АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/1036/17 Справа № 202/6251/16-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 червня 2017 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати по кримінальним справам апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

адвоката ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі апеляційного суду кримінальне провадження за апеляційними скаргами прокурора, який приймав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції ОСОБА_9 , захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 та самого обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 28 лютого 2017 року, -

В с т а н о в и л а:
цим вироком

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, з повною середньою освітою, який не одружений, що мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:
- 22.08.2012 року Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська за ч. 1 ст. 186 КК України до 1 року позбавлення волі з іспитовим строком 1 рік на підставі ст. 75,76 КК України;
- 31.10.2012 року Ленінським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 3 ст. 185, ст. 71 КК України до 3 років 1 місяця позбавлення волі;
-21.12.2012 року Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська, за ч.2 ст. 186 КК України, ч.4 ст.70 КК України до 4 років позбавлення волі. 18.02.2016 р. звільнений на підставі ст.81 КК України, умовно-достроковий строк 7 місяців 29 діб.
засуджено за ч. 3 ст. 186 КК України на 6 роки позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 21.12.2012 року та остаточно призначено ОСОБА_8 покарання у виді 6 років 6 місяців позбавлення волі.
Вироком суду, ОСОБА_8 визнано винним та засуджено за те, що він приблизно о 05 годині 14.08.2016 рокурухаючись вздовж будинку АДРЕСА_2 , побачив відкрите вікно квартири АДРЕСА_3 , розташованої на першому поверсі вищевказаного багатоповерхневого будинку.
Реалізуючи свій злочинний умисел направлений на таємне викрадання чужого майна, поєднаний з проникненням у житло, ОСОБА_8 , перебуваючи у вказаному місці, в той же день та час, діючи умисно, таємно, повторно, з корисливих мотивів і особистої зацікавленості, усвідомлюючи, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає і вони є таємними, проліз у відкрите вікно квартири АДРЕСА_4 , тим самим незаконно проник до житла.
Після чого, ОСОБА_8 перебуваючи у приміщенні кімнати № 3 (спальні) взяв з поверхні трюмо мобільний телефон марки «Samsung» GT-E1080 imei: НОМЕР_1 , чорного кольору, вартістю 195,00 гривень з сім картою, тим самим заволодів чужим майном, що належить ОСОБА_10 та продовжив пересуватися по квартирі.
Продовжуючи вчиняти свої злочинні дії, ОСОБА_8 , перебуваючи у приміщенні кімнати № 1 (спальні), з поверхні тумби взяв мобільний телефон марки «Keepon»N10, вартістю 296,67 гривень з сім картою, грошові кошти в розмірі 200 гривень, тим самим заволодів чужим майном, яке належить ОСОБА_11 .
Після чого, ОСОБА_8 , продовжив переміщатись по вищезазначеній квартирі, та перебуваючи у кімнаті №2 (зала) був помічений власницею квартири - ОСОБА_12 . Усвідомивши, що його злочинні дії перестали бути таємними та стали явними для потерпілої, бажаючи довести свій злочинний намір до кінця, реалізуючи раптово виниклий умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), діючи умисно, повторно, відкрито, утримуючи при собі вищевказане викрадене майно, ігноруючи при цьому вимоги потерпілої, вистрибнув, з викраденим майном, через відкрите вікно, та зник в невідомому напрямку.
Своїми злочинними діями, ОСОБА_8 , спричинив потерпілому ОСОБА_10 матеріальний збиток на загальну суму 245,00 грн., потерпілому ОСОБА_11 матеріальний збиток на загальну суму 576,67 грн
В апеляціях:

- прокурор просить вирок суду скасувати в частині призначеного покарання, у зв`язку невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, та ухвалити свій вирок, яким призначити йому покарання за ч. 3 ст. 186 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 6 років 6 місяців.
На підставі ч.1 ст.71 КК України до призначеного покарання частково приєднати невідбуте покарання за вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 21.12.2012 та остаточно ОСОБА_8 призначити покарання у вигляді 7 років позбавлення волі.
В обґрунтування своїх доводів, посилається на те, що при призначенні покарання ОСОБА_8 , суд не врахував належним чином характер вчиненого злочину, який відноситься до категорії тяжких, дані про особу винного, той факт, що ОСОБА_8 у вчиненому не розкаявся, маючи не зняті та непогашені в законному порядку судимості за вчинення низки корисливих злочинів, вчинив новий злочини проти власності відносно особи похилого віку, передбачений ч. 3 ст. 186 КК України, який відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином. Заподіяну шкоду потерпілому не відшкодував, що свідчить про те, що засуджений веде антисоціальний спосіб життя, не має постійного законного джерела доходу, що є причиною вчинення ним злочинів проти власності, а також забезпечення власного існування за рахунок протиправного заволодіння чужим майном. При призначенні покарання судом належним чином не враховано схильність обвинуваченого до вчинення нових злочинів, а також відсутність жалю з приводу скоєного та бажання виправити ситуацію, мотиви вчинення злочинів - користь, та те, що злочин скоїв шляхом проникнення до житла, що свідчить про підвищену суспільну небезпеку особи засудженого.
- обвинувачений ОСОБА_8 в своїй апеляційній скарзі просить скасувати вирок та направити справу на новий судовий розгляд, оскільки на його думку вирок ухвалений з грубим порушенням норм процесуального закону, а викладені в ньому обставини не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, а також вказує, що слідство проведено не повно, однобоко в зв`язку з чим, на його думку даний вирок підлягає скасуванню.

- захисник ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 просить змінити вирок суду першої інстанції та визнати його підзахисного винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки. На підставі ч. 1 ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднати не відбуту частину покарання за вироком АНД районного суду м. Дніпропетровська від 21.12.2012 року, остаточно призначивши ОСОБА_8 покарання у виді 3 роки 6 місяців позбавлення волі застосувавши до її підзахисного ст. 69 КК України.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що судом дано невірну кваліфікацію діям ОСОБА_8 , а саме про визнання винним за ч. 3. ст. 186 КК України, оскільки вважає, що ОСОБА_8 під час вчинення злочину був переконаний, що його дії є таємними для оточуючих, і той факт, що його хтось бачив під час вчинення злочину, не дає підстав для кваліфікації дій як «відкрите викрадання». Крім того вказує, що судом при винесенні вироку встановлено часткове визнання вини ОСОБА_8 . Вважає, що судом в цьому випадку також допущено помилку, так як ОСОБА_8 в своїх поясненнях показав суду, що він вчинив викрадення майна у потерпілого ОСОБА_11 та розкаявся у вчиненому. Визнання вини в даному випадку вважає повним, а не визнання правової кваліфікації його дій за обвинувальним актом, на думку адвоката, не є підставою для встановлення частково визнання провини обвинуваченим.
Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_7 на підтримку доводів своїх апеляційних скарг, думку прокурора, який підтримав свою апеляцію і просив ухвалити відносно обвинуваченого новий вирок суду, їх виступи в судових дебатах та з останнім словом обвинуваченого, обговоривши доводи апеляційних скарг і зіставивши із наявними матеріалами кримінального провадження, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з таких підстав.

Винуватість обвинуваченого ОСОБА_8 у скоєнні інкримінованого йому злочину при обставинах, вказаних у вироку, підтверджується сукупністю зібраних і досліджених у судовому засіданні доказів, яким дана належна правова оцінка.

Зазначені висновки суду зокрема підтверджуються:

- поясненнями допитаної в судовому засіданні потерпілої ОСОБА_12 , яка пояснила, що 14.08.2016 р. біля 5 години ранку вона знаходилась в кімнаті квартири АДРЕСА_4 . Вона бачила, як хтось ходить по квартирі, однак спочатку вважала, що це хтось із членів родини. Однак, коли ця особа зайшла до її кімнати з ліхтарем та почала обшукувати шафу, вона побачила чужу особу. На запитання хто він та що тут робить, обвинувачений сказав, - "ніхто", та швидко вистрибнув у відкрите вікно. Після чого вона повідомила рідним про вказану подію та вони викликали поліцію. В подальшому вона впізнала обвинуваченого ОСОБА_8 після затримання його співробітниками поліції;

Вказане свідчить про те, що після того, як потерпіла зробила зауваження, той злякався, що помічений власницею квартири у крадіжці та швидко втік з викраденим.

Показаннями допитаних в судовому засіданні свідків ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , встановлено, що вони працюють патрульними поліцейськими і 14.08.2016 р. їм біля 5 години ранку отримали повідомлення про скоєне пограбування з прикметами злочинця та побачивши схожу особу запропонували йому зупинитись, але останній почав втікати. В подальшому вони знову його побачили, почали переслідувати та наздогнали обвинуваченого. При цьому у нього були вилучені банківські карти на ім`я ОСОБА_15 , гроші та мобільний телефон.
Свідок ОСОБА_10 поясняв, що 14.08.2016 р. вночі він знаходився на кухні в квартирі АДРЕСА_4 , почув крик дружини - ОСОБА_12 , яка знаходилась в іншій кімнаті та яка повідомила, що їх щойно пограбував невідомий чоловік та незважаючи на зауваження втік з викраденим.
Судом були ретельно досліджені та проаналізовані покази обвинуваченого ОСОБА_8 щодо відсутності умислу на відкрите заволодіння чужим майном поєднаного з проникненням у житло, оскільки, як стверджував останній, він викрав майно у потерпілої ОСОБА_12 та був переконаний, що його дії є таємними для оточуючих і за його діями ніхто не спостерігає. ОСОБА_8 в цілому підтвердив подію злочину, вказавши, що він дійсно з метою викрадення чужого майна вліз через вікно в квартиру АДРЕСА_4 .

В свою чергу потерпілі ОСОБА_12 та ОСОБА_10 послідовно пояснили суду обставини вчиненого ОСОБА_8 злочину і їх показання в частині відкритого викрадення чужого майна, які є послідовними, узгодженими і такими, що об`єктивно підтверджуються письмовими матеріалами провадження, яким суд дав належну оцінку у вироку.

Суд всебічно перевірив всі докази, які є логічні, послідовні і повністю узгоджуються між собою, дав їм належну оцінку, у зв`язку з чим обґрунтовано прийшов до висновку про винуватість ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому злочину, а його дії вірно кваліфіковані за ч. 3 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення майна.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів не може погодитися з доводами обвинуваченого та захисника про те, що ОСОБА_8 таємно викрав чуже майно і в цій частині їх твердження щодо невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи та неправильного застосування судом закону України про кримінальну відповідальність, є безпідставними, суперечать зібраним доказам і задоволенню не підлягають.

Призначаючи ОСОБА_8 покарання, у відповідності до вимог ст. 65 КК України, суд врахував тяжкість вчиненого злочину, дані про особу, обставини, що пом`якшують, в тому числі і те, що ОСОБА_8 по місцю проживання характеризується посередньо, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, У зв`язку з цим, суд обґрунтовано прийшов до висновку про необхідність призначення обвинуваченому покарання у вигляді позбавлення волі.

Обставиною, яке обтяжує покарання ОСОБА_8 , відповідно п. 6 ч. 1 ст. 67 КК України, суд вірно визнав - вчинення злочину відносно особи похилого віку.
Судом також вірно застосовані положення ст. 71 КК України, за якою ОСОБА_8 призначено остаточне покарання у виді 6 років 6 місяців позбавлення волі.

Із врахуванням всіх обставин справи та особи обвинувачуваного, суд обґрунтовано призначив ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі в межах санкції статті, яке за своїм видом та розміром є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.
Отже, як доводи прокурора про невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченого внаслідок м`якості, так і доводи обвинуваченого та адвоката про суворість покарання, є безпідставними та задоволенню не підлягають.

Порушень норм кримінального процесуального закону, які б слугували підставою для зміни чи скасування вироку не встановлено.

Вирок суду за змістом є законним, обґрунтованим і належно вмотивованим, який зміні чи скасуванню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційні скарги прокурора, який приймав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції ОСОБА_9 , захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 та самого обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Вирок Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 28 лютого 2017 року, щодо ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з дня її проголошення і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді апеляційного суду: