Апеляційний суд Рівненської області
_______________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України
20 квітня 2017 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю секретаря судового засідання- ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника-адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі апеляційного суду кримінальне провадження №0000816 по обвинуваченню ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Вараш Рівненської області, громадянина України, із професійно-технічною освітою, неодруженого, непрацюючого, проживаючого в АДРЕСА_1 , раніше судимого 14 квітня 2015 року Святошинським районним судом м. Києва за ч.2 ст.185 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки, на підставі ст.75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.2 ст.185 КК України, за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Кузнецовського міського суду Рівненської області від 01 лютого 2017 року,

В С Т А Н О В И Л А:
Вироком Кузнецовського міського суду Рівненської області від 01 лютого 2017 року ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.2 ст.185 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

На підставі ч.ч.1, 4 ст.71 КК України шляхом часткового приєднання до покарання, призначеного за даним вироком, невідбутої частини покарання у виді позбавлення волі строком 1 (один) місяць за попереднім вироком Святошинського районного суду м. Києва від 14 квітня 2015 року призначено ОСОБА_6 остаточне покарання за сукупністю вироків у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки і 1 (один) місяць.

За вироком суду, 04 жовтня 2015 року близько 21 години 55 хвилин ОСОБА_6 , перебуваючи в приміщенні кафе «Полуничка», розташованому по мікрорайону Перемоги у м. Вараш Рівненської області, усвідомлюючи, що за його діями ніхто не спостерігає, умисно, повторно, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу намагався таємно викрасти із шухляди тумбочки, що знаходиться в приміщенні кафе «Полуничка», грошові кошти в сумі 1040 (одна тисяча сорок) грн., які поклав до задньої кишені штанів. Після цього ОСОБА_6 , виконавши усі дії, які вважав необхідними для викрадення грошових коштів, направився до виходу з вказаного кафе, але не зміг довести свій злочинний умисел до кінця з причин, що не залежали від його волі, так як був викритий відвідувачем кафе «Полуничка» ОСОБА_8 та в подальшому затриманий вказаною особою та працівником кафе ОСОБА_9 , які викликали працівників Державної служби охорони.

У поданій на вирок суду апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 вважає вирок суду першої інстанції в частині призначеного покарання надто суворим та таким, що не відповідає вчиненому кримінальному правопорушенню та особі обвинуваченого. Зазначає, що судом при призначенні покарання не в повній мірі взято до уваги те, що він має постійне місце проживання, де характеризується позитивно, за період перебування на обліку Володимирецького районного відділу з питань пробації Західного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції порушень не допускав, з`являвся на виклики, в повному обсязі виконував обов`язки покладені судом Святошинського району м. Києва, у лікарів нарколога та психіатра не перебуває. Просить вирок Кузнецовського міського суду Рівненської області від 01 лютого 2017 року в частині призначеного покарання змінити, призначивши більш м`яке покарання.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_7 щодо задоволення апеляційної скарги, думку прокурора, яка просила залишити вирок суду без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з вимогами ч.1 ст.404 КПК України вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог, передбачених КПК України. Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, зазначених вимог суд першої інстанції дотримався не в повній мірі.

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, за який його засуджено, підтверджується сукупністю доказів, розглянутих в судовому засіданні, яким дана правильна юридична оцінка, що не оспорюється і в поданій апеляційній скарзі.

Під час апеляційного розгляду кримінального провадження істотних порушень вимог КПК України та закону України про кримінальну відповідальність, які могли б вплинути на правильність висновків суду та доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_6 , не встановлено.

Згідно статті 414 КПК України невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

Відповідно до ст.65 КК України суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, відповідно до положень Загальної частини Кримінального кодексу України, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Статтею 50 КК України передбачено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження та вироку, при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд першої інстанції в повній мірі врахував ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, за місцем проживання характеризується позитивно, думку потерпілої ОСОБА_10 , яка претензій до обвинуваченого немає та просила пом`якшити покарання, наявність пом`якшуючих покарання обставин, а саме щирого каяття, сприяння в розкритті злочину та добровільне відшкодування завданого збитку. Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 , судом не встановлено. Крім того, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, проходив стаціонарне лікування в реабілітаційному центрі 12+ від наслідків хімічної залежності з 07 жовтня 2015 року до 01 січня 2016 року, після чого за власним бажанням перервав курс лікування. Судом враховано, що обвинувачений ОСОБА_6 на шлях виправлення не став, та вчинив інкримінований злочин під час іспитового строку за попереднім вироком.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно призначив покарання обвинуваченому ОСОБА_6 у виді позбавлення волі на строк, визначений санкцією ч.2 ст.185 КК України, що відповідно до ч.3 ст.68 КК України не може перевищувати двох третин максимального строку найбільш суворого виду покарання (позбавлення волі), передбаченого санкцією ч.2 ст.185 КК України, яке, з врахуванням обставин та системності вчиненого злочину, не можна вважати надто суворим.

Враховуючи встановлені судом першої інстанції обставини справи, ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого ОСОБА_6 , пом`якшуючі покарання обставини, вчинення обвинуваченим ОСОБА_6 інкримінованого йому злочину під час іспитового строку за попереднім вироком, колегія суддів вважає, що підстав для пом`якшення покарання немає. Покликання обвинуваченого ОСОБА_6 в апеляційній скарзі на те, що при призначенні йому покарання необхідно врахувати те, що він має постійне місце проживання, де характеризується позитивно, за період перебування на обліку Володимирецького районного відділу з питань пробації Західного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції порушень не допускав, з`являвся на виклики, в повному обсязі виконував обов`язки покладені судом Святошинського районного суду м. Києва, у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, і у зв`язку з цим призначити більш м`яке покарання, колегія суддів вважає безпідставними та такими, що не ґрунтуються на вимогах закону.

Нових обставин на обґрунтування пом`якшення призначеного обвинуваченому ОСОБА_6 покарання в судовому засіданні апеляційного суду не наведено. Тому доводи обвинуваченого в апеляційній скарзі про те, що призначене покарання судом першої інстанції щодо нього не відповідає ступеню тяжкості вчиненого ним злочину та його особі внаслідок суворості, визнаються колегією суддів як безпідставні.

У відповідності до ч.2 ст.409 КПК України підставою для скасування або зміни вироку суду першої інстанції може бути невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого. Згідно статті 414 КПК України невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість

Виходячи з вищенаведеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції в повній мірі врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого ОСОБА_6 , наявність обставин, що пом`якшують його покарання, який неодноразово судимий за вчинення умисних злочинів, однак належних висновків не зробив та вчинив нове умисне тяжке кримінальне правопорушення під час іспитового строку, що свідчить про його стійку схильність до вчинення кримінальних правопорушень, та призначив обвинуваченому ОСОБА_6 покарання, яке є необхідним та достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів. На думку колегії суддів, таке покарання відповідає вимогам ст.ст.50, 65 КК України та підстав для його пом`якшення немає, тому апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_6 задоволенню не підлягає.

Колегія суддів вважає за необхідне ОСОБА_6 взяти під варту у зв`язку з набранням вироку Кузнецовського міського суду Рівненської області та ухвали апеляційного суду законної сили.

Згідно ч.4 ст. 532 КПК України судові рішення суду апеляційної інстанції набирають законної сили з моменту їх проголошення

Враховуючи викладене та керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :
Вирок Кузнецовського міського суду Рівненської області від 01 лютого 2017 року щодо ОСОБА_6 залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 без задоволення.

Взяти під варту ОСОБА_6 в залі суду.

Строк відбування покарання ОСОБА_6 рахувати з 20 квітня 2017 року.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення її апеляційним судом, а обвинуваченим ОСОБА_6 в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Головуючий: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2 ОСОБА_3