ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 638/16998/15-к

Провадження № 1-кп/638/141/17
06.03.2017 року Дзержинський районний суд міста Харкова в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2 ,

за участі прокурора - ОСОБА_3 ,

захисника - ОСОБА_4

обвинуваченого - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові матеріали кримінального провадження №0004780 від 11.09.2014 року, за обвинуваченням:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Ч.Лозова, Дергачівського району Харківської області, українця, громадянина України, має середньо-спеціальну освіту, не одружений, дітей не має, інвалідності не має, не працює, зареєстрований та фактично проживав до арешту за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:
- 15.06.1990р. Харківським обласним судом за ч.2 ст.140, ч.3 ст.42 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі,
- 13.12.1995р. Дзержинським районним судом м. Харкова за ст.88, ч.4 ст.81, ст.42 КК України до 6 років позбавлення волі з конфіскацією майна,
- 12.12.2006р.Кииївським районним судом м. Харкова за ч.1 ст.286 КК України до 2 місяців арешту з позбавленням права керувати транспортним засобом,
- 04.03.2008р. Дзержинським районним судом м.Харкова за ч.1 ст.185 КК України до 2-х років позбавлення волі, ст.75 КК України 2 роки іспитовий строк,
- 14.07.2009р. Дзержинським районним судом м. Харкова за ч.1 ст.309, ч.2 ст.185, ст.ст.70, 71 КК України до 3 років позбавлення волі,
- 22.08.2013р. Дзержинським районним судом м.Харкова за ч.3 ст.185 КК України до 4 років позбавлення волі, ст.75 КК України - 2 роки іспитовий строк,
- 13.10.2015р. Київським районним судом м. Харкова за ч.2 ст.185, ст.71 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі,
у вчиненні кримінального правопорушення-злочину передбаченого ч.2 ст. 185 КК України,

В С Т А Н О В И В:
10.09.2014 року приблизно о 16.30 годин ОСОБА_5 , перебуваючи на території паркувального майданчику, розташованого біля будинку № 262-Б по вул. Клочківській міста Харкова, звернув увагу на автомобіль «Чері Кімо» реєстраційний номер НОМЕР_1 червоного кольору. Підійшовши до нього, ОСОБА_5 через скло побачив, що в салоні автомобіля на задньому сидінні знаходиться сумка, яка належить ОСОБА_6 , після чого в останнього виник умисел, спрямований на її таємне викрадення. Реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на таємне викрадення чужого майна, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, діючи з корисливих мотивів та переслідуючи мету особистого збагачення, ОСОБА_5 , діючи повторно, за допомогою фрагменту керамічної автомобільної свічки, яку він заздалегідь підготував та мав при собі, шляхом кидку розбив заднє ліве скло задньої лівої двері вищезазначеного автомобіля «Чері Кімо», після чого отримавши доступ до салону таємно викрав з нього майно, яке належить громадянину ОСОБА_6 , а саме сумку з-під ноутбука, яка матеріальної цінності для потерпілого не представляє, в якій перебував мобільний телефон «Nokia 6233», вартість якого, згідно висновку судово-товарознавчої експертизи №3815 від 09.09.2015 становить 256 грн.00коп, грошові кошти у розмірі 5000 гривень, паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_6 , військовий квиток, водійське посвідчення, медична страховка, посвідчення ІНФА, пільгові картки, квитанції, технічний паспорт , ключі від машини та ключі від квартири, які не представляють матеріальної цінності для потерпілого. Заволодівши вказаним майном потерпілого ОСОБА_6 , ОСОБА_5 з місця скоєння злочину зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, заподіявши потерпілому ОСОБА_6 матеріальний збиток на суму 5 256 гривен.
Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення - злочин, передбачений ч.2 сг.185 КК України (крадіжка), тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), скоєного повторно.
В судовому засідання обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.185 КК України визнав повністю, щиро розкаявся.

Враховуючи ті обставини, що обвинувачений ОСОБА_5 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового розслідування кримінального правопорушення, обставини вчиненого правопорушення, що викладені в обвинувальному акті, та беручи до уваги, що інші учасники судового провадження також не оспорюють фактичних обставин правопорушення, судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі і обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, суд вважає можливим, відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Учасникам судового провадження роз`яснено, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Обвинувачений ОСОБА_5 вірно розуміє зміст обставин справи і у суду немає сумнівів в добровільності та істинності його позицій. За таких обставин суд вважає, що винність ОСОБА_5 у вчиненні злочину при обставинах, визнаних судом встановленими та викладених у вироку, доведена у повному обсязі та кваліфікує дії за ч.2 ст.185 КК України таємне викрадення чужого майна (крадіжка), скоєне повторно.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого, суд визнає щире каяття обвинуваченого.

Обставин, які обтяжують покарання, передбачені ст. 67 КК України, вчинення злочину особою повторно.

В ході досудового розслідування встановлено, що кримінальним правопорушенням спричинено майнову шкоду потерпілому ОСОБА_6 на суму 256 гривень 00 копійок. Під час досудового розслідування цивільний позов про відшкодування матеріальної та моральної шкоди потерпілим не заявлявся.
При обранні обвинуваченому виду і міри покарання суд враховує характер, ступінь суспільної небезпеки та тяжкість скоєного кримінального правопорушення (злочину), особу винного.

Враховуючи наведене, суд вважає, що виправлення ОСОБА_5 , попередження вчинення ним нових правопорушень неможливе без ізоляції його від суспільства, а тому призначає покарання в межах санкції статті інкримінуємого йому злочину.

Беручи до уваги, що вказаний злочин ОСОБА_5 скоїв до засудження його вироком Київського районного суду м. Харкова від 13.10.2015 року , суд згідно вимогам ч.4 ст.70 КК України шляхом поглинання цим Кодексом менш суворого покарання за вироком Київського районного суду м. Харкова від 13.10.2015 року остаточно призначити покарання у виді позбавлення волі на 4 (чотири) роки 7 (сім) місяць.

Міру запобіжного заходу до набрання вироком законної сили, суд залишає - тримання під вартою в СІЗО-27 м. Харкова.

Строк покарання вважати з дня фактичного затримання, тобто з 17.07.2015 року.

Процесуальні витрати на проведення судово-товарознавчої експертизи у розмірі 368,28 грн. суд вважає необхідним покласти на обвинуваченого.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.368, 370, 374 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України та призначити йому покарання у вигляді 4 (чотири) років позбавлення волі.

На підставі ч.4 ст.70 КК України ОСОБА_5 призначити покарання шляхом поглинання менш суворого покарання за вироком Київського районного суду м. Харкова від 13.10.2015 року остаточно призначити покарання у виді позбавлення волі на 4 (чотири) роки 7 (сім) місяць.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_5 обчислювати з дня його затримання 17.07.2015 року.
Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_5 в строк покарання попереднє ув`язнення з 25.04.2016 по 06.03.2017 року з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Стягнути з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що проживає в АДРЕСА_1 в дохід держави витрати за проведення експертизи в розмірі 368 грн. 28 коп. (триста шістдесят вісім гривень 28 копійок).

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, до апеляційного суду Харківської області через Дзержинський районний суд міста Харкова 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя