АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12 червня 2017 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Чернівецької області у складі:

судді - доповідача ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3
секретаря судового засідання ОСОБА_4
за участю учасників провадження:
прокурора ОСОБА_5
адвоката ОСОБА_6
розглянула у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0001301 від 29.08.2016р. за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на вирок Першотравневого районного суду м. Чернівці від 28.12.2016 року відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця с. Коблево, Березанського району, Миколаївської області, без постійного місця проживання, з повною загальною середньою освітою, не працюючого, не одруженого, не маючого на утриманні малолітніх дітей, раніше не судимого,-

В С Т А Н О В И Л А :
Цим вироком ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України та призначено йому покарання за цим законом із застосуванням ст.69 КК України у вигляді 1 року 6 місяців позбавлення волі.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_7 залишено обрану тримання під вартою.

Строк відбування покарання визначено рахувати з моменту взяття під варту, а саме з 12 жовтня 2016 року.

На підставі ст.72 КК України зараховано ОСОБА_7 строк попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі з 12.10.2016 року до вступу вироку в законну силу.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави 1210 грн. 55 коп. витрат на проведення експертизи.

Вирішено питання із речовими доказами по справі.

На вказаний вирок суду надійшла апеляційна скарги від захисника обвинуваченого

Кримінальне провадження №11-кп/794/102/17 Головуючий у І інстанції ОСОБА_9
ЄУН №725/5293/16-к Доповідач: ОСОБА_1
ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 , в якій він просить вирок районного суду в частині призначеного обвинуваченому покарання змінити з підстав невідповідності призначеного покарання його підзахисному тяжкості кримінального правопорушення та його особі, призначивши ОСОБА_7 покарання у вигляді 1 року позбавлення волі та звільнити останнього від відбування покарання на підставі ст.75 КК України з іспитовим строком, а також накладенням на нього обов`язків, передбачених ст.76 КПК України.

Свої апеляційні вимоги обґрунтовує тим, що суд 1 інстанції призначаючи обвинуваченому покарання, формально зазначив у вироку обставини, що пом`якшують його покарання та не в повній мірі врахував їх, що виключило можливість застосування до ОСОБА_7 положення ст.75 КК України. Крім того, районний суд при призначенні покарання ОСОБА_7 не врахував його характеризуючі дані.

Від інших учасників судового розгляду апеляцій та заперечень не надходило.

Заслухавши суддю-доповідача, думку адвоката ОСОБА_6 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , які просив задовольнити подану апеляцію, міркування прокурора, який заперечував проти задоволення апеляції захисника обвинуваченого, вислухавши промови учасників судового розгляду в судових дебатах, надавши обвинуваченому ОСОБА_7 право виступити з останнім словом, розглянувши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляції, колегія суддів приходить до наступного.

Як встановлено районним судом та перевірено апеляційною інстанцією, ОСОБА_7 в ніч з 27.08.2016р. на 28.08.2016р., таємно, шляхом пошкодження вікна, проник до кафе " ІНФОРМАЦІЯ_2 ", яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , звідки викрав гроші в сумі 970 грн. та продукти харчування на загальну суму 350 грн. Після чого з місця вчинення кримінального правопорушення пішов, а викраденим розпорядився на власний розсуд, чим заподіяв потерпілій ОСОБА_10 матеріальної шкоди на загальну суму 1 320 грн.

Крім того, ОСОБА_7 в період часу з 22 год. 00 хв. по 01 год. 00 хв. 08.10.2016р. шляхом пошкодження дверей до офісного приміщення, що розташовано за адресою: АДРЕСА_2 , проник в середину, звідки повторно, таємно викрав 200 м. електричного кабелю та 100 м. телевізійного кабелю загальною вартістю 7000 грн. Після чого з місця злочину пішов, а викраденим розпорядився на власний розсуд, завдавши потерпілому ОСОБА_11 матеріальної шкоди на вищевказану суму.

Вина ОСОБА_7 у таємному викраденні чужого майна, вчиненого повторно, поєднаного із проникненням у інше приміщення, доведена зібраними по справі доказами, які належним чином досліджені судом першої інстанції і яким дана правильна юридична оцінка.

Дії обвинуваченого ОСОБА_7 судом першої інстанції правильно кваліфіковані за ч.3 ст.185 КК України і в апеляції не оспорюється.

А тому колегія суддів, керуючись ст.404 КПК України, не наводить докази на підтвердження винуватості ОСОБА_7 у вчинені інкримінованого йому кримінального правопорушення та правильності кваліфікації його дій.

Апеляційні доводи адвоката ОСОБА_8 про те, що вирок районного суду в частині призначення ОСОБА_7 покарання підлягає зміні, внаслідок його суворості, є безпідставними і не ґрунтуються на матеріалах провадження та законі.

Згідно ст.65 КК України, суд призначає покарання враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Крім того, згідно п.п.2,3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року "Про практику призначення судами кримінального покарання", визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з кваліфікації злочинів (ст.12 КК України), а також особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного із співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали тощо). Досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан тощо.

Із урахуванням ступеня тяжкості, обставин цього злочину, його наслідків і даних про особу судам належить обговорювати питання про призначення передбаченого законом більш суворого покарання особам, які вчинили злочини на ґрунті пияцтва, алкоголізму, наркоманії, за наявності рецидиву злочину, у складі організованих груп чи за більш складних форм співучасті (якщо ці обставини не є кваліфікуючими ознаками), і менш суворого - особам, які вперше вчинили злочини, неповнолітнім, жінкам, котрі на час вчинення злочину чи розгляду справи перебували у стані вагітності, інвалідам, особам похилого віку і тим, які щиро розкаялись у вчиненому, активно сприяли розкриттю злочину, відшкодували завдані збитки тощо.

Вищенаведені вимоги закону судом першої інстанції при призначенні покарання ОСОБА_7 були виконані повністю.

Так, районним судом при призначенні покарання обвинуваченому було враховано ступінь тяжкості скоєного ним кримінального правопорушення, який є умисним, закінченим, корисливим, тяжким, що ОСОБА_7 вчинив два епізоди крадіжок, даним злочином було спричинено матеріальну шкоду потерпілим, яка була відшкодована частково; особу ОСОБА_7 , який хоч раніше не судимий, однак він ніде не працює, тобто не займається суспільно-корисною працею, не одружений, не має постійного місця проживання, протягом двох місяців вчинив два аналогічні, тяжкі кримінальні правопорушення.

Обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого судом визнано: щире каяття, визнання вини.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого районним судом встановлено не було.

У зв`язку із вищенаведеним, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції врахувавши всі обставини справи, зокрема й ті, на які посилається апелянт в своїй апеляції, дійшов вірного висновку про неможливість виправлення ОСОБА_7 без реального відбування покарання, а також відсутності законних підстав для застосування до нього вимог ст.75 КК України.

Разом з тим, суд першої інстанції, врахувавши всі обставини справи, обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, з урахуванням особи винного, на думку колегії суддів, вірно прийшов до висновку про можливість застосування до ОСОБА_7 положень ст.69 КК України, призначивши йому покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті ч.3 ст.185 КК України, яке буде необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_7 та попередження вчинення ним нових злочинів.
Виходячи з вищенаведеного, колегія суддів не знаходить законних підстав для зміни вироку суду відносно ОСОБА_7 в частині пом`якшення покарання останньому.

Будь-яких істотних порушень вимог КПК України, які могли б потягнути за собою зміну чи скасування вироку, колегія суддів не вбачає.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.407, 419 КПК України, колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернівецької області,-

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Першотравневого районного суду м. Чернівці від 28.12.2016 року відносно ОСОБА_7 без зміни.

Судове рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня його проголошення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Суддя-доповідач ОСОБА_1
Судді ОСОБА_2
ОСОБА_3
Згідно з оригіналом: суддя