Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 11-сс/781/153/17 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія - 115 (93, 94) Доповідач у суді ІІ-ї інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13.04.2017 року. Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

із секретарем ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

захисників адвокатів Вишні ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

законного представника ОСОБА_9 ,

підозрюваного ОСОБА_10 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_11 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_10 , на ухвалу слідчого судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 31.03.2017 року, якою стосовно

неповнолітнього ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кіровограда, громадянина України, українця, з неповною середньою освітою, не одруженого, перебуваючого на утриманні батьків, наявність хвороб заперечує, навчається в 9-му класу гімназії-інтернату-школи «Пролісок» в місті Кропивницькому, зареєстрованого по АДРЕСА_1 , вважається таким, що судимостей не має, 28.02.2017 року до Ленінського районного суду м. Кіровограда направлено клопотання про застосування ОСОБА_10 примусових заходів виховного характеру по кримінальному провадженню за ознаками ч. 1 ст. 126 КК України,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 2 п. 6 ст. 115 КК України,застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто з 10 год. 00 хв. 29.03.2017 року до 10 год. 00 хв. 27.05.2017 року.

ВСТАНОВИЛА:
Старший слідчий СВ Кропивницького ВП ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_12 звернувся до слідчого судді Кіровського районного суду м. Кіровограда з клопотанням, яке погоджене з прокурором Кіровоградської місцевої прокуратури ОСОБА_13 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів стосовно неповнолітнього ОСОБА_10 .

Так, органом досудового розслідування ОСОБА_10 , повідомлено про підозру в тому, що він27.03.2017 року, у вечірній час, за попередньою змовою з ОСОБА_14 , із застосуванням насильства, небезпечного для життя і здоров`я ОСОБА_15 , вчинили умисні дії спрямовані на заволодіння майном потерпілого.

Після того, як нападники не змогли заволодіти майном, останні вирішили позбавити ОСОБА_15 життя, для чого умисно нанесли колюче-ріжучим предметом удари в шию, грудну клітину, стегно та голінь потерпілого, від яких у ОСОБА_15 , згідно лікарського свідоцтва про смерть № 314 від 29.03.2017 року, виникла гостра крововтрата, пошкодження правої легені, проникаюче колото різане поранення грудної клітини, від яких настала смерть. Згодом, останні спільно приховали тіло ОСОБА_15 та заволоділи майном потерпілого.

Ухвалою слідчого судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 31.03.2017 року вказане клопотання слідчого було задоволено та застосовано до підозрюваного ОСОБА_10 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто з 10 год. 00 хв. 29.03.2017 року до 10 год. 00 хв. 27.05.2017 року без визначення розміру застави.

Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що матеріали клопотання містять достатні дані про наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_10 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 2 п. 6 ст. 115 КК України.

Також, слідчий суддя врахував, що злочини, по яким пред`явлено ОСОБА_10 підозру, є: закінченими, особливо тяжкими, умисними, скоєними за попередньою змовою групою осіб, вчиненим у нічний час, об`єктом посягання є найвищі соціальні цінності: недоторканість життя та здоров`я людини та право мирного володіння майном, від яких настали наслідки-смерть потерпілого, а також прийнято до уваги і тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_10 в разі визнання його винним у вчиненні злочину, до 15 років позбавлення волі та те, що в іншому кримінальному провадженні вирішується питання про застосування стосовно останнього заходів виховного характеру за діяння, передбачене ознаками ч.1 ст. 126 КК України,

Крім того, під час розгляду клопотання було встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, у зв`язку з чим слідчий суддя дійшов до висновку, що інший більш м`який запобіжний захід не може бути застосовано до підозрюваного.

Разом з тим, слідчий суддя відповідно до вимог п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України, не визначив розмір застави ОСОБА_10 , так як йому вручено повідомлення про підозру в злочині, пов`язаному з застосуванням насильства відносно потерпілого.

Захисник підозрюваного ОСОБА_10 адвокат ОСОБА_16 , не погоджуючись з прийнятим рішенням,подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 31.03.2017 року та постановити нову, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно його підзахисного і застосувати до останнього запобіжний захід у вигляді передачі під нагляд батьків, передбачений ст. 493 КПК України.

В обґрунтування своїх вимог апелянт зазначає, що ухвала слідчого судді є незаконною та необґрунтованою, винесена з порушенням норм КПК України та Конвенції про права дитини.

Вважає, що слідчим суддею під час розгляду клопотання залишено поза увагою те, що неповнолітній ОСОБА_10 вчинив злочин під примусом, погрозами, впливом іншого співвиконавця, який старший за віком та має фізичну перевагу.

Крім того стверджує, що слідчим суддею не враховано вік підозрюваного, який є неповнолітнім (15 років), наявність в нього родини, постійного місця проживання, позитивні характеристики як з місця проживання, так і з місця навчання та вікові та психологічні особливості особи.

На думку захисту, в клопотанні про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно неповнолітнього ОСОБА_10 та в судовому засіданні стороною обвинувачення не доведено, що підозра у вчиненні кримінальних правопорушень є обґрунтованою. Також, ні слідчий, ні прокурор не обґрунтували неможливість застосування стосовно ОСОБА_10 більш м`яких запобіжних заходів, в тому числі передання під нагляд батькам.

Крім того, вказує на те, що слідчим суддею всупереч вимог КПК України в ухвалі не зазначено відомості про обставини, які свідчать про існування вказаних ризиків, а також не зазначено обставини, які свідчать про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів.

У зв`язку з чим захисник вважає, що слідчим суддею безпідставно було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до ОСОБА_10 .

Заслухавши доповідача, пояснення підозрюваного ОСОБА_10 та його захисників адвокатів ОСОБА_17 та ОСОБА_8 , які підтримали апеляційну скаргу та просили ухвалу слідчого судді районного суду скасувати і постановити нову, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_10 та застосувати до нього запобіжний захід у вигляді передачі під нагляд батьків, думку прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги, просив ухвалу слідчого судді залишити без змін, перевіривши матеріали клопотання та проаналізувавши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що вона підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризиками, передбаченим статтею 177 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчинені злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі понад п`ять років.
Згідно із ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Відповідно до ч. 1, ч. 3 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: с) законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчинення нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.
Частиною 3 ст. 5 вказаної Конвенції передбачено, що кожен, кого заарештовано або затримано згідно з положеннями підпункту «с» пункту 1 цієї статті, має негайно постати перед суддею чи іншою посадовою особою, якій закон надає право здійснювати судову владу, і йому має бути забезпечено розгляд справи судом упродовж розумного строку або звільнення під час провадження. Таке звільнення може бути обумовлене гарантіями з`явитися на судове засідання.
Згідно із ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.
При розгляді клопотання слідчим суддею правильно встановлено, що ОСОБА_10 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 2 п. 6 ст. 115 КК України, який відноситься до категорії особливо тяжких злочинів. Підозра ґрунтується на зібраних в ході досудового слідства доказах, які під час розгляду клопотання про застосування доОСОБА_10 запобіжного заходу були об`єктивно дослідженні в судовому засіданні суду першої інстанції та щодо їх допустимості та узгодженості між собою сумнівів у колегії суддів не викликає (показаннями свідків, протоколами огляду місця події).
Враховуючи обставини справи, колегія суддів вважає, що по справі наявні реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи підозрюваної особи. При цьому колегія суддів оцінює суворість можливого покарання ОСОБА_10 та визнає за реальну небезпеку можливість його ухилення від правосуддя у разі не обрання щодо підозрюваного запобіжного заходу.
Проте, враховуючи, що стороною обвинувачення на час апеляційного перегляду в судовому засіданні не доведено доцільність тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_10 , що жоден із більш м`яких, ніж тримання під вартою, запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, колегія суддів приходить до висновку про те, що стороною обвинувачення не надано доказів, достатніх, щоб переконати суд у необхідності обрання стосовно підозрюваного ОСОБА_10 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Так, при обрані підозрюваному міри запобіжного заходу колегія суддів враховує, що ОСОБА_10 є неповнолітнім (15 років), наявність в нього родини, постійного місця проживання, позитивні характеристики як з місця проживання, так і з місця навчання та вікові та психологічні особливості особи.

Також, на думку колегії суддів, слідчим суддею під час розгляду клопотання залишено поза увагою те, що неповнолітній ОСОБА_10 вчинив злочин під примусом, погрозами, впливом іншого співвиконавця, а саме ОСОБА_14 , який є старшим за віком та має значну фізичну перевагу.

Враховуючи наведене вище, колегія суддів приходить до переконливого висновку про те, що застосування до підозрюваного ОСОБА_10 запобіжного заходу у виді домашнього арешту зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Згідно із ч. ч. 1-2, 6 ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі. Строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців.
З врахуванням тяжкості злочинів, ступеню їх суспільної небезпечності та особи підозрюваного, колегія суддів вважає, що на час досудового розслідування, ОСОБА_10 можливо застосувати запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою, так як запобіжний захід у виді тримання під вартою при фактичних обставинах цієї справи, серйозності висунутої проти нього підозри, встановлених ризиків та характеризуючих його даних, на думку колегії суддів, є надто суворий у розумінні Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та національного права.

Крім цього, колегія суддів звертає увагу на те, що в матеріалах клопотанні відсутні будь-які докази того, що на теперішній час існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а посилання слідчого судді на це, без вагомих доказів, не можуть слугувати підставами для тримання підозрюваної під вартою, тобто ізоляції її від суспільства, та не застосування до неї більш м`якого запобіжного заходу.

З урахуванням даних отриманих під час розгляду скарги судом апеляційної інстанції, їх належної та об`єктивної оцінки, колегія суддів дійшла до висновку, що для запобігання встановленим ризикам, зазначеним в ст. 177 ч. 1 п. п. 1, 3, 4 КПК України та забезпечення виконання підозрюваною процесуальних обов`язків, останній слід застосувати запобіжний захід у виді домашнього арешту з покладенням на неї обов`язків, передбачених ст. 194 ч. 5 КПК України.

Підстав для обрання більш м`якого запобіжного заходу колегія суддів не вбачає.
За таких підстав доводи апеляційної скарги є частково обґрунтованими, а тому апеляція підлягає частковому задоволенню, а ухвала слідчого судді скасуванню.

Керуючись ст. ст. 181, 202, 376, 407, 419, 422, 424 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_11 в інтересах підозрюваного ОСОБА_10 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 31.03.2017 року стосовно неповнолітнього ОСОБА_10 скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою частково задовольнити клопотання старшого слідчого СВ Кропивницького ВП ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_12 , погодженим з прокурором Кіровоградської області ОСОБА_18 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного неповнолітнього ОСОБА_10 .

Застосувати до неповнолітнього ОСОБА_10 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, заборонивши залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 в період з 19 год. 00 хв. до 07 год. 00 хв.

Строк дії ухвали визначити до 27.05.2017 року.

На підозрюваного ОСОБА_10 покласти наступні обов`язки: - прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора або суду; - не відлучатися із місця проживання без дозволу слідчого, прокурора або суду; - утримуватися від спілкування з будь-якою особою, визначеною слідчим.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 202 КПК України підозрюваного ОСОБА_10 негайно доставити до місця проживання і звільнити з-під варти.

Ухвалу про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передати для виконання поліції за місцем проживання підозрюваного ОСОБА_10 , організацію її виконання покласти на прокурора Кіровоградської місцевої прокуратури ОСОБА_18 .

Підозрюваному ОСОБА_10 роз`яснити, що працівники поліції з метою контролю за його поведінкою мають право з`являтися в житло за адресою: АДРЕСА_1 , вимагати від нього надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних з виконанням покладених на нього зобов`язань.

Ухвала апеляційного суду є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: (підписи)
Згідно з оригіналом:
Суддя Апеляційного суду
Кіровоградської області ОСОБА_2