Справа № 297/283/17
А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д З А К А Р П А Т С Ь К О Ї О Б Л А С Т І
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

30.05.2017 м. Ужгород
Апеляційний суд Закарпатської області в складі :
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участі секретаря судових засідань ОСОБА_4 ,
та учасників судового розгляду : прокурора ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_7 ,
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та мешканець АДРЕСА_1 , гр. України, українець, не одружений, не працюючий, раніше неодноразово судимий і, зокрема, вироком Виноградівського районного суду Закарпатської області від 03 серпня 2016 року за ч. 2 ст. 185 КК України із застосуванням ст. 71 цього ж Кодексу до покарання у виді позбавлення волі на строк три роки шість місяців,
визнаний винним у вчиненні передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України кримінального правопорушення і йому призначено покарання у виді позбавлення волі на строк один рік.
На підставі ст. 71 КК України до призначеного за цим вироком покарання частково приєднано не відбуте покарання, призначене за вироком Виноградівського районного суду Закарпатської області від 03.08.2016, а саме, два роки сім місяців позбавлення волі, й за сукупністю вироків остаточне до відбуття ОСОБА_6 призначено покарання у виді позбавлення волі на строк три роки сім місяців.
Строк відбуття ОСОБА_6 покарання визначено рахувати з моменту його затримання 18.01.2017.
Запобіжний захід щодо ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою продовжено до набрання вироком законної сили.
Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України у строк покарання ОСОБА_6 зараховано строк його попереднього ув`язнення в межах даного кримінального провадження з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі за період з 18.01.2017 до 28.03.2017 включно.
У порядку ст. 100 КПК України вирішено долю речових доказів, а саме: жіночий гаманець із банківськими й аптечними пластиковими картками, які передані на відповідальне зберігання потерпілій ОСОБА_8 , повернуто останній як власнику; СД-диск із камер відеоспостереження ательє « ОСОБА_9 », який зберігається в матеріалах кримінального провадження в сторони обвинувачення, ухвалено зберігати в матеріалах кримінального провадження в сторони обвинувачення.
Згідно вироку, ОСОБА_6 визнаний винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень за таких обставин.
13 січня 2017 близько 11-ї години 39 хвилин, ОСОБА_6 , перебуваючи в приміщенні ательє « ОСОБА_9 », що розташоване по АДРЕСА_2 , повторно, з жіночої сумки, яка належить ОСОБА_8 , таємно викрав гаманець із грошима в розмірі 1100 гривень, чим спричинив останній матеріальні збитки на вказану суму.
В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 , не оспорюючи фактичні обставини справи, доведеність вини та кваліфікацію дій обвинуваченого за ч. 2 ст. 185 КК України, вказує на те, що вирок є незаконним у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого. Вважає, що призначене ОСОБА_6 покарання є занадто суворим, оскільки в даному кримінальному провадженні наявні лише обставини, що пом`якшують покарання, а обтяжуючі покарання обставини відсутні. Просить вирок у частині призначеного покарання змінити, призначивши обвинуваченому ОСОБА_6 покарання, яке буде співрозмірним його діянням та його особі.
У запереченні на апеляційну скаргу прокурор Берегівської місцевої прокуратури ОСОБА_10 вказує на те, що вирок є законним, обґрунтованим і вмотивованим, а викладені в апеляційній скарзі доводи безпідставними. Посилається на те, що при призначенні обвинуваченому ОСОБА_6 покарання судом враховано положення ст. 65 КК України, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, його характер та ступінь суспільної небезпеки, особу обвинуваченого, а також пом`якшуючі та обтяжуючі покарання обставини, у зв`язку із чим призначено покарання, яке є мінімальним відповідно до санкції ч. 2 ст. 185 КК України. При цьому, вказує на те, що підстав для застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_6 положень ст. 69 КК України не має, що під час розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції такі не виявлені. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а вирок без зміни.
Заслухавши доповідь судді про суть вироку, повідомлення про те, ким і в якому обсязі він оскаржений, про основні доводи апеляційної скарги, пояснення учасників судового розгляду: обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_7 , які підтримали апеляційну скаргу; прокурора, яка судове рішення вважала законним та обґрунтованим, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що підстав для скасування або зміни вироку не має з таких підстав.
Кримінальне провадження розглядається у відсутності потерпілої ОСОБА_8 , неявка якої з урахуванням положень ч. 4 ст. 405 КПК України не перешкоджає його розгляду. При прийнятті рішення про розгляд апеляційної скарги за відсутності потерпілої враховується те, що апеляційним судом останній своєчасно було надіслано повідомлення, у якому вказується про дату, час та місце розгляду кримінального провадження; що про поважні причини неявки до апеляційного суду потерпіла не повідомила й заяв про відкладення розгляду кримінального провадження від неї не надходило.
Дослідивши матеріали кримінального провадження колегія суддів зазначає, що під час розгляду судом першої інстанції кримінального провадження суд, врахувавши думку учасників судового розгляду, при цьому, роз`яснивши їм права та обов`язки, а також положення ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, та обмежив вивчення фактичних обставин справи допитом обвинуваченого та дослідженням даних, що характеризують особу обвинуваченого.
