Справа № 214/4425/15-к
1-кп/214/59/17
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2017 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю прокурора ОСОБА_4

за участю потерпілого ОСОБА_5

за участю захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7

за участю законного представника неповнолітньої обвинуваченої ОСОБА_8 ,

ОСОБА_9

за участю обвинувачених ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12

за участю представника служби у справах дітей ОСОБА_13 , ОСОБА_14

за участю представника кримінальної поліції ОСОБА_15

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Кривому Розі кримінальне провадження № 0000850 за обвинуваченням:

ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, українця, громадянина України, який має базову вищу освіту, раніше не судимого, не працюючого, не одруженого, дітей не маючого, який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 186 ч.2, 304 ч.1, 353 ч.1 КК України,

ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, українця, громадянина України, який має базову загальну середню освіту, раніше не судимого, не одруженого, дітей не маючого, який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_2 ,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 186 ч.2, 353 ч.1 КК України,

ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженки м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, українки, громадянки України, яка має базову загальну середню освіту, навчається у Криворізькому професійному горно - електромеханічному ліцеї, раніше не судимої, яка виховувалася одним з батьків, не одруженої, дітей не маючої, яка зареєстрована та мешкає за адресою: АДРЕСА_3
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 186 ч.2 КК України, суд, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_10 на початку березня 2015 року зустрівся зі своїм знайомим ОСОБА_11 , та в ході спілкування ОСОБА_19 запропонував ОСОБА_11 з метою подальшого знайомства з чоловіками, зареєструватися в мережі Інтернет на сайті знайомств «Мамба» (інтернет адреса www.mamba.ru) з метою подальшого знайомства з чоловіками та заволодіння їх майном, де створили фіктивну сторінку та виклали фотокартку невідомої дівчини під іменем « ОСОБА_20 ». Крім цього, ОСОБА_10 , достовірно знаючи, що ОСОБА_12 є неповнолітньою, шляхом психологічного впливу, а саме переконання запропонував ОСОБА_12 прийняти участь в скоєнні злочину, запевнивши її в безкарності та кримінальної караності за скоєне, чим викликав у неповнолітньої ОСОБА_12 бажання брати участь у скоєнні злочину, тим самим вступив в попередню змову з ОСОБА_11 та неповнолітньою ОСОБА_12 на заволодіння чужим майном, де неповнолітній ОСОБА_12 необхідно було зустрічатися з чоловіками, після чого привести їх до приміщення кв. АДРЕСА_4 , де там їх чекали ОСОБА_11 та ОСОБА_10 , які із застосуванням погроз, примушували б чоловіків віддати їм належане їм майно.

Неповнолітня ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на початку березня 2015 року разом зі своїми знайомими ОСОБА_11 , ОСОБА_10 , діючи за попередньою змовою групою осіб, реалізуючи свій умисел на заволодіння чужим майном, зареєструвалися в мережі Інтернет на сайті знайомств «Мамба» (інтернет адреса www.mamba.ru), з метою подальшого знайомства з чоловіками та заволодінням їх майном, де створили фіктивну сторінку та виклали фотокартку невідомої дівчини під іменем ОСОБА_20 . В ході листування з чоловіками в мережі Інтернет на сайті знайомств «Мамба» ОСОБА_11 , ОСОБА_10 та неповнолітня ОСОБА_12 ставили до відома чоловіків, що дівчині 15-16 років, тобто вона являється неповнолітньою, після чого пропонували зустрітися з чоловіками для подальшого спілкування, а неповнолітній ОСОБА_12 необхідно було зустрітися з чоловіком та привести його до приміщення квартири АДРЕСА_4 , яку винаймав їх знайомий, де там їх чекали ОСОБА_11 та ОСОБА_10 , які із застосуванням погроз, примушували б чоловіків віддати їм належне їм майно.

Так, в середині березня 2015 року ОСОБА_5 , як він вважав, познайомився через мережу Інтернет на сайті «Мамба» з дівчиною, яка представилася ОСОБА_20 , вказане листування з ОСОБА_5 здійснювали ОСОБА_11 , ОСОБА_10 та неповнолітня ОСОБА_12 , які діючи під іменем вигаданої дівчини на ім`я ОСОБА_20 , запропонували ОСОБА_5 зустрітися для подальшого спілкування. 17 березня 2015 року близько о 18 год. 30 хв. ОСОБА_5 зустрівся в районі магазину « ІНФОРМАЦІЯ_4 », розташованого в районі бульвару Вечірнього з неповнолітньою ОСОБА_12 , яка видавала себе за дівчину на ім`я ОСОБА_20 , з якою він листувався. Неповнолітня ОСОБА_12 , діючи за попередньою змовою групою осіб, реалізуючи свій умисел на заволодіння чужим майном, шляхом обману, а саме під вигаданим приводом погодувати собаку, запросила ОСОБА_5 до приміщення квартири АДРЕСА_4 , де їх чекали ОСОБА_11 та ОСОБА_10

17 березня 2015 року приблизно о 18 год. 50 хв. ОСОБА_5 по запрошенню неповнолітньої ОСОБА_12 прийшов до приміщення кв. АДРЕСА_5 , де ОСОБА_11 та ОСОБА_10 , які знаходились в приміщення квартири та чекали на прихід ОСОБА_12 та раніше їм невідомого ОСОБА_5 , де ОСОБА_10 та ОСОБА_11 з метою заволодіння чужим майном, підійшли до потерпілого ОСОБА_5 та увівши його в оману, з метою створення уявлення у потерпілого ОСОБА_5 законності своїх дій, не маючи на те наданих їм прав та не будучи працівниками правоохоронних органів, ОСОБА_10 та ОСОБА_11 відрекомендувались потерпілому ОСОБА_5 співробітниками міліції, а саме ОСОБА_11 представився помічником слідчого СВ Саксаганського РВ КМУ, таким чином самовільно привласнили собі владні повноваження, чим ввели в оману ОСОБА_5 щодо свого дійсного статусу. Внаслідок чого, ОСОБА_5 , введений в оману стосовно законності їх дій, будучи впевненим, що ОСОБА_10 та ОСОБА_11 є дійсно співробітниками міліції, а також внаслідок застосованих погроз про застосування насильства, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, а саме погроз спричинення побоїв, передав їм свій мобільний телефон ««Нокіа» вартістю 1499 грн., на якому була наклеєна захисна плівка вартістю 66 грн. 75 коп. Таким чином, ОСОБА_10 та ОСОБА_11 самовільно заволоділи владними повноваженнями службової особи, з метою скоєння злочину та за попередньою змовою відкрито заволоділи майном ОСОБА_5 та обернули його на свою користь, внаслідок чого спричинили потерпілому ОСОБА_21 збиток на загальну суму 1565 грн. 75 коп.

Дії обвинуваченого ОСОБА_10 належить кваліфікувати: за ст. 304 ч.1 КК України за ознаками: втягнення неповнолітніх у злочинну діяльність; за ст.186 ч.2 КК України за ознаками: відкритого викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з погрозою застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинений за попередньою змовою групою осіб; за ст.353 ч.1 КК України за ознаками: самовільне привласнення владних повноважень службової особи, поєднане із вчиненням будь-яких суспільно-небезпечних діянь.

Дії обвинуваченого ОСОБА_11 належить кваліфікувати: за ст.186 ч.2 КК України за ознаками: відкритого викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з погрозою застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинений за попередньою змовою групою осіб; за ст. 353 ч.1 КК України за ознаками: самовільне привласнення владних повноважень службової особи, поєднане із вчиненням будь-яких суспільно-небезпечних діянь.

Дії обвинуваченої ОСОБА_12 належить кваліфікувати: за ст. 186 ч.2 КК України за ознаками: відкритого викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з погрозою застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинений за попередньою змовою групою осіб.

Встановлені судом обставини підтверджуються наступними доказами. Як показав обвинувачений ОСОБА_10 , винним себе первісно не визнав, позов не визнав. При цьому показав, що потерпілий написав ОСОБА_12 , що має бажання зустрітися з останньою, в подальшому подарував останній телефон. Далі уточнив, що ОСОБА_12 спілкувалася з потерпілим по телефону, він з потерпілим не спілкувався по телефону, ОСОБА_11 також з потерпілим по телефону не спілкувався. Він, обвинувачений, зустрічався з ОСОБА_12 , під час спілкування виникало бажання вступити в інтимні стосунки. Хто в день події запропонував зустрітися з потерпілим не пам`ятає, йому, обвинуваченому, не подобалося, що потерпілий намагається зустрітися з ОСОБА_12 . Остання та потерпілий зустрілися біля магазину «Сільпо», він обвинувачений, мав бажання поговорити з потерпілим, в момент зустрічі ОСОБА_12 та потерпілого знаходився в квартирі ОСОБА_22 , перед зустріччю ОСОБА_12 та потерпілого домовилися, що остання в цю квартиру приведе потерпілого. Далі ОСОБА_12 прийшла у вказану квартиру разом з потерпілим, вони познайомилися. Потерпілий під час розмови сказав, що не бажає, щоб хтось дізнався про те, що він бажає інтимних стосунків з неповнолітньою, що він є пастором, а потім сказав, що бажає подарувати ОСОБА_12 свій мобільний телефон. Цей телефон у потерпілого безпосередньо взяв присутній в квартирі ОСОБА_23 , а потім телефон знов взяв потерпілий. Потім хтось запитав чи є документи на телефон, потерпілий сказав, що є. Далі він, обвинувачений, та ОСОБА_11 , ОСОБА_12 поїхали додому до потерпілого, де останній віддав телефон та упаковку від телефону. Цей телефон узяв ОСОБА_11 , у якого його телефон начебто поламався. Телефон потерпілого мали намір поміняти на інший у свого знайомого. ОСОБА_24 до вказаної квартири, під час перебування в цій квартирі потерпілого, приходила. Він, обвинувачений, не бачив щоб ОСОБА_12 заходила з потерпілим у ванну кімнату, потерпілого в туалеті не закривали, потерпілому не погрожували. Потерпілий віддав мобільний телефон добровільно. Раніше він, обвинувачений, потерпілого не знав, чому потерпілий дає неправдиві показання, не знає. Далі показав, що вони, обвинувачені, казали потерпілому, що можуть написати заяву, що приїдуть працівники міліції, може тому потерпілий сприймав його, обвинуваченого, як працівника міліції. Він, обвинувачений, офіційно не працює, закінчив 9 класів, потім навчався в технікумі, батьки працюють. Раніше притягувався до адміністративної відповідальності за куріння. Також показав, що в нього, обвинуваченого, була можливість в день події піти разом з ОСОБА_12 на зустріч з потерпілим та поговорити з останнім, чому так не зробив, пояснити не може. В подальшому обвинувачений ОСОБА_10 винним себе визнав повністю та показав, що вчиняв всі дії, які зазначені в обвинувальному акті, але робітником міліції не представлявся. Він, обвинувачений, запропонував запросити потерпілого до квартири щоб заволодіти майном останнього. У вчиненому кається. Проти задоволення позову не заперечує, при цьому покладається на розсуд суду. Як показав обвинувачений ОСОБА_11 , винним себе первісно не визнав, позов не визнав. При цьому показав, що в березні 2015 року потерпілий пропонував ОСОБА_12 інтимний зв`язок, він, обвинувачений, пішов на вулицю разом з ОСОБА_12 щоб зустрітися з потерпілим. Потім всі разом повернулися до квартири, де стали докоряти потерпілого за його намір мати інтимні стосунки з неповнолітньою та сказали, що відведуть до міліції. Після цього потерпілий просив не вести його до міліції, запропонував ОСОБА_12 свій мобільний телефон. Далі поїхали додому до потерпілого. Далі показав, що з ОСОБА_10 знайомий приблизно 4-5 років, з ОСОБА_12 познайомився за півроку до події, знав, що остання є неповнолітньою. Остання казала, що зареєструвалася на сайті для знайомств, бачив на цьому сайті сторінку ОСОБА_12 . Остання зустрічалася на час подій з ОСОБА_10 , для чого їй був потрібен сайт для знайомств, пояснити не може. В квартирі, де сталася подія, проживав ОСОБА_22 , з останнім дружили. Про те, що потерпілий бажає інтимних стосунків з ОСОБА_12 , розповідав ОСОБА_10 та ОСОБА_12 в квартирі ОСОБА_22 . Він, обвинувачений, особисто не бачив перепису ОСОБА_12 та потерпілого, яка стосувалася інтимних стосунків. Він, обвинувачений, не пропонував ОСОБА_12 зареєструватися на вказаному сайті, зустріч з потерпілим обговорювали він, обвинувачений, ОСОБА_12 та ОСОБА_10 . Далі, змінивши показання, вказав, що визнає, що заволоділи телефоном потерпілого шляхом обману, сказавши, що поведуть того до міліції, хоча насправді викликати міліцію наміру не мали. Йому, обвинуваченому, невідомі підстави, з яких би потерпілий давав неправдиві показання. План на заволодіння телефоном потерпілого мався, потім цей телефон поміняли на інший. При допиті під час досудового розслідування давав неправдиві показання під впливом робітників міліції, слідча впливу не здійснювала. В квартиру під час події приходила ще одна дівчина. Далі показав, що план заволодіти телефоном потерпілого виник за 3-4 дні до події, цей план обговорювали ОСОБА_23 , ОСОБА_10 , ОСОБА_22 , план був спрямований на те, щоб створити у потерпілого страх та заволодіти його майном, хто саме запропонував цей план не пам`ятає, про цей план знала ОСОБА_12 . В подальшому обвинувачений ОСОБА_11 винним себе визнав повністю та показав, що вчиняв всі дії, які зазначені в обвинувальному акті, крім того, що представлявся робітником міліції. У вчиненому кається. Проти задоволення позову не заперечує, при цьому покладається на розсуд суду. Як показала обвинувачена ОСОБА_12 , винною себе первісно не визнала, позов не визнала. В подальшому обвинувачена ОСОБА_12 винною себе визнала повністю, зазначивши, що робітниками міліції ніхто не представлявся. Також показала, що вчиняла всі дії, які зазначені в обвинувальному акті. У вчиненому кається, розуміє, що краще жити чесно. Проти задоволення позову не заперечує, при цьому покладається на розсуд суду, навчається та отримує стипендію. Як показав у судовому засіданні потерпілий ОСОБА_25 , раніше до подій, пов`язаних з даною справою, обвинувачених не знав. До 17 березня 2015 року познайомився на сайті з ОСОБА_12 , з якою в подальшому домовилися зустрітися. 17 березня 2015 року близько 19 години зустрілися з ОСОБА_12 на вулиці, остання була одягнута у куртку жовтого кольору. ОСОБА_12 сказала, що їй потрібно зайти додому, тому разом з нею зайшов до квартири, зняв обув та пройшов до кімнати. Далі в цю кімнату зайшов ОСОБА_10 та ще один хлопець та стали погрожувати тим, що він, потерпілий, розбещує неповнолітню. Далі на вимогу ОСОБА_10 зайшов до ванної кімнати, звідки його через деякий час випустили, побачив, що в квартирі, крім раніше названих осіб, перебувають ще якісь хлопець та дівчина, всі вказані особи пішли до кухні, а потім обвинувачені повернулися в кімнату, де знаходився він, потерпілий. Далі ОСОБА_11 сказав, що є працівником міліції, працює помічником слідчого. При цьому ОСОБА_11 сказав: «Або ми тебе принизимо, пофарбуємо волосся, або підемо до Саксаганського РВ». Далі його, потерпілого, запитали, чи є в нього гроші, він сказав, що може подзвонити родичам. Потім стали казати, щоб віддав мобільний телефон. На цю вимогу він, потерпілий, віддав телефон. Далі на таксі, яке він оплатив, поїхали до нього додому, де він зайшов в квартиру, а ОСОБА_11 залишився чекати в під`їзді. Він, потерпілий, виніс коробку з-під мобільного телефону та віддав її ОСОБА_11 і останній пішов. В той же день він, потерпілий, про вказану подію розповів своєму другу та за порадою останнього звернувся до міліції. Далі, уточнивши показання, зазначив, що на сайті, на якому познайомився з ОСОБА_12 була інформація про те, що останній 18 років, сайт призначався для знайомств, після знайомства спілкувався з ОСОБА_12 по телефону. Коли домовлялися про зустріч, ОСОБА_12 сказала, що буде одягнута в куртку жовтого кольору, своє фото на сайті він також розміщував. На вулиці ОСОБА_12 сама підійшла до нього, потерпілого. В квартиру, де сталася подія, двері відчиняла ОСОБА_12 . Робітниками міліції представлявся як ОСОБА_11 , так і ОСОБА_10 , ОСОБА_12 посміхалася. Під час події ОСОБА_11 також погрожував, що поб`є його, потерпілого. Свій телефон спочатку віддав ОСОБА_10 , так як останній висловлював погрози. Він, потерпілий, попросив витягнути карту пам`яті з телефону, обвинувачені дозволили це зробити. ОСОБА_12 , перебуваючи в квартирі, також брала телефон, натискала на кнопки. На час подій йому, потерпілому, було 24 роки, коли побачив ОСОБА_12 , подумав, що останній 17 років, домовляючись про зустріч з останньою не домовлявся про інтимні стосунки з нею. Позов підтримує повністю. З показань свідка ОСОБА_26 вбачається, що потерпілий ОСОБА_25 його товариш, обвинувачених знає у зв`язку з даною справою. 17 березня 2015 року йому, свідку, подзвонив потерпілий та розповів, що познайомився з дівчиною, зустрівся з останньою біля кафе, а потім пішли до дівчини додому, де були особи, які представилися помічниками слідчого та розповіли, що є відповідальність, погрожували. Далі потерпілий розповів, що його закрили в ванній кімнаті, а коли вийшов з ванної, стали вимагати 200 грн., а коли сказав, що подзвонить родичам, сказали, що дзвонити непотрібно, а далі сказали, щоб за закриття справи він віддав мобільний телефон та запитали, чи є документи на мобільний телефон. Далі, як розповів потерпілий, всі приїхали на таксі додому потерпілого, де той виніс коробку та документи на телефон. Він, свідок, порадив звернутися до міліції, так як з боку обвинувачених був обман. Уточнивши показання, свідок зазначив, що потерпілий розповідав, що віддав мобільний телефон, тому що на його адресу були погрози вчинити принизливі дії, пофарбувати волосся, відвести до райвідділу. Потерпілий по характеру такий, що не може відразу розібратися в ситуації. Як показала у судовому засідання свідок ОСОБА_24 , обвинувачених знає. В день події зустрілася з ОСОБА_12 , була в квартирі останньої, пізніше ОСОБА_12 розповіла, що їй ОСОБА_10 подарував мобільний телефон «Нокіа». Далі, уточнивши показання, зазначила, що була в квартирі, яка знаходиться на бульварі Вечірній, крім ОСОБА_12 в квартирі були ще якісь особи. Їй, свідку, відомо, що ОСОБА_12 реєструвалася на сайті «Мамба» з метою зняти відео про відносини між молодими дівчатами з дорослими чоловіками. Також ОСОБА_12 пропонувала їй, свідку, познайомитися з молодим чоловіком та привести останнього в квартиру, де зняти відео. Коли перебувала у вказаній квартирі, бачила у ванній кімнаті молоду особу, ОСОБА_12 не казала, хто це.

Як вбачається з чеку, накладної (т.№2, а.с.13, 13 зв.), ОСОБА_5 11 березня 2015 року придбав телефон «Нокіа» сплативши 1499 грн. 00 коп., та захиснику плівку, за яку сплатив 66 грн. 75 коп.

Відповідно до протоколу впізнання (т.№2, а.с.32-34), ОСОБА_5 , серед інших пред`явлених йому осіб, впізнав ОСОБА_11 , як особу, яка представлялася робітником міліції та запропонував віддати мобільний телефон.

Згідно протоколу впізнання (т.№2, а.с.35-37), ОСОБА_5 , серед інших пред`явлених йому осіб, впізнав ОСОБА_10 , як особу, яка представлялася робітником міліції та погрожувала фізичною розправою.

Відповідно до протоколу впізнання (т.№2, а.с.46-47), ОСОБА_5 , серед інших пред`явлених йому осіб, впізнав ОСОБА_12 , як особу, яка запропонувала піти до неї додому, де сталися протиправні дії.

Як вбачається з протоколу тимчасового доступу до речей та документів (т.№2, а.с.173-174), вилучений диск з записами.

Відповідно до довідки (т.№2, а.с.179-182) проведена обробка технічної інформації відносно абонентських номерів.

Згідно постанови (т.№2, а.с.183-184), в якості речового доказу визнаний ДВД-диск (т.№2, а.с.185).

Як встановлено ст.23 КПК України, суд досліджує докази безпосередньо, показання учасників кримінального провадження суд отримує усно, не можуть бути визнані доказами відомості, що містяться в показаннях, речах і документах, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Відповідно до вимог ч.4 ст. 95 КПК України, суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання, або отриманих в порядку ст. 225 цього Кодексу, суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору або посилатися на них. Стаття 225 КПК України передбачає виняткові випадки допиту в судовому засіданні свідка та потерпілого під час досудового розслідування.

З протоколу впізнання (т.№2, а.с.32-34), вбачається, що ОСОБА_5 під час проведення впізнання надавав показання про те, які відносно нього були вчинені протиправні дії. Надання зазначених показань, суд не сприймав безпосередньо. Відповідно до вимог ст.ст.23, 95 ч.4 КПК України, суд не вправі обґрунтовувати вирок цими показаннями та посилатися на них, а тому відкидає цей протокол в частині показань ОСОБА_5 при наданні оцінці доказам по справі.

З протоколу впізнання (т.№2, а.с.35-37), вбачається, що ОСОБА_5 під час проведення впізнання надавав показання про те, які відносно нього були вчинені протиправні дії. Надання зазначених показань, суд не сприймав безпосередньо. Відповідно до вимог ст.ст.23, 95 ч.4 КПК України, суд не вправі обґрунтовувати вирок цими показаннями та посилатися на них, а тому відкидає цей протокол в частині показань ОСОБА_5 при наданні оцінці доказам по справі.

З протоколу впізнання (т.№2, а.с.46-47), вбачається, що ОСОБА_5 під час проведення впізнання надавав показання про те, які відносно нього були вчинені протиправні дії. Надання зазначених показань, суд не сприймав безпосередньо. Відповідно до вимог ст.ст.23, 95 ч.4 КПК України, суд не вправі обґрунтовувати вирок цими показаннями та посилатися на них, а тому відкидає цей протокол в частині показань ОСОБА_5 при наданні оцінці доказам по справі.

Суд, відповідно до ст.ст. 86, 94 КПК України, оцінюючи досліджені у судовому засіданні показання обвинувачених ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , показання потерпілого, показання свідків ОСОБА_26 , ОСОБА_24 , протоколи впізнання, протокол тимчасового доступу, ДВД-диск, документи, вважає, що ці докази отримані у порядку, встановленому цим Кодексом, а тому є допустимими.

Суд, відповідно до ст.ст. 85, 94 КПК України, оцінюючи досліджені у судовому засіданні показання обвинуваченого ОСОБА_10 , вважає, що цей доказ прямо стосується обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, а саме того, які в нього та потерпілого склалися відносини з ОСОБА_12 , які вчинялися дії до потерпілого в належній ОСОБА_22 квартирі, чи вчинялися дії з відкритого заволодіння майном потерпілого, чи застосовувалися до потерпілого погрози, чи представлявся хто - небудь робітником міліції. Тому цей доказ є належним.

Суд, відповідно до ст.ст. 85, 94 КПК України, оцінюючи досліджені у судовому засіданні показання обвинуваченого ОСОБА_11 , вважає, що цей доказ прямо стосується обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, а саме того, які у потерпілого склалися відносини з ОСОБА_12 , чи був план на заволодіння майном потерпілого, які вчинялися дії до потерпілого в належній ОСОБА_22 квартирі, чи вчинялися дії з відкритого заволодіння майном потерпілого, чи застосовувалися до потерпілого погрози, чи представлявся хто - небудь робітником міліції. Тому цей доказ є належним.

Суд, відповідно до ст.ст. 85, 94 КПК України, оцінюючи досліджені у судовому засіданні показання обвинуваченої ОСОБА_12 , вважає, що цей доказ прямо стосується обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, а саме того, чи вчинялися протиправні дії щодо потерпілого. Тому цей доказ є належним.

Суд, відповідно до ст.ст. 85, 94 КПК України, оцінюючи досліджені у судовому засіданні показання потерпілого ОСОБА_25 , вважає, що цей доказ прямо стосується обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, а саме того, які у потерпілого склалися відносини з ОСОБА_12 , яким чином він опинився в квартирі, чи представлявся хто - небудь робітником міліції, чи пред`являлася вимога віддати мобільний телефон, чи віддав він цей телефон. Тому цей доказ є належним.

Суд, відповідно до ст.ст. 85, 94 КПК України, оцінюючи досліджені у судовому засіданні показання свідка ОСОБА_26 , вважає, що цей доказ прямо стосується обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, а саме того, чи розповідав потерпілий про те, яким чином він опинився в квартирі, чи представлявся хто не будь робітником міліції, чи пред`являлася вимога віддати мобільний телефон, чи віддав він цей телефон. Тому цей доказ є належним.

Суд, відповідно до ст.ст. 85, 94 КПК України, оцінюючи досліджені у судовому засіданні показання свідка ОСОБА_24 , вважає, що цей доказ прямо стосується обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, а саме того, з якою метою ОСОБА_12 реєструвалася на сайті «Мамба».

Суд, відповідно до ст.ст. 85, 94 КПК України, оцінюючи досліджений у судовому засіданні чек та накладну (т.№2 а.с.13, 13,зв.), вважає, що ці докази прямо стосуються обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, а саме вартості майна потерпілого. Тому ці докази є належними.

Суд, відповідно до ст.ст. 85, 94 КПК України, оцінюючи досліджений у судовому засіданні протокол впізнання в частині, що не стосується показань потерпілого (т.№2 а.с.32-34), вважає, що цей доказ прямо стосується обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, а саме особи, яка представлялася робітником міліції та погрожувала потерпілому. Тому цей доказ є належним.

Суд, відповідно до ст.ст. 85, 94 КПК України, оцінюючи досліджений у судовому засіданні протокол впізнання в частині, що не стосується показань потерпілого (т.№2 а.с.35-37), вважає, що цей доказ прямо стосується обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, а саме особи, яка представлялася робітником міліції та запропонували віддати мобільний телефон. Тому цей доказ є належним.

Суд, відповідно до ст.ст. 85, 94 КПК України, оцінюючи досліджений у судовому засіданні протокол впізнання в частині, що не стосується показань потерпілого (т.№2 а.с.46-47), вважає, що цей доказ прямо стосується обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, а саме особи, яка вчиняла відносно потерпілого протиправні дії. Тому цей доказ є належним.

Суд, відповідно до ст.ст. 85, 94 КПК України, оцінюючи досліджені у судовому засіданні протокол тимчасового доступу, диск, довідку та постанову (т.№2 а.с.173-174, 179-182, 183-184, 185), вважає що ці докази ані прямо, ані непрямо, не стосується обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні. Тому ці докази є неналежними.

При наданні оцінки з точки зору достовірності визнаним судом допустимим та належним доказам, суд керується вимогами ст. 17 ч.4 КПК України, згідно якої усі сумніви доведеності вини особи тлумачаться на користь цієї особи та ст. 62 Конституції України, згідно якої, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, суд приходить до наступних висновків.

Чек, накладну (т.№2, а.с.13, 13 зв.), протоколи впізнання особи в частині, що не стосуються показань потерпілого, (т.№2, а.с.32-34, а.с.35-37, а.с.46-47), суд вважає достовірними доказами.

Показання потерпілого ОСОБА_5 про те, що познайомився на сайті з ОСОБА_12 , з якою в подальшому домовилися зустрітися, що 17 березня 2015 року зустрівся з ОСОБА_12 та на прохання останньої зайшов до квартири, де ОСОБА_10 та іншій хлопець стали погрожувати, що ОСОБА_11 та ОСОБА_10 представлялися робітниками міліції, що вимагали віддати мобільний телефон, що віддав мобільний телефон, а потім документи на нього, суд вважає достовірними, так як у судовому засіданні не встановлено підстав, з яких би потерпілий надавав відносно обвинувачених неправдиві показання. Обвинувачені ОСОБА_11 та ОСОБА_10 , також показали, що не знають, з яких підстав потерпілий дає суду неправдиві показання.

Показання свідка ОСОБА_26 про те, що 17 березня 2015 року йому подзвонив потерпілий та розповів, що познайомився з дівчиною, з якою зайшов до квартири, де йому погрожували і він віддав на вимогу присутніх в квартирі мобільний телефон, а потім документи, узгоджуються з показаннями потерпілого. Також суд приймає до уваги, що судом не встановлено підстав, з яких би свідок надавав суду неправдиві показання. Тому показання свідка ОСОБА_26 , з яких вбачається, що обвинувачені шляхом застосування погроз відкрито заволоділи мобільним телефоном потерпілого, суд вважає достовірними.

Показання свідка ОСОБА_24 про те, що 17 березня 2015 року бачила в квартирі у ванній кімнаті молоду особу, що ОСОБА_12 розповідала, що в неї з`явився мобільний телефон, що ОСОБА_12 пропонувала знайомитися з молодим чоловіком, приводити до квартири та зняти на відео, суд вважає достовірними, так як ці показання узгоджуються з показаннями потерпілого, свідка ОСОБА_26 .

Оцінюючи показання обвинуваченої ОСОБА_12 про те, що вона визнає обставини справи, узгоджуються з показаннями потерпілого, свідків ОСОБА_26 та ОСОБА_24 , тому ці показання обвинуваченої суд знаходить достовірними. Показання ОСОБА_12 в тій частині, що ОСОБА_10 та ОСОБА_11 не представлялися робітниками міліції, спростовуються показаннями потерпілого та надані, на переконання суду, з метою пом`якшити відповідальність ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , а тому суд вважає показання обвинуваченої в цій частині неправдивими та не враховує їх при вирішенні справи. Показання ОСОБА_12 , в яких вона винною себе первісно не визнала, спростовуються сукупністю визнаних достовірними показань потерпілого та свідків ОСОБА_26 та ОСОБА_24 . Суд вважає, що первісні заперечення обвинуваченою причетності до пограбування потерпілого, були викликані бажанням уникнути відповідальності за вчинене, а тому показання обвинуваченої про непричетність до пограбування потерпілого, вважає недостовірними та не враховує їх при вирішенні справи.

Оцінюючи показання обвинуваченого ОСОБА_10 , суд бере до уваги, що вони мають певні суперечності. Показання ОСОБА_10 про те, що винним себе визнав повністю, запропонував запросити потерпілого до квартири щоб заволодіти майном останнього, узгоджуються з показаннями потерпілого, свідків ОСОБА_26 та ОСОБА_24 , обвинуваченої ОСОБА_12 в тій частині, в якій вони визнані достовірними, а тому ці показання обвинуваченого, суд знаходить достовірними. Показання ОСОБА_10 про те, що він не представлявся робітником міліції, спростовуються показаннями потерпілого та надані, на переконання суду, з метою пом`якшити відповідальність, а тому показання обвинуваченого ОСОБА_10 в цій частині, суд вважає недостовірними та не враховує їх при вирішенні справи. Суд вважає, що первісні заперечення обвинуваченим причетності до втягнення неповнолітньої у злочинну діяльність та пограбування потерпілого, представлення робітником міліції, були викликані бажанням уникнути відповідальності за вчинене, а тому показання обвинуваченого про непричетність до вчинення протиправних дій, вважає недостовірними та не враховує їх при вирішенні справи.

Оцінюючи показання обвинуваченого ОСОБА_11 , суд бере до уваги, що до визнання вини обвинуваченим, ці показання мали певні суперечності. Так, обвинувачений ОСОБА_11 в своїх показаннях, наданих по суті обвинувачення, спочатку не визначав наявність плану на заволодіння майном потерпілого, а далі показав, що такий план мався. Показання ОСОБА_11 про те, що винним себе визнав повністю, вчиняв всі дії, вказані в обвинувальному акті, узгоджуються з показаннями потерпілого, свідків ОСОБА_26 та ОСОБА_24 , показань обвинувачених ОСОБА_12 та ОСОБА_10 в тій частині, в якій вони визнані достовірними, а тому ці показання обвинуваченого суд знаходить достовірними. Показання ОСОБА_11 про те, що він не представлявся робітником міліції, спростовуються показаннями потерпілого та надані, на переконання суду, з метою пом`якшити відповідальність, а тому показання обвинуваченого ОСОБА_11 в цій частині, суд вважає недостовірними та не враховує їх при вирішенні справи. Суд вважає, що первісні заперечення обвинуваченим причетності до пограбування потерпілого, представлення робітником міліції, були викликані бажанням уникнути відповідальності за вчинене, а тому показання обвинуваченого про непричетність до вчинення протиправних дій, вважає недостовірними та не враховує їх при вирішенні справи.

Всебічно, повно й неупереджено дослідивши всі обставини кримінальної справи і, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а також оцінивши сукупність зібраних і визнаних судом належними, допустимими та достовірними, доказів з точки зору достатності, узгодженості між собою та взаємозв`язку, керуючись вимогами ст. 17 ч.4, ст. 94 КПК України, згідно якої усі сумніви доведеності вини особи тлумачаться на користь цієї особи та ст. 62 Конституції України, згідно якої усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, суд приходить до внутрішнього переконання про те, що визнаними судом допустимими, належними та достовірними доказами, які судом приймаються, встановлено, що ОСОБА_10 втягнув неповнолітню у злочинну діяльність; застосувавши погрози, групою осіб за попередньою змовою відкрито викрав майно потерпілого; привласнив повноваження робітника міліції.

Також суд приходить до переконання, що будь-яких вагомих, достовірних доказів, які надають розумні підстави сумніватися у доведеності вини ОСОБА_10 , в судовому засіданні не добуто.

Всебічно, повно й неупереджено дослідивши всі обставини кримінальної справи і, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а також оцінивши сукупність зібраних і визнаних судом належними, допустимими та достовірними, доказів з точки зору достатності, узгодженості між собою та взаємозв`язку, керуючись вимогами ст. 17 ч.4, ст. 94 КПК України, згідно якої усі сумніви доведеності вини особи тлумачаться на користь цієї особи та ст. 62 Конституції України, згідно якої усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, суд приходить до внутрішнього переконання про те, що визнаними судом допустимими, належними та достовірними доказами, які судом приймаються, встановлено, що ОСОБА_11 застосувавши погрози, групою осіб за попередньою змовою відкрито викрав майно потерпілого; привласнив повноваження робітника міліції.

Також суд приходить до переконання, що будь-яких вагомих, достовірних доказів, які надають розумні підстави сумніватися у доведеності вини ОСОБА_11 , в судовому засіданні не добуто.

Всебічно, повно й неупереджено дослідивши всі обставини кримінальної справи і, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а також оцінивши сукупність зібраних і визнаних судом належними, допустимими та достовірними, доказів з точки зору достатності, узгодженості між собою та взаємозв`язку, керуючись вимогами ст. 17 ч.4, ст. 94 КПК України, згідно якої усі сумніви доведеності вини особи тлумачаться на користь цієї особи та ст. 62 Конституції України, згідно якої усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, суд приходить до внутрішнього переконання про те, що визнаними судом допустимими, належними та достовірними доказами, які судом приймаються, встановлено, що ОСОБА_12 , застосувавши погрози, групою осіб за попередньою змовою відкрито викрала майно потерпілого.

Також суд приходить до переконання, що будь-яких вагомих, достовірних доказів, які надають розумні підстави сумніватися у доведеності вини ОСОБА_12 , в судовому засіданні не добуто.

Обставинами, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченої ОСОБА_12 , суд вважає вчинення злочину неповнолітнім, та щире каяття.

Обставин, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченої ОСОБА_12 , суд не знаходить.
Обставиною, яка відповідно до ст. 66 КК України пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_10 , суд вважає щире каяття .

Обставин, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_10 , суд не знаходить.
Обставиною, яка відповідно до ст. 66 КК України пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_11 , суд вважає щире каяття .

Обставин, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_11 , суд не знаходить.
Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченій ОСОБА_12 , керуючись вимогами ст.ст. 50,65,103 КК України, суд приймає до уваги ступінь тяжкості вчиненого злочину, враховує обставини, які пом`якшують покарання та відсутність обставин, яка обтяжують покарання, відомості про особу обвинуваченої, яка раніше не судима, навчається, є неповнолітньою, виховувалися без батька, за місцем реєстрації характеризується позитивно, негативно характеризується за попереднім місце навчання та вважає, що виправлення обвинуваченої можливо без відбування призначеного судом покарання.

Тому, призначивши обвинуваченій ОСОБА_12 покарання у вигляді позбавлення волі, суд на підставі ст. ст. 104, 75 КК України, вважає за можливе звільнити обвинувачену від відбування покарання з випробуванням, з покладенням обов`язків, передбачених ст.76 ч.1 п.п. 1, 2 КК України.

Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_10 , керуючись вимогами ст.ст. 50, 65 КК України, суд приймає до уваги ступінь тяжкості вчинених злочинів, враховує обставину, яка пом`якшує покарання та відсутність обставин, які обтяжують покарання, відомості про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, не працює, не одружений, дітей не має, за місцем реєстрації характеризується позитивно, та вважає, що виправлення обвинуваченого можливо без відбування призначеного судом покарання.

Тому, призначивши обвинуваченому ОСОБА_10 покарання у вигляді позбавлення волі, суд на підставі ст. 75 КК України, вважає за можливе звільнити обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням, з покладенням обов`язків, передбачених ст.76 ч.1 п.п. 1, 2 КК України.

Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_11 , керуючись вимогами ст.ст. 50, 65 КК України, суд приймає до уваги ступінь тяжкості вчинених злочинів, враховує обставину, яка пом`якшує покарання та відсутність обставин, які обтяжують покарання, відомості про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, не працює, не одружений, дітей не має, за місцем реєстрації характеризується позитивно, та вважає, що виправлення обвинуваченого можливо без відбування призначеного судом покарання.

Тому, призначивши обвинуваченому ОСОБА_11 покарання у вигляді позбавлення волі, суд на підставі ст. 75 КК України, вважає за можливе звільнити обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням, з покладенням обов`язків, передбачених ст.76 ч.1 п.п. 1, 2 КК України.

Потерпілий подав цивільний позов, в якому просить: стягнути на свою користь з відповідачів ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 солідарно: матеріальну шкоду в сумі 1565 грн.75 коп., моральну шкоду з сумі 6000 грн. і судові витрати в сумі 300 грн.

В обґрунтування позову наводить наступне. 17 березня 2015 приблизно о 18.50 годині, по запрошенню ОСОБА_12 , прийшов до приміщення квартири АДРЕСА_4 , де знаходились ОСОБА_11 та ОСОБА_10 і чекали на його прихід з ОСОБА_12 . Представившись співробітниками міліції, а саме ОСОБА_11 представився помічником слідчого Саксаганського РВ КМУ і з погрозою застосування насильства, а саме погроз спричинення побоїв, відповідачі ОСОБА_11 , ОСОБА_10 та неповнолітня ОСОБА_12 , відкрито заволоділи належним йому, позивачу, мобільним телефоном марки «Нокіа», вартістю 1499 грн., на якому була наклеєна захисна плівка вартістю 66 грн. 75 коп. Своїми злочинними діями відповідачі спричинили матеріальний збиток на загальну суму 1565 грн. 75 коп.

Відповідно до ст. 1177 ЦК України майнова шкода, завдана майну фізичної особи внаслідок злочину, відшкодовується державою, якщо не встановлено особу, яка вчинила злочин, або якщо вона є неплатоспроможною.

Відповідно до ст.1179 ЦК України неповнолітня особа (у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років) відповідає за завдану нею шкоду самостійно на загальних підставах. У разі відсутності у неповнолітньої особи майна, достатнього для відшкодування завданої нею шкоди, ця шкода відшкодовується в частці, якої не вистачає, або в повному обсязі її батьками (усиновлювачами) або піклувальником, якщо вони не доведуть, що шкоди було завдано не з їхньої вини.

Відповідно до ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Вказує, що відповідачі до даного часу не відшкодували матеріальну шкоду, і крім цього, своїми незаконними діями спричинили йому немайнову (моральну) шкоду, тому що були порушені його нормальні життєві зв`язки з батьками і друзями, так як не мав з ними довгий час телефонного зв`язку, все це вимагало від нього додаткових зусиль для організації життя і стосунків з родичами, друзями і колегами по роботі. Моральну шкоду оцінює в 6000 грн.

У судовому засіданні потерпілий позов підтримав повністю.

Вислухавши потерпілого, обвинувачених, свідків, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. При цьому суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. До збитків, ч. 2 п. 1 вказаної статті відносить витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Відповідно до ст. 1166 ч. 1 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями особистим немайновим правам фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Судом на підставі досліджених чеку, накладної, показань потерпілого та обвинувачених встановлено, що потерпілому спільними діями обвинувачених завдана матеріальна шкода на загальну суму 1565 грн. 75 коп. Тому позов в частині відшкодування матеріальної шкоди належить задовольнити.

Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала внаслідок знищення її майна. Ст. 1167 ЦК України передбачає, що моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала за наявності її вини.

Суд переконаний, що потерпілому завдана моральна шкода внаслідок викрадення обвинуваченими належного йому мобільного телефону. При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди, відповідно до ст.23 ЦК України, суд приймає до уваги грубий характер порушення, допущеного обвинуваченими, глибину фізичних страждань потерпілого, якому завдана матеріальна шкода, поведінку обвинувачених, які не вжили заходів для відшкодування шкоди, а тому вважає, що розмір моральної шкоди дорівнює 1000 грн. 00 коп.

Згідно ст.79 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом судової справи, належать, зокрема, витрати на правову допомогу. Відповідно до 84 ЦПК України, витрати, пов`язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони. Суд вважає, що потерпілим не надані докази обґрунтованості понесених ним судових витрат, оскільки в матеріалах справи мається квитанція про сплату ОСОБА_5 адвокату ОСОБА_27 300 грн. 00 коп., але не надані докази що ОСОБА_27 надавав потерпілому на підставі договору правову допомогу, не наведений розрахунок цих витрат та не надані документи, як підтверджують кількість витраченого на надання допомоги часу.

У відповідності до вимог ст. 100 КПК України, речовий доказ по справі ДВД-диск належить залишити на зберіганні в матеріалах справи.

Керуючись ст. ст. 369 - 371, 373 - 376 КПК України, суд, -

З А С У Д И В:

ОСОБА_28 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 186 ч.2, 304 ч.1, 353 ч.1 КК України.

ОСОБА_29 призначити покарання: за ст.186 ч.2 КК України - у вигляді ЧОТИРЬОХ (4) років позбавлення волі; за ст.304 ч.1 КК України - у вигляді ТРЬОХ (3) років позбавлення волі; за ст.353 ч.1 КК України - у вигляді ОДНОГО (1) року обмеження волі.

На підставі ст. ст. 70 ч.1, 72 КК України остаточне покарання ОСОБА_29 визначити шляхом часткового складання призначених покарань - у вигляді ЧОТИРЬОХ (4) років ТРЬОХ (3) місяців позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_28 від відбування призначеного судом покарання з випробуванням тривалістю на ДВА (2) роки.

На підставі п.п. 1, 2 ч.1 ст. 76 КК України, покласти на ОСОБА_28 обов`язки : періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Строк покарання ОСОБА_29 обчислювати з моменту оголошення вироку.

ОСОБА_17 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 186 ч.2, 304 ч.1 КК України.

ОСОБА_30 призначити покарання: за ст.186 ч.2 КК України - у вигляді ЧОТИРЬОХ (4) років позбавлення волі; за ст.353 ч.1 КК України - у вигляді ОДНОГО (1) року обмеження волі.

На підставі ст. ст. 70 ч.1, 72 КК України остаточне покарання ОСОБА_30 визначити шляхом часткового складання призначених покарань - у вигляді ЧОТИРЬОХ (4) років ТРЬОХ (3) місяців позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_17 від відбування призначеного судом покарання з випробуванням тривалістю на ДВА (2) роки.

На підставі п.п. 1, 2 ч.1 ст. 76 КК України, покласти на ОСОБА_17 обов`язки : періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Строк покарання ОСОБА_30 обчислювати з моменту оголошення вироку.

ОСОБА_31 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.186 ч.2 КК України.

ОСОБА_32 призначити покарання за ст. 186 ч.2 КК України - у вигляді ЧОТИРЬОХ (4) років позбавлення волі.

На підставі ст.ст. 75, 104 КК України звільнити ОСОБА_31 від відбування призначеного судом покарання з випробуванням тривалістю на ОДИН (1) рік.

На підставі п.п. 1, 2 ч.1 ст. 76 КК України, покласти на ОСОБА_31 обов`язки : періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи,навчання.

Строк покарання ОСОБА_32 обчислювати з моменту оголошення вироку.

Цивільний позов ОСОБА_5 задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 в солідарному порядку на користь ОСОБА_5 : у відшкодування матеріальної шкоди 1565 грн. 75 коп., у відшкодування моральної шкоди 1000 грн. 00 коп.

В іншій частині у задоволенні позову відмовити.

З набранням вироком законної сили речовий доказ: ДВД-диск залишити на зберігання в матеріалах справи.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід обвинуваченим ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 не обирати.

Матеріали кримінального провадження залишити на зберіганні при обвинувальному акі.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Згідно ст. 376 ч. 6 КПК України, копія вироку вручається негайно після його проголошення обвинуваченим та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Головуючий суддя: ОСОБА_1