Справа № 755/8002/17
В И Р О К
іменем України
"12" червня 2017 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , з участю прокурора ОСОБА_3 , потерпілого ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт за №0005041 від 08 квітня 2017 року стосовно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, українця, з середньою освітою, неодруженого, офіційно непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України,-
ВСТАНОВИВ:
Судом визнано доведеним, що 08.04.2017 року приблизно о 07 годині 00 хвилин ОСОБА_5 , перебуваючи у житловій кімнаті квартири АДРЕСА_2 , де він проживає разом зі своєю сім`єю, у нього зі своїм молодшим братом ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 трапився словесний конфлікт. Після чого, у ОСОБА_5 виник злочинний умисел, спрямований на умисне заподіяння легкого тілесного ушкодження своєму молодшому брату ОСОБА_4 .
Реалізуючи свої злочини наміри та усвідомлюючи суспільну небезпеку своїх дій і свідомо допускаючи їх настання, ОСОБА_5 пішов на кухню, де взяв у праву руку кухонний ніж, та повертаючись у кімнату, в коридорі умисно наніс ОСОБА_4 один удар ножем в область передньої поверхні грудної клітки, в результаті якого останній отримав непроникаюче, колото-різане поранення. Після чого, між ОСОБА_4 і ОСОБА_5 виник спротив, в процесі якого останній, продовжуючи свій злочинний намір наніс ножем другий удар в область бокової поверхні малого тазу, в результаті якого потерпілий отримав непроникаюче, колото-різане поранення.
Згідно висновку експерта №1044 від 03.05.2017 у ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , при проведенні судово-медичної експертизи та при вивченні медичної документації на його ім`я виявленні ушкодження:
- непроникаюче колото-різане поранення передньої поверхні грудної клітки колото-різана рана в проекції 2-го міжребір`я між лівими середньо-ключичною та передньо-паховою лініями (при первинному огляді інтраопераційно відповідно клінічного опису розмірами 3,0х1,5 см), від якої косо-горизонтально спрямований в напрямку зліва-направо та дещо спереду назад раньовий канал (глибиною до 15 см) з пошаровим ушкодженням шкіри, підшкірно-жирової клітковини, товщі м`язів грудної клітки та сліпо закінчується в ділянці рукоятки грудини.
- непроникаюче колото-різане поранення бокової поверхні малого тазу колото-різана рана ( при огляді інтраопераційно розмірами 1,5х1 см) в проекції гребеня лівого крила клубової кістки , від якої в напрямку зліва-направо, спереду-назад відходить раньовий канал глибиною до 7 см, що за своїм ходом пошарово ушкоджує шкіру, підшкірно-жирову клітковину та сліпо закінчується в товщі сідничних м`язів.
Наслідками загоєння вищезазначених ран стали виявлені при судово-медичному огляді в експертній установі рубці.
Вивчена (надана на дослідження) медична документація свідчить про відсутність явищ, небезпечних для життя після спричинення вказаних тілесних ушкоджень (артеріальний тиск, показники крові (гемоглобін, гемотокрит), рівень свідомості, поведінка, колір шкірних покривів на момент поступлення до лікарні у нормі).
Характер та морфологічні властивості виявлених тілесних ушкоджень, відомі часові дані та обставини події дозволяють стверджувати про те, що вони утворилися внаслідок двократної дії гострого (гострих) предмету (предметів), якому (яким) притаманні колюче-ріжучі властивості; за строком їх виникнення не суперечать вказаному в постанові про проведення судово-медичної експертизи терміну, тобто, 08.04.2017 (з врахуванням часових даних отриманої медичної документації були спричиненні до 07 год. 10 хв.)
Кожне з вказаних тілесних ушкоджень відноситься до ЛЕГКОГО тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, відповідно п.п. 2.3.3. та 4.6. «Правил», так як відновлення анатомічної цілісності травмованих ділянок та початок відновлення порушеної функції по місцю утворення ран будь-якої етіології у звичайному клінічному перебігу спостерігається у строк понад 6 але менш ніж 21 добу. Вказані строки віддзеркалюють тривалість розладу здоров`я, як загальноприйнятого судово-медичного критерію визначення ступеню тяжкості.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 винуватим себе визнав повністю, дав суду показання, які відповідають інкримінованим йому фактичним обставинам кримінального правопорушення, щиро розкаявся у вчиненому і просив суворо його не карати. Показав, що 08 квітня 2017 року близько 07 год. 00 хв. він перебував в кв. АДРЕСА_2 . В цей час у нього виник словесний конфлікт з братом ОСОБА_4 , після чого він пішов на кухню, взяв в праву руку ніж та наніс ОСОБА_4 один удар в область передньої поверхні грудної клітки та другий удар в область бокової поверхні малого тазу, в результаті чого ОСОБА_4 отримав поранення.

Показання ОСОБА_4 є послідовними, логічними і не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому, суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Положення ч. 3 ст. 349 КПК України, роз`яснено судом у судовому засіданні учасникам кримінального провадження.

За згодою учасників судового провадження, які не оспорюють фактичні обставини справи, кваліфікацію кримінального правопорушення, судом встановлено, що вони вірно розуміють зміст обставин справи, відсутні сумніви в добровільності їх позиції, суд, у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням письмових доказів щодо його особи.

За таких обставин, суд вважає доведеною вину ОСОБА_5 у тому, що він своїми умисними діями завдав легких тілесних ушкоджень, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, а тому знаходить правильною кваліфікацію його дій за ч. 2 ст.125 КК України.

Згідно ч. 3 ст. 337 КПК України, з метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.
Таким чином, підстав, у відповідності до ч. 3 ст. 337 КПК України, для виходу за межі висунутого обвинувачення суд не вбачає, оскільки в ході судового розгляду обставин, які б перешкоджали ухваленню справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод не встановлено.
Суд, відповідно до ст. 65 КК України, при призначені обвинуваченому ОСОБА_5 виду та міри покарання, приймає до уваги характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним кримінального правопорушення, конкретні обставини кримінального провадження, дані про особу обвинуваченого, який неодружений, офіційно не працює, раніше не судимий, на обліку у лікарів нарколога не перебуває, у лікаря-психіатра не перебуває.

Пом`якшуючими покарання обставинами відносно обвинуваченого ОСОБА_5 суд визнає щире каяття в скоєному.

Обтяжуючих покарання обставин відносно обвинуваченого ОСОБА_5 судом не встановлено.

З урахуванням даних про особу обвинуваченого ОСОБА_5 , суд вважає за доцільне призначити йому покарання у виді обмеження волі, яке буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.
Разом із тим, враховуючи визнання своє вини обвинуваченим ОСОБА_5 , беручи до уваги особу обвинуваченого, конкретні обставини справи, позицію потерпілого, суд вважає за можливе звільнити його від відбування покарання з випробуванням, застосувавши ст.ст. 75, 76 КК України.
Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_5 не обирався і підстави його визначення на даному етапі відсутні.

Цивільний позов у кримінальному проваджені не заявлений.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Питання щодо речових доказів у кримінальному проваджені, суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 100, 124, ч. 3 ст. 349, ст.ст. 368-371, 373-374, 376 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України і призначити йому покарання у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від призначеного покарання, якщо він протягом 2 (двох) років не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

Згідно ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_5 не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.
Речові докази у кримінальному проваджені ніж та змиви плям бурого кольору з коридору, які постановою від 05 травня 2017 року визнано речовими доказами та передано до камери схову Дніпровського УП ГУ НП у м. Києві знищити.

Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Дніпровський районний суд м.Києва протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: