Справа № 183/3348/16
№ 1-кп/183/124/17

У Х В А Л А
03 серпня 2017 року м. Новомосковськ
Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, неодруженого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 11.09.2008 року Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська за ч. 1 ст. 185, ч.1 ст.186, ч.2 ст.70 КК України до позбавлення волі строком 4 роки, на підставі ст. 75, 104, 76 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки;
- 09.02.2010 року Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ст. 70 КК України до позбавлення волі строком на 4 роки, на підставі ст. 75, 76 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки; 09.02.2010 року постановою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області відмінено іспитовий строк та направлено до виховної колонії строком на 4 роки, 17.02.2012 року звільнений умовно-достроково на 1 рік, 8 місяців, 29 днів;
- 13.12.2012 року Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 70 КК України до позбавлення волі строком 4 роки, на підставі ст. 71 КК України частково приєднаний невідбутий строк 6 місяців за вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11.09.2008 року до позбавлення волі строком 4 роки 6 місяців; 18.02.2016 року звільнений по відбуттю строку покарання,
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, -

В судовому засіданні судом поставлено на обговорення питання щодо доцільності продовження строку тримання обвинуваченого під вартою.
Прокурор ОСОБА_3 висловився про необхідність продовження строку тримання обвинуваченого під вартою на 60 днів, оскільки ризики, передбачені ст. 177 КПК України, на сьогодні не змінились. ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, може продовжити вчиняти нові злочини та переховуватися від суду через те, що є неодноразово раніше судимою особою та з огляду на покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим.
Захисник ОСОБА_4 та обвинувачений ОСОБА_5 залишили вирішення питання щодо запобіжного заходу на розсуд суду.
Вислухавши думку учасників кримінального провадження суд приходить до наступного висновку.
Вирішуючи питання щодо доцільності продовження раніше обраного запобіжного заходу ОСОБА_5 суд враховує, що останній є неодноразово раніше судимою особою за вчинення корисливих злочинів, у тому числі тяжких, і знову обвинувачується у вчиненні тяжкогозлочину проти власності. Суд приймає до увагитяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим в інкримінованому йому злочині, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 4 до 6 років. Також, ОСОБА_5 не працює, не одружений, осіб на утриманні не має, що свідчить про відсутність у нього міцних соціальних зв`язків. Крім того, суду не надано належних та переконливих доказів на підтвердження того, що ризики та обставини, які враховувались судом при обранні запобіжного заходу, на сьогодні змінились. А тому, на переконання суду, існує нагальна необхідність запобігти спробам обвинуваченого перебуваючи на волі переховуватись від суду з огляду на покарання, що йому загрожує, а також вчиняти нові злочинивраховуючи його схильність до вчинення правопорушень.
Таким чином, враховуючи вказані вище обставини та особу обвинуваченого, суд приходить до висновку, що застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу не зможе забезпечити належного виконання обвинуваченим своїх процесуальних обов`язків та не зможе запобігти ризикам, передбаченим п.1,5 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Відповідно до ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках та за встановленою процедурою. При цьому суд враховує, що судове рішення щодо обрання та (або) продовження запобіжного заходу повинно забезпечити не тільки права підозрюваного чи обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.
Тому, з метою об`єктивної можливості забезпечення розгляду кримінального провадження необхідно продовжити обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки ніякий з передбачених законом більш м`яких запобіжних заходів не зможе забезпечити належний розгляд провадження.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 194, 331 КПК України, суд,
п о с т а н о в и в :
Обвинуваченому у вчинені злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжити строк раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою по 29 вересня 2017 року включно.
Ухвала окремому оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1