Справа № 1-кп/593/104/2017
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"19" липня 2017 р. Бережанський районний суд Тернопільської області

в складі:

головуючої - судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участі прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Бережани кримінальне провадження, внесене 20 лютого 2017 року до Єдиного Реєстру досудових розслідувань за № 0000042 по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з вищою освітою, працюючого директором ринку Бережани ринок РайСТ, депутата Бережанської міської ради Тернопільської області 7-го скликання, одруженого, на утриманні неповнолітніх дітей немає, раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.369-2 КК України (в редакції Закону № 3207-VI від 7 квітня 2011 року із змінами, внесеними Законами № 221-V11 та № 222-V11 від 18 квітня 2013 року, № 1261-V11 від 13 травня 2014 року та № 770-V111 від 10 листопада 2015 року), -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 , будучи депутатом Бережанської міської ради Тернопільської області 7 скликання і являючись відповідно до підпункту «б» п.1 ч.І ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» суб`єктом відповідальності за вчинення корупційних правопорушень, діючи умисно з метою власного збагачення та одержання неправомірної вигоди для себе за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 369-2 КК України за наступних обставин.

Так, 10 лютого 2017 року жителька м.Бережани Тернопільської області ОСОБА_6 звернулася до Бережанської міської ради із письмовою заявою про надання дозволу на складання технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі та передачі її їй у власність для ведення індивідуального садівництва площею 385 кв. м., яка знаходиться поруч із її будинковолодінням за адресою: АДРЕСА_1 .

Надалі, 20 лютого 2017 року до ОСОБА_6 зателефонував ОСОБА_7 та повідомив, що її заява про передачу у власність земельної ділянки буде розглядатися 23 серпня 2017 року на сесії Бережанської міської ради Тернопільської області, а тому для прийняття органом місцевого самоврядування позитивного рішення їй необхідно у максимально стислі терміни зустрітися із депутатом Бережанської міської ради Тернопільської області ОСОБА_4 ..

Цього ж дня, приблизно о 18 год., у житловому будинку, що за адресою: АДРЕСА_1 , за попередньою домовленістю, відбулася зустріч між ОСОБА_6 та ОСОБА_4 , в ході якої останній повідомив про те, що він є депутатом Бережанської міської ради Тернопільської області та членом постійної комісії Бережанської міської ради з питань приватизації, продажу, оренди землі та природокористування. В силу свого становища він перебуває у хороших відносинах з депутатами Бережанської міської ради до повноважень яких згідно ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» та ст.12 Земельного кодексу України входить прийняття рішень у галузі земельних відносин на території міста. А поскільки депутати його завжди слухають, то завдяки тому він може впливати на прийняття ними рішень, у тому числі щодо задоволення заяви ОСОБА_6 та надання їй у власність земельної ділянки, яка знаходиться поруч із її будинковолодінням.

ОСОБА_4 повідомив ОСОБА_6 , що допоможе у вирішенні її питання за умови передачі йому неправомірної вигоди в сумі 2000 доларів США на що ОСОБА_6 погодилася.

22 лютого 2017 року, близько 9 години, ОСОБА_4 , перебуваючи у будинковолодінні ОСОБА_6 , за вплив на депутатів Бережанської міської ради Тернопільської області з метою прийняття ними рішення в інтересах ОСОБА_6 щодо надання їй дозволу на складання технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі площею 385 кв. м. та передачі її у власність для ведення індивідуального садівництва за адресою: АДРЕСА_1 , одержав від останньої неправомірну вигоду в сумі 2000 доларів США, що згідно офіційного курсу Національного банку України станом на 22 лютого 2017 року становило 53 945 гривень 74 копійки.

Своїми умисними діями ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.369-2 КК України (в редакції Закону № 3207-VI від 7 квітня 2011 року із змінами, внесеними Законами № 221-V11 та № 222-V11 від 18 квітня 2013 року, № 1261-V11 від 13 травня 2014 року та № 770-V111 від 10 листопада 2015 року), тобто одержав неправомірну вигоду для себе за вплив на прийняття рішення особами, уповноваженими на виконання функцій держави.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.369-2 КК України, визнав повністю, зі всіма доказами по справі погодився, від дослідження доказів в судовому засіданні відмовився, суду показав, що 10 лютого 2017 року ОСОБА_6 звернулася до Бережанської міської ради із письмовою заявою про надання їй дозволу на складання технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки площею 385 кв. м. в натурі, що знаходиться біля її будинковолодіння та передачі її їй у власність для ведення індивідуального садівництва. 20 лютого 2017 року, приблизно о 18 год., він зустрівся із ОСОБА_6 та повідомив їй про те, що він є депутатом Бережанської міської ради, а тому в силу свого становища перебуває у хороших відносинах з депутатами Бережанської міської ради, і може впливати на прийняття ними рішень, у тому числі щодо задоволення її заяви про надання їй у власність земельної ділянки, яка знаходиться поруч із її будинковолодінням. Він погодився допомогти ОСОБА_6 у вирішенні її питання за умови передачі йому грошей в сумі 2 000 доларів США. 22 лютого 2017 року, близько 9 години, він у будинковолодінні ОСОБА_6 одержав від останньої 2 000 доларів США, у вчиненому він щиро кається, просив при обранні міри покарання врахувати, що він повністю визнав свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, активно сприяв слідчим органам у розкритті злочину і встановленні істини по справі, що він раніше до кримінальної відповідальності не притягався та ні в чому протиправному поміченим не був, а тому із врахуванням зазначеного просив обрати йому покарання, не повязане із позбавленням волі.
Обвинувачений ОСОБА_4 , визнавши свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.369-2 КК України (в редакції Закону № 3207-VI від 7 квітня 2011 року із змінами, внесеними Законами № 221-V11 та № 222-V11 від 18 квітня 2013 року, № 1261-V11 від 13 травня 2014 року та № 770-V111 від 10 листопада 2015 року) за обставин, викладених в обвинувальному акті, повністю погодився зі всіма зібраними в процесі досудового розслідування доказами, що її підтверджують, відмовився від їх дослідження під час судового розгляду.
Суд, зясувавши думку учасників судового розгляду щодо визначення обсягу доказів, що підлягають дослідженню та порядку їх дослідження, згідно ч.3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються, зясувавши при цьому, чи правильно розуміють обвинувачений та інші учасники судового провадження зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, а також розяснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку.

Оцінюючи в сукупності докази, здобуті в судовому засіданні, суд прийшов до переконання, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у скоєнні ним кримінального правопорушення доведена повністю, а його дії органом досудового розслідування за ч.2 ст.369-2 КК України кваліфіковані вірно, поскільки він одержав неправомірну вигоду для себе за вплив на прийняття рішення особами, уповноваженими на виконання функцій держави.

При призначенні покарання обвинуваченому суду слід суворо дотримуватись принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, маючи на увазі, що покарання засудженого є його виправлення, перевиховання та соціальна реабілітація, запобігання вчиненню нових злочинів, як ним, так і іншими особами, а з врахуванням того, що позбавлення волі є одним із найсуворіших покарань, тому таке покарання слід призначити до реального відбування тільки тоді, коли у суду є достатнє переконання, що звільнення особи від відбування такого, не сприятиме виправленню засудженого. Крім того покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

При призначенні покарання особі, яка вчинила злочин суд повинен віднайти розумний баланс між обов`язком держави забезпечити правопорядок, інтересом потерпілого, щодо суворості покарання та правом обвинуваченого на справедливе покарання.

Визначаючи міру покарання обвинуваченому, суд в якості обставин, які пом"якшують покарання, враховує його визнання своєї вини, щире каяття та активне сприяння у розкритті кримінального правопорушення.

Обираючи покарання обвинуваченому, суд враховує вимоги ст. 65 КК України щодо загальних засад призначення покарання, межі ч.2 ст.369-2 КК України, що злочин відноситься до категорії середньої тяжкості, особу винного, який раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, позитивно характеризується як за місцем проживання так і за місцем роботи, визнає свою вину у вчиненні даного кримінального правопорушення та щиро розкаюється у його скоєнні, суд приходить до висновку про можливість виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 без ізоляції від суспільства та призначити йому покарання в межах санкцій обвинувачення у виді штрафу без спеціальної конфіскації, оскільки вилучені грошові кошти на підставі ч.5 ст. 96-2 КК України підлягають поверненню власнику - УСБ України в Тернопільській області, і таке покарання суд вважає є необхідне і достатнє для виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 та попередження нових злочинів.

Керуючись ст. ст. 368, 370, 374, 393, 395 КПК України, суд,-

З А С У Д И В :
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.369-2 КК України (в редакції Закону № 770-УІІІ від 10 листопада 2015 року), і за цією статтею призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що в грошовому виразі становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень.

Після набрання вироком законної сили арешт, накладений 24 лютого 2017 року ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду на тимчасово вилучене майно, а саме: на грошові кошти в сумі 2000 доларів США- 20 купюр номіналом по 100 доларів США кожна, із наступними серіями та номерами: КВ 04070226 FB2, КВ 60320039 LB2, КВ 73743564 FB2, KD 27006934 AD4, KB 04070226 FB2, KB 04070226 FB2, KB 04070226 FB2, KB 04070226 FB2, KB 04070226 FB2, KB 04070226 FB2, KB 04070226 FB2, KB 04070226 FB2, KB 04070226 FB2, KB 04070226 FB2, KB 04070226 FB2, KB 04070226 FB2, KB 04070226 FB2, KB 04070226 FB2, KB 04070226 FB2, KB 04070226 FB2; на грошові кошти в сумі 272 гривні та мобільний телефон марки «Doogee» та арешт, накладений 28 березня 2017 року ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду на: легковий автомобіль марки «ЛУАЗ» 969М, 1992 року випуску із державним номерним знаком НОМЕР_1 ; вантажний автомобіль OPEL MOVANO, 2001 року випуску із державним номерним знаком НОМЕР_2 ; вантажний автомобіль RENAULT MASTER, 2008 року випуску, із державним номерним знаком НОМЕР_3 , скасувати.

Заходи забезпечення кримінального провадження, обрані щодо обвинуваченого ОСОБА_4 ухвалою колегії суддів судової палати апеляційного суду Тернопільської області від 2 березня 2017 року у виді застави в сумі 256 000 (двісті пятдесят шість тисяч ) гривень, після набрання вироком законної сили повернути заставодавцю.

Речові докази у справі: 400 доларів США - 4 грошові купюри номіналом по 100 доларів США (КВ 04070226РВ2, КВ60320039ІЛ32, КВ73743564РВ2, КБ27006934АО4), які передані на зберігання в Тернопільську філію ПАТ КБ Приватбанк повернути власнику - Управлінню служби Безпеки України в Тернопільській області, а 1600 несправжніх грошових банкнот номіналом по 100 доларів США КВ 04070226FB2, KB 04070226FB2, KB 04070226FB2, KB 04070226FB2, KB 04070226FB2, KB 04070226FB2, KB 04070226FB2, KB 04070226FB2, KB 04070226FB2, KB 04070226FB2, KB 04070226FB2, KB 04070226FB2, KB 04070226FB2, KB 04070226FB2, KB 04070226FB2, KB 04070226FB2 та марлеві тампони - марлевий тампон (взірець) яким проводились змиви з рук ОСОБА_4 марлевий тампон, яким проводились змиви з правої руки ОСОБА_4 , марлевий тампон, яким проводились змиви з лівої руки ОСОБА_4 , зразок спецпрепарату «Промінь-1» які передані на зберігання в камеру зберігання речових доказів СУ ГУ Національної поліції в Тернопільській області знищити; грошові кошти в сумі 272 гривні, які передані на зберігання в Тернопільську філію ПАТ КБ Приватбанк та мобільний телефон марки «Dooge» ІМЕІ НОМЕР_4 , НОМЕР_5 , що переданий на зберігання в камеру зберігання речових доказів СУ ГУ Національної поліції в Тернопільській області повернути власнику ОСОБА_4 ..

Вилучений 24 лютого 2017 року згідно ухвали слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду паспорт громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_6 , виданий 8 квітня 2011 року на імя ОСОБА_8 повернути власнику.
Стягнути із ОСОБА_4 в користь держави процесуальні витрати на залучення експерта за проведення судово-хімічної експертизи № 2-159/17 від 27 березня 2017 року в розмірі 880 ( вісімсот вісімдесят) гривень 40 коп. та за проведення технічної експертизи документів за № 1.1-101/17 від 29 березня 2017 року в розмірі 880 ( вісімсот вісімдесят) гривень 40 копійок.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Тернопільської області через Бережанський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Головуюча суддя :