Доманівський районний суд Миколаївської області
Справа № 475/592/16-к
Провадження № 1-кп/475/4/17
Провадження слідчих органів № 2016 15 000 0000043
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27.06.2017смт. Доманівка

Доманівський районний суд Миколаївської області в складі:
головуючої судді: ОСОБА_1 ,
за участю секретаря: ОСОБА_2 ,
прокурорів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
потерпілих: ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
їх представників: ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,
підсудного: ОСОБА_11 ,
захисника: ОСОБА_12 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду об`єднане кримінальне провадження за обвинуваченням:
ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІІН НОМЕР_1 , уродженця с.Олександродар Доманівського району Миколаївської області, громадянина України, раніше не судимого, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого та фактично проживаючого по АДРЕСА_1 , військовозобов`язаного,
ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с.Акмечетські Ставки Доманівського району Миколаївської області, громадянина України, раніше не судимого, одруженого, мавшого на утриманні малолітню дитину, померлого ІНФОРМАЦІЯ_3
у вчиненні злочину, передбаченого ст.286 ч.2 КК України,

В С Т А Н О В И В:
19 березня 2016 р. близько 01.30 год. водій ОСОБА_15 у порушення п.2.9 «а» Правил дорожнього руху України (далі - ПДР), перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керував мопедом марки «Sigma-Line» без реєстраційного номеру, рухався у темну пору доби по асфальтованій проїзній частині по смузі, призначеній для руху у зустрічному напрямку, автодороги 0-150903 (КПП Тимкове-Олександрівка) у Доманівському районі Миколаївської області, що має по одній смузі руху у кожному напрямку, зі сторони с.Прибужжя у напрямку с.Акмечетські Ставки, зі швидкістю приблизно 30 км/год. Пасажиром на задньому сидінні мопеду був ОСОБА_7 .

У цей же час у зустрічному для мопеда «Sigma-Line» напрямку по своїй смузі руху зі швидкістю близько 70 км/год. під керуванням ОСОБА_11 , який в порушення вимог п.2.9 «а» ПДР керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, рухався автомобіль «ВАЗ-2101», реєстраційний номер НОМЕР_2 , що був у технічно несправному, але працездатному стані.

При зближенні вказаних транспортних засобів водій ОСОБА_15 грубо порушив вимоги п.п.2.3 «б», 11.3, 12.3 ПДР. А саме: в порушення п.2.3 б ПДР проявив неуважність до дорожньої обстановки, яка склалась, не стежив за її змінами, та відповідно не відреагував на зміну дорожньої обстановки; у порушення п.11.3 ПДР здійснив виїзд на смугу зустрічного руху, не врахувавши, що на дорогах із двостороннім рухом, які мають по одній смузі для руху в кожному напрямку, за відсутності суцільної лінії дорожньої розмітки чи відповідних дорожніх знаків виїзд на смугу зустрічного руху можливий лише для обгону та об`їзду перешкоди або зупинки чи стоянки біля лівого краю проїзної частини в населених пунктах у дозволених випадках, при цьому водії зустрічного напрямку мають перевагу; в порушення п.12.3 ПДР, маючи об`єктивну можливість заздалегідь виявити автомобіль «ВАЗ-2101» реєстраційний номер НОМЕР_2 , який рухався у своїй смузі руху, не вжив заходів для зменшення швидкості свого транспортного засобу аж до повної його зупинки або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди, хоча мав таку технічну можливість та продовжував рухатись вперед.

У свою чергу водій автомобіля «ВАЗ-2101» реєстраційний номер НОМЕР_2 ОСОБА_11 грубо порушив вимоги п.п.2.3 «б», 12.3 ПДР, а саме: проявив неуважність до дорожньої обстановки, яка склалась, не стежив за її змінами, маючи об`єктивну можливість заздалегідь виявити мопед марки «Sigma-Line» без реєстраційного номеру, який рухається по його смузі руху, не вжив заходів для зменшення швидкості свого транспортного засобу аж до повної його зупинки, хоча мав таку технічну можливість та продовжував рухатись вперед.

Внаслідок зазначених дій водіїв ОСОБА_15 і ОСОБА_11 , допущених ними вищезазначених порушень ПДР в районі 1км.+800 м. автодороги О-150903 (КПП Тимкове-Олександрівка) відбулося зіткнення передньою правою частиною мопеда «Sigma-Line» без реєстраційного номера та передньою правою частиною автомобіля «ВАЗ-2101» реєстраційний номер НОМЕР_2 . Технічні несправності автомобіля не перебувають у причинно-наслідковому зв`язку з настанням ДТП.

У результаті дорожньо-транспортної пригоди водій мопеда «Sigma-Line» ОСОБА_15 від отриманих тілесних ушкоджень загинув на місці пригоди, а пасажир мопеда ОСОБА_7 отримав тяжкі тілесні ушкодження за ознакою небезпеки для життя.

Смерть ОСОБА_15 та спричинення потерпілому ОСОБА_7 тяжких тілесних ушкоджень знаходяться у прямому причинно-наслідковому зв`язку між порушенням водіями вказаних вимог ПДР та настанням ДТП.

Таким чином ОСОБА_15 вчинив злочин, передбачений ч.2 ст.286 КК України, а саме: порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло потерпілому ОСОБА_7 тяжке тілесне ушкодження.

ОСОБА_11 вчинив злочин, передбачений ч.2 ст.286 КК України, а саме: порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого ОСОБА_15 та заподіяло потерпілому ОСОБА_7 тяжке тілесне ушкодження.

Підсудний ОСОБА_11 у ході судового розгляду вину свою у вчиненні інкримінованого злочину визнав частково: не заперечував своєї провини у настанні ДТП, проте вважав винним у її настанні і водія мопеда ОСОБА_15 . Суду пояснив, що близько 1 год. 19 березня 2016 р. він їхав з с.Жовтневе, проїжджаючи с.Акмечетські Ставки, за метрів 150 побачив слабке світло, подумав, що то хтось іде з ліхтариком, а тому переключив фари на ближнє освітлення та рухався далі, при цьому знижуючи швидкість приблизно з 90 км/год до 60 км/год. Десь за 10-20 метрів побачив, що то мопед, та почав пригальмовувати, але зіткнення не уникнув. Застосовував робоче гальмування аж до зупинки, екстрене гальмування не застосовував, бо не встиг та сподівався на те, що він роз`їдеться з мопедом. Зіткнення сталося вже після зупинки автомобіля. Мопед рухався прямолінійно не у своїй смузі, а по смузі руху автомобіля під його керуванням. Після зіткнення здав назад, вийшовши з автомобіля, побачив перед ним тіло хлопця. Почав телефонувати до швидкої. Годин за 5 до ДТП вживав алкоголь випив пляшку пива. Рухаючись автомобілем, ОСОБА_11 на зустрічну для нього смугу руху не виїжджав, рухався строго у своїй смузі, будь-яких маневрів з виїздом на зустрічну смугу не здійснював. Дорожнє покриття в місці ДТП задовільне: без вибоїн. В автомобілі з ним їхали ОСОБА_16 , ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , дівчата спілкувалися між собою, його від керування ніхто не відволікав. Після ДТП віддав матері загиблого ОСОБА_15 1500 грн. в рахунок відшкодування завданої шкоди. Потерпілому ОСОБА_7 шкоду не відшкодовував через відсутність коштів. Просив суворо його не карати, цивільні позови прокурора та потерпілого ОСОБА_7 визнав частково: у розмірі 50 % від заявлених матеріальних сум, позовні вимоги ОСОБА_7 щодо відшкодування моральної шкоди визнав на суму 15 000 грн., посилаючись на те, що ДТП сталася не тільки з його вини, а й з вини ОСОБА_15 , позов потерпілої ОСОБА_8 не визнав. Обіцяв сплачувати кошти в рахунок відшкодування завданої шкоди.

Вина підсудних ОСОБА_11 та ОСОБА_15 у вчиненні злочину повністю доведена дослідженими в ході судового слідства доказами.

Так, потерпілий ОСОБА_7 суду пояснив, що 19 березня 2016 р. він на мопеді під керуванням ОСОБА_15 їхали з дискотеки з с.Прибужжя в с.Акмечетські Ставки. По дорозі обігнали хлопців, які йшли уздовж дороги, ОСОБА_19 з ОСОБА_20 , які їхали на мопеді. Він з ОСОБА_15 рухалися по своїй смузі ближче до середини дороги. Виїхавши за поворот з Прибузької сторони, недоїжджаючи с.Акмечетські Ставки, на них їхав автомобіль. Автомобіль побачили приблизно за 100 м., виїхавши з повороту, за світлом фар. Автомобіль рухався на великій швидкості по їхній смузі. ОСОБА_15 знизив швидкість десь з 50 км/год. до 25 км/год, управо вони з`їхати не могли, так як дорога у тому місці заросла, щоб уникнути зіткнення, вони виїхали на зустрічну смугу. Зіткнення відбулося на зустрічній смузі, перед зіткненням автомобіль різко повернувся в свою смугу руху. Перед ДТП він особисто вживав близько 100 г горілки, чи вживав алкоголь ОСОБА_15 , він не пам`ятає. ОСОБА_15 міг зупинитися, але на них їхала машина, тому єдиним виходом уникнення ДТП ОСОБА_15 вирішив виїзд на зустрічну смугу. Просив призначити покарання ОСОБА_11 , пов`язане з позбавленням волі.

Потерпіла ОСОБА_8 , мати загиблого ОСОБА_15 , суду пояснила, що їй від мешканців с.Акмечетські Ставки стало відомо, що внаслідок наїзду автомобіля під керуванням ОСОБА_11 на мопед під керуванням її сина ОСОБА_15 , останній загинув. ОСОБА_11 приходив до неї та казав, що він убив її сина, приносив гроші в сумі 1500 грн. Стверджувала, що раніше неодноразово бачила автомобіль ОСОБА_11 , який їздив на великій швидкості по селу. Чи керував ним тоді ОСОБА_11 , стверджувати не може. Також просила суворого покарання ОСОБА_11 , підтримала заявлений цивільний позов.

Свідок ОСОБА_21 суду пояснив, що він був присутнім на місці ДТП та чув розмови свідків дівчат-пасажирів автомобіля. На місці події він побачив батька ОСОБА_15 та близько 40 чоловік, які намагалися надати ОСОБА_15 першу допомогу. Автомобіль був розташований біля самого мопеда, на відстані 1,5 м від нього та близько 1 м від узбіччя у своїй смузі. Мопед лежав на проїзній частині на зустрічній смузі. Але на місці ДТП ОСОБА_11 пояснював, що автомобіль він переставив, здавши назад. Автомобіль був пошкоджений з правої сторони: праве крило, права стійка, розбите лобове скло. Дівчата-пасажири з ОСОБА_11 обговорювали як змінити обстановку для зниження відповідальності ОСОБА_11 . Він від них був на відстані 3-4 кроків. У присутності свідка місце знаходження автомобіля не змінювалося. ОСОБА_11 був у напівшоковому стані та стані сп`яніння. Також йому відомо, що автомобіль рухався з гучно лунаючою в салоні музикою з увімкненим ближнім світлом, на прохання однієї з дівчат ОСОБА_11 включив дальнє світло та виїхав з метою налякати зустрічний транспорт виїхав на зустрічну смугу. Про це йому відомо зі слів ОСОБА_22 .

Пояснення свідка ОСОБА_21 суд розцінює критично, оскільки прямим очевидцем ДТП він не був, обставини, які йому нібито стали відомі зі слів ОСОБА_16 , остання при своєму допиті не підтвердила. Також не підтвердили його пояснення ОСОБА_23 . Та ОСОБА_11 .

Свідок ОСОБА_24 суду пояснив, що він 19 березня 2016 р. був на дискотеці в с.Прибужжя разом з ОСОБА_15 , ОСОБА_7 та ОСОБА_25 . Десь близько 1 год. він на мопеді зі швидкістю близько 40-50 км/год. повертався з дискотеки додому. Його обігнав ОСОБА_15 з ОСОБА_7 на мопеді. ОСОБА_15 увесь час був у полі його зору, він їхав чітко по своїй стороні. Виїхавши з с.Прибужжя, він побачив автомобіль з яскравим світлом, який рухався з права наліво, обминувши пішоходів та виїхавши за поворот, побачив, що автомобіль переключився на ближнє світло і здавав назад, так само виляючи по дорозі, після чого зупинився біля тіла ОСОБА_15 . ОСОБА_24 рухався позаду мопеда ОСОБА_15 . Зустрічний транспортний засіб як автомобіль він ідентифікував за світлом фар. Сам момент зіткнення він не бачив, так як ДТП сталася за поворотом на відстані близько 100 м від повороту, в який він ще не повернув. Не в`їжджаючи у поворот, свідок ОСОБА_24 стверджував, що бачив як автомобіль виляв по всій дорозі, а після того, як свідок повернув за поворот, автомобіль з ближнім світлом вже здавав назад, зіткнення вже сталося.

Свідок ОСОБА_26 суду пояснила, що 19 березня 2016 р. вона їхала на задньому сидінні в автомобілі під керуванням ОСОБА_11 разом з ОСОБА_16 , ОСОБА_27 . Їхали з нормальною швидкістю, під час руху вона спілкувалася з ОСОБА_16 , яка сиділа на передньому пасажирському сидінні, на дорогу уваги не звертала, сам момент зіткнення не бачила. У момент зіткнення відчула сильний удар і як ОСОБА_28 здає назад. У ході руху автомобіль здійснював маневри, можливо для об`їзду перешкод, де це було - пояснити не може. Зустрічний транспорт до зіткнення та саме зіткнення не бачила. Після зіткнення вона вийшла з автомобіля, що відбувалося до приїзду швидкої, не пам`ятає. В автомобілі від ОСОБА_11 відчувався запах спиртного.

Свідок ОСОБА_29 пояснила, що 19 березня 2016 р. вона їхала на передньому пасажирському сидінні в автомобілі під керуванням ОСОБА_11 разом з ОСОБА_30 , ОСОБА_27 . Вона сиділа напіврозвернута обличчям назад та спілкувалася з ОСОБА_31 . Під час руху відчула удар, коли повернулася на неї посипалися осколки скла з її сторони, а автомобіль здав назад. Під час руху автомобіля водій нікого не намагався налякати. Автомобіль рухався в нормальному режимі, про здійснення ним якихось незвичних рухів у ході руху, вона сказати нічого не може.

Свідок ОСОБА_32 19 березня 2016 р. був на дискотеці. Повертався з ОСОБА_24 по своїй смузі руху на мопеді позаду ОСОБА_15 з ОСОБА_7 . Як їхали, то побачили як автомобіль з дальнім світлом здавав назад. До повороту бачив лише світло фар автомобіля, сам момент зіткнення не бачив. Після зіткнення мопед знаходився у смузі руху автомобіля.

Свідок ОСОБА_33 19 березня 2016 р. також був на дискотеці в с.Прибужжя, після якої йшов додому. По дорозі його на мопеді обігнали ОСОБА_15 з ОСОБА_7 , які рухалися як і він по правій стороні. На тій ділянці дороги його руху нічого не заважало, густої рослинності на узбіччі не було. Він зайшов за поворот, потім його обігнали ОСОБА_24 з ОСОБА_34 . У зустрічному напрямку зі сторони с.Акмечетські Ставки їхав автомобіль, який виїхав на зустрічну смугу, тобто на смугу мопеда, ОСОБА_15 також виїхав на зустрічну смугу, тобто на смугу автомобіля. Після чого сталося зіткнення, сам момент зіткнення він не бачив, чув удар і бачив як автомобіль здавав назад. До місця зіткнення йому довелося пройти ще близько 100 м від того місця, де він був на момент зіткнення. Коли підійшов до місця ДТП, там уже був ОСОБА_24 , дівчат не бачив.

