Справа № 357/1767/17 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/780/149/17 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 10.04.2017

УХВАЛА
Іменем України
10 квітня 2017 року м. Київ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Київської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретар ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 24 лютого 2017 року, якою скаргу на бездіяльність слідчого та прокурора, та зобов`язання вчинити певні дії повернуто заявнику,
В С Т А Н О В И Л А:
До Білоцерківського міськрайонного суду Київської області надійшла скарга ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 , в якій, з посиланням на вимоги ч.1 п.1 ст.303 КПК України , ст.ст. 3,8,55,60,68 Конституції України, він просив зобов`язати прокурора Білоцерківської місцевої прокуратури виконати певні дії.
Ухвалою слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 24 лютого 2017 року скаргу ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 повернуто заявнику. Своє рішення суд мотивував тим, що в скарзі не зазначено та до поданої скарги заявником не долучено відомостей про можливість ОСОБА_6 подавати таку скаргу в інтересах підозрюваної ОСОБА_7 згідно вимог КПК України, тобто скаргу в інтересах ОСОБА_7 подано особою, яка не має права на подання такої скарги.
Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді, ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить визнати незаконними протиправні дії слідчого судді, протиправну відмову удавано підозрюваній ОСОБА_7 у її конституційному праві обирати згідно ст. 59 Конституції України правозахисника ОСОБА_6 , визнати незаконною та скасувати ухвалу у справі № 1-кс/357/746/17, зобов`язати голову Білоцерківського міськрайонного суду направити подання до ВРП для притягнення до дисциплінарної відповідальності слідчого суддю ОСОБА_8 , зобов`язати голову Білоцерківського міськрайонного суду призначити наказом службове розслідування причин невиконання слідчим суддею ОСОБА_8 статей Конституції України та Кримінального кодексу України, винести окрему ухвалу про зобов`язання начальника поліції, слідчого, прокурора, слідчого суддю виконувати обов`язкове для виконання рішення КСУ №13-рп/200 від 16.11.2000.
Крім того, просить поновити строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді, оскільки копію ухвали ним отримано лише 13.03.2017р. поштою.
В судові засідання до Апеляційного суду Київської області, призначені на 20.03.2017р., на 23.03.2017р. ОСОБА_6 не з`явився, телефонограмами за вказаним ним в апеляційній скарзі телефоном був повідомлений про дату та час розгляду поданої ним апеляційної скарги. Також Апеляційним судом Київської області на адресу ОСОБА_6 , яка вказана ним в апеляційній скарзі, направлено поштове повідомлення про дату, час та місце розгляду поданої ним в інтересах ОСОБА_7 апеляційної скарги на 10.04.2017р., однак у вказаний день та час ОСОБА_6 до суду також не з`явився, причини неявки не повідомив. За таких обставин колегія суддів вважає, що Апеляційним судом вжито всіх необхідних заходів щодо належного повідомлення ОСОБА_6 про дату, час та місце апеляційного розгляду та вважає за можливе проводити розгляд апеляційної скарги ОСОБА_6 у його відсутність.
Перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги та клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з огляду на таке.

Вивчивши зміст поданої ОСОБА_6 скарги на бездіяльність слідчого та прокурора слідчий суддя Білоцерківського міськрайонного суду дійшов до обґрунтованого висновку про те, що громадянка ОСОБА_7 , інтереси якої представляє ОСОБА_6 , має статус підозрюваної у кримінальному провадженні № 0000069 за ознаками злочинів, передбачених ч.1 ст.357, ч.1 ст.366 КК України. Ця обставина прямо вбачається зі скарги ОСОБА_6 , за змістом якої повідомлення про підозру ОСОБА_7 було вручене 20.02.2017 року. У зв`язку із викладеним слідчий суддя дійшов до обґрунтованого висновку про те, що представляти інтереси ОСОБА_7 , здійснювати її захист, в тому числі і шляхом оскарження рішень, дій чи бездіяльності повинен захисник, статус якого визначений у ст. 45 КК України. Відповідно до цієї норми закону захисником у кримінальному провадженні може бути лише адвокат, відомості про якого внесені до Єдиного реєстру адвокатів України. Слідчим суддею обґрунтовано визнано те, що за змістом п.1 ч.1 ст.303 КПК України, із урахуванням вимог ст.42, 44 і 45 КПК України скаргу на рішення, дії чи бездіяльність слідчого та прокурора могли подати сама ОСОБА_7 , її захисник чи законний представник. ОСОБА_6 , який подав скаргу від імені ОСОБА_7 , ні захисником, ні законним представником ОСОБА_7 не являється. У зв`язку з цим, слідчий суддя, відповідно до вимог ч.2 ст.304 КПК України, прийшов до висновку про необхідність повернення скарги ОСОБА_6 , належним чином мотивувавши своє рішення.

