Справа № 591/1643/17
Провадження № 1-кп/591/281/17
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 квітня 2017 року м. Суми

Зарічний районний суд м. Суми у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю: прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми кримінальне провадження за № 0000049 від 16 березня 2017 року за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Шостка Сумської області, громадянина України, з повною середньою освітою, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , неодруженого, раніше не судимого, призваного на військову службу 23.05.2013 ІНФОРМАЦІЯ_2 , проходить військову службу за контрактом у військовій частині польова пошта НОМЕР_1 на посаді швеця ремонтної майстерні речового майна взводу забезпечення роти матеріального забезпечення, має військове звання «старший солдат»,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого 4 ст. 407 КК України

Встановив :
Старший солдат ОСОБА_4 23.05.2013 був призваний на строкову військову службу ІНФОРМАЦІЯ_2 та в той же день направлений для проходження військової служби до військової частини польова пошта НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ), де наказом командира вказаної військової частини останній призначений на посаду механіка-водія.

У подальшому 17.07.2014 на підставі наказу командира військової частини польова пошта НОМЕР_3 (по особовому складу) старший солдат ОСОБА_4 прийнятий на військову службу за контрактом у Збройні Сили України.

16.03.2017 наказом командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 №27-РС від 16.03.2017 старшого солдата ОСОБА_4 , який перебував у розпорядженні командира частини, призначено на посаду швеця ремонтної майстерні речового майна взводу забезпечення роти матеріального забезпечення вказаної військової частини.

Згідно з вимогами ст. ст. 17, 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є обов`язком громадян України. Статті 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» визначають, що військовий обов`язок встановлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення Збройних Сил України військовослужбовцями.

Відповідно до вимог ст. ст. 2, 4, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» старший солдат ОСОБА_4 вважається військовослужбовцем, який проходить військову службу за контрактом.

Відповідно до вимог ст. 1 Закону України «Про оборону України», особливий період - це період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій. Згідно з вимогами ч. 5 ст. 4 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацією» вид, обсяги, порядок і строк проведення мобілізації визначаються Президентом України в рішенні про її проведення.

У такий спосіб, на даний час в Україні діє особливий період (листи Міністерства оборони України від 20.10.2016 р. № 316/1/906, від 18.10.2016 р. №322/2/6917, від 01.10.2015 р. № 322/2/8417). Відповідно до статті 1 Закону України "Про оборону України" з моменту оголошення Указу Президента України "Про часткову мобілізацію" від 17 березня 2014 року № 303/2014 в Україні настав особливий період. Рішення про демобілізацію з унесенням його на затвердження Верховною Радою приймає Президент України. На цей час відповідних рішень Президентом України не приймалося.

Закінчення періоду мобілізації не є підставою для припинення особливого періоду.

28 лютого 2017 року старший солдат ОСОБА_4 будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом, в порушення вимог ст. ст. 17, 65 Конституції України, ст. ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», положень Військової присяги, ст. ст. 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, не маючи на те поважних причин, діючи з прямим умислом, без дозволу командування військової частини, з метою тимчасово ухилитися від виконання обов`язків військової служби, самовільно залишив місце служби - розташування військової частини польова пошта НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_3 .

У подальшому 15 березня 2017 року старший солдат ОСОБА_4 , усвідомивши протиправність своїх дій, щодо незаконної відсутності на військовій службі, добровільно з`явився до розташування військової частини польова пошта НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_3 , у зв`язку з чим наказом командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 № 60 від 16.03.2017 останній відданий як такий, що повернувся до військової частини (місця служби), приступив до виконання обов`язків військової служби та зарахований на всі види забезпечення.

Обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні свою провину в інкримінованому кримінальному правопорушенні визнав повністю та підтвердив, що в обвинувальному акті все викладене вірно, від дійсно незаконно залишив місце служби, у вчиненому розкаявся.

Оскільки в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав свою провину в інкримінованому кримінальному правопорушенні, не оспорював фактичні обставини, а також докази, добуті по справі, за відсутності заперечень учасників судового розгляду, визнавши недоцільність повного дослідження доказів та обставин справи, які ніким не оспорюються, з`ясувавши правильність усвідомлення обвинуваченим та іншими учасниками судового розгляду змісту цих обставин, а також, що немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, роз`яснивши їм наслідки цього, суд, відповідно до положень ст. 349 КПК України, обмежив дослідження доказів по справі допитом обвинуваченої та дослідженням матеріалів справи, що характеризують її особу.

Аналізуючи обставини справи суд вважає, що старший солдат ОСОБА_4 , перебуваючи на посаді старшого оператора радіотехнічної станції метеорологічного взводу військової частини польова пошта НОМЕР_1 , будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом, проходячи військову службу в умовах особливого періоду, в порушення вимог ст. ст. 17, 65 Конституції України, ст. ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», положень Військової присяги, ст. ст. 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи з прямим умислом, з метою тимчасово ухилитись від виконання обов`язків військової служби, достовірно знаючи про те, що він зобов`язаний проходити військову службу за контрактом у військовій частині польова пошта НОМЕР_1 , без дозволу командування вказаної військової частини та поважних причин, в період з 28 лютого 2017 року по 14 березня 2017 року включно, самовільно залишив місце служби - розташування військової частини польова пошта НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_3 , в умовах особливого періоду, чим вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 407 КК України, а саме : самовільне залишення військової частини без поважних причин в умовах особливого періоду, вчинене особами, зазначеними в ч. 2 ст. 407 КК України і його дії органами досудового слідства кваліфіковані правильно.

Обставинами, що пом`якшують провину ОСОБА_4 згідно ст. 66 КК України є: щире каяття, з`явлення із зізнанням, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_4 не встановлено.

Дослідженням особи обвинуваченого встановлено, що він раніше не судимий, за місцем проживання та за місцем проходження служби характеризується посередньо.

При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують його провину .

З урахуванням декількох пом`якшуючих обставин що знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи обвинуваченого суд вважає, що покарання повинно бути призначено ОСОБА_4 у вигляді позбавлення волі з випробуванням, що буде сприяти його виправленню.

На підставі викладеного, керуючись ст.370, 374 КПК України, суд -

Засудив:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України та призначити йому покарання у вигляді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

В силу ст. 75 КК України ОСОБА_4 від призначеного основного покарання у вигляді 4 (чотирьох) років позбавлення волі, звільнити з випробуванням, встановивши строк випробування в 1(один) рік.

У відповідності зі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки :

1. не виїжджати за межі України на постійне проживання без погодження з уповноваженим органом з питань пробації

2. повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

3. періодично з`являтися для реєстрації в уповноважений орган з питань пробації.

4. виконувати заходи передбачені апробаційною програмою.

Вирок набирає чинності через 30 днів з дня його проголошення.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Сумської області через Зарічний районний суд м. Суми протягом 30 діб з моменту його проголошення.

Копії вироку негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1