АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 613/250/17 Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11кп/790/1051/17 Суддя-доповідач ОСОБА_2
Категорія: ч.3 ст.185 КК України
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 травня 2017 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Харківської області:
головуючого судді - ОСОБА_2 ,
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі - ОСОБА_5 ,
за участю прокурора - ОСОБА_6 ,
потерпілого - ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні, ОСОБА_8 на ухвалу Богодухівського районного суду Харківської області від 03.03.2017 року про повернення обвинувального акту у відношенні ОСОБА_9 , -
Ухвалою Богодухівського районного суду Харківської області від 03.03.2017 року обвинувальний акт по кримінальному провадженню відносно ОСОБА_9 за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, повернутий прокурору. В обґрунтування вказаної ухвали районний суд зазначив, що в обвинувальному акті фактично не сформульовано обвинувачення ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, не вірно встановлені анкетні дані учасників процесу, а саме місце постійного проживання обвинуваченого та місце народження портерпілої ОСОБА_10 ..
Не погодившись з рішенням районного суду прокурор у кримінальному провадженні подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу Богодухівського районного суду Харківської області від 03.03.2017 року скасувати, обвинувальний акт повернути до районного суду для проведення судового розгляду зі стадії підготовчого судового засідання.
В обґрунтування вимог вказує, що обвинувальний акт щодо ОСОБА_9 та наведені в ньому фактичні дані в своїй сукупності дають повне уявлення стосовно кожного з елементів складу кримінального правопорушення, що, у свою чергу, дає можливість зіставити фактичну складову обвинувачення з його юридичною формулою. З огляду на це конкретність викладення фактичних обставин і обвинувачення ОСОБА_9 не повинно викликати сумнівів.
Крім того зазначає, що в ході підготовчого судового засідання не тільки прокурор обвинувачений та потерпілі просили призначити по справі судовий розгляд на підставі обвинувального акту
Тому належить визнати необґрунтованим посилання суду про те, що формальне недотримання вимог пункту 5 частини другої статті 291 КПК може вплинути на право на захист ОСОБА_9 і є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.
Окрім цього вказує,що незрозумілим є твердження суду щодо зазначення невірного місця проживання обвинувачено, оскільки відповідно до матеріалів провадження ОСОБА_9 проживає за адресою вказаною у обвинувальному акті, що він також підтвердив під час підготовчого судового засідання.
Заслухавши доповідь судді; думку прокурора, який підтримав апеляційну скаргу ; пояснення потерпілого, який підтримав думку прокурора; дослідивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає , що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, зважаючи на наступне.
Відповідно до п.5 ч.2 ст.291 КПК України обвинувальний акт, окрім іншого, повинен містити не тільки виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність , але й формулювання обвинувачення.
Наявність в обвинувальному акті формулювання обвинувачення є його обов`язковою складовою частиною, оскільки згідно ч.1 ст. 348 КПК України, після оголошення обвинувачення головуючий встановлює особу обвинуваченого, з`ясовуючи його прізвище, ім`я, по батькові, місце і дату народження, місце проживання, заняття та сімейний стан, і повинен роз`яснити йому суть обвинувачення , встановити чи зрозуміле воно йому, чи визнає він себе винним і чи бажає давати показання.
Формулювання обвинувачення є прерогативою сторони обвинувачення, тому суд , незважаючи на конкретність викладених в обвинувальному акті фактичних обставин кримінального правопорушення, не може перебирати на себе функції державного обвинувачення і самостійно формулювати обвинувачення особі , виходячи з викладення фактичних обставин кримінального правопорушення та кваліфікації дій особи.
Відповідно до вимог ст. 22 КПК України , під час кримінального провадження функції державного обвинувачення, захисту та судового розгляду не можуть покладатися на один і той самий орган чи службову особу. Повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, звернення з обвинувальним актом та підтримання державного обвинувачення у суді здійснюється прокурором. У випадках, передбачених цим Кодексом, повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального правопорушення може здійснюватися слідчим за погодженням із прокурором, а обвинувачення може підтримуватися потерпілим, його представником. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.
Порушення загальної засади кримінального судочинства щодо змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості є істотним , і в подальшому може бути однією з підстав для скасування майбутнього рішення суду.
За таких обставин ухвала суду першої інстанції про повернення прокурору обвинувального акту є законною та обґрунтованою , тому апеляційна скарга не підлягає задоволенню .
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 405, 407 КПК України, колегія суддів,
Апеляційну скаргу прокурора Дергачівської місцевої прокуратури залишити без задоволення , а ухвалу Богодухівського районного суду Харківської області від 3 березня 2017 року про повернення прокурору обвинувального акту відносно ОСОБА_9 залишити без змін.
Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий
Судді -