Доводи апеляційної скарги про неврахування слідчим суддею рішення Конституційного Суду України (далі КС України) від 16.11.2000 року у справі № 13-рп/2000, відповідно до якого ОСОБА_6 повинен був бути допущеним до участі у кримінальному провадженні в якості захисника як фахівець у галузі права є необгрунтованими, базуються на неправильному застосуванні як діючого законодавства, так і названого рішення КС України. Колегією суддів при цьому звертається увага на те, що ОСОБА_6 не було докладено як до скарги на бездіяльність слідчого та прокурора, так і до апеляційної скарги будь-яких документів, які б давали змогу зробити висновок про те, що він дійсно є фахівцем у галузі права. Окрім того, колегія суддів враховує те, що зазначеним вище рішенням КС України було дане офіційне тлумачення частин першої та другої ст. 59 Конституції України у редакції цієї статті, яка діяла на час винесення даного рішення, за умови чинності на той час Кримінально-процесуального кодексу України 1960 року. На відміну від обставин, викладених у мотивувальній частині рішення КС України від 16.11.2000 року, діючий Кримінальний процесуальний кодекс України містить поняття захисника, яким, за змістом ч.1 ст. 45 КПК України, є адвокат, який здійснює захист певних процесуальних осіб, в тому числі і підозрюваного. Колегія суддів враховує і те, що на сьогоднішній день діє і інша редакція ст. 59 Конституції України, яка визначає зокрема те, що кожен має право саме на професійну правову допомогу. Аналіз цих правових норм дає підстави стверджувати те, що захисником у кримінальному провадженні може бути лише адвокат. У зв`язку із цим посилання ОСОБА_6 на зазначене вище рішення КС України колегія суддів вважає не коректним і таким, яке не дає підстав для задоволення поданої ним апеляційної скарги.

Колегія суддів також звертає увагу на те, що питання про прийняття скарги та відкриття провадження за скаргою слідчий суддя повинен вирішити невідкладно після отримання скарги, на підставі докладених до скарги документів, у тому числі, і повноважень захисника. Між тим, із матеріалів скарги вбачається те, що ОСОБА_6 , подаючи скаргу від імені ОСОБА_7 , не долучив до скарги будь-яких документів, які би посвідчували його повноваження як захисника ОСОБА_7 , в тому числі і ті, які надавали б йому право діяти від імені ОСОБА_7 . Наведене вказує на те, що слідчий суддя, приймаючи рішення про повернення скарги ОСОБА_6 , діяв у відповідності до вимог ч.2 ст.304 КПК України.

Окрім того колегія суддів зважає на те, що за змістом ст.ст. 42, 45, 46, 47 КПК України захисник у кримінальному провадженні діє від свого імені в інтересах свого підзахисного. Правових норм, які б давали захиснику право діяти в кримінальному провадженні від імені підзахисного діючий КПК України не містить.

Таким чином колегія суддів визнає необґрунтованими вимоги апеляційної скарги в частині скасування ухвали слідчого судді від 24.02.2017 року про повернення ОСОБА_6 скарги на бездіяльність слідчого та прокурора.

Щодо вимог апеляційної скарги про зобов`язання голови Білоцерківського міськрайонного суду направити подання до Вищої ради правосуддя про притягнення до дисциплінарної відповідальності слідчого судді ОСОБА_8 та зобов`язання голови цього ж суду призначити службове розслідування у зв`язку з невиконанням слідчим суддею ОСОБА_8 вимог Конституції України та КПК України, то до повноважень апеляційного суду, відповідно до положень ст. 407 КПК України та ст. 27 Закону України "Про судоустрій та статус суддів» не відноситься зобов`язання голів місцевих судів вчиняти будь-які дії, у разі перегляду в апеляційному порядку судових рішень, ухвалених суддями очолюваних ними судів.

Не ґрунтуються на вимогах закону і вимоги апеляційної скарги щодо винесення апеляційним судом окремої ухвали, оскільки діючий КПК України не містить такого процесуального документа, як «окрема ухвала». Окрім того, колегія суддів звертає увагу на те, що предметом перегляду в цьому провадженні є ухвала про повернення ОСОБА_6 апеляційної скарги. У зв`язку із цим суд, за результатами апеляційного розгляду, не вправі вирішувати інші питання, які не пов`язані з вирішенням питання про законність та обґрунтованість зазначеної вище ухвали слідчого судді.

Наведене вище вказує на необґрунтованість доводів поданої апеляційної скарги. Підстав для скасування ухвали слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду від 24.02.2017 року про повернення ОСОБА_6 скарги на бездіяльність слідчого та прокурора колегія суддів не вбачає, у зв`язку з чим залишає цю ухвалу без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Колегія суддів залишає без розгляду клопотання ОСОБА_6 про поновлення строку на апеляційне оскарження зазначеної вище ухвали, оскільки ця ухвала виносилась у відсутності як ОСОБА_6 , так і у відсутності ОСОБА_7 , а тому, з огляду на вимоги ч.3 ст.395 КПК України, ОСОБА_6 не пропустив строк на апеляційне оскарження даної ухвали.

З урахуванням викладеного, керуючись ст.ст. 303, 304, 422 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 24 лютого 2017 року, якою скаргу на бездіяльність слідчого та прокурора, та зобов`язання вчинити певні дії повернуто заявнику - залишити без змін.
Судді:

_________________ __________________ _________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4