Справа № 474/229/7
Провадження № 1-кп/474/33/17
ВИРОК
Іменем України
30.03.17 року смт. Врадіївка

Врадіївський районний суд Миколаївської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

потерпілої ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду угоду про примирення в рамках кримінального провадження № 0000069 за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Врадіївка Миколаївської області, громадянина України, освіта середня, непрацюючого, неодруженого, місце проживання: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, -

встановив:
24.03.2017р. до Врадіївського районного суду Миколаївської області надійшов обвинувальний акт по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, та угода про примирення між потерпілою ОСОБА_4 та підозрюваним ОСОБА_5 .

Згідно обвинувального акту ОСОБА_5 за усною домовленістю з ОСОБА_4 , орендує належний їй житловий будинок, який розташований за адресою: АДРЕСА_2 .

Наприкінці січня 2017 року, точної дати в ході досудового розслідування не встановлено, у ОСОБА_5 , який мав потребу у коштах, виник умисел направлений на таємне викрадення металевих воріт, що належать ОСОБА_4 , та які знаходились в приміщенні кімнати веранди орендованого ним будинку. З метою реалізації свого злочинного умислу та усвідомлюючи, що вказані ворота йому не належать, ОСОБА_5 маючи вільний доступ до кімнат будинку, виніс з веранди металеві ворота вагою 50 кг та в подальшому розпорядився ними на власний розсуд. Своїми умисними та протиправними діями ОСОБА_5 спричинив потерпілій матеріальну шкоду в сумі 200 грн.

Дії обвинуваченого ОСОБА_5 кваліфіковано органами досудового розслідування за ч. 1 ст. 185 КК України, а саме: таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

Досудовим розслідуванням не встановлено обставини, які в силу приписів ст.ст. 66 та 67 КК України пом`якшують чи обтяжують покарання.

28.02.2017р. ОСОБА_5 оголошено підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України.

24.03.2017р. потерпіла ОСОБА_4 по кримінальному провадженню № 0000069 від 28.02.2017р., з одного боку та підозрюваним у вказаному кримінальному провадженні ОСОБА_5 , з іншого боку, відповідно до ст.ст. 468, 469, 471 КПК України, уклали угоду про примирення наступного змісту.

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю смт. Врадіївка Миколаївської області, громадянину України, освіта середня, непрацюючому, місце проживання: АДРЕСА_2 , раніше не судимому, старшим слідчим СВ Врадіївського ВП ГУНП в Миколаївській області капітаном поліції ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 за усною домовленістю з ОСОБА_4 , орендує належний їй житловий будинок, який розташований за адресою: АДРЕСА_2 .

Наприкінці січня 2017 року, точної дати в ході досудового розслідування не встановлено, у ОСОБА_5 , який мав потребу у коштах, виник умисел направлений на таємне викрадення металевих воріт, що належать ОСОБА_4 , та які знаходились в приміщенні кімнати веранди орендованого ним будинку. З метою реалізації свого злочинного умислу та усвідомлюючи, що вказані ворота йому не належать, ОСОБА_5 маючи вільний доступ до кімнат будинку, виніс з веранди металеві ворота вагою 50 кг та в подальшому розпорядився ними на власний розсуд.

Своїми умисними та протиправними діями ОСОБА_5 спричинив потерпілій матеріальну шкоду в сумі 200 грн.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 інкримінованого правопорушення повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами.

Своїми умисними діями ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 185 КК України, а саме: таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

Обставинами, які пом`якшують покарання підозрюваного ОСОБА_5 відповідно ст. 66 КК України: відсутні.

Обставинами, які обтяжують покарання підозрюваного ОСОБА_5 відповідно ст. 67 КК України: відсутні.

Сторони угоди вважають за необхідне призначити підозрюваному ОСОБА_5 покарання, за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, у виді 80 (вісімдесят) годин громадських робіт.

Із запропонованим видом та мірою покарання згодні.

Підозрюваний ОСОБА_5 розуміє, що відповідно до ст. 473 КПК України наслідком укладення та затвердження даної угоди для сторін є:

а) для підозрюваного - обмеження права на оскарження вироку.

Підстави оскарження обвинувального вироку, яким затверджена ця угода в апеляційному порядку, що визначені в ч. 1 ст. 394 КПК України, та в касаційному порядку, що визначені п. 1 ч. 3 ст. 424 КПК України, підозрюваному роз`яснені і є зрозумілими.

б) для підозрюваного - відмова від здійснення прав, передбачених абзацом 1 і 4 п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України.

Передбачені у цій нормі права на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину інкримінованого обвинуваченому кримінального правопорушення, на допит у судовому засіданні свідків обвинувачення, заявлення клопотань, виклик свідків і надання суду своїх доказів обвинуваченому роз`яснено і є зрозумілими.

в) для потерпілого - обмеження права оскарження вироку згідно з положенням статей 394 і 424 КПК України та позбавлення права вимагати в подальшому притягнення особи до кримінальної відповідальності за відповідне кримінальне правопорушення і змінювати розмір вимоги про відшкодування шкоди.

Підозрюваний розуміє, що виконання зобов`язання іншою стороною в рамках цієї угоди цілком залежить від дотримання ним Закону і будь-якого положення складеної угоди.

У разі невиконання угоди про примирення відповідно до ст. 476 КПК України потерпілий має право упродовж строків давності притягнення до кримінальної відповідальності звернутися до суду з клопотанням про скасування вироку та судового розгляду.
Підозрюваний розуміє, що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення його до кримінальної відповідальності за ст. 3891 КК України.

Угода складена 24.03.2017р. в 3-х екземплярах та підписана підозрюваним ОСОБА_5 , потерпілою ОСОБА_4 .

В судовому засіданні ОСОБА_5 повністю визнав себе винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, зазначивши, що вони з потерпілої домовилися щодо відшкодування шкоди, та що йому цілком зрозумілі надані законом права, наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, передбачені ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, а також вид покарання, яке буде застосоване до нього у разі затвердження угоди судом. ОСОБА_5 повідомив про добровільність своєї позиції. Просив затвердити угоди про примирення.

Потерпіла ОСОБА_4 підтвердила про домовленість з обвинуваченим щодо відшкодування шкоди, добровільність укладання угоди про примирення та те, що вона цілком розуміє наслідки затвердження угоди, передбачені статтею 473 КПК України. Просила затвердити угоду про примирення.

Прокурор просив затвердити угоду та винести вирок на підставі угоди про примирення.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про примирення між потерпілою ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_5 , суд приходить до наступного висновку.

Статтею 471 КПК України визначено, що в угоді про примирення зазначаються її сторони, формулювання підозри чи обвинувачення та його правова кваліфікація із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, істотні для відповідного кримінального провадження обставини, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, строк її відшкодування чи перелік дій, не пов`язаних з відшкодуванням шкоди, які підозрюваний чи обвинувачений зобов`язані вчинити на користь потерпілого, строк їх вчинення, узгоджене покарання та згода сторін на його призначення або на призначення покарання та звільнення від його відбування з випробуванням, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені статтею 473 цього Кодексу, наслідки невиконання угоди.
Зміст угоди про примирення, укладеної 24.03.2017р. між потерпілою ОСОБА_4 та підозрюваним ОСОБА_5 відповідає вимогам ст. 471 КПК України.

В судовому засіданні, на підставі наданих прокурором матеріалів кримінального провадження, достовірно встановлено, що ОСОБА_5 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, який відповідно до ст. 12 КК України віднесено до категорії злочинів середньої тяжкості.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді про примирення. Умови угоди повністю відповідають вимогам Кримінального процесуального кодексу України та закону, інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб.

Покарання, запропоноване сторонами, є покаранням, яке відповідає положенням Загальної частини Кримінального кодексу України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 314 КПК України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

Відповідно до ч. 2 ст. 468 та ч. 1 ст. 469 КПК України, угода про примирення може бути укладена за ініціативою потерпілого, підозрюваного або обвинуваченого.

Згідно ч. 3 ст. 469 КПК України, угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Відповідно до ч. 1 ст. 473 КПК України, наслідком укладення та затвердження угоди про примирення є:

для підозрюваного чи обвинуваченого - обмеження права оскарження вироку згідно з положеннями статей 394 і 424 цього Кодексу та відмова від здійснення прав, передбачених пунктом 1 частини четвертої статті 474 цього Кодексу;

для потерпілого - обмеження права оскарження вироку згідно з положеннями статей 394 і 424 цього Кодексу та позбавлення права вимагати в подальшому притягнення особи до кримінальної відповідальності за відповідне кримінальне правопорушення і змінювати розмір вимог про відшкодування шкоди.

Судом не встановлено жодних підстав для відмови в затвердженні угоди про примирення передбачених ч. 7 ст. 474 КПК України.

З огляду на вищевикладене в сукупності, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди від 24.03.2017р. про примирення, укладеної між потерпілою ОСОБА_4 і обвинуваченим ОСОБА_5 , та призначення останньому узгодженого сторонами покарання у виді громадських робіт, яке буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

При цьому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, який є особою раніше не судимою, посередньо характеризується за місцем проживання, наявність у обвинуваченого на утриманні малолітньої дитини, відсутність обставин, які пом`якшують покарання та обставин, які обтяжують покарання.

Керуючись п. 1 ч. 3 ст. 314, ч. 2 ст. 373 ст.ст. 374, 474, 475 КПК України, суд, -

засудив:
Затвердити угоду про примирення від 24 березня 2017 року укладену між потерпілою ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_5 у кримінальному провадженні № 0000069 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України.

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, і призначити покарання у виді громадських робіт на строк 80 (вісімдесят) годин.

Згідно ч. 3 ст. 394 КПК України, вирок суду першої інстанції на підставі угоди про примирення між потерпілим та підозрюваним, обвинуваченим може бути оскаржений в апеляційному порядку:

обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами п`ятою - сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди;

потерпілим, його представником, законним представником, виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; нероз`яснення йому наслідків укладення угоди; невиконання судом вимог, встановлених частинами шостою чи сьомою статті 474 цього Кодексу;

прокурором виключно з підстав затвердження судом угоди у кримінальному провадженні, в якому згідно з частиною третьою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Копію вироку негайно вручити обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію цього вироку.

Суддя ОСОБА_1