Справа № 298/1231/16-к
А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д З А К А Р П А Т С Ь К О Ї О Б Л А С Т І
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

11.01.2017 м. Ужгород
Апеляційний суд Закарпатської області у складі суддів: ОСОБА_1 (головуючого), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , при секретарі ОСОБА_4 , з участю прокурора ОСОБА_5 , захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , підозрюваного ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Ужгородської місцевої прокуратури ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Великоберезнянського районного суду від 07 листопада 2016 року,
в с т а н о в и в :
Цією ухвалою залишено без задоволення клопотання старшого слідчого Великоберезнянського відділення поліції Ужгородського відділу поліції ГУНП в Закарпатській області майора поліції ОСОБА_10 про застосування щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою та застосовано щодо ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 запобіжний захід у виді домашнього арешту без застосування електронних засобів контролю та забороною йому цілодобово залишати житло за вказаною адресою.
Строк дії ухвали визначено до 06 січня 2017 року включно.
У відповідності до ч.5 ст.194 КПК України на ОСОБА_11 покладено наступні обов`язки:
- прибувати до посадових осіб органів досудового розслідування, прокуратури та суду на їх виклики;
- не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;
- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;
- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
Роз`яснено підозрюваному ОСОБА_8 , що відповідно до ч.5 ст.181 КПК України працівники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних з виконанням покладених на нього обов`язків, а також, що в разі невиконання покладених на нього судом обов`язків, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі 0,25 розміру мінімальної заробітної плати до 2 розмірів мінімальної заробітної плати.
Органом досудового слідства ОСОБА_8 ставиться в вину те, що він 28 серпня 2016 року близько 06.00 год. за попередньою змовою та разом із ОСОБА_12 та ОСОБА_13 та іншими невстановленими в ході досудового розслідування особами, діючи умисно, маючи при собі предмети пристосовані для нанесення тілесних ушкоджень, а саме сокиру, дерев`яну палку, ланцюг, та інші предмети, підійшли до будинку за адресою АДРЕСА_2 , який належить ОСОБА_14 , всупереч волі осіб які проживають у будинку, з метою проникнення в житло, безпричинно пошкодили вхідні двері, які були замкнені, проникли в середину будинку, де вчинили хуліганські дії по відношенню до власника житла та інших мешканців будинку. Продовжуючи свої хуліганські дії ОСОБА_8 за попередньою змовою та разом із ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та іншими невстановленими в ході досудового розслідування особами, діючи умисно, маючи при собі предмети пристосовані для нанесення тілесних ушкоджень, а саме сокиру, дерев`яну палку, ланцюг, та інші предмети, підійшли до будинку що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , який належить ОСОБА_15 , всупереч волі осіб, які проживають у будинку, з метою проникнення в житло, безпричинно пошкодили вхідні двері, які були замкнені, проникли всередину будинку, в якому, з хуліганських спонукань, грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, яка полягає в тому, що вони безпричинно пошкодили вхідні двері на вказаному будинку та не звертаючи на словесні зауваження мешканців будинку, припинити хуліганські дії ОСОБА_8 наніс один удар обухом сокири, яку приніс з собою, по голові ОСОБА_16 , спричинивши йому тілесні ушкодження, які згідно висновку експерта №1053 від 26.10.2016 року кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження з короткочасним розладом здоров`я , та наніс один удар обухом сокири по правій нозі ОСОБА_15 , яка знаходилася у вказаному будинку, спричинивши їй тілесні ушкодження, які згідно висновку експерта № 1052 від 26.10.2016 року кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, що не спричинили короткочасного розладу здоров`я чи незначної стійкої втрати працездатності.
Дії ОСОБА_8 органом досудового розслідування кваліфіковано за ч. 2 ст.162, ч.4 ст.296 КК України.
Ухвала слідчого судді мотивована тим, що прокурором та слідчим в судовому засіданні хоч і доведено обставини, які свідчать про наявність обгрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; але не доведено що ОСОБА_11 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду та незаконно впливати на учасників кримінального провадження. Клопотання про застосування до ОСОБА_8 запобіжного заходу саме у виді тримання під вартою належним чином не мотивоване, а доводи, викладені у ньому, з достатністю не вказують на наявність обставин та ризиків, підтверджених фактичними даними, які би давали підстави вважати, що застосування щодо підозрюваного найсуворішого виду запобіжного заходу буде виправданим. Також не наведено доводів про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Слідчий суддя також взяв до уваги, що при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів (правова позиція, викладена у п.80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі Харченко проти України).
В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати ухвалу слідчого судді Великоберезнянського районного суду від 07 листопада 2016 року та постановити ухвалу про обрання щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком 60 днів. Стверджує, що слідчим суддею не враховано вимоги ст.178 КПК України, зокрема те, що ОСОБА_8 постійно виїжджає за межі Закарпатської області, може впливати на невстановлених досудовим слідством осіб, які, згідно показів потерпілих, також були задіяні у вчинені цього кримінального правопорушення, і місцезнаходження яких на даний час невідоме, відсутність міцних соціальних зв`язків, а також те, що останній вже був судимий за вчинення аналогічних злочинів.
Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора, який підтримав апеляцію, пояснення ОСОБА_8 , його захисників ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які вважали апеляцію необґрунтованою, перевіривши доводи апеляційної скарги, та вивчивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.
Згідно положень ст.ст. 177, 178 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; продовжити кримінальне правопорушення чи вчинити інше.
При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, в тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність у нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосування запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.
Статтею 183 КПК України передбачено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.
Відповідно до ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя з достатньою повнотою перевірив надані сторонами кримінального провадження докази обставин, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у причетності підозрюваного до вчинення кримінального правопорушення; існуючі ризики, передбачені ст.177 КПК України, в тому числі, на які вказує слідчий, прокурор; і правильно визнав, що застосування більш м`якого запобіжного заходу буде достатнім для запобігання ризику, зазначеному у клопотанні. Згідно вказаної норми, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені п.п.1,2 ч.1 ст.194, але не доведе обставини, передбачені п.3 ч.1 цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені ч.5 цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання, що слідчим суддею і враховано.
Так, з матеріалів справи вбачається, що ні в судовому засіданні в суді першої інстанції, ні у своєму поясненні в апеляційному суді, прокурор не навів жодного факту, який би підтверджував наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, які давали б підстави для обрання такого запобіжного заходу як тримання під вартою ОСОБА_8 .
З пояснення ОСОБА_8 , його захисників випливає, що підозрюваний повністю дотримується обов`язків, які покладені на нього ухвалою суду від 07 листопада 2016 року, а згідно супровідного листа № 12573 від 22 грудня 2016 року кримінальне провадження щодо нього в порядку ст.291 КПК України направлено до Великоберезнянського районного суду для розгляду по суті, що підтверджує правильність обраного ОСОБА_8 такого запобіжного заходу, як домашній арешт.
На це вказує і достатньо позитивно характеризуючи дані особи підозрюваного, його сімейний стан, соціальні зв`язки, а також особисті зобов`язання, яких він повністю дотримався в процесі досудового слідства.
Більше того, із змісту резолютивної частини оскаржуваної ухвали вбачається, що строк її дії визначено до 06 січня 2017 року, а кримінальне провадження направлено до суду ще 22 грудня 2016 року, тобто до закінчення строку її дії.
З урахуванням наведеного апеляція прокурора до задоволення не підлягає. Керуючись ст.ст.197, 203, 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, апеляційний суд, -
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу прокурора Ужгородської місцевої прокуратури ОСОБА_9 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Великоберезнянського районного суду від 07 листопада 2016 року, якою відмовлено в обранні щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді: