В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 грудня 2016 року Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

процесуального прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду за адресою: м. Запоріжжя, вул. Перемоги, 51, кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000116 від 23 вересня 2016 року за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Снятин, Івано-Франківської області, громадянина України, з повною середньою освітою, одруженого, не працюючого, солдата військової частини НОМЕР_1 Національної Гвардії України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не засудженого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 408 Кримінального кодексу України,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення за таких обставин.

Відповідно до Указу Виконуючого обов`язки Президента України від 14 січня 2015 року № 15/2015 «Про часткову мобілізацію» в Україні оголошено початок проведення часткової мобілізації.

На виконання зазначеного Указу 30 квітня 2015 року ОСОБА_6 був призваний за мобілізацією ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 полковника ОСОБА_7 № 100 від 04.05.2015 солдата ОСОБА_8 призначено стрільцем навчального збору.

У цей же день ОСОБА_8 зараховано до списків особового складу та призначено на всі види забезпечення.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оборону України» від 6 грудня 1991 року № 1932-ХІІ (зі змінами), особливим періодом є період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Солдат ОСОБА_6 ,будучи військовослужбовцем, відповідно до ст.ст. 3-6, 11, 16, 216 Статуту внутрішньої служби збройних Сил України, ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України був зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути зразком витримки, берегти військову честь, показувати приклад дисциплінованості, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, про все, що сталося з військовослужбовцем і стосується виконання ним службових обов`язків доповідати своєму безпосередньому начальникові, за дозволом на звільнення з розташування військової частини звертатися до свого безпосереднього начальника, а виїзд військовослужбовців, за межі гарнізону здійснюється лише з дозволу командира військової частини.

11.11.2015 під час ранкового шикування особового складу було виявлено відсутність у розташуванні військової частини НОМЕР_1 , яка дислокувалася за адресою: АДРЕСА_2 , солдата ОСОБА_6 .

Водночас, діючи на порушення вищезазначених статутних вимог, солдат ОСОБА_6 усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи в умовах особливого періоду з метою ухилитися від військової служби, 11.11.2015 не з`явився з лікувального закладу до військової частини НОМЕР_1 , яка дислокувалася за адресою: АДРЕСА_2 , свої службові обов`язки не виконував, час проводив на власний розсуд, не приймаючи мір для повернення до військової частини та про своє місцезнаходження до органів військового чи цивільного управління не заявляв, та ухилявся від проходження військової служби до 23.09.2016.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений визнав себе винним у інкримінованому кримінальному правопорушенні, щиро покаявся у скоєному, пояснив, що у листопаді 2015 року він знаходився у лікарні, яку 11.11.2015 покинув, не повернувшись до військової частини. Зазначив, що поїхав до Івано-Франківської області до своєї дівчини, яка була вагітна. До відома військову частину про свої дії не поставив, про своє місцезнаходження нікому не повідомив, ухилявся від військової служби до 23.09.2016.

Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники процесу не оспорюють всі фактичні обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам процесу положення ст. 349 КПК України про позбавлення права на оскарження цих обставин в апеляційному порядку, провів судовий розгляд із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням даних про особу обвинуваченого.

За таких обставин суд вважає доведеною вину ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому діяння та кваліфікує дії останнього за ч. 3 ст. 408 КК України як дезертирство, тобто нез`явлення з лікувального закладу на службу з метою ухилення від військової служби, вчинене в умовах особливого періоду.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_9 покарання, суд враховує: ступінь тяжкості вчиненого злочину, який у відповідності до ст. 12 КК України віднесено до тяжкого злочину, спричинених наслідків тяжких наслідків не настало, злочин посягає на встановлений порядок несення військової служби.

Також суд враховує дані про особу обвинуваченого, який є військовослужбовцем, раніше не засуджений, офіційно не працевлаштований, за місцем служби під час її проходження характеризувався негативно, має постійне місце реєстрації та проживання, на обліку в лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, за станом здоров`я скарг не має. За сімейним станом ОСОБА_6 одружений, неповнолітніх дітей на утриманні не має, однак дружина обвинуваченого на даний час вагітна.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_9 є щире каяття, з`явлення із зізнанням.

Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.

Враховуючи обставини вчинення злочину, його мету та мотиви, наведену вище сукупність обставин, які пом`якшують покарання, дані про особу обвинуваченого, його поведінку після вчинення злочину, суд, з урахуванням думки прокурора, вважає за можливе призначити покарання обвинуваченому, не пов`язане з ізоляцією від суспільства, у зв`язку з чим суд вважає за доцільне призначити ОСОБА_9 покарання у вигляді позбавлення волі із застосуванням ст. ст. 75, 76 КК України, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений. Речові докази та судові витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Запобіжний захід у кримінальному провадженні не обирався.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 349, 369, 373, 374, 376 КПК України, суд
У Х В А Л И В:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 408 Кримінального кодексу України, та призначити йому покарання у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування покарання у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі з випробуванням, якщо він протягом 3 (трьох) років іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

Відповідно до ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , періодично з`являтися на реєстрацію до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти орган з питань пробації про зміну місця проживання, не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Запорізької області через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1