Роздільнянський районний суд Одеської області
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 496/1885/15-к
Номер провадження: 1-кп/511/33/17
12.06.2017 року Роздільнянський районий суд Одеської області в складі:
головуючого судді - ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю:
секретаря ОСОБА_4
прокурора ОСОБА_5
захисника ОСОБА_6 , ОСОБА_7
обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Роздільна обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 та ч. 2 ст.263, ч.3 ст.187, ч.2 ст.15 п.6 ч.2 ст.115 КК ОСОБА_12 у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.187 КК України та ОСОБА_11 та ОСОБА_10 у вчиненні злочину, передбаченому ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Роздільнянського районного суду Одеської області перебуває на розгляді обвинувальний акт по кримінальному провадженню за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 та ч. 2 ст.263, ч.3 ст.187, ч.2 ст.15 п.6 ч.2 ст.115 КК України, ОСОБА_11 , ОСОБА_10 , ОСОБА_12 у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст187 КК України.

В судовому засіданні 12.06.2017р. прокурор ОСОБА_13 надав обвинувальний акт зі зміненим обвинувачення в порядку ст. 338 КПК України по вказаному кримінальному провадженню, згідно якого дії ОСОБА_10 та ОСОБА_11 перекваліфіковані на ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України.

Окрім того, прокурор заявив клопотання, в якому вказав про необхідність продовження строку тримання під вартою відносно ОСОБА_10 у зв`язку з тим, що строк тримання його під вартою закінчується, а до теперішнього часу справу судом не розглянуто, виникла необхідність в продовженні строку тримання його під вартою. Клопотання обґрунтоване тим, що підстави вважати, що на даний час ризики передбачені ст.177 КПК України, не відпали, кримінальне провадження повернулося на новий розгляд та обвинувачений, знаходячись на волі може переховуватись від суду, може незаконно впливати на свідків та інших обвинувачених та у зв`язку з цим скоїти новий злочин.

Обвинуваченим ОСОБА_10 заявлено клопотання про звільнення його з-під варти, надавши письмове клопотання.

Захисник ОСОБА_7 клопотання прокурора не підтримав, оскільки вважав, що ризики, які слугували підставою для обрання ОСОБА_10 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, відпали, крім того обвинувачення останньому пом`якшене, обвинувачений переховуватися наміру не має, в нього батьки похилого віку, є орендована квартира та можливість працевлаштування.

Вказану думку захисника підтримали всі інші учасники судового розгляду.

Заслухавши думку учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження відносно обвинуваченого, суд приходить до наступного.

Згідно ч. 2 ст. 331 КПК України, вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань, суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до сплину двомісячного строку, з дня надходження до суду обвинувального акту чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд, своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України. Метою і підставою застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є запобігання вчинити інше кримінальне правопорушення, тим самим продовжити свою злочинну діяльність, переховуватись від органів досудового розслідування та незаконно впливати на потерпілих, свідків.

Вирішуючи питання про застосування, продовження, зміну або скасування запобіжного заходу при розгляді відповідних клопотань суд зобов`язаний: здійснювати повноваження із судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час досудового розслідування і судового розгляду, діяти відповідно до вимог кримінального процесуального закону; крім того, суд зобов`язаний: перевіряти наявність підстав і мети застосування запобіжного заходу у кримінальному провадженні, встановлювати обґрунтованість таких підстав з огляду на фактичні дані, установлені конкретні обставини кримінального провадження; враховувати, що запобіжні заходи у кримінальному провадженні обмежують права особи на свободу та особисту недоторканність, гарантовані ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року, а тому можуть бути застосовані тільки за наявності законної мети та підстав, визначених КПК, з урахуванням відповідної практики Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ). При цьому при розгляді клопотання про обрання або ж продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів (правова позиція, викладена у п. 80рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі "Харченко проти України").

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що обвинувачений ОСОБА_10 спочатку обвинувачувався у вчиненні кримінального злочину за ч. 3 ст. 187 КК України, 16.02.2015р. під час досудового розслідування йому обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, який в подальшому неодноразово продовжувався, останньому було змінено обвинувачення з ч. 3 ст. 187 КК України на ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України.

Таким чином, ознайомившись із матеріалами кримінального провадження, оцінивши в сукупності всі обставини справи, враховуючи, що обвинуваченому зменшений обсяг обвинувачення, тривалий час перебування його під вартою, тому суд вважає, що відпали підстави для застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрання до нього більш м`якого запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання з покладенням на нього певних обов`язків.

Частиною 5 статті 199 КПК України передбачено, що слідчий суддя, суд зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

З урахуванням вищевикладеного, суд вважає за необхідне клопотання прокурора про продовження строку застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою залишити без задоволення, змінити обвинуваченому ОСОБА_14 запобіжний захід з тримання під вартою на особисте зобов`язання, звільнивши з залу суду негайно.

Керуючись ст.ст.177-178, 183, 331, 369-372, главою 18 КПК України, ст.29 Конституції України, ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, колегія суддів

у х в а л и л а:
В задоволенні клопотання прокурора ОСОБА_5 про продовження строку застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою у відношенні ОСОБА_10 - відмовити.

Клопотання ОСОБА_10 задовольнити частково.

Запобіжний захід у відношенні обвинуваченого ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вигляді тримання під вартою змінити на особисте зобов`язання, звільнивши з під варти в залі суду негайно.

Покласти на ОСОБА_10 обов`язки, передбачені ч.5 ст. 194 КПК України, а саме:

1) прибувати до суду за першою вимогою;

2) повідомляти суд про зміну свого місця проживання.

Роз`яснити обвинуваченому наслідки невиконання вказаних зобов`язань, а саме: у разі якщо обвинувачений не виконає покладенні на нього обов`язки на нього може бути накладене грошове стягнення в розмірі від 0, 25 розміру мінімальної зробітної плати до 2 розмірів мінімальної заробітної плати.

Контроль за виконання особистого зобов"язання ОСОБА_10 покласти на прокурора ОСОБА_5 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: ОСОБА_1
Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3