Справа № 128/1567/16-к
Провадження №11-кп/772/215/2017
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 січня 2017 року м. Вінниця

Апеляційний суд Вінницької області в складі:
головуючого судді: ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря: ОСОБА_5
розглянув «05» січня 2017 року у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000159 від 11.02.2016 року, по обвинуваченню
ОСОБА_6 ,
народження ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
уродженки с. Лісове Барського району
Вінницької області, українки, громадянки
України, заміжньої, раніше судимої:
-23.02.2016 року Вінницьким міським судом Вінницької області за ч.1 ст. 185, ч.2 ст. 185, ч.2 ст.15 ч.2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі. Відповідно до ст.75 КК України звільнена від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік 6 місяців,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України.
За участю сторін кримінального провадження:
прокурора: ОСОБА_7
обвинуваченої: ОСОБА_6
за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_8 на вирок Вінницького районного суду Вінницької області від 21.10.2016 року, -
В с т а н о в и в :
Вироком Вінницького районного суду Вінницької області від21.1-02016 року ОСОБА_6 визнана винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України і їй призначено покарання у виді 2 років 6 місяців позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_6 від відбування покарання, призначено іспитовий строк тривалістю 2 роки.
Відповідно до ч.4 ст. 70 КК України частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 23.02.2016 року та остаточно призначено покарання ОСОБА_6 у вигляді 3 років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки 6 місяців.
Відповідно до п.п.2,3,4 ч.1 ст. 76 КК України зобов`язано ОСОБА_6 :
- не виїжджати на постійне проживання за межі України без дозволу органів кримінально-виконавчої інспекції;
- повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання, роботи чи навчання.
- періодично з`являтись для реєстрації до органів кримінально-виконавчої інспекції.
Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 11 листопада 2016 року внесено виправлення у вирок Вінницького районного суду Вінницької області від 21.10.2016 року по кримінальному провадженню відносно ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України, зазначивши, що відповідно до п.п.1,2 ч.1 ст. 76 КК України зобов`язано ОСОБА_6 : періодично з`являтися для реєстрації уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання , роботи або навчання.
Резолютивну частину вироку Вінницького районного суду Вінницької області від 21.10.2016 року по кримінальному провадженню відносно ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України викладено в такій редакції:
«Визнати винною ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України та призначити їй покарання у вигляді 2 років 6 місяців позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання, призначивши іспитовий строк тривалістю 2 роки.
Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 23.02.2016 року, та остаточно покарання ОСОБА_6 призначено у виді 3 років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки 6 місяців.
Відповідно до п.п.1,2 ч.1 ст. 76 КК України зобов`язано ОСОБА_6 :
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Не погодившись із вироком та ухвалою суду, прокурор подав апеляційні скарги в яких ставить питання про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали Вінницького районного суду Вінницької області від 11.11.2016 року, якою внесено виправлення у вирок Вінницького районного суду Вінницької області від 21.10.2016 року у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України
Ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області від 11.11.2016 року, якою внесено виправлення у вирок Вінницького районного суду Вінницької області від 21.10.2016 року у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України, скасувати через істотні порушення кримінального процесуального закону.
Прокурор свої вимоги мотивує тим, що Вінницьким районним судом Вінницької області від 11.11.2016 року при постановленні ухвали будь-які арифметичні помилки та описки, тобто неправильне написання слів, не виправлялись, а натомість згідно її резолютивної частини внесено зміни до резолютивної частини вироку Вінницького районного суду Вінницької області від 21.10.2016 року, які істотно вплинули на суть вироку та стосуються обов`язків які покладає суд на особу, звільнену від відбування покарання з випробуванням.
В апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні ставить питання про зміну вироку Вінницького районного суду Вінницької області від 21.10.2016 року стосовно ОСОБА_6 , за ч.2 ст. 185 КК України, в частині призначеного покарання у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.
У резолютивній частині вироку покладені на ОСОБА_6 обов`язки, передбачені ст. 76 КК України, викласти в редакції Закону України від 07.09.2016 року, а саме: на підставі п.п.1,2 ч.1 ст. 76 КК України (в редакції Закону від 07.09.2016 року) зобов`язати ОСОБА_6 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.
Виключити з резолютивної частини вироку вказівку про застосування до ОСОБА_6 положень п.2 ч.1 ст. 76 КК України ( в редакції Закону від 14.04.2009 року) щодо заборони виїзду за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції.
В решті вирок залишити без змін.
Заслухавши доповідача, обвинувачену ОСОБА_6 , яка не заперечує проти задоволення апеляційної скарги прокурора, міркування прокурора про зміну вироку щодо останньої, дослідивши доводи апеляційної скарги, матеріали кримінального провадження, суд вважає, що апеляційна скарга із клопотання прокурора про поновлення строку на апеляційне оскарження підлягають до задоволення.
Суд апеляційної інстанції, відповідно до ст. 404 К України, переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_6 у таємному викраденні чужого майна ( крадіжка), кваліфікуючими ознаками якого є крадіжка, вчинена - є обґрунтованими.
Кримінальне провадження щодо обвинуваченої ОСОБА_6 в суді першої інстанції слухалось відповідно до ч. 3 ст. 349 КК України, оскільки проти цього не заперечували учасники судового провадження, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорювались. При цьому судом з`ясовано, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, також судом першої інстанції роз`яснено учасникам судового провадження, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Згідно з вимогами ч.1 ст.348 КПК України, після оголошення обвинувачення головуючий роз`яснив обвинуваченій його суть і запитує, чи зрозуміле воно їй, чи визнає вона себе винуватою і чи бажає давати показання.
Відповідно до ч.1 ст.349 КПК України - після виконання дій, передбачених ст.348 цього Кодексу, головуючий з`ясовував думку учасників судового провадження про те, які докази потрібно дослідити та про порядок їх дослідження.
Частиною третьою ст.349 КПК України передбачено право суду, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини у апеляційному порядку.
Вищезазначені вимоги кримінального процесуального закону судом першої інстанції під час судового провадження порушені не були.
Судом з`ясовано, чи правильно розуміє обвинувачена ОСОБА_6 та інші учасники судового розгляду зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини справи та розмір цивільного позову в апеляційному порядку.
Таким чином, вина обвинуваченої ОСОБА_6 у повному обсязі встановлена судом як на підставі свідчень самої обвинуваченої, у яких вона повністю визнала себе винуватою.
Разом з тим слід зазначити, що 11.11.2016 року, суд першої інстанції, на підставі ст. 379 КК України, виніс ухвалу, якою внесено виправлення у вирок Вінницького районного суду Вінницької області від 21.10.2016 року по кримінальному провадженню відносно ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України, при цьому резолютивну частину вироку викладено в іншій редакції.
Ухвала суду винесена 11.11.2016 року без участі прокурора, і до Вінницької місцевої прокуратури надійшла лише 17.11.2016 року.
Слід зазначити, що прокурором у кримінальному провадженні 16.11.2016 року направлено апеляційну скаргу на вирок Вінницького районного суду Вінницької області від 21.10.2016 року стосовно ОСОБА_6 , з підстав неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність.
Дослідивши матеріали кримінального провадження апеляційний суд приходить до висновку, про необхідність поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали Вінницького районного суду Вінницької області від 11.11.2016 року, якою внесено виправлення у вирок Вінницького районного суду Вінницької області від 21.10.2016 року у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_6 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України.
Стаття 379 КПК України передбачає можливість виправлення описок і очевидних арифметичних помилок у судовому рішенні.
Помилки у тексті судового рішення, зумовлені арифметичними помилками або граматичними помилками(описками), що стосуються істотних обставин або ускладнюють виконання рішення, можуть бути усунуті судом, який ухвалив рішення.
Під описками слід розуміти неправильне написання слів. Виправленню підлягають лише ті описки, які мають істотний характер. До яких належить написання прізвищ та імен, адрес, зазначення дат строків.
Арифметична помилка це помилка у визначенні результату підрахунку: пропущення цифри, випадкова перестановка цифр, спотворення результату обчисленні у зв`язку із використанням несправної техніки.
Разом з тим, Вінницький районний суд Вінницької області своєю ухвалою 11.11.2016 року про внесення виправлень вніс зміни до резолютивної частини вироку Вінницького районного суду Вінницької області від 21.10.016 року, які істотно вплинули на суть вироку та стосуються обов`язків які покладає суд на особу, звільнену від відбування покарання з випробуванням.
Також слід зазначити, що Законом України від 07.09.2016 року № 1492-У111 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо забезпечення виконання кримінальних покарань та реалізації прав засуджених», що набрав чинності 08.10.2016 року, статтю 76 КК України викладено в новій редакції та обов`язки, які були передбачені п.п.3, 4 ч.1 ст. 76 КК України ( в редакції Закону від 14.04.2009 року), викладено в п.п.1,2 ч.1 ст. 76 КК України, якими передбачено, що у разі звільнення від відбування покарання з випробуванням суд покладає на засудженого такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Частиною 3 статті 76 КК України ( в редакції Закону від 07.09.2016 року) та статті 163 КВУ України ( в редакції Закону від 07.09.2016 року) визначено, що нагляд за поведінкою осіб, звільнених від відбування покарання з випробуванням, протягом іспитового строку здійснюється уповноваженим органом з питань пробації за місцем проживання засудженого.
Суд першої інстанції поклавши на ОСОБА_6 обов`язки, передбачені п.п.3,4 ст. 76 КК України (в редакції Закону від 14.04.2009 року) не звернув увагу на нову редакцію даної статті, згідно якої, контроль за поведінкою засуджених, звільнених від відбування покарання з випробуванням та іспитовим строком, здійснюється уповноваженим органом з питань пробації, а не кримінально-виконавчою інспекцією.
Згідно ч.2,3 ст. 5 КК України, - Закон про кримінальну відповідальність, що встановлює злочинність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі.
Закон про кримінальну відповідальність, що частково пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, а частково посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, має зворотну дію у часі лишу в тій частині, що пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи.
Пунктом 2 частини 2 статті 76 КК України ( в редакції Закону від 07.09.2016 року) визначено, що суд може зобов`язати засудженого не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, а п.2 ч.1 ст. 76 КК України ( в редакції Закону від 14.04.2009 року) визначалось, що суд може зобов`язати засудженого не виїжджати за межі України лише на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції.
Закон України про кримінальну відповідальність, а саме нова редакція ст. 76 КК України від 07.09.2016 року, в частині заборони виїзду за межі України не містить обумовлена на постійне місце проживання, що відповідно погіршує становище засудженого.
З урахуванням всіх зібраних по справі доказів, суд вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає до задоволення, оскільки суд першої інстанції, постановляючи вирок щодо ОСОБА_6 неправильно застосував Закон України про кримінальну відповідальність, що відповідно до п.4 ч.1 ст. 409 , ст. 413 КК України є підставою для зміни вироку при розгляді провадження в суді апеляційної інстанції.
На підставі наведеного, керуючись ст.. 404, 405, 407, 409, 413, 418, 419 КПК України, апеляційний суд, -
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні на ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області від 11.11.2016 року, -задовольнити.
Поновити прокурора строк на апеляційне оскарження ухвали Вінницького районного суду Вінницької області від 11.11.2016 року, якою внесено виправлення у вирок Вінницького районного суду Вінницької області від 21.10.2016 року у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченогоч.2 ст. 185 КК України.
Ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області від 11.11.2016 року якою внесено виправлення у вирок Вінницького районного суду Вінницької області від 21.10.2016 року у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_6 скасувати через істотні порушення кримінального процесуального закону.
Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні на вирок суду , - задовольнити.
Вирок Вінницького районного суду Вінницької області від 21.10.2016 року стосовно ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 185 КК України змінити в частині призначеного покарання у зв`язку з неправильним застосуванням Закону України про кримінальну відповідальність.
У резолютивній частині вироку покладені на ОСОБА_6 обов`язки, передбачені ст. 76 КК України викласти в редакції Закону України від 07.09.2016 року, а саме: на підставі п.п.1,2 ч.1 ст. 76 КК України ( в редакції Закону від 07.09.2016 року) зобов`язати ОСОБА_6 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.
Виключити з резолютивної частини вироку вказівку про застосування щодо ОСОБА_6 положень п.2 ч.1 ст. 76 КК України ( в редакції Закону від 14.04.2009 року щодо заборони виїзду за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції.
В решті вирок щодо ОСОБА_6 залишити без змін.
Касаційна скарга на судові рішення може бути подана до касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.
Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4 .
Згідно з оригіналом: