Справа № 461/2942/17
Провадження № 1-кс/461/2910/17
УХВАЛА
03.05.2017 року слідчий суддя Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_1 , при секретаря судового засідання: ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 розглянувши матеріали клопотання слідчого в ОВС 1 відділення слідчого відділу УСБ України у Львівській області ОСОБА_4 про накладення арешту на тимчасово вилучене майно, -
в с т а н о в и в:
Просить клопотання задоволити.
Заслухавши пояснення слідчого, думку прокурора, щодо підтримання внесеного клопотання, вивчивши матеріали клопотання слідчий суддя приходить до наступного висновку.
Частиною 1 статті 170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існують достатні підстави вважати, що воно є предметом, засобом чи знаряддям вчинення злочину, доказом злочину, набуте злочинним шляхом, доходом від вчиненого злочину, отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину або може бути конфісковане у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого чи юридичної особи, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру, або може підлягати спеціальній конфіскації щодо третіх осіб, юридичної особи або для забезпечення цивільного позову. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Відповідно до ч.1 ст.167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.
Частиною 5 ст.171 КПК України передбачено, що клопотання слідчого про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.
У відповідності до положень ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Отже, враховуючи вищенаведене та правову підставу для накладення арешту на вилучене майно, яке визнано речовим доказом, достатність доказів того, що незастосування заборони розпоряджатися майном, може призвести до втрати такого майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню та співрозмірність обмеження права власності, завдання кримінального провадження, інші обставини.
Відтак, вважаю, що клопотання підставне, обґрунтоване, а тому підлягає до задоволення.
Керуючись ст.ст.131, 132, 170,172, 173 КПК України, слідчий суддя,
Клопотання слідчого в ОВС 1 відділення слідчого відділу УСБ України у Львівській області ОСОБА_4 про накладення арешту на тимчасово вилучене майно задовольнити.
Виконання ухвали слідчого судді Галицького районного суду м. Львова покласти на слідчого в ОВС 1 відділення слідчого відділу УСБ України у Львівській області ОСОБА_4 .
Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.
На ухвалу слідчого судді може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Апеляційного суду Львівської області, в строки, передбачені ст.395 КПК України.
Слідчий суддя ОСОБА_1