентував у ст.75 КПК України, обставини, що виключають участь слідчого судді, судді або присяжного в кримінальному провадженні. У пункті 2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів (схвалені резолюцією 2006/23 Економічної і Соціальної Ради ООН від 27.07.2006р.) зазначається, що суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього є неможливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.
Заявляючи самовідвід, головуючий по справі суддя ОСОБА_7 врахував можливі, на його думку, в майбутньому наслідки з боку учасників судового розгляду, з приводу остаточного рішення суду - вироку та звинувачення його: якщо виправдувальний вирок, що його нібито було винесено під тиском на суд, з огляду на заяву ОСОБА_3 до прокуратури або обвинувального, що може бути розцінено стороною захисту про його упередженість.
У судовому засіданні прокурор заперечував проти задоволення заяви про самовідвід головуючого по справі судді ОСОБА_7 .
Суд, із урахуванням думки учасників процесу, приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення заяви про самовідвід судді ОСОБА_7 , з огляду на наступне.
У відповідності зі ст.75 КПК України суддя не може брати участь у кримінальному провадженні: 1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача; 2) якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст,представник персоналу органу пробації, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник; 3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження; 4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості; 5) у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи.
Відповідно до ст. 80 КПК України за наявності підстав, передбачених ст.ст.75-79 КПК України, суддя зобов`язаний заявити самовідвід, який відповідно до ч.5 даної статті повинен бути вмотивованим.
Статтею 15 Кодексу суддівської етики регламентовано, що неупереджений розгляд справ є основним обов`язком судді. Суддя має право заявити самовідвід у випадках, передбачених процесуальним законодавством, у разі наявності упередженості щодо одного з учасників процесу, а також у випадку, якщо судді з його власних джерел стали відомі докази чи факти, які можуть вплинути на результат розгляду справи.
У відповідності до ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього обвинувачення.
Як вбачається з практики Європейського Суду про захист прав людини найважливішим питанням здійснення правосуддя незалежним, неупередженим та безстороннім судом є довіра, яку суди повинні вселяти в громадськість в демократичному суспільстві.
Під час вирішення Європейським судом з прав людини справи «Білуха проти України» було підкреслено, що відповідно до усталеної практики Суду наявність безсторонності відповідно до п.1 ст.6 повинна визначатися за суб`єктивними та об`єктивними критеріями. Відповідно до суб`єктивного беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (рішення «Фей проти Австрії» від 24.02.1993 р., «Ветштайн проти Швейцарії»). У кожній окремій справі слід вирішувати чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про небезсторонність суду.
З огляду на вищевказане «правосуддя повинно не тільки чинитися, повинно бути також видно, що воно чиниться.».
У пункті 2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів, схвалених резолюцією 2006/23 Економічної і Соціальної Ради ООН від 27.07.2006, зазначається, що суддя повинен взяти самовідвід від участі в будь-якому процесі, коли для нього неможливе винесення неупередженого рішення у справі або коли сторонньому спостерігачеві може видатись, що суддя не здатен винести неупередженого рішення.
Однак, суддею ОСОБА_7 не було наведено в його заяві про самовідвід в чому саме полягає його прихильність або упередженість безпосередньо до обвинуваченого ОСОБА_3 ,а також до обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , як і посилання на інші обставини, які могли б викликати сумніви у його неупередженості.
Керуючись ст. 75-81 КПК України, п. 2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів, ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, суд, -
Ухвала набирає чинності негайно і оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1

07.04.2017