Тому, колегія суддів вважає, що при визначенні обсягу доказів, що підлягають дослідженню, встановленні порядку їх дослідження та роз`ясненні, при цьому, учасникам судового розгляду прав, судом першої інстанції вимоги ст. 349 КПК України порушені не були.
Враховуючи те, що висновок суду першої інстанції про винуватість обвинуваченого ОСОБА_6 у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно, учасниками процесу не оспорюється, апеляційним судом з урахуванням положень ст. 404 КПК України не перевіряється й визнається таким, що ґрунтується на наведених у вироку доказах, а дії обвинуваченого ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 185 КК України кваліфіковані правильно.
Доводи апеляційної скарги про те, що обвинуваченому ОСОБА_6 призначено занадто суворе покарання, колегія суддів відхиляє з таких підстав.
Так, з вироку вбачається, що судом першої інстанції при призначенні обвинуваченому ОСОБА_6 покарання враховані ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, зокрема, те, що кримінальне правопорушення, відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості; дані про особу обвинуваченого посередньо характеризується за місцем проживання, перебуває на диспансерному обліку в протитуберкульозному диспансері Мукачівської ЦРЛ, має непогашені судимості за умисні злочини; обставини, що пом`якшують покарання визнання вини, щире каяття, відшкодування потерпілій збитків, а також те, що хворіє.
Крім того, при призначенні обвинуваченому ОСОБА_6 покарання, судом першої інстанції враховано й те, що ОСОБА_6 вчинив злочин через 5 місяців і 10 днів після ухвалення щодо нього Виноградівським районним судом Закарпатської області вироку від 03.08.2016, а тому, суд першої інстанції призначив обвинуваченому ОСОБА_6 покарання, при цьому, обґрунтовано приєднавши частину не відбутого ним покарання, призначеного за вищевказаним вироком.
У зв`язку з наведеним, колегія суддів вважає, що обвинуваченому ОСОБА_6 призначено покарання, яке є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів, справедливим.
Доводи, на які є посилання в апеляційній скарзі як на підстави пом`якшення обвинуваченому ОСОБА_6 покарання, зокрема, про те, що у кримінальному провадженні наявні лише обставини, що пом`якшують покарання, а обтяжуючі покарання обставини відсутні, апеляційний суд, з урахуванням вищевикладеного, відхиляє як такі, що не впливають на вид та строк призначеного ОСОБА_6 покарання.
При цьому, колегія суддів вважає, що встановлені судом першої інстанції обставини, що пом`якшують обвинуваченому ОСОБА_6 покарання, істотно не знижують ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, а вищевказані дані, що характеризують його особу, не дають підстав для застосування щодо нього положень ст. 69 КК України.
При прийнятті судового рішення колегія суддів також враховує положення ч. 4 ст. 71 КК України, відповідно до якої остаточне покарання за сукупністю вироків має бути більшим від покарання, призначеного за новий злочин, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком, те, що відповідно до вироку Виноградівського районного суду Закарпатської області від 03 серпня 2016 року за сукупністю вироків ОСОБА_6 призначено із застосуванням ст. 71 цього ж Кодексу покарання у виді позбавлення волі на строк три роки шість місяців (невідбуте покарання), що призначене за оскаржуваним вироком покарання узгоджується з вимогами вказаної норми права.
Крім того, частиною 5 статті 72 КК України передбачено, що зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, а тому, колегія суддів вважає за необхідне зарахувати обвинуваченому ОСОБА_6 до строку відбутого ним покарання строк попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, за період з 18 січня 2017 року до 30 травня 2017 року, включно.
При прийнятті рішення про початок строку відбування покарання, а відповідно й зарахування строку попереднього ув`язнення до строку відбутого покарання, ураховується те, що згідно протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, на підставі ухвали слідчого судді, ОСОБА_6 був затриманив 18.01.2017, а тому, саме з указаного числа необхідно рахувати початок строку відбування покарання.
Істотних порушень кримінального процесуального закону чи неправильного застосування кримінального закону, які могли б вплинути на законність та обґрунтованість ухваленого по справі судового рішення, та які б могли слугувати безумовною підставою для його скасування із призначенням нового розгляду справи в суді першої інстанції, чи зміни вироку, апеляційний суд не вбачає.
З урахуванням наведеного вище, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, що підстав для скасування чи зміни судового рішення не має.
Керуючись ст. ст. 72 КК України, ст. ст. 376, 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, апеляційний суд
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу, яку подав захисник обвинуваченого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 , залишити без задоволення.
Вирок Берегівського районного суду Закарпатської області від 28 березня 2017 року щодо обвинуваченого за ч. 2 ст. 185 КК України ОСОБА_6 залишити без зміни.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати обвинуваченому ОСОБА_6 до строку відбутого ним покарання строк попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, за період з 18 січня 2017 року до 30 травня 2017 року, включно.
Ухвала набирає законної сили з моменту його проголошення і на неї може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців із дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - у той самий строк із дня вручення йому копії даної ухвали.
Судді: