Ухвала
іменем україни
20 червня 2017 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
переглянула в судовому засіданні вирок Житомирського районного суду Житомирської області від 12 жовтня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Житомирської області від 30 січня 2017 року за касаційною скаргою захисника ОСОБА_6 щодо ОСОБА_7 .

Вказаним вироком, залишеним без зміни апеляційним судом, засуджено:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Житомира, громадянина України, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого,

за ч. 3 ст. 185 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки.
На підставі ст. 71 КК ОСОБА_7 визначено остаточне покарання за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання не відбутої частини покарання за вироком Корольовського районного суду м. Житомира від 01 квітня 2015 року, у виді позбавлення волі на строк 3 роки 1 місяць.

Вирішено питання про речові докази.

Згідно з вироком суду ОСОБА_7 визнано винним і засуджено за те, що він, знаходячись в м. Житомирі, вступив у злочинний зговір зі своїм знайомим, іншою особою, матеріали стосовно якої виділені в окреме провадження, з метою вчинення таємного викрадення чужого майна, поєднаного з проникненням в підсобне приміщення, розташоване по АДРЕСА_2 , яке належить діду останнього ОСОБА_8 .

Реалізуючи спільний злочинний умисел, ОСОБА_7 та інша особа, близько 21.00 год. 16 березня 2016 року, прийшли на територію домогосподарства за вищевказаною адресою та пересвідчившись в тому, що поряд немає сторонніх осіб та за їхніми злочинними діями ніхто не спостерігає, по драбині вилізли на горище підсобного приміщення, звідки таємно викрали майно, яке належить ОСОБА_8 на загальну суму 4130 грн.

Захисник ОСОБА_6 у касаційній скарзі порушує питання про скасування судових рішень у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону і про призначення нового розгляду в суді першої інстанції. Своє прохання обґрунтовує тим, що суд незаконно змінив та скоротив обвинувачення визначене прокурором, і виключив з нього окремі твердження. Зазначає, що суд безпідставно розглянув справу в порядку передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК, а також за відсутності захисника та потерпілого, який належним чином не був повідомлений про підготовче судове засідання та судовий розгляд справи, чим порушив право засудженого на захист. Вважає, що суд зобов`язаний був досліджувати докази у загальному порядку, оскільки ОСОБА_7 відмовився давати покази, а потерпілий не з`явився. Посилається на порушення вимог ч. 2 ст. 314, ч. 2 ст. 318, п. 4 ч. 2 ст. 291, ст. 109 КПК. Стверджує про відсутність технічного носія інформації про окремі судові засідання. Зазначає, що суд апеляційної інстанції, при перегляді вироку місцевого суду, належним чином не розглянув доводи апеляційної скарги захисника.

На касаційну скаргу захисника надійшли заперечення від прокурора, у яких він просить касаційну скаргу захисника залишити без задоволення, а судові рішення щодо ОСОБА_7 без зміни.
Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який не підтримав доводи касаційної скарги захисника та просив залишити її без задоволення, а судові рішення без зміни, перевіривши матеріали кримінального провадження й обговоривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга захисника не підлягає задоволенню на таких підставах.
Відповідно до вимог ст. 438 КПК України підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення й особі засудженого.
Згідно ст. 434 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального й процесуального права при ухваленні судових рішень у тій частині, в якій їх було оскаржено.
Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
При перегляді кримінального провадження у касаційному порядку установлено, що розгляд кримінальної справи щодо ОСОБА_7 відбувся у скороченому порядку, відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК. При цьому суд належним чином виконав приписи зазначеного закону і підстав вважати, що при розгляді справи були допущені істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, які б тягли за собою безумовне скасування судового рішення, немає.
Клопотань про залучення захисника засуджений у судовому засіданні не заявляв і відповідно до вимог ст. 52 КПК участь захисника при розгляді кримінальної справи щодо ОСОБА_7 не є обов`язковою.
Відсутність потерпілого при розгляді даного провадження не є таким процесуальним порушенням, яке б тягло за собою скасування вироку суду, оскільки потерпілий належним чином був повідомлений про дату, час і місце судового засідання і від нього на адресу суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності через похилий вік та тяжкий стан здоровя. Крім того, потерпілий вирок щодо засудженого ні в апеляційному ні в касаційному порядку не оскаржує.
Відсутність технічного носія інформації на якому повинно бути зафіксовано рішення суду про відкладення розгляду справи через відсутність обвинуваченого також не є процесуальним порушенням, яке б тягло безумовне скасування судового рішення у розумінні вимог п. 7 ч. 2 ст. 412 КПК, оскільки судовий розгляд справи щодо ОСОБА_7 фактично у цей час не відбувався і ця подія не могла перешкодити суду ухвалити законне й обґрунтоване рішення.
Висновок щодо доведеності вини засудженого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК, суд першої інстанції належним чином вмотивував і кваліфікація дій засудженого за ч. 3 ст. 185 КК є правильною. Вирок відповідає вимогам статей 370, 373-374 КПК України, є законним, обґрунтованим і вмотивованим.
З таким висновком погоджується колегія суддів і він фактично не оспорюється у касаційній скарзі захисником.
Апеляційний суд, переглянувши кримінальне провадження щодо ОСОБА_7 , перевірив всі доводи апеляції захисника, які за своїм змістом аналогічні до касаційної скарги, і правильно визнав їх необґрунтованими, навівши в ухвалі мотиви такого рішення, з чим погоджується і колегія суддів.
Розгляд справи в суді апеляційної інстанції провадився у передбаченому законом порядку. Зміст ухвали цього суду відповідає вимогам ст. 419 КПК.
Покарання засудженому призначено у відповідності до вимог статей 50, 65 КК та за своїм видом і розміром є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Істотних порушень кримінального процесуального закону чи неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, які відповідно до ст. 438 КПК були б підставами для зміни чи скасування судових рішень, не встановлено, а тому у задоволенні касаційної скарги захисника слід відмовити.

Керуючись статтями 433436 КПК, п. 6 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року, колегія суддів

у х в а л и л а:
Вирок Житомирського районного суду Житомирської області від 12 жовтня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Житомирської області від 30 січня 2017 року щодо ОСОБА_7 залишити без зміни, а касаційну скаргу захисника ОСОБА_6 без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3