Справа № 509/2374/16-к
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 грудня 2016 року. Овідіопольський районний суд Одеської області у складі:

головуючої - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

законного представника неповнолітньої потерпілої ОСОБА_5 ,

представника потерпілої ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Овідіополі кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Бурдівка Іванівського району Одеської області, громадянина України, українця, одруженого, з вищою освітою, пенсіонера, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого,-

у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, а також цивільний позов потерпілої ОСОБА_4 до ОСОБА_8 про стягнення моральної шкоди у розмірі 245 000 грн. та до Приватного акціонерного товариства «Європейський страховий союз» про стягнення майнової шкоди у розмірі 28 164 грн. 23 коп. і моральної шкоди 5000 грн.,-

В С Т А Н О В И В:

28 березня 2016 року, приблизно о 13 годині 36 хвилин, Філімонов, керуючи належним йому на праві власності технічно справним автомобілем марки «Ноnda CR-V», реєстраційний номер НОМЕР_1 з причепом марки «КРД» моделі «050100», реєстраційний номер НОМЕР_2 , рухався по сухому асфальтобетонному покриттю автодороги Авангард-Сухий Лиман в районі території садового кооперативу «Автомобіліст», Овідіопольського району Одеської Області.

На порушення вимог пунктів 12.1, 14.6, 18,1,18.4 Філімонов не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, на перехресті нерівнозначних доріг, перетнув суцільну лінію дорожньої розмітки, проігнорував те, що він наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, розпочав маневр обгону транспортних засобів, що рухалися в попутному напрямку, не надав перевагу в русі пішоходам які рухалися по пішохідному переходу, скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка перетинала проїзну частину дороги через пішохідний перехід справа - наліво у напрямку руху автомобіля. На порушення вимог п. 2.10 Правил дорожнього руху Філімонов після дорожньо-транспортної пригоди не зупинився, а продовжив рух і самовільно залишив місце пригоди.

Своїми діями водій ОСОБА_8 порушив вимоги п.п. 2.10 а), 14.6 в), 18.1, 18.4, 12.1 «Правил дорожнього руху України», де відповідно вказано:

п.2.10 У разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний:

а) негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди;

14.6 Обгін заборонено:

в) ближче ніж за 50 м перед пішохідним переходом у населеному пункті і 100 м поза населеним пунктом;

18.1 Водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого о пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека;

18.4 Якщо перед нерегульованим пішохідним переходом зменшує швидкість чи зупинився транспортний засіб, водії інших транспортних засобів, що рухаються по сусідніх смугах, повинні зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися і можуть продовжити (відновити) рух лише переконавшись, що на пішохідному переході немає пішоходів, для яких може бути створена перешкода чи небезпека;

12.1 Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним»;

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, неповнолітньому пішоходу ОСОБА_4 були заподіянні тілесні ушкодження у виді: відкритої черепно- мозкової травми, забою головного мозку тяжкого ступеня, гематоми над твердою мозковою оболонкою, лінійного перелому лівої тім`яної кістки з переходом на піраміду лівої скроневої кістки та стінку основної пазухи, з крововиливом в ліву барабанну порожнину, комірки піраміди та соскоподібного відростка лівої скроневої кістки, основну пазуху, проникнення повітря в порожнину черепа, забійної рани голови. Дані тілесні ушкодження ускладнились розвитком посттравматичної енцефалопатії тяжкого ступеня з вираженими порушеннями когнітивних функцій (складних функцій головного мозку мови, пам`яті, інтелекту та ін.), втратою мовної здатності (гіперкінетичниммутізмом), ослабленням м`язів правої половини тіла (геміпарез) з неможливістю статики та ходьби, обмеження м`язового згинання в правих плечовому та ліктьовому суглобах; закритої травми грудної клітки у вигляді забоїв обох легень, розриву лівої легені, яке супроводжувалось накопичуванням повітря в лівій плевральній порожнині; садна тулубу кінцівок, забійні рани обох стоп, які ускладнились розвитком некрозу м`яких тканин. Всі ушкодження супроводжувались порушенням свідомості по типу коми 1 ступеня та відповідно до п. 2.1.3. «б» «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» (1995 р.) відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя.

