Ухвала іменем україни 28 грудня 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі ОСОБА_4 ,
за участю прокурора ОСОБА_5

розглянувши в судовому засіданні клопотання прокурора відділу Головної військової прокуратури Генеральної прокуратури України ОСОБА_5 про направлення кримінального провадження № 0002037 за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 27 пунктами 6, 11, 12 ч. 2 ст. 115 КК України, з одного суду до іншого в межах юрисдикції різних апеляційних судів,

в с т а н о в и л а:
До Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у порядку ст. 34 КПК України надійшло клопотання прокурора про направлення кримінального провадження щодо ОСОБА_6 із Селидівського міського суду Донецької області до Оболонського районного суду м. Києва.
У клопотанні прокурор зазначає, що місце вчинення ОСОБА_6 злочину є Ворошиловський район м. Донецька тимчасово окупована територія, тому всі свідки у кримінальному провадженні залишили фактичне місце проживання та на даний час мешкають на різних територіях країни, але більшість з них в Оболонському районі м. Києва. Потерпіла у справі також тимчасово проживає у м. Києві, а обвинувачений переховується від органів слідства та суду, у зв`язку з чим досудове розслідування у цьому кримінальному провадженні закінчено в порядку спеціального досудового розслідування. Крім того вказує на те, що місцем здійснення адвокатської діяльності захисника ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 є також

м. Київ. При цьому прокурор посилається на те, що Селидівський міський суд Донецької області, якому територіально підсудна ця справа, розташований у зоні проведення антитерористичної операції, де відбуваються бойові дії, що може негативно позначитись на забезпечені безпеки учасників судового провадження, оперативності та ефективності кримінального провадження.
У запереченнях захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_8 , який працює й мешкає у м. Селидові Донецької області, не погоджуючись із доводами прокурора про необхідність зміни підсудності у кримінальному провадженні стосовно ОСОБА_6 , просить залишити це клопотання без задоволення, посилаючись на те, що посилання прокурора як на виключну обставину на проживання 4-х свідків у м. Києві не можна вважати переважною більшістю (у провадженні їх стороною обвинувачення заявлено 17 осіб), надані прокурором договори оренди ними житла у м. Києві тимчасові за дією, а їхній допит в суді можливий із застосуванням відеоконференцзв`язку, що місце перебування підозрюваного органам досудового розслідування достеменно відоме і той звернувся до суду із заявою про відмову від послуг адвоката ОСОБА_7 .
Учасники судового розгляду про час та місце слухання повідомленні у належний спосіб і їхня неявка у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання прокурора по суті.
Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який підтримав заявлене ним клопотання про зміну підсудності у цьому кримінальному провадженні з підстав, викладених у ньому, просив врахувати психологічний стан свідків у провадженні, які з об`єктивних причин змушені залишити своє місце проживання і допит яких має бути проведений у суді за їхньою безпосередньою участю, та можливі у майбутньому ускладнення стосовно формування складу суду, в тому числі при необхідності й суду присяжних, перевіривши доводи, наведені у клопотанні, та дослідивши інші матеріали, надані на розгляд суду касаційної інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що клопотання задоволенню не підлягає.
Частиною 1 ст. 32 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснює суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено кримінальне правопорушення. Цей принцип має важливе значення для належного відправлення правосуддя й прямо випливає з основних засад судочинства, передбачених ст. 125 Конституції України, засад кримінального провадження, визначених у главі 2 КПК України. Порушення правил підсудності належить до істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, передбачених ст. 412 КПК України, що тягне за собою безумовне скасування ухвалених у подальшому у такому провадженні судових рішень.
Як убачається з копії обвинувального акта у кримінальному провадженні № 0002037, згідно якого ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні інкримінованих йому дій на території Ворошиловського району м. Донецька, тобто в межах територіальної юрисдикції Ворошиловського районного суду м. Донецька.

Відповідно до Розпорядження голови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 02 вересня 2014 року № 27/0/38-14 територіальна підсудність справ Ворошиловського районного суду м. Донецька змінена й визначена за Селидівським міським судом Донецької області, куди і був направлений указаний обвинувальний акт.
Положеннями ч. 1 ст. 34 КПК України визначено вичерпний перелік підстав для передачі кримінального провадження з одного суду до іншого. Разом із цим абз. 6 ч. 1 вищезазначеної статті передбачено, що до початку судового розгляду у виняткових випадках кримінальне провадження з метою забезпечення оперативності та ефективності кримінального провадження може бути передано на розгляд іншого суду за місцем проживання обвинуваченого, більшості потерпілих або свідків, а також у разі неможливості здійснювати відповідним судом правосуддя (зокрема, надзвичайні ситуації техногенного або природного характеру, епідемії, епізоотії, режим воєнного, надзвичайного стану, проведення антитерористичної операції).
Із системного аналізу норм КПК випливає, що з огляду на вимоги процесуального закону, кримінальне провадження може бути передано на розгляд іншого суду за місцем проживання обвинуваченого, більшості потерпілих або свідків тільки у виняткових випадках, якщо іншим чином забезпечити виконання завдань цього провадження неможливо.
Проте, прокурором у клопотанні не наведено переконливих доводів щодо необхідності направлення кримінального провадження до Оболонського районного суду м. Києва, які могли б слугувати підставою для визнання їх винятковими та з яких вбачалась би неможливість забезпечення виконання завдань цього кримінального провадження Селидівським міським судом Донецької області.

Враховуючи викладене, колегія суддів не вбачає підстав, передбачених ч. 1 ст. 34 КПК України, для задоволення клопотання прокурора та направлення кримінального провадження щодо ОСОБА_6 із Селидівського міського суду Донецької області до Оболонського районного суду м. Києва.

Керуючись статтями 32, 34 КПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а:
Клопотання прокурора відділу Головної військової прокуратури Генеральної прокуратури України ОСОБА_5 про направлення кримінального провадження № 0002037 за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 27 пунктами 6, 11, 12 ч. 2 ст. 115 КК України,із Селидівського міського суду Донецької області до Оболонського районного суду м. Києва залишити без задоволення.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення й оскарженню не підлягає.

С у д д і :

ОСОБА_9 ОСОБА_2 ОСОБА_3