Дата документу Справа № 324/2/17
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 324/2/17к Доповідач в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/778/770/17 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія: ч. 2 ст. 185 КК України
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2017 року м. Запоріжжя
Судова колегія з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань апеляційного суду Запорізької області в місті Запоріжжі кримінальне провадження за апеляційною скаргою заступника прокурора Запорізької області ОСОБА_8 на вирок Пологівського районного суду Запорізької області від 3 лютого 2017 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Пологи Запорізької області, громадянин України, який має загальну середню освіту, неодружений, який не має на утриманні неповнолітніх дітей, який працює учнем слюсаря у Локомотивному депо, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:
1) 3 листопада 2009 року Пологівським районним судом Запорізької області за ч. 2 ст. 309, ст. 75 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі, з іспитовим строком 2 роки;
2) 12 січня 2010 року Пологівським районним судом Запорізької області за ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 70, ст.75 КК України до 5 років позбавлення волі, з іспитовим строком 3 роки;
3) 17 грудня 2010 року Пологівським районним судом Запорізької області за ч. 1 ст. 122, ч. 4 ст. 70 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі;
4) 15 червня 2012 року Пологівським районним судом Запорізької області за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 309, ч. 4 ст. 70 КК України до 5 років 9 місяців позбавлення волі; звільнений 28 січня 2015 року умовно-достроково на не відбутий строк 1 рік 7 місяців 14 днів,
визнаний винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та засуджений до 2 років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік, з покладанням обов`язків, передбачених п.1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України.
Постановлено стягнути з ОСОБА_7 на користь держави витрати на залучення експерта у сумі 263 грн. 88 коп.
Долю речових доказів вирішено відповідно до ст. 100 КПК України, -

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком суду першої інстанції ОСОБА_7 визнаний винуватим в тому, що він 4 вересня 2016 року в ранковий час, шляхом вільного доступу зайшов на територію домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , звідки повторно, таємно викрав майно, що належить ОСОБА_9 , на загальну суму 357,90 гривень.
В апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи обставини кримінального провадження, вважає вирок незаконним через неправильне застосування закону про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного ОСОБА_7 покарання тяжкості вчиненого злочину та даним про особу обвинуваченого.
Вказує, що суд в порушення Постанови Пленуму ВСУ від 24.10.2003 р. № 7 не мотивував призначення ОСОБА_7 найсуворішого покарання у виді позбавлення волі. Крім того, призначаючи обвинуваченому покарання з випробуванням, суд першої інстанції в повній мірі не врахував дані про попередні судимості ОСОБА_7 , застосування до обвинуваченого двічі ст. 75 КК України за попередніми вироками, а також вчинення ним злочину на наступний день після спливу умовно-дострокового звільнення. Вважає, що обвинуваченому слід призначити покарання у виді арешту, який підлягає реальному виконанню.
Просить вирок скасувати в частині призначеного покарання та звільнення від покарання і постановити новий вирок, яким ОСОБА_7 призначити покарання за ч. 2 ст. 185 КК України у вигляді 6 місяців арешту, в решті вирок залишити без змін.
Заслухавши доповідь судді по справі, прокурора, яка підтримала доводи апеляційної скарги, обвинуваченого ОСОБА_7 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, розглянувши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, провівши судові дебати і надавши обвинуваченому останнє слово, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга є обґрунтованою та підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому злочину, за обставин, викладених у вироку, а також висновки суду про юридичну кваліфікацію дій обвинуваченого за ч. 2 ст. 185 КК України є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам справи та підтверджені наявними у справі доказами, які досліджувались за згодою усіх учасників провадження, у тому числі обвинуваченого ОСОБА_7 в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України і в апеляційній скарзі не оспорюються.

У відповідності до ст. 65 КК України суд призначає покарання в межах, встановлених в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК України, яка передбачає відповідальність за скоєний злочин, враховуючи ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, особу винного, обставини пом`якшуючи та обтяжуючі покарання.

Особі, яка скоїла кримінальне правопорушення, повинно бути призначено покарання, необхідне та достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Судова колегія вважає, що суд першої інстанції при призначенні покарання ОСОБА_7 , не виконав вимоги ст. 65 КК України та призначив покарання з випробуванням, яке є несправедливим через м`якість, тобто не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинувачено, що відповідно до вимог ст. 409 КПК України є підставою для скасування судового рішення.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд послався на ступінь тяжкості вчиненого злочину, характер суспільної небезпеки вчиненого злочину, особу обвинуваченого, обставини, які обтяжують та пом`якшують покарання.

Так суд правильно встановив, що кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 185 КК України відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості, ОСОБА_7 є раніше судимою особою, в тому числи, останній раз за вчинення злочину в сфері незаконного обігу наркотичних засобів та корисливого злочину, не одружений, офіційно працевлаштований перебуває на обліку в спеціалізованому медичному закладі з діагнозом наркоманія внаслідок вживання опіоїдів.

Також суд першої інстанції врахував в якості обставини, яка обтяжує покарання рецидив вчинених ОСОБА_7 злочинів, а в якості обставин, які пом`якшують покарання щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, а також повне відшкодування потерпілому майнової шкоди.

Разом з тим, суд першої інстанції встановив, але належним чином не оцінив, що обвинувачений ОСОБА_7 чотири рази був судимий за вчинення умисних злочинів, двічі був звільнений від призначеного покарання на підставі ст. 75 КК України з випробуванням, за останнім вироком суду був засуджений до покарання у вигляді позбавлення волі, і будучи звільненим з місць позбавлення волі умовно-достроково, новий злочин вчинив на наступний день після закінчення строку, на який його було звільнено.

Наведені відомості в їх сукупності, на думку колегії суддів, свідчать про невідповідність фактичним обставинам провадження висновків суду першої інстанції про можливість виправлення ОСОБА_7 без відбування покарання, а тому колегія суддів приходить до висновку, що вирок в частині призначеного покарання та звільнення від його відбування з випробуванням підлягає скасуванню з ухваленням нового вироку.

Одночасно судова колегія погоджується з доводами апеляційної скарги прокурора з приводу того, що судом належним чином не вмотивовано необхідність призначення найсуворішого виду покарання у виді позбавлення волі за наявністю передбачених санкцією ч. 2 ст. 185 КК України альтернативних більш м`яких видів покарань.

Призначаючи ОСОБА_7 покарання, апеляційний суд враховує обставини, які впливають на його призначення: ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості, рецидив злочинів, як обставину, що обтяжує покарання, визнання вини обвинуваченим, щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину і відшкодування шкоди, як обставини, що пом`якшують покарання, та вважає за можливе призначити покарання у виді арешту в мінімальних межах санкції, що є менш суровим покаранням, ніж позбавлення волі, однак з його реальним відбуванням.

Таке покарання буде достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

На підставі зазначеного, керуючись ст.ст. 405, 407, 420 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу заступника прокурора Запорізької області ОСОБА_8 задовольнити частково.
Вирок Пологівського районного суду Запорізької області від 3 лютого 2017 року у відношенні ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 185 КК України в частині призначеного покарання скасувати та ухвалити в цій частині новий вирок.
Призначити ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 185 КК України покарання у вигляді 3 (трьох) місяців арешту.
Строк відбування покарання рахувати з дня фактичного затримання засудженого.
В решті вирок залишити без змін.
Вирок набирає законної сили з моменту його проголошення.
Касаційна скарга на вирок може бути подана до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня його проголошення, а засудженим ОСОБА_7 в той же строк з моменту вручення йому копії судового рішення.
Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4