У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючогоОСОБА_1 ,
суддівОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретаря судового засідання прокурора виправданого ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

розглянувши в судовому засіданні матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000529, за обвинуваченням

ОСОБА_6 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривого Рогу, жителя АДРЕСА_1 , такого, що в силу ст. 89 КК не має судимості,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК, за касаційною скаргою заступника прокурора Херсонської області на ухвалу Апеляційного суду Херсонської області від 17 травня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

За вироком Новокаховського міського суду Херсонської області від 22 грудня 2015 року ОСОБА_6 визнано невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК, та виправдано його у зв`язку з недоведеністю вчинення ним цього кримінального правопорушення.
Ухвалою Апеляційного суду Херсонської області від 17 травня 2016 року апеляційну скаргу прокурора залишено без задоволення, а вирок місцевого суду без зміни.
Органом досудового розслідування ОСОБА_6 обвинувачувався в тому, що він 28 лютого 2015 року приблизно о 18.10 год. біля двору будинку АДРЕСА_2 на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин умисно наніс ОСОБА_7 удар дерев`яною палицею в область шиї, що спричинив перелом правого верхнього рогу щитовидного хряща, крововилив у м`які тканини шиї праворуч, що є тяжкими тілесними ушкодженнями, внаслідок яких потерпілий помер від набряку гортані та механічної асфіксії, яка сталася у період часу з 20.30 год. 28 лютого 2015 року по 07.00 год. 01 березня 2015 року в приміщенні квартири АДРЕСА_3 , куди потерпілий після заподіяння йому тілесних ушкоджень прийшов самостійно.
Виправдовуючи ОСОБА_6 , місцевий суд зазначив, що: досліджені докази в їх сукупності не доводять у повній мірі вини обвинуваченого; показання свідків суперечливі; висновки повторної (комісійної) судово-медичної експертизи виключають завдання тілесних ушкоджень, від яких настала смерть потерпілого, у період часу, який зазначений в обвинувальному акті; досудове розслідування проведено неповно, оскільки не оглянуто місце та знаряддя скоєння злочину. За наведених обставин суд дійшов висновку, що органом досудового розслідування не доведено, що саме від тілесних ушкоджень, завданих ОСОБА_6 , настала смерть потерпілого. За таких обставин місцевий суд виправдав ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 121 КК за недоведеністю його вини у скоєнні цього кримінального правопорушення.
Апеляційний суд погодився з таким висновком місцевого суду та зазначив про відсутність поза розумним сумнівом достатніх, належних і допустимих доказів винуватості ОСОБА_6 у скоєнні інкримінованого йому злочину.
У касаційній скарзі прокурор порушує питання про скасування ухвали апеляційного суду та призначення нового розгляду в цьому суді на підставі істотного порушення вимог кримінального процесуального закону. Прокурор зазначає, що ухвала апеляційного суду не відповідає вимогам ст. 419 КПК, оскільки не містить обґрунтованих відповідей на усі доводи апеляційної скарги прокурора; апеляційний суд не дав оцінки тому, що суд першої інстанції за наявності у кримінальному провадженні двох протилежних висновків експертиз безпідставно не розглянув клопотання прокурора про проведення повторної експертизи; суд апеляційної інстанції не задовольнив його клопотання про допит у судовому засіданні свідків, дослідження письмових доказів і призначення повторної експертизи та не навів мотивів такого рішення.
Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора, який підтримав доводи скарги частково, просив скасувати ухвалу суду апеляційної інстанції та призначити новий розгляд у цьому суді зі стадії прийняття апеляційної скарги для з`ясування апеляційних вимог прокурора, пояснення ОСОБА_6 , який заперечував проти задоволення скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши викладені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга прокурора не підлягає задоволенню на таких підставах.
Відповідно до ст. 433 КПК суд касаційної інстанції переглядає судові рішення у межах касаційної скарги. При цьому він перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

При розгляді доводів, наведених у касаційній скарзі, колегія суддів виходить із фактичних обставин справи, встановлених судом.

Згідно ч. 1 ст. 404 КПК суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Як убачається з матеріалів провадження, не погоджуючись із вироком місцевого суду, прокурор, який підтримував державне обвинувачення в суді першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій вказував на істотні порушення місцевим судом вимог кримінального процесуального закону, невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність і просив скасувати цей вирок й ухвалити апеляційним судом новий вирок, яким визнати ОСОБА_6 винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років. Прокурор просив на підставі ч. 3 ст. 404 КПК повторно допитати свідків, дослідити письмові докази та провести повторну судово-медичну експертизу.

За цією скаргою було відкрито апеляційне провадження та ухвалою від 15 лютого 2016 року закінчено підготовчі дії і призначено апеляційний розгляд.

Після цього 11 березня 2016 року заступник прокурора Херсонської області подав зміни до апеляційної скарги, в яких, підтримуючи доводи скарги, просив скасувати вирок місцевого суду та призначити новий розгляд у суді першої інстанції на підставах порушення вимог ст. 107 КПК.

Апеляційний суд для перевірки доводів прокурора витребував з місцевого суду архівні копії записів судових засідань та пересвідчився в їх наявності.

Незважаючи на це, прокурор у судовому засіданні не змінив своїх апеляційних вимог, підтримав апеляційну скаргу зі змінами і просив призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Враховуючи прохання прокурора про скасування вироку місцевого суду і призначення нового розгляду в цьому суді, апеляційний суд не вправі був постановляти обвинувальний вирок, відтак і досліджувати докази повторно. Отже доводи, наведені в касаційній скарзі прокурора, про безпідставне незадоволення його клопотання про допит в судовому засіданні свідків, дослідження письмових доказів і призначення експертизи не ґрунтуються на вимогах закону. Колегія суддів не вбачає порушень апеляційним судом вимог кримінального процесуального закону та порушень конституційних прав учасників провадження.

Враховуючи наведене, позиція прокурора у суді касаційної інстанції щодо необхідності призначення нового розгляду в суді апеляційної інстанції зі стадії прийняття апеляційної скарги для уточнення прокурором своїх апеляційних вимог не ґрунтується на законі. Крім того, касаційний суд звертає увагу на те, що, оскаржуючи рішення апеляційного суду, прокурор у касаційній скарзі умовчав про наявність у матеріалах кримінального провадження змін до апеляційної скарги, згідно яких він просив скасувати вирок місцевого суду та призначити новий розгляд у цьому суді.

Твердження, наведені у касаційній скарзі прокурора, про невмотивованість ухвали апеляційного суду є безпідставними.

Зі змісту ухвали цього суду вбачається, що він ретельно перевірив доводи апеляційної скарги прокурора зі змінами, дав їм належну оцінку відповідно до вимог ст. 419 КПК, з якою погоджується суд касаційної інстанції.

Зокрема, ОСОБА_6 у судовому засіданні апеляційного суду пояснив, що коли він підійшов до раніше знайомого ОСОБА_7 , то обличчя останнього було в крові, а два удари, які він наніс гілкою потерпілому по спині та по руці, були незначної сили і після їх нанесення потерпілий не скаржився на стан здоров`я, почував себе нормально. Свідок ОСОБА_8 підтвердив, що 28 лютого 2015 року приблизно о 19.00 год. він бачив ОСОБА_6 , потерпілого ОСОБА_7 та свідків ОСОБА_9 й ОСОБА_10 , останні скаржилися на поведінку ОСОБА_7 і він порекомендував їм звернутися в міліцію. У потерпілого на шиї була мотузка, кінець якої тримав ОСОБА_9 , а після того, як ОСОБА_7 пообіцяв виправитися, мотузку з нього зняли і він пішов, при цьому не падав, мова потерпілого була розбірлива, на побої він не скаржився. Свідок ОСОБА_11 зазначила, що ОСОБА_7 біля 20.30 год. 28 лютого 2015 року прийшов до неї додому, попросився переночувати, його обличчя було брудне і трохи в крові, на її запитання потерпілий пояснив, що не знає, хто його побив. Суд апеляційної інстанції погодився з висновком місцевого суду про те, що згідно досліджених у суді доказів потерпілому ОСОБА_7 завдавали удари свідки ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_12 , які є зацікавленими особами, а їх свідчення щодо нанесення ОСОБА_6 удару палицею потерпілому суперечать один одному.

Згідно висновку повторної (комісійної) судово-медичної експертизи №122-к від 6 листопада 2015 року смерть ОСОБА_7 могла настати в період 7-9 год. до моменту огляду трупа, тобто близько 0:00 - 2:00 год. 1 березня 2015 року. Із врахуванням того, що давність ушкоджень, від яких настала смерть складає 2-3 год. виникнення даних ушкоджень у період з 18:30 до 22:00 28 лютого 2915 року виключається.

Тобто, в місцевому суді стороною обвинувачення не було доведено поза розумним сумнівом, що саме від ударів, завданих ОСОБА_6 , настала смерть потерпілого.

Так само обґрунтованим є висновок апеляційного суду про те, що судом першої інстанції було дано належну, обґрунтовану оцінку проведеним у кримінальному провадженні судово-медичній та повторній (комісійній) судово-медичній експертизам, а також показанням експертів ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , які вони дали під час їх одночасного допиту в судовому засіданні. Свої висновки щодо прийняття до уваги висновків повторної (комісійної) судово-медичної експертизи від 06 листопада 2015 року місцевий суд належним чином мотивував у вироку. Апеляційний суд при перевірці доводів апеляційної скарги прокурора, які є аналогічними доводам його касаційної скарги, щодо безпідставного відхилення судом у якості доказу висновку судово-медичної експертизи від 01 березня 2015 року, визнав ці доводи необґрунтованими та належним чином вмотивував своє рішення, з яким погоджується колегія суддів касаційного суду.

Твердження прокурора про те, що місцевий суд невмотивовано відмовив у задоволенні його клопотання про призначення та проведення повторної судово-медичної експертизи є безпідставними, оскільки такого клопотання прокурор не заявляв.

За таких обставин колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду апеляційної інстанції у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_6 постановлено з дотриманням вимог ст. 419 КПК, є законним та обґрунтованими, а тому в задоволенні касаційної скарги прокурора слід відмовити.

Керуючись статтями 433 - 436 КПК, п. 6 розділу XII «Прикінцеві та Перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів», колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу заступника прокурора Херсонської області залишити без задоволення, а ухвалу Апеляційного суду Херсонської області від 17 травня 2016 року щодо ОСОБА_6 без зміни.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню не підлягає.
С у д д і:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3