Справа №522/5507/16-к 20.07.2017
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження: № 11-кп/784/556/17 Головуючий суду першої інстанції:
Категорія: в порядку КПК України ОСОБА_1
Доповідач апеляційного суду:
ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20 липня 2017 року м. Миколаїв
Апеляційний суд Миколаївської області у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:
головуючого ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря ОСОБА_5 ,
розглянувши за матеріалами кримінального провадження №0000050 апеляційні скарги прокурора відділу прокуратури Одеської області та захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах ОСОБА_7 на ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 4 травня 2017 року, якою прокурору повернуто обвинувальний акт відносно обвинувачених ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 258-3, ч. 2 ст.15 ст.113, ст.113, ч.1 ст. 14 ч. 2 ст.258 та ч.1 ст.263 КК України, ОСОБА_8 , у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 1 ст.258-3, ст.113, ч.1 ст.14 ч.2 ст.258 та ч.1 ст.263 КК України; ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 1 ст.258-3, ч.2 ст.15 ст.113, ст.113 та ч.1 ст.263, ОСОБА_10 у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 1 ст.258-3, ч.1 ст.14 ч.2 ст. 258 та ч.1 ст. 263 КК України; ОСОБА_11 та ОСОБА_12 у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 1 ст.258-3, ч.1 ст.14 ч. 2 ст. 258 та ч.1 ст.263 КК України

учасники судового провадження
прокурор: ОСОБА_13
обвинувачені: ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_12
захисник: ОСОБА_6

в с т а н о в и в :
Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції та вимог апеляційної скарги.
Ухвалою суду повернуто обвинувальний акт прокурору через його невідповідність вимогам КПК України.
В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу суду про повернення прокурору обвинувального акту скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.
Захисник ОСОБА_6 в апеляційній скарзі просить змінити ухвалу суду та внести в мотивувальну частину додатково недоліки обвинувального акту.
Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.
В апеляційній скарзі прокурор зазначає, що ухвала є незаконною та такою, що підлягає скасуванню у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Вважає, що є невірними висновки суду про те, що обвинувальний акт не містить фактичних обставин кримінального правопорушення, відсутнє формулювання обвинувачення, а також те, що висунуте ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 обвинувачення не відповідає встановленим слідством обставинам, оскільки така оцінка викладення обвинувального акту свідчить про вихід суду за межі ст. 314 КПК України.

На думку апелянта, висновки суду про порушення права підозрюваних на захист тим, що рідною мовою обвинувачених є російська мова, про що останні наголошували у судовому засіданні, а обвинувальний акт російською мовою обвинуваченим не вручений, є безпідставними, з огляду на те, що всі обвинувачені є громадянами України, отримали середню та вищу освіту, проживають в Україні більше 10 років, під час досудового розслідування, окрім ОСОБА_10 , давали покази українською мовою та жодного разу про переклад документів на російську мову клопотань не висловлювали.

Твердження суду про відсутність в реєстрі даних про виділення матеріалів в окреме провадження суперечить наведеним в реєстрі даним, оскільки в п.п. 7 0000017), 57 0000261), 58 0000225) і ) вказані дані про винесення прокурором постанови про виділення матеріалів досудового розслідування в окремі провадження.

Також, посилання суду на те, що в переліку процесуальних дій, які були проведені в ході досудового розслідування, вказані слідчі дії без вченням часу їх проведення є безпідставними. В реєстрі зазначено час проведення кожної слідчої дії, строк якої чинним КПК України обчислюється годинами. Час проведення інших слідчих дій, згідно із КПК України, зазначено відповідною датою.

Також, своє рішення суд мотивував тим, що в анкетних даних обвинуваченого ОСОБА_10 не вказано його громадянство. Вказане не відповідає фактичним обставинам справи, оскільки в анкетних даних ОСОБА_10 , в обвинувальному акті зазначено його громадянство України. При цьому, копія паспорту громадянина України ОСОБА_10 , наявна в матеріалах кримінального провадження.

Зауважує, що підставою для повернення обвинувального акту не може бути невідкриття обвинуваченому ОСОБА_7 всіх матеріалів кримінального провадження, з огляду на те, що всі обвинувачені та їх захисники ознайомлені з матеріалами кримінального провадження в повному обсязі та отримали можливість зробити копії всіх документів, за виключенням виготовлення копій 3 та 4 томів (протоколи негласних слідчих (розшукових) дій), оскільки відповідно до вимог ч. 3 ст. 254 КПК України, це не допускається.

Вважає, що обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник ОСОБА_6 штучно створюють підстави для повернення обвинувального акту, оскільки ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеса від 22.03.2016 р. обвинуваченому ОСОБА_7 та його захиснику ОСОБА_6 у зв`язку із зволіканням останніх в ознайомленні з матеріалами кримінального провадження встановлювався строк для ознайомлення до 26.03.2016 р.

Також вважає безпідставними посилання суду на невідповідність обвинувального акта вимогам КПК з тих підстав, що обвинувальний акт не містить печатки прокуратури, оскільки КПК такої вимоги не передбачає.

На думку апелянта, висновок суду з цього питання суперечить вимогам Інструкції з діловодства в органах прокуратури України, затвердженої Наказом Генерального прокурора України № 3 від 15.01.2013 року , яка діяла на час направлення обвинувального акту до суду. Зокрема п. п. 9.5.1, 9.8.2 Інструкції передбачено, що засвідчення документів шляхом прославлення печатки здійснюється лише на копіях документів, виданих відповідною прокуратурою. Клопотання у рамках кримінального провадження та обвинувальні акти, які направляються прокурорами до суду, є оригінальними екземплярами процесуальних документів, а не їх копіями.

В своїй апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 вказує, що при вирішенні питання про повернення обвинувального акту, суд першої інстанції не надав оцінку тим обставинам, що окрім недоліків, встановлених судом під час підготовчого судового засідання та викладених в ухваленому судовому рішенні обвинувальний акт також не містить обов`язкових відомостей, що передбачені ст. 291 КПК України та містить ряд відомостей, зазначення яких в обвинувальному акті не допускається.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт повинен містити анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по-батькові, дата і місце народження, місце проживання, громадянство).

Однак, у тексті обвинувального акту містяться посилання на громадян: ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , що здійснювали спільно із визначеними в обвинувальному акті обвинуваченими винні дії,що є кримінальним правопорушенням, та є предметом розгляду згідно обвинувального акту.

Проте обвинувальний акт містить посилання на прізвище, ім`я, по-батькові вказаних підозрюваних, але не містить їх інших анкетних даних - дата і місце народження, місце проживання та громадянство, що не відповідає вимогам п. 2 ч. 2 ст. 291 КПК України та суперечить Конституції України.

Крім того, обвинувальний акт не містить прізвище, ім`я, по-батькові та займану посаду прокурору, яким здійснювалось процесуальне керівництво досудовим розслідуванням.

Зазначає, що в обвинувальному акті вказані докази в обґрунтування винуватості обвинувачених, які можуть бути доказом у кримінальному провадженні і повинні надатися суду лише на відповідній стадії судового провадження.

Також, наявні розбіжності щодо дати складення та затвердження обвинувального акту.

Крім цього вважає, що суд помилково, як підставу для повернення обвинувального акту зазначив порушення стороною обвинувачення порядку відкриття стороні захисту матеріалів досудового розслідування, встановленого ст.290 КПК України.

Встановлені судом першої інстанції обставини.
Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 4 травня 2017 року повернуто обвинувальний акт по кримінальному провадженню, відносно ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 як такий, що не відповідає вимогам КПК України.

При ухваленні судового рішення суд, виходив з того, що обвинувальний акт не відповідає вимогам діючого законодавства.

Мотивуючи прийняте рішення, суд першої інстанції зазначив, що всупереч вимог п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, відсутність в обвинувальному акті формулювання обвинувачення унеможливлює якісно і в повній мірі здійснювати захист від пред`явленого обвинувачення, що порушує право особи на захист.

Також, зазначено, що обвинувачені ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 у суді стверджували, що їх рідною мовою є російська, а українську вони розуміють погано, проте обвинувальний акт в порушення вимог ст. 29 КПК України на російській мові останнім не вручений, чим порушено їх право на захист, оскільки обвинувачені погано розуміють, яке саме обвинувачення їм інкримінується.

Суд послався на те, що в ході досудового розслідування було порушено право обвинувачених та їх захисників на ознайомлення з матеріалами досудового розслідування, які безпосередньо стосуються обвинувачення ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 у вчиненні кримінальних правопорушень порядку КК України.

Також, своє рішення суд мотивував тим, що в реєстрі відсутні данні про виділення матеріалів в окреме провадження; в переліку процесуальних дій, які були проведені в ході досудового розслідування, вказані слідчі дії без зазначення часу їх проведення; в анкетних даних ОСОБА_10 не вказано його громадянство.

В ухвалі суду також зазначено про відсутність печатки прокуратури Одеської області в обвинувальному акті, що суперечить вимогам п. 9.5.1 «Інструкції з діловодства в органах прокуратури України», затвердженої Наказом Генерального прокурора України № 3 від 21.02.2013 року.

Вказані недоліки свідчать про невідповідність обвинувального акту та додатків до нього вимогам чинного кримінально-процесуального законодавства.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини з посиланням на докази. Мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався.
Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора на підтримку своєї апеляційної скарги та його заперечення щодо скарги захисника, захисника, який підтримав свою апеляційну скаргу в повному обсязі та частково скаргу прокурора, обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_12 на підтримку позиції захисника, дослідивши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд приходить до наступного.

Відповідно до вимог п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України суд у підготовчому судовому засіданні має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього кодексу.

Апеляційний суд вважає, що висновки суду про порушення органами досудового розслідування вимог ст. 291 КПК України є необґрунтованими, тому і повернення обвинувального акту прокурору в порядку ст. 314 КПК України є безпідставним.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частину статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Відповідно до вимог ст. 91 КПК України такими обставинами, зокрема, є подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення).

Суд має право повернути обвинувальний акт, лише якщо він не відповідає ст.ст. 291, 292 КПК України, зокрема: якщо він містить положення, що суперечать одне одному; містить недопустиму натуралізацію опису злочину; не підписаний слідчим чи не затверджений прокурором; до нього не долучено передбачені законом додатки.

Апеляційний суд вважає, що посилання суду першої інстанції на той факт, що обвинувальний акт не містить формулювання обвинувачення ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , а саме те, що висунуте обвинувачення не відповідає встановленим слідством обставинам є безпідставними. На думку апеляційного суду, слідчий при формулюванні фактичних обставин вчинення ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 258-3, ч. 2 ст. 15 ст. 113, ст. 113, ч. 1 ст. 14 ч. 2 ст. 258 та ч. 1 ст. 263 КК України, дотримався вказаних вимог закону, зазначивши час, місце, спосіб, форму вини кожного із обвинувачених, їхні мотиви та мету, з посиланням на конкретні дії кожного з обвинувачених в межах здобутих доказів, інші обставини вчинення зазначеного кримінального правопорушення в тому обсязі, в якому вони були ним встановлені під час досудового розслідування, обвинувачення сформульовано достатньо конкретно, зрозуміло, яке саме діяння інкриміновано кожному з обвинувачених, їх правова кваліфікація.

Затакого, при прийнятті рішення про повернення обвинувального акту, суд першої інстанції дійшов передчасного рішення про невідповідність обвинувального акту вимогам ст. 291 КПК України.

Відповідно до ч. 4 ст. 290 КПК України, надання доступу до матеріалів включає в себе можливість робити копії або відображення матеріалів, проте як вірно зазначено в апеляційній скарзі прокурора відповідно до ч. 3 ст. 254 КПК України, виготовлення копій протоколів про проведення негласних слідчих (розшукових) дій та додатків до них не допускається, а тому посилання суду першої інстанції на невідкриття обвинуваченому ОСОБА_7 та його захиснику ОСОБА_6 матеріалів кримінального провадження, як на одну з підстав повернення обвинувального акту, є безпідставними.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_7 та його захисник ознайомлювались з матеріалами кримінального провадження відповідно графіку, при цьому ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 22.03.2016 року підозрюваному ОСОБА_7 та його захиснику у зв`язку із затягуванням останніх при ознайомленні із матеріалами, встановлювався строк, протягом якого останні мали можливість знайомитись з матеріалами кримінального провадження в період до 26.03.2016 р., після спливу якого сторони кримінального провадження вважались такими, що реалізували свої права на доступ до матеріалів.

Відповідно до ч. ч. 2, 3, 4 ст. 29 КПК України, особа повідомляється про підозру у вчиненні кримінального правопорушення державною мовою, або будь-якою іншою мовою, якою вона достатньо володіє для розуміння суті підозри у вчиненні кримінального правопорушення. Слідчій суддя, суд, прокурор, слідчий забезпечують учасникам кримінального провадження, які не володіють чи недостатньо володіють державною мовою, право давати показання, заявляти клопотання і подавати скарги, виступати в суді рідною або іншою мовою, якою вони володіють, користуючись послугами перекладача в порядку, передбаченому цим Кодексом, а переклад інших процесуальних документів кримінального провадження, надання копій яких передбачено цим Кодексом, здійснюється за клопотанням зазначених осіб.

За вимогами ст. 29 КПК України, особа повідомляється про підозру у вчиненні кримінального правопорушення державною мовою або будь-якою іншою мовою, якою вона достатньо володіє для розуміння суті підозри у вчиненні кримінального правопорушення.

Слідчий суддя, суд, прокурор, слідчий забезпечують учасникам кримінального провадження, які не володіють чи недостатньо володіють державною мовою, право давати показання, заявляти клопотання і подавати скарги, виступати в суді рідною або іншою мовою, якою вони володіють, користуючись у разі необхідності послугами перекладача в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Але рішення про здійснення перекладу процесуальних документів кримінального провадження або залучення перекладача здійснюється лише за клопотанням сторони.

Висновок суду першої інстанції про те, що ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 не володіють українською мовою не можуть бути прийняті до уваги, оскільки зроблені лише з пояснень останніх.

Судом не врахував, що із доданих до апеляційної скарги прокурором копій паспортів обвинувачених (т. 2 а.п. 279-283), останні є громадянами України. Відповідно довідки Державної міграційної служби України в Одеській області, протягом тривалого часу проживали на території України, ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 є громадянами України, народились та мешкають в Україні протягом тривалого часу. Протягом досудового розслідування обвинуваченими ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 не робилось будь-яких заяв з приводу перекладу, в тому числі і обвинувального акту, не висловлювались клопотання про необхідність залучення перекладача.

Судом не було встановлено, чи заявляли обвинуваченні клопотання про надання їм перекладачів, чи заявляли таке клопотання захисники обвинувачених, а тому твердження останніх в підготовчому судовому засіданні про погане розуміння української мови, є сумнівними.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт складається слідчим, після чого затверджується прокурором. Обвинувальний акт може бути складений прокурором.

Як передбачено ч. 3 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт підписується слідчим та прокурором, який його затвердив, або лише прокурором, якщо він склав його самостійно.

Обвинувальний акт у даному кримінальному провадженні складений старшим слідчим в ОВС слідчого відділу Управління СБУ в Одеській області ОСОБА_17 та затверджений процесуальним керівником у кримінальному провадженні прокурором відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_18 , та ним підписаний.

Таким чином, при складанні та підписанні обвинувального акта прокурором дотримані вимоги ч. 1 та ч. 3 ст. 291 КПК України.

Отже, висновки суду першої інстанції про невідповідність обвинувального акта вимогам КПК з тих підстав, що обвинувальний акт не посвідчений гербовою печаткою прокуратури, з посиланням на «Інструкцію з діловодства в органах прокуратури України», не ґрунтуються на вимогах закону, оскільки ст. 291 КПК України такої вимоги до обвинувального акта не висувається, а при прийнятті рішення суд повинен керуватися вимогами діючого КПК.

Твердження суду про відсутність в реєстрі даних про виділення матеріалів в окреме провадження суперечить наведеним в реєстрі даним, оскільки в п.п. 7 0000017), 57 0000261), 58 0000225) і ) вказані дані про винесення прокурором постанови про виділення матеріалів досудового розслідування в окремі провадження.

Крім того, посилання суду на те, що в переліку процесуальних дій, які були проведені в ході досудового розслідування, вказані слідчі дії без вченням часу їх проведення є безпідставними. В реєстрі зазначено час проведення кожної слідчої дії, строк якої чинним КПК України обчислюється годинами. Час проведення інших слідчих дій, згідно із КПК України, зазначено відповідною датою.

Також, посилання суду першої інстанції в своєму рішенні на те, що в анкетних даних обвинуваченого ОСОБА_10 не вказано його громадянство не відповідає фактичним обставинам справи, оскільки в анкетних даних ОСОБА_10 в обвинувальному акті зазначено його громадянство України. При цьому, копія паспорту громадянина України ОСОБА_10 , наявна в матеріалах кримінального провадження.

Що ж стосується апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 , то вона не можуть бути взята до уваги, оскільки зазначені в ній вимоги не перешкоджають призначенню судового розгляду та спростовуються матеріалами кримінального провадження.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що ухвала суду першої інстанції не може вважатися законною і обґрунтованою, а тому підлягає скасуванню, а обвинувальний акт з матеріалами кримінального провадження поверненню до суду першої інстанції з призначенням нового розгляду у суді першої інстанції зі стадії підготовчого судового засідання.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу прокурора відділу прокуратури Одеської області задовольнити.

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 4 травня 2017 року, якою прокурору повернуто обвинувальний акт відносно обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 - скасувати з призначенням нового розгляду у суді першої інстанції зі стадії підготовчого судового засідання.
Ухвала апеляційного суду є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає. , якою прокурору повернуто обвинувальний акт відносно обвинувачених

Головуючий:

Судді: