Справа № 527/2486/16-к
провадження № 1-кп/527/19/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23 січня 2017 року Глобинський районний суд Полтавської області в складі:

головуючої - судді ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

з участю прокурора - ОСОБА_3

обвинуваченого - ОСОБА_4

потерпілих - ОСОБА_5

- ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Глобине кримінальне провадження № 0000809 від 25.10.2016 року про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , зареєстрованого за цією ж адресою, українця, громадянина України, освіта неповна середня, не одруженого, не працюючого, раніше судимого:

- 30.09.2016 року Глобинським районним судом Полтавської області за ч.1 ст. 309, ст. 75 КК України до одного року позбавлення волі з іспитовим строком один рік,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України,

В С Т А Н О В И В :
04 жовтня 2016 року близько 20-00 години, ОСОБА_4 , будучи раніше судимим за ч.1 ст. 309 КК України, в період іспитового строку, перебуваючи в АДРЕСА_2 , належним ОСОБА_5 , реалізуючи умисел на таємне викрадення чужого майна, з веранди будинку, через незачинені двері, таємно, з корисливого мотиву, викрав взуття: кросівки «Rebook» 42 розміру, вартістю 350 грн., туфлі чорного кольору виготовлені з тканини замші, 42 розміру, вартістю 132 грн., належні ОСОБА_5 , та кросівки «New KelaiFend 44 розміру, вартістю 335 грн., належні ОСОБА_6 .

Своїми незаконними діями спричинив потерпілому ОСОБА_5 матеріальну шкоду на загальну суму 482 грн., а потерпілому ОСОБА_6 матеріальну шкоду на суму 335 грн.

Викраденим розпорядився на власний розсуд.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, за обставин викладених вище визнав повністю. Пояснив, що ішов по вул. Олега Кошового від свого товариша. Був у нетверезому стані, так як випив десь пляшку горілки ємкістю 0.5 літра. Побачив, що хвіртка у двір відчинена. Вглибині двору освітлювався будинок. Вхідні двері були привідкриті. Через них він зайшов до веранди, де на підлозі помітив взуття. Забрав із собою двоє кросівок та чорні замшеві туфлі. Одні кросівки зелено-чорного окрасу носив сам, інші біло - червоно - чорного кольору, віддав своєму другові ОСОБА_7 . Туфлі сховав у кущах по вул. Сверлова в м. Глобине, але один з них невідомо куди зник.

Допитаний у судовому засіданні потерпілий ОСОБА_5 пояснив, що до нього додому ввечері 4.10.2016 року прийшов його товариш ОСОБА_6 . Вони спілкувалися між собою у одній із кімнат десь 20 хв. Коли він став проводжати гостя, у веранді не виявилося його кросівок. Потім вони зрозуміли, що були також викрадені і його (господаря) туфлі та кросівки. Десь через місяць його син побачив викрадені кросівки на ОСОБА_4 . Вони відразу викликали поліцію. Ця подія вразила його тим, що викрадення було здійснено в той час, коли господарі були вдома. Взуття він придбав десь у вересні 2016 року на базарі в м. Глобине, воно було практично новим. Працівники поліції повернули йому кросівки та один туфель, але взуття непридатне для користування.

Допитаний у суді потерпілий ОСОБА_6 дав близькі показання. Пояснив, що за тиждень до події придбав собі кросівки за 335 грн. Вони були у відмінному стані. Працівники поліції повернули йому викрадені кросівки.

Фактичні обставини справи ніким із учасників судового розгляду не оспорювалися, тому за згодою учасників судового провадження інші докази по справі, крім показань потерпілих, обвинуваченого та даних, що його характеризують, в порядку ч.3 ст. 349 КПК України, судом не досліджувалися.

В діях ОСОБА_4 суд встановив наявність складу злочину (кримінального правопорушення), передбаченого ч.3 ст.185 КК України таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням у житло. Вина обвинуваченого доведена в установленому законом порядку.

Призначаючи покарання, суд, відповідно до вимог ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, а також думку потерпілих, які не наполягали на суворому покаранні.
Обвинувачений вчинив тяжкий злочин проти власності, раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, новий злочин вчинив в період іспитового строку. Проживає з матір`ю та вітчимом, не працює. Дані про його притягнення до адміністративної відповідальності відсутні, за місцем проживання негативно не характеризується. Згідно довідки лікарняного закладу на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

Обставинами, що пом`якшують покарання, є повне визнання вини, активне сприяння слідству у розкритті злочину.

Обставинами, що обтяжують покарання є вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння та рецидив злочину.

Відповідно до роз`ясень даних в п.2 постанови Пленуму ВСУ № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», із урахуванням ступеня тяжкості, обставин злочину, його наслідків і даних про особу судам належить обговорювати питання про призначення передбаченого законом більш суворого покарання особам, які вчинили злочини на ґрунті пияцтва, наркоманії, за наявності рецидиву злочину, у складі організованих груп чи за більш складних форм участі, і менш суворого особам, які вперше вчинили злочини, щиро розкаялися у вчиненому, активно сприяли розкриттю злочину, відшкодували завдані збитки, тощо.
Згідно п. 27 цієї ж постанови Пленуму ВСУ у разі, коли особа була засуджена до арешту або позбавлення волі зі звільненням від відбування покарання з випробуванням і в період іспитового строку вчинила новий злочин, суд зобов`язаний визначити остаточне покарання у виді позбавлення волі, зокрема, й тоді, коли останнім за часом вироком призначаються більш м`які види покарань.
Відповідно до ч.3 ст. 78 КК України у разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового злочину суд призначає йому покарання за правилами, передбаченими в статтях 71, 72 цього кодексу.
Згідно ч.1 ст. 165 КК України іспитовий строк обчислюється з моменту проголошення вироку суду.
Достовірно встановлено, що вироком Глобинського районного суду Полтавської області від 30.09.2016 року ОСОБА_4 було засуджено за ч.1 ст.309 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 1 рік, на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнено з іспитовим строком один рік з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Злочин інкримінований йому по даному кримінальному провадженню було вчинено під час іспитового строку, фактично через 4 дні після проголошення вищеназваного вироку. З огляду на викладене, врахувавши конкретні обставини кримінального правопорушення, наслідки, що настали, силу стримуючих факторів, які проігнорував ОСОБА_4 (господар будинку на час викрадення був вдома, у будинку горіло світло) суд дійшов висновку, що обвинувачений на шлях виправлення не став, а тому заслуговує остаточного покарання у виді позбавлення волі.

Цивільні позови у справі не заявлені.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Керуючись, ст. ст. 370, 371, 374 КПК України суд,

УХВАЛИВ :
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України і призначити покарання у виді трьох років позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України до покарання призначеного за даним вироком частково приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком Глобинського районного суду Полтавської області від 30.09.2016 року, визначивши остаточне покарання у виді трьох років 1 місяця позбавлення волі.

До набрання вироком законної сили обрати ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою. Під варту взяти в залі суду.

Строк відбування покарання рахувати з 12-00 год. 23 січня 2017 року.

Речові докази: кросівки «Rebook» 42 розміру, туфель чорного кольору виготовлений з тканини замші, 42 розміру - залишити в розпорядженні потерпілого ОСОБА_5 , кросівки «New KelaiFend 44 розміру залишити в розпорядженні потерпілого ОСОБА_6 .

На вирок може бути подана апеляція до апеляційного суду Полтавської області через Глобинський районний суд Полтавської області протягом 30 діб з моменту його проголошення, а особою, яка утримується під вартою, - в цей же строк з моменту вручення їй копії судового рішення.

Судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 Кримінально-процесуального кодексу України.
Суддя ОСОБА_1