Вину свою ОСОБА_10 визнав повністю і показав, що вчинив злочин при зазначених вище обставинах.

Враховуючи те, що обвинувачений не заперечував фактичних обставини справи і судом встановлено, що він правильно розуміє зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності його позиції, заслухавши думку учасників судового розгляду та роз`яснивши їм положення ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження інших доказів у справі, крім тих, що характеризують особу обвинуваченого.

Філімонов, керуючи автомобілем, порушив вимоги пунктів 2.10, 14.6, 18.1, 18.4, 12.1 Правил дорожнього руху України, що спричинило заподіяння тяжких тілесних ушкоджень неповнолітній ОСОБА_4 , а тому кримінальну відповідальність він повинен нести за ч. 2 ст. 286 КК України.

При призначені обвинуваченому покарання, необхідного та достатнього для його виправлення та попередження нових злочинів, суд враховує, що він вчинив тяжкий злочин, особу винного, його вік, стан здоров`я, щире каяття, позитивну характеристику, обставини, що пом`якшують його покарання, відсутність обставин, що обтяжують покарання, та вважає, що виправлення ОСОБА_10 можливе без ізоляції його від суспільства і покарання йому необхідно призначити у виді позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами, але із застосуванням ст. 75 КК України звільнивши його від відбування основного виду покарання з випробуванням, з іспитовим строком та покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Представник потерпілої ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_6 в її інтересах заявив цивільний позов до ОСОБА_8 про стягнення моральної шкоди у розмірі 245 000 грн. та до Приватного акціонерного товариства «Європейський страховий союз» про стягнення майнової шкоди у розмірі 28 164 грн. 23 коп. і моральної шкоди 5000 грн. (а.с. 25-30)

Оскільки до початку судового засідання обвинувачений добровільно відшкодував потерпілій моральну шкоду у розмірі 20000 грн., потерпіла та її представники просили стягнути з обвинуваченого моральну шкоду у розмірі 225 000 грн.

Обвинувачений цивільний позов визнав повністю.

Приватне акціонерне товариство «Європейський страховий союз» не заперечувало щодо стягнення з нього на користь потерпілої витрат на її лікування у розмірі 16814 грн. 57 коп. та моральної шкоди у розмірі 840 грн. 73 коп.(а.с. 71-75)

Суд вважає, що цивільний позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч.ч. 2 і 5 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внісладок непереборної сили або умислу потерпілого.

На час ДТП ОСОБА_10 керував належним йому на праві власності технічно справним автомобілем марки «Ноnda CR-V», реєстраційний номер НОМЕР_1 , з причепом марки «КРД» моделі «050100», реєстраційний номер НОМЕР_2 , саме з його вини сталася ДТП, під час якої була завдана шкода потерпілій ОСОБА_4 , і саме він є особою, яка має нести відповідальність за завдання шкоди зазначеним вище джерелом підвищеної небезпеки.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_10 під час керування зазначеним автомобілем за шкоду завдану потерпілим особам була застрахована договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 05.01.2016 р., укладеного між обвинуваченим та Приватним акціонерним товариством «Європейський страховий союз», що підтверджено страховим полісом №АЕ/7477119. Цим договором встановлений ліміт відповідальності страховика за шкоду, завдану майну (на одного потерпілого) у розмірі 50000 грн. і за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю потерпілого 100 000 грн.

Статтею 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 1 липня 2004 року N 1961-IV передбачено, що страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Відповідно до ст. 22 Закону від 1 липня 2004 року N 1961-IV у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Статтею 23 зазначеного вище Закону встановлено, що шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є:

шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого;

шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим;

шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим;

моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я;

Статтею 24 Закону від 1 липня 2004 року N 1961-IV передбачено, що у зв`язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів. Зазначені витрати та необхідність їх здійснення мають бути підтверджені документально відповідним закладом охорони здоров`я.

