АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 539/1840/16-к Номер провадження 11-кп/786/339/17Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
Категорія: ч.2 ст.125 КК - Н.Т.
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 березня 2017 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого суддіОСОБА_2 ,
суддів з секретаремОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
з участю прокурора представника потерпілого захисника обвинуваченого ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Полтава кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_9 на вирок Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 15 грудня 2016 року,

ВСТАНОВИЛА:
Цим вироком ОСОБА_9 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та мешканець АДРЕСА_1 , громадянин України, з вищою освітою, одружений, пенсіонер, інвалід 2-ї групи, несудимий,

визнаний винуватим та засуджений за ч.2 ст.125 КК України до штрафу в розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, тобто 1700 грн.

На підставі ч.5 ст.74 та ч.1 ст.49 КК України обвинувачений звільнений від покарання у зв`язку із закінченням строків давності.

Постановлено стягнути з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_10 процесуальні витрати в розмірі 11190 грн.

Вирішене питання про речові докази.

Згідно з вироком, обвинувачений визнаний винуватим у вчиненні злочину за таких обставин.

1 квітня 2011 року близько 14 год. ОСОБА_9 , перебуваючи на території приватного господарства потерпілого ОСОБА_10 за адресою АДРЕСА_2 , під час сварки, яка виникла на ґрунті недобросусідських відносин, умисно наніс ОСОБА_10 в область голови один удар виступаючою частиною металевого відра, яке тримав в правій руці, заподіявши потерпілому легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.
В апеляційній скарзі обвинувачений просить скасувати вирок місцевого суду та закрити кримінальне провадження. При цьому, не заперечує факт конфлікту з ОСОБА_10 , але вважає, що тілесні ушкодження у потерпілого виникли не від умисного удару, а випадково, в результаті падіння ( ОСОБА_9 ), який тримав відро у руці. Також наголошує про занадто великий розмір стягнених витрат за правову допомогу потерпілому.
В судовому засіданні суду апеляційної інстанції обвинувачений надав письмову згоду на звільнення його від кримінальної відповідальності в зв`язку з закінченням строків давності.
На апеляційну скаргу обвинуваченого надійшли заперечення від представників потерпілого ОСОБА_10 адвокатів ОСОБА_7 та ОСОБА_11 , в яких вони просили вирок суду залишити без змін.
Інші учасники провадження вирок не оскаржили.
Заслухавши доповідь судді, обвинуваченого та його захисника, які підтримали доводи апеляційної скарги та просили закрити кримінальне провадження у зв`язку із закінченням строків давності, міркування представника потерпілого, який заперечував проти звільнення ОСОБА_9 від кримінальної відповідальності та вважав вирок суду законним та обґрунтованим, думку прокурора про відсутність підстав для скасування судового рішення, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до такого.

Висновки суду про винуватість ОСОБА_9 у вчиненні злочину за наведених у вироку обставин підтверджуються сукупністю достатніх, допустимих та належних доказів, зібраних у встановленому законом порядку і досліджених судом, яким дана належна оцінка.

Так, обставини сварки обвинуваченого та потерпілого на території господарства ОСОБА_10 1 квітня 2011 року близько 14 год., як і факт спричинення потерпілому тілесних ушкоджень, ніким із учасників провадження не оспорюються.

Доводи обвинуваченого про те, що він вдарив ОСОБА_10 внаслідок падіння, ненавмисно, спростовуються показаннями потерпілого, свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , які в судовому засіданні підтвердили обставини нанесення ОСОБА_9 саме умисного удару відром по голові потерпілого.

Такі показання потерпілого і свідків узгоджуються з даними протоколів відтворення обстановки та обставин події злочину, а також з висновками судових експертиз щодо обставин, механізму і тяжкості встановлених у ОСОБА_10 тілесних ушкоджень.

Оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_9 та правильно кваліфікував його дії за ч.2 ст.125 КК України.

Покарання обвинуваченому призначене з дотриманням вимог ст.65 КК України, з врахуванням ступеню тяжкості вчиненого ним злочину, обставин, що пом`якшують покарання, даних про його особу, в межах санкції інкримінованого злочину.

Разом з тим, відповідно до вимог ст.417 КПК України, суд апеляційної інстанції, встановивши обставини, передбачені статтею 284 цього Кодексу, скасовує обвинувальний вирок чи ухвалу і закриває кримінальне провадження.
Приписами ч.2 ст.284 КПК України визначено, що к римінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.
Відповідно до п.2 ч.1 ст.49 КК України та п.8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №12 «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності», особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину до набрання вироком законної сили минули три роки - у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання у виді обмеження волі і вона не ухилялася від слідства або суду та не вчинила нового злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливо тяжкого.
Згідно з вироком, ОСОБА_9 засуджений за вчинення в квітні 2011 року злочину невеликої тяжкості, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, санкція якого передбачає покарання у виді обмеження волі. З дня вчинення злочину минуло більше п`яти років, перебіг давності не зупинявся та не переривався.
В судовому засіданні суду апеляційної інстанції ОСОБА_9 надав письмову згоду на звільнення його від кримінальної відповідальності в зв`язку з закінченням строків давності.
Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п.18 постанови від 23 грудня 2005 року №12 «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності», суди апеляційної інстанції можуть скасувати судове рішення і звільнити особу від кримінальної відповідальності на підставі як матеріалів, що надійшли із суду нижчого рівня, так і нових, поданих учасниками судового розгляду або витребуваних цими судами.
Враховуючи наведені обставини, колегія суддів вважає за необхідне скасувати обвинувальний вирок, звільнити обвинуваченого від кримінальної відповідальності та закрити кримінальне провадження, як того вимагають приписи ст.417 КПК України.
Щодо доводів апеляційної скарги в частині процесуальних витрат, колегія суддів приходить до такого.
Згідно з приписами ст.124 КПК України та роз`ясненнями, що містяться у п.11 постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 7 липня 1995 року «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат», документально підтверджені процесуальні витрати суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого у разі ухвалення обвинувального вироку.
Враховуючи наведені вимоги закону, з огляду на те, що вирок суду підлягає скасуванню, а ОСОБА_9 звільненню від кримінальної відповідальності і за своїм процесуальним становищем він є особою, щодо якої провадження закрите, апеляційний суд позбавлений можливості вирішувати питання щодо розміру процесуальних витрат.
Отже, апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Водночас, клопотання ОСОБА_9 про звільнення його від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності необхідно задовольнити.

Керуючись ст.404, ст.405, ст.407, ст.417, та ст.418 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_9 про звільнення його від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності задовольнити.

Вирок Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 15 грудня 2016 року щодо ОСОБА_9 скасувати, звільнивши його від кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, на підставі ч.1 ст.49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності, а кримінальне провадження закрити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга на судове рішення може бути подана протягом трьох місяців з дня проголошення безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

СУДДІ:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4