Справа №489/30/17 15.03.2017

Провадження № 11-сс/784/114/17 Категорія п.п.2,3 ч.2 ст.304 КПК України
Головуючий 1 інстанції суддя ОСОБА_1
Доповідач апеляційної інстанції суддя ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 березня 2017 року м. Миколаїв
Апеляційний суд Миколаївської області у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:
Головуючої-судді ОСОБА_2
Суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 .
За участі секретаря судового засідання ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві судове кримінальне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Миколаєва від 10 лютого 2017 року про повернення їй її скарги, -
Учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_7
заявник ОСОБА_6
В С Т А Н О В И В :
Короткий зміст вимог апеляційної скарги і судового рішення суду першої інстанції.
Ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Миколаєва від 10 лютого 2017 року повернуто скаргу ОСОБА_6 , як особі, яка її подала.
В апеляційній скарзі ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу та направити справу до суду першої інстанції для вирішення питання у відповідності до КПК України
Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.
що слідчий суддя, повернувши їй її скаргу, в порушення ст. 214 КПК України відмовив їй у доступі до правосуддя;
що ст. 307 КПК України не передбачено повернення скарги скаржнику;
що ст. 214 КПК України заборонена відмова у внесені до ЄРДР заяви про вчинене кримінальне правопорушення;
що нею не пропущено строки оскарження дії та бездіяльності слідчих. При цьому посилається на те, що її заява щодо незаконного втручання до її приватної власності 22 червня 2016 року була направлена до слідчого Вітовського ВП Корабельного ВП ГУНП у Миколаївській області Сиротіна, який постановив висновок про відсутність складу злочину, про який дізналася при розгляді справи № 1-кс489/979/2016 року, отримавши його в період ознайомлення з матеріалами справи.
Встановлені судом першої інстанції обставини.
Слідчим суддею встановлено, що заявник звернулася зі скаргою, в якій просить суд винести ухвалу про зобов`язання слідчих Жовтневого ВП ГУНП в Миколаївській області внести до ЄРДР відомості, викладені в її заяві від 18 червня 2016 року.
Зазначивши положення ч. 1 ст. 304 КПК України про те, що скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені ч. 1 ст. 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності; а також положення ст. 214 КПК України, якими передбачено, що слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування; слідчий суддя прийшов до висновку, що таким чином десятиденний строк на оскарження бездіяльності слідчого щодо невнесення відомостей, що містились в заяві скаржника від 18 червня 2016 року сплинув 30 червня 2016 року.
За змістом п. 3 ч. 2 ст. 304 КПК України скарга повертається, якщо скарга подана після закінчення строку, передбаченого ч. 1 цієї статті, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або слідчий суддя за заявою особи не знайде підстав для його поновлення.
Вказавши, що скаржницею в скарзі порушено питання про поновлення строків оскарження дій, але при цьому не наведено жодної поважної причину пропуску строку з 30 червня 2016 року по 16 грудня 2016 року (дата знаходження на стаціонарному лікуванні), слідчий суддя прийшов до висновку, що в поновлені строку з цих підстав слід відмовити.
Слідчим суддею окрім того зазначено:
що відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 304 КПК України скарга повертається, якщо скарга не підлягає розгляду в цьому суді;
що в тексті скарги ОСОБА_6 посилається на повідомлення 18 червня 2016 року про подію злочину, що відбулась 22 червня 2016 року (тобто у майбутньому) та не надає докази звернення із такою заявою до Жовтневого ВП ГУНП в Миколаївській області. Окрім того, в скарзі зазначено, що із вказаною заявою про вчинення злочину вона зверталась на Урядову гарячу лінію, а не до Жовтневого відділу поліцію. З доданих до скарги матеріалів (нечитабельні копії) також не вбачається що скаржниця зверталась із заявою саме до Жовтневого відділу поліцію.
З огляду на вищезазначене, слідчий суддя вказав, що неможливо дійти висновку, що скарга підлягає розгляду у Ленінському районному суді, що унеможливлює її призначення до розгляду.
Встановлені судом апеляційної інстанції обставини та мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався.
Заслухавши доповідь судді, доводи заявниці ОСОБА_6 на підтримку своєї апеляційної скарги; доводи - заперечення прокурора ОСОБА_7 проти апеляційної скарги заявниці; дослідивши матеріали судового кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги в її межах, апеляційний суд приходить до наступного.
Згідно вимог ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Зазначених вимог закону слідчий суддя суду першої інстанції дотримався повною мірою.
За приписами ч. 1 ст. 214 КПК України слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування. Слідчий, який здійснюватиме досудове розслідування, визначається керівником органу досудового розслідування.
Згідно положень ч. 5 ст. 115 КПК України при обчисленні строків днями та місяцями не береться до уваги той день, від якого починається строк, за винятком строків тримання під вартою, проведення стаціонарної психіатричної експертизи, до яких зараховується неробочий час та які обчислюються з моменту фактичного затримання, взяття під варту чи поміщення до відповідного медичного закладу.
Відповідно до положень п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна.
Згідно ч. 1 ст. 304 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності.
Відповідно до приписів п. 3 ч. 2 ст. 304 КПК України скарга повертається, якщо вона подана після закінчення строку, передбаченого частиною першою цієї статті, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або слідчий суддя за заявою особи не знайде підстав для його поновлення.
Заявниця ОСОБА_6 04 січня 2017 року звернулася до суду зі скаргою, в якій просила зобов`язати слідчих Жовтневого ВП ГУНП в Миколаївській області внести до ЄРДР відомості, викладені в її заяві від 18 червня 2016 року про події, що мали місце 22 червня 2016 року (а. с. 1).
Як вірно вказав слідчий суддя, десятиденний строк на оскарження бездіяльності слідчого, яка полягає у невнесення до ЄРДР відомостей, що містились в заяві ОСОБА_6 від 18 червня 2016 року, сплинув 30 червня 2016 року.
Заявниця ОСОБА_6 в скарзі порушувала питання про поновлення строку оскарження бездіяльності слідчого, посилаючись на отриманим нею 14 грудня 2016 року висновку слідчого слідчий СВ Жовтневого ВП Корабельного ВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_8 від 02 липня 2016 року про невнесення до ЄРДР її заяви та на її перебування в лікарні з 16 по 28 грудня 2016 року.
Однак, як вірно вказав слідчий суддя, заявниця ОСОБА_6 не навела жодної поважної причини пропуску нею вказаного строку з 30 червня 2016 року по 16 грудня 2016 року (початок перебування на стаціонарному лікуванні). За такого є правильним висновок слідчого судді про відмову в поновлені строку з цих підстав.
Беручи до уваги положення ч. 1 ст. 214 КПК України, згідно з якими внесення відомостей до ЄРДР здійснюється не пізніше 24 годин після подання заяви, а також положення ч. 5 ст. 115 КПК України, відповідно до яких при обчисленні строків днями не береться до уваги той день, від якого починається строк, десятиденний строк для подання скарги на оскаржуваний вид бездіяльності починається з дня, наступного за тим, у який закінчився перебіг 24-годинного строку для реєстрації відомостей.
Тому є безпідставними доводи апелянта щодо початку обчислення строку на оскарження вказаної нею бездіяльності з 14 грудня 2016 року.
З огляду на зазначене є такими, що не ґрунтуються на законі апеляційні твердження ОСОБА_6 щодо не пропущення нею строку оскарження дії та бездіяльності слідчих.
Крім того, слідчий суддя правильно звернув увагу на те, що у скарзі до суду ОСОБА_6 посилалася на своє повідомлення від 18 червня 2016 року про подію злочину, що відбулась 22 червня 2016 року (тобто у майбутньому), на Урядову гарячу лінію, а не до Жовтневого ВП ГУНП в Миколаївській області. На підтвердження своїх доводів додала до матеріалів скарги нечитабельні копії якихось документів.
Апеляційному суду ОСОБА_6 підтвердила, що дійсно подала до своєї скарги саме такі копії, які через вкрай низьку якість виготовлення неможливо прочитати.
За такого є вірним висновок слідчого судді про те, що з урахуванням вищезазначеного неможливо дійти висновку, що дана скарга підлягає розгляду у Ленінському районному суді м. Миколаєва, що унеможливлює її призначення до розгляду.
Крім того, не входить до компетенції слідчого судді при вирішенні порушеного заявником питання про поновлення строку на оскарження бездіяльності слідчого відшукування ним (слідчим суддею) будь-яких документів чи доказів, які не подані заявником, або, у даному випадку, подані формально, оскільки їх неможливо прочитати через їх неякісність.
Зазначене також свідчить на користь останнього висновку слідчого судді.
Що стосується посилання апелянта на ст. 307 КПК України, якою не передбачено повернення скарги скаржнику, то у даному випадку вони є неприйнятними та такими, що не ґрунтуються на матеріалах справи.
Так, ст. 307 КПК України регламентує питання щодо рішення слідчого судді за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора під час досудового розслідування.
Проте, у даному випадку слідчий суддя не розглядав скаргу ОСОБА_6 на бездіяльність слідчого, оскільки такому розгляду передує процедура перевірки поданої заявником скарги, яка у цьому провадженні полягала у вирішенні поставленого заявницею питання про поновлення пропущеного нею строку на оскарження бездіяльності слідчого.
Саме тому слідчий суддя вирішував ці питання у встановленому законом порядку, зокрема, в порядку ст. 304 КПК України, якою і регламентовані питання строку подання скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, її повернення або відмови відкриття провадження.
І цілком вірним є те, що слідчий суддя у даному випадку керувався п. п. 2, 3 ч. 2 ст. 304 КПК України при прийнятті вказаного судового рішення.
Посилання апелянта на постановлення оскаржуваної ухвали слідчого судді без її участі не ґрунтуються на законі, оскільки діючий КПК України не передбачає виклику особи для розгляду питання про поновлення строку на оскарження бездіяльності, зазначеної заявницею.
З огляду на вищевикладене є необґрунтованими та неприйнятними доводи апелянта ОСОБА_6 щодо відмови їй слідчим суддею у доступі до правосуддя через повернення їй її скарги.
Окрім того, слід зауважити, що таке право особа може реалізувати у передбачений кримінальним процесуальним законом строк та у передбаченому цим законом порядку.
У даному випадку заявниця цих вимог закону не дотрималася.
Апеляційним судом не встановлено порушень слідчим суддею норм діючого кримінального процесуального законодавства при розгляді даної скарги ОСОБА_6 та постановленні ухвали.
За такого відсутні підстави для скасування оскаржуваної ухвали слідчого судді, а відтак апеляційна скарга заявниці не підлягає задоволенню.
Керуючись ст. ст. 405, 407, 422, 424, 426, 532 КПК України, апеляційний суд, -
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Залишити без змін ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Миколаєва від 10 лютого 2017 року про повернення ОСОБА_6 її скарги.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуюча

Судді