Згідно зі статтею 26-1 Закону N 1961-IV страховиком (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону,- МТСБУ) відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю.

Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

ОСОБА_4 у зв`язку із заподіянням їй з вини обвинуваченого тілесних ушкоджень понесла витрати на лікування у розмірі 28 164 грн. 23 коп., що підтверджено наданими суду оригіналами відповідних документів та їх копіями, медичними документами на підтвердження необхідності їх придбання, висновком судово-медичної експертизи. (а.с. 31-48)

На підставі наведених вище положень ст. 24 Закону N 1961-IV витрати потерпілої на лікування у розмірі 28 164 грн. 23 коп. підлягають стягненню на її користь зі страховика, тобто Приватного акціонерного товариства «Європейський страховий союз».

Статтею 23 ЦК України встановлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Згідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Внаслідок злочинних дій ОСОБА_10 потерпілій ОСОБА_4 були заподіянні тяжкі тілесні ушкодження, вона тривалий час перебувала на лікуванні, до цього часу внаслідок завданих їй травм позбавлена можливості самостійно ходити, продовжити навчання, потребує постійного стороннього догляду, чим їй завдані фізичні та моральні страждання.

Враховуючи характер та обсяг душевних страждан, яких зазнала ОСОБА_4 , їх тривалість, стан здоров`я потерпілої, тяжкість вимушених змін у її життєвих стосунках, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд приходить до висновку, що розмір, заподіяної потерпілій моральної шкоди становить 246 408 грн., з яких на її користь підлягає стягненню зі страховика 1408 грн. і з обвинуваченого 225 000 грн. з урахуванням того, що обвинувачений добровільно відшкодував потерпілій 20000 грн. моральної шкоди. ( 5% від 28164 становить 1408 грн.; 100 000 1408 = 98 592)

В іншій частині позовні вимоги ОСОБА_4 до страховика задоволенню не підлягають.

На підставі ст. 124 КПК України з ОСОБА_8 на користь держави підлягають стягненню процесуальні витрати за проведення судової автотехнічної експертизи 1057 грн. 20 коп.

Відповідно до ст. 100 КПК України речові доказі у кримінальному провадженні 2 компакт-диски з файлами відеозапису ДТП підлягають зберіганню у матеріалах кримінального провадження.

Керуючись ст. ст. 368,373,374, 128-129 КПК України, ст. ст. 23,1166,1167,1194 ЦК України, ст. ст. 6, 22-24, 26-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 1 липня 2004 року N 1961-IV,суд, -

З А С У Д И В:

ОСОБА_8 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ст. 286 ч. 2 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_10 від відбування основного виду призначеного йому покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 (два) роки з покладанням на нього у відповідності зі ст. 76 КК України обов`язків не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом пробації, повідомляти цей орган про зміну місця проживання.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_4 до ОСОБА_8 і Приватного акціонерного товариства «Європейський страховий союз» задовольнити частково.

Стягнути на користь ОСОБА_4 :

- з Приватного акціонерного товариства «Європейський страховий союз» на відшкодування витрат на лікування 28 164 грн. 23 коп., на відшкодування моральної шкоди 1408 грн., а усього 29 572 грн. 23 коп.;

- з ОСОБА_8 на відшкодування моральної шкоди 225 000 грн.

В задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_4 відмовити.

Стягнути з ОСОБА_8 процесуальні витрати в дохід держави за залучення експерта для проведення судової експертизи 1057 грн. 20 коп.

Речові докази у кримінальному провадженні 2 компакт-диски з файлами відеозапису ДТП зберігати у матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений в апеляційний суд Одеської області протягом 30 днів від дня проголошення.

Суддя: ОСОБА_1