Справа № 192/2947/16-к
Провадження № 1-кп/192/18/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"16" березня 2017 р. Солонянський районний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с.Сурсько-Михайлівка Солонянського району Дніпропетровської області, зареєстрованого та мешканця АДРЕСА_1 , не працюючого, який має не повну середню освіту, одруженого, має на утриманні малолітню дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , раніше не судимого,
ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_3 в м. Дніпропетровськ, зареєстрованого АДРЕСА_2 та мешканця АДРЕСА_3 , не працюючого, який має середню освіту, не одруженого, раніше судимого 23 лютого 2016 року Солонянським районним судом Дніпропетровської області за ч.3 ст.185, 75,76 КК України до позбавлення волі строком на 4 роки з іспитовим строком 2 роки,
обвинувачених у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1, ч.3 ст.185 КК України,
за участю учасників судового провадження:
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_5 ,
1. ОСОБА_5 12 лютого 2015 року приблизно о 18 годині 20 хвилин, перебуваючи біля магазину ПП « ОСОБА_7 », який розташований по АДРЕСА_4 , помітив велосипед «Україна» червоного кольору, який належить ОСОБА_8 , після чого керуючись раптово виниклим умислом на таємне викрадення чужого майна із корисливих спонукань з метою особистої наживи, шляхом вільного доступу підійшов до вказаного магазину, де таємно викрав вказаний велосипед вартістю 994 гривень 00 копійок, чим завдав потерпілій ОСОБА_8 матеріальну шкоду на суму 994 гривень 00 копійок.
З викраденим ОСОБА_5 з місця скоєння кримінального правопорушення зник.
2. ОСОБА_3 01 червня 2015 року приблизно о 23 годині 00 хвилин маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, поєднаного з проникненням у житло, проник на територію домоволодіння по АДРЕСА_5 , яке належить ОСОБА_9 , де шляхом пошкодження вікна проник до приміщення дачного будинку, звідки таємно викрав: миючий пилосос «Філіпс-3», вартістю 77 гривень 00 копійок, пневматичну гвинтівку ІЖ-38 15, вартістю 423 гривень 00 копійок, чим завдав потерпілій ОСОБА_9 шкоди на загальну суму 500 гривень.
З викраденим ОСОБА_3 з місця скоєння кримінального правопорушення зник.
3. ОСОБА_3 за попередньою змовою зі ОСОБА_5 23 червня 2015 рокуприблизно о 23 годині 30 хвилин, маючи спільний умисел на повторне таємне викрадення чужого майна групою осіб, поєднаний з проникненням у приміщення із корисливих спонукань з метою особистої наживи, прийшли на територію домоволодіння по АДРЕСА_3 , де шляхом пошкодження стіни будівлі проникли до приміщення гаражу, який належить ОСОБА_10 , звідки, таємно викрали належне ОСОБА_10 майно: бензиновий тример «Протон БТ - 1500» вартістю 2557 гривень 50 копійок, мотокультиватор «ALKO Mh-4000 LM» вартістю 3057 гривень 84 копійки, чим завдали потерпілому ОСОБА_10 матеріальну шкоду на загальну суму 5615 гривень 34 копійки.
З викраденим ОСОБА_3 та ОСОБА_5 з місця скоєння кримінального правопорушення зникли.
4. Продовжуючи свою злочинну діяльність ОСОБА_3 за попередньою змовою зі ОСОБА_5 10 липня 2015 року приблизно о 23 годині 00 хвилин маючи спільний умисел на повторне таємне викрадення чужого майна групою осіб, поєднаний з проникненням у приміщення із корисливих спонукань з метою особистої наживи, прийшли на територію домоволодіння по АДРЕСА_6 , де шляхом підкопу проникли до приміщення металевого гаража, який належить ОСОБА_11 , звідки таємно викрали належне ОСОБА_11 майно: газонокосилку «Husqvarna model M46-125»вартістю 6335 гривень 04 копійок, бензиновий тример «Husqvarna» вартістю 1789 гривень 11 копійок, човен гумовий темно-зеленого кольору двомісний, вартістю 1020 гривень, металеву ємкість зеленого кольору, об`ємом 10 літрів з бензином А-92, вартістю 400 гривень, чим завдали потерпілому ОСОБА_11 матеріальну шкоду на загальну суму 9 544 гривні 15 копійок.
З викраденим ОСОБА_3 та ОСОБА_5 з місця скоєння кримінального правопорушення зникли.
У судовому засіданні обвинуваченим роз`яснювалося право на захист, однак від допомоги захисника (адвоката) вони відмовилися, оскільки можуть захистити себе самостійно.
В судовому засіданні обвинувачені ОСОБА_3 та ОСОБА_5 свою вину в пред`явлених їм обвинуваченнях визнали повністю та своїми показаннями підтвердили вказані обставини вчинених ними злочинів.
Так, обвинувачений ОСОБА_3 у судовому засіданні показав, що 01 червня 2015 року о 23 годині 00 хвилин з дачного будинку ОСОБА_9 , який розташований по АДРЕСА_5 він викрав миючий пилосос Філіпс та пневматичну гвинтівку ІЖ-38. Пилосос викинув, оскільки він був у непрацюючому стані, а гвинтівку продав за 300 гривень незнайомому чоловіку. Потім 23 червня 2015 року та 10 липня 2015 року він спільно зі ОСОБА_5 здійснив крадіжки з приміщення гаражу, який належить ОСОБА_10 , звідки, таємно викрали належне ОСОБА_10 майно: бензиновий тример «Протон БТ - 1500», мотокультиватор «ALKO Mh-4000 LM», а металевого гаража, який належить ОСОБА_11 таємно викрали газонокосилку «Husqvarna model M46-125», бензиновий тример «Husqvarna», човен гумовий темно-зеленого кольору двомісний, металеву ємкість зеленого кольору, об`ємом 10 літрів з бензином А-92. Потерпілому ОСОБА_10 вони все викрадене повернули, потерпілому ОСОБА_11 повернули лише газонокосилку «Husqvarna model M46-125», а викрадене майно у потерпілої ОСОБА_9 він не повернув. У скоєному щиро розкаявся.
Обвинувачений ОСОБА_5 у судовому засіданні показав, що 12 лютого 2015 року приблизно о 18 годині 20 хвилин він біля магазину ПП « ОСОБА_7 » по АДРЕСА_4 викрав велосипед «Україна» червоного кольору, який належить ОСОБА_8 та який повернув потерпілій. По епізодам вчинення крадіжок у потерпілих ОСОБА_10 та ОСОБА_11 надав покази аналогічні показам обвинуваченого ОСОБА_3 .
Таким чином, дії ОСОБА_5 по факту викрадення велосипеду, належного ОСОБА_8 вірно кваліфіковані за ч. 1 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).
Дії ОСОБА_3 по факту викрадення майна, належного ОСОБА_9 вірно кваліфіковані за ч. 3 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка) поєднана з проникненням у житло.
Дії ОСОБА_3 та ОСОБА_5 по фактам викрадення майна, належного ОСОБА_10 , ОСОБА_11 вірно кваліфіковані за ч. 3 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка) поєднані з проникненням у приміщення та сховище, за попередньою змовою групою осіб, вчиненому повторно.
В ході судового засідання обвинувачуваний ОСОБА_3 свою вину у скоєнні вище вказаних кримінальних правопорушень визнав повністю по кожному епізоду та відповідаючи на питання головуючого пояснив, яким чином, де і коли він скоював перелічені кримінальні правопорушення. Крім цього, по кожному із епізодів пояснив механізм викрадення майна, вказав речі, які ним були викрадені та подальшу долю коштів отриманих злочинним шляхом, а також розповів про мотиви, якими він керувався під час вчинення своїх противоправних дій.
В ході судового засідання обвинувачуваний ОСОБА_5 свою вину у скоєнні вище вказаних кримінальних правопорушень визнав повністю по кожному епізоду та відповідаючи на питання головуючого повністю підтвердив пояснення ОСОБА_3 і розповів про мотиви, якими він керувався під час вчинення своїх противоправних дій.
Покази обвинувачених відповідають фактичним обставинам справи і ними не оспорюються. В скоєному обвинувачені щиро розкаялись та частково відшкодували потерпілим матеріальні збитки, шляхом повернення викраденого майна.
Потерпілі по справі, а саме: ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_8 у судове засідання не з`явилися, заявами просили розглядати справу за їх відсутності (а.с.33, 77,91). Матеріальних та моральних претензій до обвинувачених не мають. При визначенні міри покарання покладались на розсуд суду.
Враховуючи те, що обвинувачені та прокурор не оспорюють всіх обставини кримінального провадження і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам кримінального провадження положення ст. 349 КПК України, ухвалив проводити судовий розгляд даного провадження щодо всіх його обставин із застосуванням правил ч. 3 ст.349 КПК України, обмежившись допитом обвинувачених, визнавши недоцільним дослідження інших доказів.
Суд, оцінивши показання ОСОБА_3 та ОСОБА_5 в сукупності з відомостями про предмет злочинів і про обстановку їх виявлення, прийшов до переконання в істинності встановлених вище обставин, визнаних обвинуваченими добровільно, значення змісту яких вони правильно розуміють, що згідно зі ст. 18, ч. 2 ст. 95 КПК України виключає будь-які сумніви у свободі самовикриття.
Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази з точки зору їх належності, допустимості, достатності та взаємозв`язку, суд приходить до висновку про доведеність вини обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_5 у рамках повідомленої їм підозри.
Обставинами справи, які пом`якшують покарання є те, що обвинувачені повністю визнали свою вину, своїми показаннями сприяли встановленню істини у справі, висловили намір дотримуватися в подальшому законослухняної поведінки, частково повернули викрадене потерпілим, що свідчить про їх щире каяття.
Обставин, що обтяжують покарання обвинувачених, судом під час розгляду справи не встановлено.
Вирішуючи відповідно до ст. 65 КК України питання про вид та міру покарання ОСОБА_3 , суд враховує ступінь тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень, які відповідно до ст.12 КК України, відносяться до категорії тяжких, а також особу обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується позитивно, не працює, одружений, має на утриманні малолітню дитину, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, до кримінальної відповідальності притягується вперше. Приймаючи до уваги те, що ОСОБА_3 вчинив злочин вперше, розкаявся у вчиненому, викрадене майно частково повернув, то суд вважає, що покарання обвинуваченому слід призначити у виді позбавлення волі у межах санкції ч.3 ст.185 КК України, вважаючи, що дане покарання буде необхідним та достатнім для його виправлення, а також попередження вчинення ним нових злочинів.
Крім цього, суд вважає, що враховуючи особу обвинуваченого, а також ту обставину, що обвинувачений визнав вину, щиро розкаявся, тому, у відповідність до ст. 75 КК України, є всі підстави для звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням з покладенням на нього в період іспитового строку обов`язків передбачених ч.1 ст. 76 КК України.
Вирішуючи відповідно до ст. 65 КК України питання про вид та міру покарання ОСОБА_5 , суд враховує ступінь тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень, які відповідно до ст.12 КК України, відносяться до категорії середньої тяжкості та тяжких, а також особу обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується позитивно, не працює, на обліку у лікаря психіатра не перебуває. Приймаючи до уваги те, що ОСОБА_5 розкаявся у вчиненому, викрадене майно частково повернув, то суд вважає, що покарання обвинуваченому слід призначити у виді позбавлення волі у межах санкції ч. 1 та ч.3 ст.185 КК України, із застосуванням ч.ч. 1,2 ст. 70 КК України щодо призначення покарання за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, вважаючи, що дане покарання буде необхідним та достатнім для його виправлення, а також попередження вчинення ним нових злочинів.
При цьому суд враховує те, що ОСОБА_5 23 лютого 2016 року засуджений вироком Солонянського районного суду Дніпропетровської області за ч.3 ст.185, 75,76 КК України до позбавлення волі строком на 4 роки з іспитовим строком 2 роки, за кримінальні правопорушення, які були ним вчинені 25 липня 2015 року, тобто вже після вчинення злочинів за яким йому пред`явлено обвинувачення в рамках даного кримінального провадження.
Згідно з ч.4 ст.70 КК України, у разі коли буде встановлено, що засуджений винен і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку, покарання призначається, за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті.
Враховуючи те, що кримінальні правопорушення ОСОБА_5 вчинені до постановлення попереднього вироку, тому при призначенні покарання ОСОБА_5 суд вважає за необхідне застосувати правила ч. 4 ст. 70 КК України та призначити остаточне покарання шляхом часткового приєднання покарання за вказаним вироком суду до знов призначеного покарання.
Крім цього, суд вважає, що враховуючи особу обвинуваченого, а також ту обставину, що обвинувачений визнав вину, щиро розкаявся, тому, у відповідність до ст. 75 КК України, є всі підстави для звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням з покладенням на нього в період іспитового строку обов`язків передбачених ч.1 ст. 76 КК України
На підставі наведеного, суд вважає доцільним звільнити ОСОБА_3 та ОСОБА_5 від покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України, що буде необхідним і достатнім для їх виправлення та попередження вчинення ними нових злочинів.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 349, 373, 374 КПК України, суд
ОСОБА_3 визнати винуватими у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185 КК України і призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки.
На підставі ст.75 КК України ОСОБА_3 звільнити від призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 2 (два) роки.
На підставі ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_3 в період іспитового строку повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, куди періодично з`являтися на реєстрацію.
ОСОБА_5 визнати винуватими у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 та ч.3 ст.185 КК України і призначити йому покарання:
по ч.1 ст.185 КК України у вигляді позбавлення волі на строк 2 (два) роки;
по ч.3 ст.185 КК України у вигляді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.
На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_5 до відбуття покарання у вигляді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.
На підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання покарання, призначеного вироком Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 23 лютого 2016 року, остаточно призначити ОСОБА_5 до відбуття покарання у вигляді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки 6 місяців.
На підставі ст.75 КК України ОСОБА_5 звільнити від призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 2 (два) роки 6 місяців.
На підставі ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_5 в період іспитового строку повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, куди періодично з`являтися на реєстрацію.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кримінальним процесуальним кодексом України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Дніпропетровської області через Солонянський районний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти діб з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченим, прокурору та направити потерпілим.

Головуючий:суддя ОСОБА_1