Вина обвинувачених ОСОБА_15 та ОСОБА_11 доведена письмовими доказами.

Протоколом огляду місця ДТП від 19.03.2016 р., схемою та таблицями зображень до нього (т.2 а.с.23-44) зафіксоване місце ДТП - 1 км + 800 м автодороги 0-150903 «Тимкове-Олександрівка». З даних документів вбачається, що ДТП сталася в районі с.Акмечетські Ставки Доманівського району на прямому горизонтальному відрізку автодороги з асфальтобетонним покриттям, сухим на момент огляду. Ширина проїзної частини 5,5 м, призначена для руху у двох напрямках без розділової смуги з узбіччями по обидві сторони проїзної частини. З обох сторін за узбіччями розташовані лісосмуги. Даних про наявність в районі місця ДТП будь-яких пошкоджень автодороги (вибоїн чи ін.) протокол не містить. На місці події зафіксовані положення транспортних засобів та трупу ОСОБА_15 , який виявлений на проїзній частині дороги в напрямку руху від с.Акмечетські Ставки до с.Прибужжя. Зі схеми до протоколу огляду місця події вбачається, що зіткнення транспортних засобів сталося у смузі руху автомобіля ВАЗ, тобто у зустрічній смузі руху для мопеда. Зазначений протокол огляду місця події разом зі схемою та фотозображеннями до нього підтверджує допущення водієм ОСОБА_15 порушення п.11.3 ПДР.

За висновком судової експертизи з визначення технічного стану транспортного засобу мопеда «Sigma-Line» (т.2 а.с.72-77), проведеної експертом Миколаївського НДЕКЦ ОСОБА_35 на підставі постанови слідчого про призначення експертизи з визначення технічного стану транспортного засобу, мопед має зовнішні ушкодження аварійного характеру у правій частині від переду до заду. На момент проведення огляду ходова частина, рульове керування та гальмівна система мопеда не мали технічних несправностей, які могли виникнути до ДТП. Фара головного світла мала технічну несправність у вигляді непрацездатності в режимі ближнього світла, цю несправність водій мав можливість виявити завчасно перед виїздом. Не представляється можливим визначити причинну залежність між технічною несправністю фари головного світла та ДТП у ході проведення зазначеної експертизи.

З досліджених у ході судового розгляду доказів, а саме з пояснень підсудного ОСОБА_11 , потерпілого ОСОБА_7 , слідчого експерименту суд приходить до висновку про відсутність причинно-наслідкового зв`язку між технічною несправністю фари головного світла та ДТП, зважаючи на те, що ОСОБА_11 метрів за 150 до зіткнення бачив рухому перешкоду з освітленням, вважав, що то пішохід з ліхтарем, тобто мопед рухався з увімкненим світлом.

За висновком судової експертизи з визначення технічного стану транспортного засобу автомобіля ВАЗ 2101 д/н НОМЕР_2 (т.2 а.с.82-87), проведеної експертом Миколаївського НДЕКЦ ОСОБА_35 на підставі постанови слідчого про призначення експертизи з визначення технічного стану транспортного засобу, автомобіль має зовнішні механічні ушкодження у праві передній частині, які направлені до задньої частини. На момент огляду ходова частина та робоча гальмівна система автомобіля ВАЗ 2101 д/н НОМЕР_2 перебувають в технічно несправному та працездатному стані, рульове керування перебуває в працездатному стані та не має технічних несправностей, що могли б виникнути до ДТП та вплинути на його рух. Технічні несправності ходової частини та рульової гальмівної системи водій міг завчасно виявити.

За висновком транспортно-трасологічної експертизи (т.2 а.с.92-100), проведеної експертом Миколаївського НДЕКЦ ОСОБА_35 на підставі постанови слідчого про її призначення, під час первинного контактування автомобіль ВАЗ 2101 д/н НОМЕР_2 розташовувався правою передньою частиною до правої частини мопеда «Sigma-Line» при зустрічному русі. При співставленні пошкоджень на транспортних засобах із метою визначення кута між поздовжніми осями транспортних засобів було встановлено, що однозначно та об`єктивно визначити кут не представляється можливим, через неконкретність слідової інформації на обох транспортних засобах.

На підставі проведеного дослідження експерт дійшов висновку, що місце зіткнення мопеда «Sigma-Line» б/н та автомобіля ВАЗ 2101 д/н НОМЕР_2 сталося в межах смуги руху автомобіля ВАЗ 2101 д/н НОМЕР_2 на відстані від 0,5 м до 1,5 м від краю проїзної частини, відносно напрямку руху автомобіля ВАЗ 2101 д/н НОМЕР_2 в районі осипу бруду (позиція 11 на схемі (т.2 а.с.39) на проїзній частині.

Зазначений висновок транспортно-трасологічної експертизи є доказом допущення водієм ОСОБА_15 порушення п.11.3 ПДР.

Допитаний у судовому засіданні судовий експерт ОСОБА_36 підтвердив свої висновки, суду пояснив, що у автомобіля була технічна несправність ходової частини (різні шини) та гальмівної системи: її розгерметизація. Гальмівна система була технічно несправною, але працездатною, даних про те, що пошкодження сталося внаслідок ДТП, у ході експертизи не встановлено. Несправність мала місце до ДТП. При дослідженні висновок про розгерметизацію гальмівної системи був зроблений у відповідності до встановлених методик за зовнішніми ознаками, необхідності розбирати механізм у експерта не було. Несправність гальмівної системи визначалася за правилами ДСТУ на момент проведення експертизи. За відсутності слідової інформації (гальмівного шляху) на місці ДТП сказати про вплив несправності на виникнення ДТП не є можливим.

За висновком експерта №505 по дослідженню обставин ДТП, виконаного на підставі постанови слідчого про призначення автотехнічної експертизи експертом Миколаївського відділення Одеського НДІСЕ ОСОБА_37 (т.2 а.с.112-116) за умов, наведених у постанові про призначення експертизи, водієві мопеда необхідно було керуватися вимогами п.п.11.1, 11.3 ПДР, тобто необхідно було з урахуванням ширини проїзної частини обрати смугу для руху і рухатися в її межах, а при необхідності виїзду на смугу зустрічного руху враховувати, що рухомі по ній транспортні засоби мають перевагу. Якщо в процесі руху мопеда в смузі його руху виявилася перешкода для руху, то водій мопеда повинен був керуватися п.12.3 ПДР, а саме: у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди. Водієві автомобіля ВАЗ з моменту виникнення небезпеки для руху моменту виявлення мопеда у смузі свого руху у своїх діях необхідно було також керуватися вимогами зазначеного п.12.3 ПДР.

Дії водія мопеда за вказаним висновком не відповідали вимогам п.п.11.3, 12.3 ПДР, водія автомобіля ВАЗ п.12.3 ПДР, солідарно їх дії не відповідали п.п.11.3, 12.3 ПДР, з технічної точки зору знаходилися у причинному зв`язку з ДТП, що сталася.

Виявлені при проведенні експертизи по дослідженню технічного стану автомобіля технічні несправності не могли вплинути на розвиток і настання даного ДТП, оскільки проїзна частина була сухою і зі слів водій ВАЗ до ДТП контролював напрям руху автомобіля, про стан якого об`єктивно знав до ДТП. Несправність гальмівної системи автомобіля, встановлена при проведенні автотехнічної експертизи за певних умов могла стати причиною виникнення ДТП. Несправність лампи фари головного світла, виявлена при проведенні експертизи по дослідженню технічного стану мопеда, не знаходиться у причинному зв`язку з настанням ДТП.

Допитаний у ході судового розгляду експерт ОСОБА_38 підтримав свій висновок, суду пояснив, що з наданих матеріалів він дійшов висновку, що ДТП сталася з вини обох водіїв. Водій автомобіля після виявлення перешкоди, якою для нього був мопед, повинен був вжити заходи до зупинення транспортного засобу аж до повної його зупинки, так само після виявлення перешкоди, якою для водія мопеда був автомобіль, мав діяти і водій мопеда. При проведенні експертизи використовувалися дані, наданих для її проведення матеріалів, у яких вказувалося, що за 20 м до зіткнення водій автомобіля не гальмував. Дії обох водіїв солідарно не відповідали ПДР, оскільки жоден з них після виявлення перешкоди не вжив заходів для уникнення зіткнення, яке сталося під час руху обох транспортних засобів. Обидва водії мали можливість зупинитися, проте жоден з них після виявлення небезпеки не вжив заходи до виконання п.12.3 ПДР. При настанні даної ДТП несправність гальмівної системи автомобіля не знаходиться у причинному зв`язку з настанням ДТП, оскільки в ході проведення експертизи з наданих для її проведення матеріалів він дійшов висновку, що обидва водії до настання ДТП не гальмували. У разі якби водій автомобіля гальмував, така несправність могла знизити ефективність гальмування і в такому випадку могла вплинути на розвиток події, проте у даній ситуації цього не було. У разі виїзду автомобіля на смугу мопеда, водій останнього мав виконати вимоги п.12.3 ПДР, а саме: вжити заходів до зупинки транспортного засобу, у разі ж виконання ним (водієм мопеду) маневру задля уникнення зіткнення, він мав переконатися в його безпечності. На думку експерта, виїзд мопеда на зустрічну смугу не був безпечним маневром. З наданих матеріалів експерт стверджував про те, що водій мопеда рухався усталено прямолінійно у зустрічній для нього смузі руху. Обидва водії транспортних засобів порушили п.12.3 ПДР. Водій мопеда, рухаючись у зустрічній для нього смузі, створив умови, що призвели до виникнення ДТП.

У ході проведення 31.03.2016 р. з 20.30 год. до 21.30 год. слідчого експерименту за участю водія ОСОБА_11 (т.2 а.с.101-105), останній у присутності понятих на місці ДТП за його участю розповів про обставини пригоди. При проведенні слідчого експерименту ОСОБА_11 пояснював, що він рухався автомобілем ВАЗ з с.Акмечетські Ставки в напрямку с.Прибужжя зі швидкістю близько 70 км/год. у своїй смузі руху. Проїжджаючи с.Акмечетські Ставки, він помітив світло одного ліхтаря, який рухався у зустрічному напрямку по його смузі руху. Подумавши, що то люди з ліхтарем, він продовжив рух, не змінюючи напрямок. Через деякий час зрозумів, що то мопед, який рухається у його смузі йому на зустріч, після чого сталося зіткнення.

При проведенні слідчого експерименту у ході експериментальних заїздів встановлена швидкість руху транспортних засобів: автомобіля - 70 км/год., мопеда - 30 км/год. При розташуванні транспортних засобів з урахуванням їх швидкостей до зіткнення встановлено, що водій ОСОБА_11 побачив перешкоду у вигляді мопеда у смузі руху автомобіля ВАЗ за 138 м.

З зафіксованих у ході слідчого експерименту даних суд приходить до висновку, що ОСОБА_11 мав можливість за умови виконання вимог п.12.3 ПДР уникнути ДТП.

Висновок експерта №505 по дослідженню обставин ДТП, пояснення експерта ОСОБА_39 та потерпілого ОСОБА_7 у судовому засіданні разом з протоколом слідчого експерименту у своїй сукупності спростовують свідчення підсудного ОСОБА_11 , дані в судовому засіданні, стосовно того, що перед зіткненням він знижував швидкість аж до зупинки автомобіля, а зіткнення сталося вже після його зупинки.

Досліджені у ході судового розгляду докази та оцінка їх у сукупності дають підстави суду ставитися критично до пояснень свідків ОСОБА_24 та ОСОБА_40 через їх суперечливість як самим собі, так і іншим доказам, які узгоджуються між собою.

Так свідок ОСОБА_24 стверджував, що він бачив маневрування автомобіля до ДТП, а саме його виляння та виїзди на зустрічну смугу. У цій частині його свідчення суд не може визнати правдивими та об`єктивними, оскільки, як він сам вказував, він бачив маневри, але не бачив зіткнення, бо ще не в`їхав у поворот. Зазначене саме по собі ставить під сумнів правдивість його показань, зважаючи на те, що на момент зіткнення свідок ОСОБА_24 був на ближчій відстані від транспортних засобів, при цьому саме зіткнення не бачив. Свідок ОСОБА_32 , який їхав на мопеді разом з ОСОБА_24 , про маневрування автомобіля не вказував. Зі схеми до протоколу слідчого експерименту (т.2 а.с.105) вбачається, що на момент виявлення водіями транспортних засобів один одного відстань між ними складала більше 138 м, при цьому на вказаному відрізку повороти відсутні. За такого ОСОБА_24 , який, з його ж слів, ще не в`їхав у поворот, за яким сталася пригода, не міг бачити маневрування автомобіля. Також у цій частині його свідчення суперечать поясненням ОСОБА_11 , ОСОБА_41 .

Пояснення свідка ОСОБА_40 також не узгоджуються з іншими дослідженими доказами та не можуть бути взяті до уваги. Такий висновок суду ґрунтується на тому, що з його власних пояснень та пояснень ОСОБА_24 вбачається, що ОСОБА_40 по дорозі обігнало два мопеди: перший під керуванням ОСОБА_15 з пасажиром ОСОБА_7 , другий під керуванням ОСОБА_24 з пасажиром ОСОБА_34 . При цьому, якщо обставини ДТП не бачив водій ОСОБА_24 , який обігнав пішохода ОСОБА_40 , але не заїхав за поворот, за яким відбулося зіткнення, то ОСОБА_33 тим паче не міг бути очевидцем виїздів автомобіля на зустрічну смугу. Неможливість бачення маневрів автомобіля ОСОБА_42 також вбачається і з його слів. А саме: він указував, що після того, як почув удар йому довелося пройти ще близько 100 м до місця ДТП. Зважаючи на темну пору доби та віддаленість пішохода ОСОБА_40 від місця події, його знаходження за поворотом, останній не міг бути очевидцем маневрування.

Пояснення свідка ОСОБА_26 щодо здійснення автомобілем маневрів не є достатніми для такого висновку через їх неконкретність.

Свідчення потерпілого ОСОБА_7 щодо вимушеного виїзду мопеда на зустрічну смугу через виїзд автомобіля на їхню смугу суд також ставить під сумнів, оскільки вони спростовуються дослідженими у судовому засіданні доказами, які узгоджуються між собою. Так, за висновком експерта №505 по дослідженню обставин ДТП та поясненнями експерта ОСОБА_43 у судовому засіданні, перед ДТП мопед рухався усталено прямолінійно у зустрічній смузі руху, при цьому обидва водії могли уникнути ДТП, зупинивши транспортні засоби. За висновком транспортно-трасологічної експертизи під час первинного контактування автомобіль ВАЗ 2101 д/н НОМЕР_2 розташовувався правою передньою частиною до правої частини мопеда «Sigma-Line» при зустрічному русі. У своїх поясненнях обвинувачений ОСОБА_11 заперечував маневрування автомобіля до зіткнення. Пасажири автомобіля ОСОБА_44 та ОСОБА_26 вказували, що почули удар та відчули рух автомобіля назад, про здійснення безпосередньо перед зіткненням чи незадовго до нього будь-яких маневрів автомобілем вони не вказували.

З урахуванням зазначеного з досліджених у ході судового розгляду доказів версія захисту обвинуваченого ОСОБА_15 про вимушений виїзд ним на зустрічну смугу руху не знайшла свого підтвердження.

Згідно висновку експерта (експертизи трупа ОСОБА_15 ) №83 (т.2 а.с.55-62), проведеного на підставі постанови слідчого про призначення судово-медичної експертизи судово-медичним експертом Вознесенського міжрайонного відділення СМЕ ОСОБА_45 , смерть ОСОБА_15 сталася внаслідок черепно-мозкової травми з переломом кісток основи черепа та крововиливом під оболонки та в речовину головного мозку.

При дослідженні трупа ОСОБА_15 виявлені наступні тілесні ушкодження: тяжкі тілесні ушкодження за ознакою небезпечних для життя в момент спричинення: черепно-мозкова травма з переломом кісток основи черепа, розриви печінки та правої нирки; середньої тяжкості: перелом кісток правого передпліччя, ребер, грудини. Інші виявлені тілесні ушкодження відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Зазначені тілесні ушкодження утворилися від дії тупого предмету зі значною поверхнею. Характер та локалізація тілесних ушкоджень, їх масивність вкладаються у механізм мототравми, за якої мали місце удари об виступаючі частини мопеда та автомобіля в момент їх зіткнення правою передньобоковою поверхнею, коли ОСОБА_15 знаходився за кермом мопеда. Усі ушкодження прижиттєві, утворилися незадовго до настання смерті.
У ході проведення експертизи судово-медичних даних, які б свідчили про те, що через тіло ОСОБА_15 здійснений був переїзд, не встановлено.
З урахуванням характеру та локалізації тілесних ушкоджень, їх масивності, експерт прийшов до висновку, що первісний контакт ОСОБА_15 з транспортним засобом відбувся правою передньобоковою поверхнею голови, тулуба та правою верхньою кінцівкою.
На підставі отриманих у ході експертизи даних експерт дійшов висновку, що смерть ОСОБА_15 настала через малий проміжок часу після спричинення йому тілесних ушкоджень (за кілька хвилин). Між отриманими ОСОБА_15 тілесними ушкодженнями та настанням смерті наявний прямий причинний зв`язок. У крові трупа виявлений етиловий спирт 1,17 %, що за життя відповідає легкому ступеню алкогольного сп`яніння.
Згідно висновку експерта №1024 (т.2 а.с.65-67), проведеного на підставі постанови слідчого про призначення судово-медичної експертизи судово-медичним експертом обласного бюро СМЕ Миколаївської ОДА ОСОБА_46 , у потерпілого ОСОБА_7 виявлені тілесні ушкодження у вигляді осколкового перелому середньої третини правої ключиці зі зміщенням уламків, відкритого осколкового перелому середньої третини обох кісток лівої гомілки, множинних саден кінцівок, що ускладнилися травматичним шоком 3 ступеню, некрозом м`яких тканих правого стегна та гомілки, які могли утворитися від дії тупих твердих предметів. Утворення зазначених тілесних ушкоджень у строк та за обставин, указаних у постанові про призначення експертизи і медичних документах 19.03.2016 р. при ДТП за участю мопеду та легкового автомобіля не виключається. За ступенем тяжкості тілесні ушкодження, виявлені у ОСОБА_7 , відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя. Тілесні ушкодження могли утворитися внаслідок ДТП.
Вказані висновки судово-медичних експертів підтверджують правильність кваліфікації злочинних дій ОСОБА_15 та ОСОБА_11 за ч. 2 ст.286 КК України за ознаками спричинення внаслідок порушення правил безпеки дорожнього руху смерті та заподіяння тяжких тілесних ушкоджень потерпілим. Також вказані висновки доводять спричинення тілесних ушкоджень саме внаслідок ДТП.
ОСОБА_11 керував транспортним засобом ВАЗ 2101, реєстраційний номер НОМЕР_2 , належним ОСОБА_47 , маючи посвідчення водія відповідної категорії, що підтверджується копіями свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу та посвідчення водія (т.2 а.с.117). На момент керування транспортним засобом ОСОБА_11 перебував у стані легкого ступеня алкогольного сп`яніння 0,67 % (т.2 а.с.124)
Відповідно до п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 23.12.2005 р. «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» у випадках, коли передбачені ст. 286 КК суспільно небезпечні наслідки настали через порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту двома або більше водіями транспортних засобів, суди повинні з`ясовувати характер порушень, які допустив кожен із них, а також чи не було причиною порушення зазначених правил одним водієм їх недодержання іншим і чи мав перший можливість уникнути дорожньо-транспортної події та її наслідків. При цьому треба мати на увазі, що за певних умов виключається кримінальна відповідальність особи, яка порушила Правила дорожнього руху вимушено, через створення аварійної ситуації іншою особою, котра керувала транспортним засобом.
Проаналізувавши усі зібрані у ході судового розгляду докази у їх сукупності, давши їм належну оцінку, суд прийшов до висновку, що водій ОСОБА_15 допустив порушення п.п.2.3 «б», 2.9 «а», 11.3, 12.3 ПДР, водій ОСОБА_11 допустив порушення п.п.2.3 «б», 2.9 «а», 12.3 ПДР. Допущені ними порушення перебувають у прямому причинному зв`язку з настанням ДТП. Допущені водієм ОСОБА_15 порушення не були причиною порушення ПДР ОСОБА_11 , як і порушення, допущені ОСОБА_11 , не були причиною порушення ПДР ОСОБА_15 . Обидва водії мали можливість уникнути ДТП, жоден з них не допустив порушення ПДР вимушено. За такого не встановлені підстави, які виключають кримінальну відповідальність будь-кого з водіїв.
Обидва водії допустили грубі порушення ПДР, внаслідок їх злочинної самовпевненості, що проявилася у тому, що після виявлення рухомої назустріч один одному перешкоди, неважливо якої (транспортного засобу, пішохода тощо), як у своїй смузі руху, так і в зустрічній, кожен з них не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки свого транспортного засобу, хоча мав таку технічну можливість, продовжив рух вперед, внаслідок чого сталося зіткнення транспортних засобів, в результаті якого водій ОСОБА_15 загинув, а пасажир ОСОБА_7 отримав тяжкі тілесні ушкодження.
Таким чином у ході судового розгляду зібрані достатні докази на підтвердження обопільної вини водіїв ОСОБА_15 та ОСОБА_11 у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України.
Статтею 284 КПК України визначений вичерпний перелік підстав, за яких провадження підлягає закриттю, у тому числі у разі, якщо помер підозрюваний, обвинувачений, крім випадків, якщо провадження є необхідним для реабілітації померлого (п.5 ч.1 ст.284 КПК України).
У ході судового розгляду досліджені достатні докази на підтвердження вини ОСОБА_15 у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, докази, які б свідчили про його невинуватість, не добуті, а тому клопотання захисника ОСОБА_10 про реабілітацію обвинуваченого ОСОБА_15 задоволенню не підлягає.
Заявлене клопотання про реабілітацію обвинуваченого ОСОБА_15 та відсутність підстав для його задоволення унеможливлюють закриття провадження на підставі п.5 ч.1 ст.284 КПК України, у зв`язку з чим ОСОБА_15 підлягає визнанню винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, за вироком суду.
Відповідно до п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 23.12.2005 р. «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» при призначенні покарання за відповідною частиною ст. 286 КК суди мають враховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, вину інших причетних до нього осіб (пішоходів, водіїв транспортних засобів, працівників, відповідальних за технічний стан і правильну експлуатацію останніх, тощо), а також обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання, та особу винного.
Підсудний ОСОБА_11 вчинив необережний тяжкий злочин, вперше притягується до кримінальної відповідальності. За місцем проживання, місцем проходження строкової військової служби характеризується позитивно, на обліках у нарколога та психіатра не перебуває.
Як обставини, що пом`якшують покарання ОСОБА_11 відповідно до ч.1 ст.66 КК України, суд бере до уваги: щире каяття, що виразилося у визнанні вини у скоєнні злочину та частковому відшкодуванні шкоди потерпілій ОСОБА_8 ; активне сприяння розкриттю злочину, що проявилися у його взаємодії з органом досудового розслідування при проведенні слідчих дій за його участю, в ході яких він давав правдиві свідчення. Відповідно до ч.2 ст.66 КК України суд визнає пом`якшуючими обставинами: вчинення злочину вперше, злочинну поведінку потерпілого ОСОБА_15 , що виявилася у допущених ним порушеннях ПДР, внаслідок яких сталася ДТП.

Зазначені пом`якшуючі обставини є достатніми для призначення покарання ОСОБА_11 наближеного до мінімально визначеного санкцією ч.2 ст.286 КК України строку позбавлення волі, але недостатніми для звільнення його від відбуття покарання з випробуванням.
Обтяжуючою покарання ОСОБА_11 обставиною суд визнає вчинення злочину особою, що перебуває в стані алкогольного сп`яніння.
Обтяжуюча обставина та наслідки, спричинені злочином, свідчать про необхідність призначення підсудному додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами.
Цивільні позови, розглянуті судом у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, наданих на їх підтвердження, підлягають частковому задоволенню.

Цивільний позов прокурора відділу прокуратури Миколаївської області ОСОБА_4 в інтересах держави в особі Миколаївської лікарні швидкої медичної допомоги м.Миколаєва про стягнення витрат на стаціонарне лікування потерпілого від кримінального правопорушення на суму 13094,79 грн. (т.1 а.с.28-32) підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

На підтвердження позовних вимог прокурором надана довідка Міської лікарні швидкої медичної допомоги м.Миколаєва за №54 від 27.07.2016 р., згідно якої вартість лікування у вказаному медичному закладі потерпілого ОСОБА_7 за період з 19.03.2016 р. по 05.05.2016 р. (47 ліжкоднів) склала 13094,79 грн.

Відповідно до ст.1206 ЦК України особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого.

Згідно п.8 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 07.07.1995 р. Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат у разі вчинення злочину групою осіб витрати на стаціонарне лікування потерпілого стягуються з кожного засудженого окремо з урахуванням ступеня їх вини та майнового стану.
Зважаючи на вчинення злочину двома особами, з ОСОБА_11 в рахунок відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого ОСОБА_7 підлягають кошти на суму 6 547,40 грн. (13094,79 : 2 = 6 547,40) та судові витрати в рахунок відшкодування судового збору в розмірі 689 грн. (1378 : 2 = 689), виходячи з положень ч.3 ст.88 ЦПК України, п.8 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 07.07.1995 р. Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат та ставок судового збору, визначених Законом України Про судовий збір станом на день пред`явлення позову.
Цивільний позов потерпілого ОСОБА_7 до ОСОБА_11 та ПрАТ Українська транспортна страхова компанія про відшкодування шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою (т.1 а.с.39-44, т.2 а.с.131-132, 178-179), також підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Цивільний позов ОСОБА_7 після остаточних уточнень мотивований тим, що він є потерпілим внаслідок ДТП за участю обвинуваченого ОСОБА_11 . Після спричинення йому тілесних ушкоджень він поніс і продовжує нести затрати на лікування, з урахуванням підтверджуючих документів просив стягнути з цивільного відповідача ПрАТ Українська транспортна страхова компанія на його користь 81903,88 грн. та судові витрати.
Також злочином йому завдана моральна шкода, що виразилася у тому, що він переніс фізичний біль, нервові страждання. До ДТП потерпілий вів активний спосіб життя, а після порушений нормальний його ритм, він переніс не одну складну операцію. Тривалий час був прикутий до ліжка. До теперішнього часу пересувається за допомогою милиць, увесь час потребує сторонньої допомоги рідних, фактично є обмеженим у проявах своєї життєдіяльності та залежним від інших людей, став інвалідом. Отримана ним травма потребує тривалого реабілітаційного періоду, стала для нього та його близьких тяжким не лише фізичним та моральним тягарем, а й фінансовим. Внаслідок травми він не може працевлаштуватися. Його стан здоров`я постійно потребує коштів на лікування, яких не вистачає, що також пригнічує його моральний стан через безпорадність, зумовлену неможливістю своїми зусиллями змінити ситуацію, в яку потрапив.
Завдану моральну шкоду потерпілий ОСОБА_7 остаточно оцінив у розмірі 104 095,19 грн., з яких у розмірі 5% від понесеної матеріальної шкоди на суму 81903,88 грн., тобто 4095,19 грн. просить стягнути з ПрАТ Українська транспортна страхова компанія, а 100 000 грн. з обвинуваченого ОСОБА_11 .
Цивільний відповідач ПрАТ Українська транспортна страхова компанія (т.2 а.с.3, 174-175, 186) у своїх запереченнях посилався на те, що позовні вимоги позивача ОСОБА_7 при відповідному документальному підтвердженні можуть бути задоволені у розмірі не більше 50 % з урахуванням настання страхового випадку з вини двох осіб.
Обвинувачений ОСОБА_11 цивільний позов ОСОБА_7 визнав частково: не заперечував проти стягнення з нього моральної шкоди на суму 15 000 грн.
Відносини з відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, регулюються, зокрема, ЦК України, законами України «Про страхування», «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», який є спеціальним до таких правовідносин та підлягає пріоритетному застосуванню, Постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 01.03.2013 р. Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки та іншими.
У ході судового розгляду встановлено, що ОСОБА_11 на законній підставі у відповідності до п.2.2 ПДР використовував автомобіль ВАЗ 2101 НОМЕР_2 , оскільки мав посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб.
Транспортний засіб автомобіль ВАЗ 2101 НОМЕР_2 на момент настання страхового випадку ДТП за його участю був забезпечений, про що свідчить Поліс №АЕ/5722435 обов`язкового страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів ПрАТ Українська транспортна страхова компанія (т.2 а.с.169). Ліміт страхової відповідальності за вказаним полісом за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю складав 100 000 грн. на одного потерпілого, за шкоду, заподіяну майну - 50 000 грн., розмір франшизи 1000 грн.
Виходячи з положень ст.20-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», незважаючи на те, що страхувальником за полісом виступав ОСОБА_48 , поліс на момент керування забезпеченим транспортним засобом ОСОБА_11 був чинним, що не оспорював представник ПрАТ Українська транспортна страхова компанія у своїх запереченнях.
Потерпілий ОСОБА_7 з заявою про виплату страхової виплати звернувся до страхової компанії, що підтверджене його заявою від 09.09.2016 р. та повідомленням про вручення поштового відправлення відповідачеві ПрАТ Українська транспортна страхова компанія.
До теперішнього часу страховою компанією ОСОБА_7 будь-які виплати не здійснені.
Положеннями ст.ст.22.1, 23.1, 24.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» на страховика у разі настання страхового випадку покладений обов`язок відшкодування сум, зазначених у страховому полісі, за шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди здоров`ю потерпілого, якою, серед іншого, є шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, пов`язана зі стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я.
У зв`язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів.
Зазначені в цьому пункті витрати та необхідність їх здійснення мають бути підтверджені документально відповідним закладом охорони здоров`я.
Відповідно до ст.25 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності потерпілим, який є непрацюючою повнолітньою особою, відшкодовуються не отримані доходи за підтверджений відповідним закладом охорони здоров`я час втрати працездатності у розмірі, не меншому мінімальної заробітної плати, встановленої чинним законодавством.
На підтвердження позовних вимог щодо понесення потерпілим фактичних витрат на своє лікування ним надані:
довідки міської лікарні швидкої медичної допомоги про лікарські засоби та вироби медичного призначення, які були ним придбані за власні кошти під час стаціонарного лікування у травматичному відділенні МЛШМД у період з 19.03.2016 р. по 05.05.2016 р. (т.2 а.с.159-160), у період з 11.05.2016 р. по 17.06.2016 р. (т.2 а.с.161), у період з 14.11.2016 р. по 25.11.2016 (т.2 а.с.133);
виписні епікризи з медичної картки за період з 19.03.2016 по 05.05.2016 р. (т.1 а.с.52), з 11.05.2016 р. по 17.06.2016 р.;
довідка Доманівської ЦРЛ від 09.08.2016 р. за №1135, з зазначенням отриманих потерпілим 19.03.2016 р. ліків та лікарських засобів (т.1 а.с.64)
товарні та фіскальні чеки;
розрахунки витрат на лікування за періоди з 19.03.2016 р. по 05.05.2016 р., з 11.05.2016 р. по 17.06.2016 р. та з 14.11.2016 р. по 25.11.2016 р. (т.2 а.с.180-183), та 19.03.2016 р. у Доманівській ЦРЛ (т.1 а.с.66).
Суд вважає доведеними на підставі наданих ОСОБА_7 доказів витрати, понесені на його лікування, у загальному розмірі 79283,36 грн.
Понесення ним витрат на лікування у Доманівській ЦРЛ на суму 385,34 грн. не може бути враховане судом через не підтвердження належними доказами.
Так у наданій ОСОБА_7 довідці Доманівської ЦРЛ від 09.08.2016 р. за №1135 зазначено, що він отримував зазначені у ній медичні препарати. У відповіді ФОП ОСОБА_49 зазначена вартість указаних у довідці Доманівської ЦРЛ препаратів станом на 19.03.2016 р. Зазначені докази не підтверджують придбання саме ОСОБА_7 препаратів на лікування у Доманівській ЦРЛ, а тому не можуть бути враховані судом.
Внаслідок ДТП ОСОБА_7 втратив працездатність, за висновком Первомайського МРМСЕК від 28.07.2016 р. він є непрацездатним на період активної реабілітації і йому встановлена друга група інвалідності на строк до 01 серпня 2017 р. (т.1 а.с.50), а тому у відповідності до ст.25 зазначеного вище Закону він має право на відшкодування шкоди, пов`язаної з тимчасовою втратою працездатності, у розмірі 1378 грн.
Таким чином ОСОБА_7 має право на страхове відшкодування матеріальної шкоди на загальну суму 80 661,36 (79283,36 + 1378 = 80 661,36).
У відповідності до ст.26-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» потерпілий має право на відшкодування страховиком моральної шкоди у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю, тобто у розмірі 4033,07 грн. (80 661, 36 грн. х 5% = 4033,07 грн.)
Ст.36.3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що у разі якщо відповідальними за заподіяння неподільної шкоди взаємопов`язаними, сукупними діями є декілька осіб, розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за кожну з таких осіб визначається шляхом поділу розміру заподіяної шкоди на кількість таких осіб.
З урахуванням того, що потерпілому ОСОБА_7 заподіяна шкода двома особами, його позовні вимоги до ПрАТ Українська транспортна страхова компанія підлягають частковому задоволенню, а саме стягненню на його користь матеріальної шкоди на суму 40 330,68 грн. та моральної шкоди суму 2016,54 грн.
Також частковому задоволенню підлягають позовні вимоги ОСОБА_7 до ОСОБА_11 про стягнення моральної шкоди в розмірі 100 000 грн., виходячи з наступного.
Питання відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, вирішується відповідно до ст.ст.1166, 1187 ЦК України, за якими шкода, завдана особі підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Виходячи з положень ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, в тому числі: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї.

Згідно ч.3 зазначеної статті моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

У ході судового розгляду суд прийшов до висновку, що ОСОБА_7 довів завдання йому моральної шкоди, що виразилася у спричиненому йому внаслідок отриманих у результаті ДТП тілесних ушкоджень фізичному болю та стражданнях, яких він зазнав та продовжує зазнавати у зв`язку з ушкодженням здоров`я. Визначений ним розмір у 100 000 грн. відповідає розміру, завданої йому моральної шкоди.

Проте відповідно до п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 р. Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди у разі заподіяння особі моральної шкоди неправомірно вчиненими діями кількох осіб, розмір відшкодування визначається з урахуванням ступеня вини кожної з них.
Зважаючи на конкретні обставини даної справи, суд прийшов до висновку, що ОСОБА_7 шкода завдана з вини двох осіб: ОСОБА_15 та ОСОБА_11 . При цьому суд також враховує ту обставину, що умови, які призвели до виникнення ДТП, а саме рух у зустрічній смузі, були створені ОСОБА_15 . Тобто у настанні ДТП вбачається більша вина водія мопеда ОСОБА_15 , що має бути враховане при визначенні розміру завданої ОСОБА_7 кожним з водіїв моральної шкоди. Зважаючи на те, що водій ОСОБА_15 внаслідок ДТП загинув, неможливе застосування солідарної відповідальності, у зв`язку з чим розмір шкоди, що підлягає стягненню з ОСОБА_11 , має визначатися, виходячи з розміру заподіяної саме ним шкоди.
Враховуючи ступінь вини кожного водія у спричиненні шкоди, зважаючи на її розмір, завданий обома водіями, та безпосередньо ОСОБА_11 , суд приходить до висновку, що на користь ОСОБА_7 з ОСОБА_11 підлягає стягненню 30 000 грн. в рахунок відшкодування завданої моральної шкоди.
Цивільний позов потерпілої ОСОБА_8 до ОСОБА_11 про стягнення матеріальної шкоди на суму 8 000 грн. підлягає повному задоволенню, моральної на суму 200 000 грн. частковому задоволенню з наступних підстав.
Питання відшкодування завданої їй матеріальної та моральної шкоди регулюється ст.ст.1166-1168, 1177, 1187, 1188 ЦК України.
Відповідно до п.3 ч.1 ст.1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.
В абзаці 2 п.7 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 01.03.2013 р. Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки зазначено, що якщо груба необережність потерпілого сприяла виникненню або збільшенню шкоди, то залежно від ступеня вини потерпілого, якщо інше не встановлено законом, розмір відшкодування з особи, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, має бути зменшено (але не може бути повністю відмовлено у відшкодуванні шкоди).
Питання про те, чи є допущена потерпілим необережність грубою (частина друга статті 1193 ЦК), у кожному конкретному випадку має вирішуватись з урахуванням фактичних обставин справи (характеру дії, обставин завдання шкоди, індивідуальних особливостей потерпілого, його стану тощо).
Положення статті 1193 ЦК про зменшення розміру відшкодування з урахуванням ступеня вини потерпілого застосовуються і в інших випадках завдання шкоди майну, а також фізичній особі, однак у кожному разі підставою для цього може бути груба необережність потерпілого (перебування у нетверезому стані, нехтування правилами безпеки руху тощо), а не проста необачність. Саме по собі перебування у нетверезому стані не є прикладом грубої необережності, якщо при цьому не було порушено Правила дорожнього руху.
Згідно ч.2 ст.1193 ЦК України якщо груба необережність потерпілого сприяла виникненню або збільшенню шкоди, то залежно від ступеня вини потерпілого (а в разі вини особи, яка завдала шкоди, - також залежно від ступеня її вини) розмір відшкодування зменшується, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до ч.3 ст.1193 ЦК України вина потерпілого не враховується у разі відшкодування витрат на поховання.
Потерпілою ОСОБА_8 надані докази про понесення нею витрат на поховання сина обвинуваченого ОСОБА_15 на загальну суму 8005 грн.
У відповідності до положень ч.3 ст.1193 ЦК України, ч.5 ст.128 КПК України і ч.1 ст.11 ЦПК України з урахуванням заявлених позовних вимог на її користь стягненню з обвинуваченого ОСОБА_11 підлягають 8000 грн. в рахунок відшкодування витрат на поховання.
При визначенні розміру моральної шкоди, яка підлягає стягненню на її користь, суд з урахування вищезазначених законодавчих норм та конкретних обставин даної справи приходить до висновку, що ДТП сталася внаслідок грубої необережності потерпілого ОСОБА_15 . Останній, керуючи транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, допустив грубі порушення ПДР, рухаючись у зустрічній для нього смузі, створив умови, що призвели до виникнення ДТП, внаслідок якої загинув сам та був травмований ОСОБА_7 . Його порушення є грубішими у порівнянні з допущеними ОСОБА_11 .
Зазначене є підставою для зменшення, але не відмови у відшкодуванні моральної шкоди.
Вимога потерпілої ОСОБА_8 про відшкодування моральної шкоди на суму 200 000 грн. з урахуванням вини самого потерпілого ОСОБА_15 та вини ОСОБА_11 підлягає задоволенню в грошовому виразі на суму 15 000 грн., зважаючи на глибину фізичних та душевних страждань потерпілої ОСОБА_8 , пов`язаних з непоправною втратою близької людини. З цієї суми виключенню підлягають 1500 грн., відшкодовані ОСОБА_11 до судового розгляду.
Відповідно до ч.3 ст.23 ЦК України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Відшкодування моральної шкоди потерпілій ОСОБА_8 в інший спосіб суд вважає обмеження, пов`язані з засудженням підсудного ОСОБА_11 до позбавлення волі.

З урахуванням часткового задоволення цивільних позовів відповідно до ст.124 КПК України, ст.88 ЦПК України пропорційно до задоволених вимог стягненню з ОСОБА_11 на користь держави підлягають витрати на сплату судового збору, виходячи зі ставок, визначених у п.1 п.1 ч.2 ст.4 Закону України Про судовий збір, що діяли на час подачі позовів, на загальну суму 1 540,20 грн., з них:

за позовом прокурора на суму 689 грн. (1378 : 2 = 689 грн.) ;

за позовом ОСОБА_7 на суму 300 грн. (100 000 грн. х 1 % = 1000 грн., 300 грн. є пропорційними до задоволених 30 000 грн.);

за позовом ОСОБА_8 на суму 551,20 грн. за вимогою про відшкодування матеріальної шкоди.

Також стягненню на користь ОСОБА_8 з ОСОБА_11 в рахунок відшкодування пропорційно до задоволених вимог підлягають стягненню 135 грн. витрат, понесених на сплату судового збору за вимогою про стягнення моральної шкоди.

Стягненню з цивільного відповідача ПрАТ Українська транспортна страхова компанія пропорційно до задоволених вимог на користь держави підлягають витрати на сплату судового збору у загальному розмірі 423,47 грн., зважаючи на те, що матеріальна та моральна шкода одночасно передбачені у полісі, тобто випливають з єдиного зобов`язання, а тому і витрати обраховуються у розмірі 1 % пропорційно до добутку задоволених вимог (40330,68 + 2016,54 = 42347,22 грн. х 1 % = 423,47 грн.).
Клопотання потерпілого ОСОБА_7 про стягнення на його користь судових витрат задоволенню не підлягає, оскільки він їх не поніс, а крім того як інвалід 2 групи та потерпілий внаслідок кримінального правопорушення від їх сплати звільнений.
Судові витрати на залучення експертів підлягають частковому стягненню з ОСОБА_11 з урахуванням ступеня вини кожного з засуджених у відповідності до вимог п.11 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 07.07.1995 р. Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат.
Так на користь Миколаївського НДЕКЦ стягненню підлягають витрати на залучення експертів при проведенні:
судово-автотехнічної експертизи по дослідженню технічного стану транспортного засобу автомобіля на суму 1760,80 грн. (т.2 а.с.92),
судової транспортно-трасологічної експертизи на суму 1320,60 грн. (2641,20 : 2 = 1320,60 грн.) (т.2 а.с.91).
На користь Миколаївського відділення Одеського НДІСЕ стягненню з ОСОБА_11 підлягають 440,40 грн. (880,80 : 2 = 440,40 грн.) за проведення експертизи по дослідженню обставин ДТП (т.2 а.с.111).
У відповідності до п.5 ч.9 ст.100 КПК України речовий доказ автомобіль підлягає поверненню власникові ОСОБА_47 , оскільки не належить підсудному ОСОБА_11 на праві власності; мопед підлягає передачі в дохід держави.
Керуючись ст.ст.371, 373, 374 КПК України, суд
У Х В А Л И В:
ОСОБА_14 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України.

ОСОБА_13 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, і призначити йому покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 2 (два) роки.
До набрання вироком законної сили залишити ОСОБА_11 раніше обраний запобіжний захід особисте зобов`язання.

Строк відбуття покарання рахувати з моменту звернення вироку до виконання.
Додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами підлягає реальному виконанню з моменту набрання законної сили вироком.
Стягнути з засудженого ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІІН НОМЕР_1 ,на користь Міської лікарні швидкої медичної допомоги 6 547 (шість тисяч п`ятсот сорок сім) грн. 40 коп. витрат на лікування потерпілого ОСОБА_7 , перерахувавши їх на р/р №3958, , МФО 826013, ГУДКСУ в м.Миколаєві Миколаївської області.

Стягнути з засудженого ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІІН НОМЕР_1 ,на користь ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ІПН НОМЕР_3 , 30 000 (тридцять тисяч) грн. моральної шкоди.

Стягнути з засудженого ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІІН НОМЕР_1 ,на користь ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , 8 000 (вісім тисяч) грн. матеріальної шкоди, 13 500 (тринадцять тисяч п`ятсот) грн. моральної шкоди та 135 (сто тридцять п`ять) грн понесених судових витрат.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства Українська транспортна страхова компанія, , на користь ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ІПН НОМЕР_3 , 40 330 (сорок тисяч триста тридцять) грн. 68 коп. матеріальної шкоди, 2 016 (дві тисячі шістнадцять) грн. 54 коп. моральної шкоди.
Стягнути з ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІІН НОМЕР_1 , на користь держави в рахунок відшкодування судового збору кошти на загальну суму 1540 (одна тисяча п`ятсот сорок) грн. 20 коп., з них: за позовом прокурора 689 грн.; за позовом ОСОБА_7 300 грн.; за позовом ОСОБА_8 551,20 грн. за вимогою про відшкодування матеріальної шкоди, перерахувавши їх на розрахунковий рахунок №0144, , отримувач коштів: Доманівський район, код отримувача 38057729, банк отримувача: ГУ ДКСУ у Миколаївській області, МФО 826013, код класифікації доходів бюджету 22030001, пункт 1.1.
Стягнути з Приватного акціонерного товариства Українська транспортна страхова компанія, , на користь держави в рахунок відшкодування судового збору кошти на суму 423 (чотириста двадцять три) грн. 47 коп., перерахувавши їх на розрахунковий рахунок №0144, , отримувач коштів: Доманівський район, код отримувача 38057729, банк отримувача: ГУ ДКСУ у Миколаївській області, МФО 826013, код класифікації доходів бюджету 22030001, пункт 1.1.
Стягнути з ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІІН НОМЕР_1 ,на користь Миколаївського НДЕКЦ судові витрати по справі за проведення судово-автотехнічної та судової транспортно-трасологічної експертиз на суму 3081 (три тисячі вісімдесят одну) грн., 40 коп., з них 1760,80 грн. та 1320,60 грн. відповідно.
Стягнути з ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІІН НОМЕР_1 , на користь Миколаївського відділення Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз судові витрати по справі на суму 440 (чотириста сорок) грн. 40 коп. за проведення експертизи по дослідженню обставин ДТП.
Речові докази по справі, які зберігаються на майданчику тимчасового утримання транспортних засобів Доманівського ВП Вознесенського ВП ГУНП в Миколаївській області: автомобіль «ВАЗ-2101», реєстраційний номер НОМЕР_2 , повернути власнику ОСОБА_50 ( АДРЕСА_2 );

мопед «Sigma-Line» без реєстраційного номеру передати в дохід держави.

Речові докази оригінали товарних та фіскальних чеків зберігати в матеріалах кримінального провадження.
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Миколаївської області через Доманівський районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення, а засудженим у той же строк з дня вручення його копії, особами, які не були присутні при його оголошенні, в той же строк з дня отримання копії вироку.

Суддя ОСОБА_1