Подільський районний суд міста Києва
Провадження № 1-КП/758/543/16
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20.12.2016 Подільський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
з участю прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Подільського районного суду міста Києва кримінальне провадження № 0004034, яке надійшло від прокурора ОСОБА_5 з обвинувальним актом відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, освіта вища, розлученого, має на утриманні малолітню дитину, працюючого наладником у ЗАТ «ЮіСпі», зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого 04.09.2012 року Шевченківським районним судом за ч. 2 ст. 190 КК України до 1 року та 9 місяців позбавлення волі, звільнений по відбуттю строку покарання 04.06.2014 року, 21.09.2016 року Подільським районним судом м.Києва за ч. 2 ст. 190 КК України до штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян,

по обвинуваченню у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України

В С Т А Н О В И В :
у невстановлений час у ОСОБА_6 у невстановленому місці, виник умисел спрямований на повторне заволодіння чужим майном шляхом обману.
Реалізуючи свій злочинний намір ОСОБА_6 розмістив оголошення в мережі Інтернет, щодо надання послуг з здачі в оренду кімнати в квартирі якій він же й проживає. В подальшому 04.06.2016 року ОСОБА_6 зателефонувала потерпіла ОСОБА_7 котра знайшла його номер мобільного телефону в мережі Інтернет, з метою щомісячного найму кімнати в квартирі. ОСОБА_6 вводячи в оману потерпілу ОСОБА_7 запропонував приїхати їй за адресою: АДРЕСА_1 , для перегляду кімнати. Того ж дня біля 16:30 год. за вказаною адресою ОСОБА_6 при зустрічі з потерпілою ОСОБА_7 , маючи на меті умисел спрямований на заволодіння чужим майном ОСОБА_6 довів свій злочинний намір до кінця та повторно шахрайським шляхом заволодів грошовими коштами потерпілої в сумі 200 гривень під приводом застави за оренду кімнати, яку останній і не планував здавати, тим самим ОСОБА_6 заволодів вищевказаним майном та розпорядився ним на власний розсуд, спричинивши матеріальний збиток потерпілій.
Крім того, 14.06.2016 у ОСОБА_6 у невстановленому місці, виник умисел спрямований на повторне заволодіння чужим майном шляхом обману.
Реалізуючи свій злочинний намір ОСОБА_6 14.06.2015 року зателефонував потерпілій ОСОБА_7 та маючи на меті умисел спрямований на заволодіння чужим майном запропонував останній заплатити йому грошові кошти за перший та останній місяць оренди кімнати, яку останній не планував здавати в оренду. Того ж дня за адресою: м. Київ, вул. Щербакова 62-а, ОСОБА_6 зустрівся з потерпілою ОСОБА_7 та маючи на меті умисел спрямований на заволодіння чужим майном, довівши свій злочинний намір до кінця під приводом плати за два місяця оренди кімнати повторно заволодів грошовими коштами потерпілої в сумі 3400 гривень, тим самим ОСОБА_6 заволодів вищевказаним майном та розпорядився ним на власний розсуд, спричинивши матеріальний збиток потерплій.
Крім того, реалізуючи свій злочинний намір ОСОБА_6 розмістив оголошення в мережі Інтернет, щодо надання послуг з здачі в оренду кімнати в квартирі якій він же й проживає. В подальшому 17.06.2016 року ОСОБА_6 зателефонувала потерпіла ОСОБА_8 котра знайшла його номер мобільного телефону в мережі Інтернет, з метою щомісячного найму кімнати в квартирі. Надалі ОСОБА_6 маючи на меті умисел спрямований на заволодіння чужим майном, вводячи в оману потерпілу ОСОБА_8 запропонував приїхати їй за адресою: АДРЕСА_1 , для перегляду кімнати. Того ж дня біля 16:30 год. за вказаною адресою ОСОБА_6 при зустрічі з потерпілою ОСОБА_8 , маючи на меті умисел спрямований на заволодіння чужим майном довів свій злочинний намір до кінця та повторно шахрайським шляхом заволодів грошовими коштами потерпілої в сумі 2200 гривень, які взяв за оренду кімнати, яку і не планував здавати в оренду. тим самим ОСОБА_6 заволодів вище вказаним майном та розпорядився ним на власний розсуд, спричинивши матеріальний збиток потерплій.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 190 КК України визнав повністю щиро покаявся та показав, що дійсно розмістив оголошення у мережі Інтернет, щодо здачі кімнати у оренду. В подальшому 04.06.2016 року він повідомив ОСОБА_7 , що здає кімнату у своїй квартирі за адресою: АДРЕСА_1 та після перегляді цієї кімнати шахрайським способом заволодів 200 гривнями, які належали ОСОБА_7 під приводом застави за оренду кімнати, яку він не планував здавати. Крім цього, 14.06.2016 він зустрівся із ОСОБА_7 та взяв із останньої ще гроші за перший та останній місяць оренди кімнати у розмірі 3400 гривень, тим самим заволодівши шахрайським способом ще її грошовими коштами. Здавати кімнату у оренду він наміру не мав.
Таким же шахрайським способом він 17.06.2016 року заволодів грошовими коштами ОСОБА_8 , яка добровільно їх віддала йому після перегляду кімнати у його квартирі у розмірі 2 200 гривень за оренду кімнати, які він взяв за оренду кімнати, яку і не планував здавати в оренду. На даний час він відшкодував потерпілим заподіяну шкоду у повному обсязі, шкодує про вчинене і не бажає у подальшому злочинним шляхом заробляти собі на життя.

У зв`язку із повним визнанням обвинуваченим своєї вини в скоєному злочині, визнання ним кваліфікації його дій, дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються за згодою учасників судового розгляду суд визнав недоцільним, обмежившись допитом обвинуваченого, показання якого відповідають фактичним обставинам, викладеним в його обвинуваченні і ним не оспорюються, та дослідженням матеріалів справи, що його характеризують.
Таким чином, суд вважає встановленим, що своїми умисними діями, які виразились у заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчиненому повторно ОСОБА_6 учинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 190 КК України.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , у відповідності зі ст. 65 КК України, суд ураховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який відповідно до ст.12 КК України відноситься до злочинів середньої тяжкості, особу винного, який раніше судимий, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліках у лікарів нарколога і психіатра не перебуває, працює, має на утриманні малолітню дитину та обставини, що пом`якшують його покарання щире каяття та добровільне відшкодування заподіяної злочином шкоди, які передбачені п.п.1, 2 ч.1 ст.66 КК України.
Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_6 , згідно ст. 67 КК України, судом не виявлено.
На підставі викладеного, суд вважає за необхідне обрати ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі, оскільки саме такий вид покарання передбачений санкцією ч.2 ст. 190 КК України, на думку суду, зможе виправити останнього та попередити вчинення ним нових злочинів. Разом із тим, з урахуванням тяжкості злочину, обставин справи, зокрема, що обвинувачений у повному обсязі відшкодував потерпілим заподіяну злочином шкоду, останні не наполягали на суворому його покаранні і навпаки просили призначити його якомога м`якшим, враховуючи особу винного, який щиро покаявся та запевнив, що у майбутньому не буде вчиняти інших кримінальних правопорушень, суд дійшов висновку, що його перевиховання та виправлення можливі без відбування покарання, та вважає за доцільне призначити ОСОБА_6 покарання із застосуванням ст. 75 КК України.

Враховуючи, що ОСОБА_6 учинив інкриміновані йому злочини до ухвалення вироку Подільського районного суду м. Києва від 21.09.2016 р., яким його засуджено за ч. 2 ст. 190 КК України до покарання у виді 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, суд вважає за необхідне застосувати при призначенні йому остаточного покарання положення ч. 4 ст. 70 КК України та поглинути менш суворе покарання більш суворим.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 373, 374 КПК України, суд, -
У Х В А Л И В :
ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України та призначити йому покарання за ч.2 ст.190 КК України у виді 2 років позбавлення волі.

Згідно ч.4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, з урахуванням вироку Подільського районного суду м. Києва від 21.09.2016 р., яким його засуджено за ч. 2 ст. 190 КК України до покарання у виді 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити ОСОБА_6 покарання у виді 2 років позбавлення волі.

Згідно ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку 2 роки.

Відповідно до п.п. 2, 3 ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_6 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

На вирок до Апеляційного суду міста Києва через Подільський районний суд міста Києва може бути подано апеляційну скаргу протягом 30 діб із моменту проголошення вироку.

СуддяОСОБА_1