Справа № 351/1144/16-к
Провадження № 11-кп/779/20/2017
Категорія ст. 121 ч. 2 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
31 січня 2017 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

суддів ОСОБА_3 ,

ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

з участю секретаря ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

його захисника ОСОБА_9 ,

потерпілої ОСОБА_10 ,

розглянувши кримінальне провадження № 0000112 відносно ОСОБА_8 за апеляційними скаргами обвинуваченого, його захисника ОСОБА_9 та прокурора на вирок Снятинського районного суду від 20 жовтня 2016 року,-

в с т а н о в и л а :
Цим вироком ОСОБА_8

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Снятин, жителя АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

засуджено за ст. 121 ч. 2 КК України до позбавлення волі на 8 років.

Строк відбування покарання вказано рахувати з часу вступу вироку в законну силу, ухвалою суду від 1.11.2016 року цей час уточнено з моменту його затримання.

Запобіжний захід залишено тримання під вартою до вступу вироку в законну силу.

За вироком суду 3.06.2016 року близько 1:00 год. ОСОБА_8 , перебуваючи в будинку за місцем свого проживання в АДРЕСА_1 , на грунті раптово неприязних відносин, у стані алкогольного сп`яніння, спричинив ОСОБА_11 умисні тяжкі тілесні ушкодження, що спричинили її смерть.

В апеляційних скаргах:

- обвинувачений ОСОБА_8 та його захисник ОСОБА_9 оспорюють обґрунтованість вироку, внаслідок невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи, а також суворості покарання. Зокрема, судом не взято до уваги, що він працював, був мобілізований до лав ЗСУ в зону АТО; не підтверджується матеріалами справи вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння; батько обвинуваченого є інвалідом першої групи; залишено поза увагою показання свідків військовослужбовців ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , які позитивно характеризують ОСОБА_8 ; а також, обвинувачений щиро розкаявся і від першого дня затримання активно сприяв слідству. Тому, просять вирок суду змінити, призначити обвинуваченому менш суворе покарання;

- прокурор вважає вирок незаконним з підстав невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи, неправильності застосування закону України про кримінальну відповідальність, істотного порушення вимог кримінального закону, а також мякості покарання. Просить вирок суду в частині покарання скасувати, ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_8 за ст.121 ч.2 КК України позбавлення волі на строк 10 років. Виключити із мотивувальної частини вироку посилання на щире каяття.

Прокурор також просить про поновлення йому строку на апеляційне оскарження ухвали цього суду від 1.11.2016 року про виправлення описки у вироку.

На апеляційну скаргу прокурора захисник ОСОБА_9 подала заперечення, в якому вказує, що прокурор не вказує на істотні порушення судом норм КПК та не наводить при цьому законних підстав для скасування вироку суду.

В апеляційній інстанції :

- обвинувачений ОСОБА_8 та його захисник підтримали всі апеляційні доводи, просять вирок суду змінити, призначити більш м`яке покарання;

- прокурор вважає вирок суду та ухвалу незаконними, а подані обвинуваченим та його захисником апеляційні скарги безпідставними, просить їх відхилити, ухвалити новий вирок, яким призначити обвинуваченому більш суворе покарання.

З`ясувавши обставини провадження, перевіривши його матеріали, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги ОСОБА_8 та його захисника, а також прокурора слід частково задовольнити.

Вирок суду відповідно до ст..ст. 370, 374 КПК України має бути законним, обґрунтованим, мотивованим.

Вирок щодо ОСОБА_8 цим нормам не відповідає.

Як зазначено в апеляційній скарзі прокурора, суд у мотивувальній частині вироку, при кваліфікації дій винного (т.1 а.с.239) допустив істотну суперечність кваліфікував його дії за ч.1 ст. 121 КК, а засудив його за ч. 2 цієї норми.

Колегія суддів відповідно до ст..ст. 412, 415 КПК України відносить таку суперечність до істотного процесуального порушення, яке ставить під сумнів правильність висновку суду про кваліфікацію дій обвинуваченого і є безумовною підставою для скасування вироку і призначення нового судового розгляду.

В силу того, що постановлена судом ухвала від 1.11.2016 року про усунення описки у вироку, прямо пов`язана із вироком суду, який скасовується, тому її слід також скасувати.

У поновленні пропущеного прокурором апеляційного строку на оскарження вказаної ухвали суду слід відмовити, оскільки у прокуратури не було жодних процесуальних перешкод у вчасному її оскарженні.

Всі наведені в апеляційних скаргах учасників судового провадження доводи повинні бути предметом ретельного дослідження судом першої інстанції.

Підстав для зміни запобіжного заходу обвинуваченому не вбачається. Суд першої інстанції у передбаченому законом порядку повинен вирішити питання про продовження чи непродовження запобіжного заходу тримання обвинуваченого під вартою.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 412, 415, 419 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :
Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_8 , захисника ОСОБА_9 та прокурора задовольнити частково, вирок Снятинського районного суду від 20 жовтня 2016 року та ухвалу від 1.11.2016 року щодо ОСОБА_8 скасувати, призначити новий судовий розгляд в тому ж суді першої інстанції.

Ухвала касаційному оскарженню не підлягає.

Судді ОСОБА_3
ОСОБА_4
ОСОБА_5
Згідно з оригіналом
Суддя ОСОБА_3