УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"14" грудня 2016 р. Дніпровський районний суд м.Києва у складі:
головуючого судді: ОСОБА_1 ,
при секретарі: ОСОБА_2 ,
за участю прокурора: ОСОБА_3 ,
потерпілої: ОСОБА_4 ,
законного представника потерпілої: ОСОБА_5 ,
представника потерпілої - адвоката: ОСОБА_6 ,
захисника обвинуваченої - адвоката: ОСОБА_7 ,
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м.Києва, громадянки України, з середньою освітою, одруженої, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимої,
- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.187 КК України,-
ВСТАНОВИВ:
Копію обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування обвинувачена та захисник отримали.
Ухвалою Дніпровського районного суду м.Києва обвинувальний акт у вказаному кримінальному провадженні призначений до підготовчого судового засідання.
Прокурор в підготовчому судовому засіданні просить призначити дане кримінальне провадження до судового розгляду, вважаючи, що під час досудового розслідування були дотримані вимоги кримінального процесуального закону та обвинувальний акт складено з дотриманням вимог ст.291 КПК України, крім того посилається на відсутність підстав для закриття кримінального провадження чи повернення обвинувального акту.
Представник потерпілої адвокат ОСОБА_6 , законний представник неповнолітньої потерпілої ОСОБА_5 та потерпіла ОСОБА_4 в підготовчому судовому засіданні підтримали думку прокурора про можливість призначення обвинувального акту щодо ОСОБА_8 до судового розгляду.
Захисник обвинуваченої ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_7 заявив клопотання про повернення обвинувального акту з реєстром матеріалів досудового розслідування прокурору, у зв`язку з їх невідповідністю вимогам Кримінального процесуального закону України та порушенням в ході досудового розслідування норм кримінального процесуального закону. Так, обгрунтовуючи клопотання, захисник послався на те, що обвинувальний акт не містить конкретного обвинувачення ОСОБА_8 з чіткою правовою кваліфікацією та посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність інкримінованого їй кримінального правопорушення. Зокрема, в обґрунтування клопотання зазначив, що обвинувальний акт є незрозумілим, оскільки як серед викладу обставин, так і у формулюванні містить суперечливі дані в тій частині, що дії ОСОБА_8 були спрямовані на заподіяння потерпілій тілесних ушкоджень, в той час як дії обвинуваченої кваліфіковані за ч.2 ст.187 КК України, що фактично не відповідає формулюванню обвинувачення. Також, серед мотивів клопотання зазначив, що обвинувальний акт не містить повних анкетних даних про особу обвинуваченої таких як наявність на її утриманні новонародженої дитини ІНФОРМАЦІЯ_2 та матері-пенсіонерки, що може мати істотне значення при вирішенні питання про призначення покарання ОСОБА_8 у випадку визнання останньої винної у вчиненні інкримінованого їй злочину.
Обвинувачена ОСОБА_8 підтримала клопотання свого захисника.
Обговоривши в підготовчому судовому засіданні клопотання захисника ОСОБА_7 про повернення прокурору обвинувального акту з реєстром матеріалів досудового розслідування, у зв`язку з їх невідповідністю вимогам КПК України, вислухавши думку обвинуваченої, вислухавши думку прокурора, який заперечив проти повернення обвинувального акту та проти задоволення клопотання захисника ОСОБА_7 , а також думку представника потерпілої адвоката ОСОБА_6 , законного представника неповнолітньої потерпілої ОСОБА_5 , потерпілої ОСОБА_4 , які підтримали думку прокурора, вивчивши матеріали обвинувального акту з додатками, суд приходить до наступного.
Так, відповідно до вимог ч.3 ст.314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про повернення обвинувального акту прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього кодексу.
Відповідно до вимог ст.337 КПК України судовий розгляд проводиться лише в межах висунутого обвинувачення особі відповідно до обвинувального акта, що є межами судового розгляду.
Обвинувальний акт повинен містити відомості, зазначені в ч.2 ст.291 КПК України, зокрема:
1)найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер;
2)анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство);
3)анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство);
4)прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора;
5)виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення;
6)обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання;
7)розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням;
8)розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування);
9)дату та місце його складення та затвердження.
Так, згідно обвинувального акту ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із застосуванням насильства, небезпечного для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу, вчиненого особою, яка раніше вчиняла розбій, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.187ч.2 КК України.
Відповідно до вимог ч.4 ст.110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. У ньому підводяться підсумки розслідування і формулюється обвинувачення, на підставі якого обвинувальний акт у кримінальному провадженні щодо обвинуваченого направляється до суду і визначається коло обставин, що підлягають дослідженню під час судового розгляду. Обвинувальний акт є необхідним також для того, щоб обвинувачений міг підготуватися до захисту.
Відповідно до положень п.13 ч.1 ст.3 КПК України визначено, що обвинувачення це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку встановленому цим Кодексом. Поряд з цим, ч.1 ст.11 КК України встановлено, що злочином є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом злочину.
Поряд з цим, вимогами п.5 ч.2 ст.291 КПК України визначено, що формулювання обвинувачення в обвинувальному акті викладається після викладу фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими та правової кваліфікації кримінального правопорушення.
Крім того, Європейський суд з прав людини у справі «Абрамян проти Росії» від 09 квітня 2008 року зазначив, що у контексті підпункту «а» п.3 ст.6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`яснення «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного, він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення (рішення від 19.12.1989 у справі «Камасінські проти Австрії). Крім того, Суд констатував, що положення підпункту «а» п.3 ст.6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п.1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення, та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (рішення від 25.03.1999 у справі «Песільє та Сассі проти Франції»).
Разом з тим, в обвинувальному акті, як при викладі фактичних обставин кримінального правопорушення, так і при формулюванні обвинувачення, при зазначенні події злочину, обставин вчинення кримінального правопорушення, часу, місця, способу їх вчинення, наявні суперечності та неконкретність пред`явленого обвинувачення, так як, обвинувальний акт не містить конкретного обвинувачення ОСОБА_8 з чітким формулюванням обставин, які б відповідали зазначеній правовій кваліфікації закону України про кримінальну відповідальність.
Зокрема, зі змісту обвинувального акту вбачається, що у сформульованому ОСОБА_8 обвинуваченні не зазначено конкретну кількість ударів, завданих потерпілій та відсутній виклад обставин щодо мети та мотивів, якими керувалась остання при вчиненні інкримінованих їй дій щодо потерпілої ОСОБА_4 , які прокурор вважає встановленими як такі, що вказують на наявність в діях обвинуваченої ознак кримінального правопорушення, передбаченого ст.187ч.2 КК України, та на підставі яких в подальшому визначалась правова кваліфікація даного кримінального правопорушення.
Крім того, формулювання обвинувачення містить суперечливі дані в тій частині, що дії ОСОБА_8 були спрямовані на заподіяння потерпілій тілесних ушкоджень, в той час як дії обвинуваченої кваліфіковані за ч.2 ст.187 КК України, що фактично не відповідає формулюванню обвинувачення.
Разом з тим, в обвинувальному акті обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_8 зазначено вчинення останньою злочину у стані вагітності та обставиною яка обтяжує покарання обвинуваченої вчинення злочину щодо малолітнього, однак вказані обставини не знайшли свого відображення, як при викладенні фактичних обставин кримінального правопорушення, встановлених органом досудового розслідування, так і у сформульованому обвинуваченні.
Поряд з цим, слід зазначити, що в змісті обвинувального акту при зазначенні відомостей щодо неповнолітньої потерпілої та її законного представника, відсутні відомості щодо представника потерпілої адвоката ОСОБА_6 , який залучався до участі у кримінальному провадженні ще на стадії досудового розслідування.
Також, в обвинувальному акті не в повній мірі зазначені дані про особу обвинуваченої, зокрема відомості щодо наявності у неї на утриманні новонародженої дитини ІНФОРМАЦІЯ_2 та матері-пенсіонерки, які є важливими при вирішенні питання про призначення покарання, у випадку доведеності її вини.
Відповідно до вимог ст.ст.91, 374 КПК України подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини кримінального правопорушення) є предметом обов`язкового доказування у кримінальному провадженні та у разі визнання особи винуватою підлягають зазначенню у мотивувальній частині вироку.
Вищезазначені суперечності та неконкретність формулювання обвинувачення, на підставі якого обвинувальний акт у кримінальному провадженні направляється до суду, свідчить про те, що органом досудового розслідування не в повній мірі визначено коло обставин, що підлягають дослідженню під час судового розгляду та впливають на визначення правової кваліфікації даного кримінального правопорушення, що перешкоджає призначенню судового розгляду, під час якого передбачено оголошення обвинувального акту та роз`яснення суті обвинувачення, яке в такому формулюванні не може бути зрозумілим обвинуваченій особі, що тягне за собою порушення права на захист, оскільки обвинувальний акт є необхідним для підготовки до захисту.
Крім того, наведені суперечності та неконкретність формулювання обвинувачення позбавляє суд визначити межі судового розгляду щодо обвинуваченого з огляду на положення ч.1 ст.337 КПК України.
Поряд з цим, слід зазначити, що при зверненні до суду з обвинувальним актом до обвинувального акту додаються документи, зазначені в ч.4 ст.291 КПК України, зокрема реєстр матеріалів досудового розслідування.
Відповідно до вимог ст.109 КПК України, реєстр матеріалів досудового розслідування складається слідчим або прокурором і надсилається до суду разом з обвинувальним актом. Реєстр матеріалів досудового розслідування повинен містити: номер та найменування процесуальної дії, проведеної під час досудового розслідування, а також час її проведення; реквізити процесуальних рішень, прийнятих під час досудового розслідування; вид заходу забезпечення кримінального провадження, дату і строк його застосування.
Однак, як вбачається з даних реєстру матеріалів досудового розслідування, долученого до обвинувального акту, в ньому не містяться, викладені в хронологічному порядку дані про кожну процесуальну дію, проведену під час досудового розслідування, зокрема відсутні відомості про залучення представника потерпілого адвоката ОСОБА_6 , крім того, наявні відомості про складання обвинувального акту 20.09.2016 року слідчим ОСОБА_9 з відміткою про прокурора Київської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_10 , поряд з цим відсутні відомості про затвердження вказаним прокурором обвинувального акту щодо ОСОБА_8 .
Вищенаведене свідчить про порушення вимог кримінального процесуального кодексу України, а тому суд приходить до висновку про необхідність повернення прокурору на підставі ч.3 ст.314 КПК України обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування, що є невід`ємною частиною обвинувального акту, як таких, що не відповідають вимогам закону.
Відповідно до вимог ст.315ч.3 КПК України, під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого.
Строк дії застосованого до обвинуваченої ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді домашнього арешту станом на день підготовчого судового засідання закінчився. Клопотань від сторін кримінального провадження про застосування щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу на стадії підготовчого судового засідання не надходило.
За таких обставин, керуючись вимогами ст.ст.109, 110, 290, 291, 293, 181, 314, 315, 372, 376, КПК України, суд,-
Клопотання адвоката ОСОБА_7 захисника обвинуваченої ОСОБА_8 про повернення обвинувального акту прокурору задовольнити.
Повний текст ухвали буде проголошено 15.12.2016 року об 16 годині 00 хвилин.
Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м.Києва через Дніпровський районний суд м.Києва протягом 7-ми днів з дня її оголошення.

Суддя: