Справа №591/2897/17 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-сс/788/377/17 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Подання про обрання, зміну запобіжного заходу та продовження строків тримання під вартою, про проведення обшуку
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 серпня 2017 року колегія суддів з розгляду справ та матеріалів кримінального судочинства Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

представника власника майна ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми апеляційні скарги адвоката ОСОБА_8 , що діє в інтересах власника майна ОСОБА_7 , та власника майна ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми від 07 липня 2017 року, про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000065 від 07.02.2017 року, -

ВСТАНОВИЛА:
Старший слідчий слідчого відділу прокуратури Сумської області ОСОБА_10 звернувся до слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми з клопотанням про накладення арешту на майно, що 06.07.2017 року було вилучено в ході проведення обшуку адмінбудівель митного посту «Бачівськ» Сумської митниці ДСФ в рамках кримінального провадження № 0000065 від 07.02.2017 року внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за фактом систематичного одержання співробітниками митного посту «Бачівськ» Сумської митниці ДСФ неправомірної вигоди від громадян за безкоштовний пропуск товару на територію Російської Федерації товарів, які не підлягають вивезенню (антикваріату, продуктів харчування), а також не притягнення до відповідальності за переміщення товарів з приховуванням від митного огляду.

07 липня 2017 року ухвалою слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми клопотання старшого слідчого ОСОБА_10 було задоволено та накладено арешт на вилучене 06.07.2017 року в ході обшуку адмінбудівель митного посту «Бачівськ» Сумської митниці ДСФ майно.

Не погодившись з ухвалою слідчого судді адвокат ОСОБА_8 , що діє в інтересах власника майна ОСОБА_7 , та власник майна ОСОБА_9 оскаржили її в апеляційному порядку. При цьому, подали клопотання про поновлення пропущеного ними строку на апеляційне оскарження.

Так, адвокат ОСОБА_8 стверджує про те, що на вчасність подачі апеляційної скарги вплинуло те, що оскаржувана ухвала слідчого судді була постановлена без участі власника майна ОСОБА_7 , інтереси якого він представляє, та ОСОБА_7 у період з 13.07.2017 року по 23.07.2017 року перебував на лікарняному.

ОСОБА_9 свій пропуск строку апеляційного оскарження ухвали слідчого судді обґрунтовує тим, що розгляд клопотання слідчого відбувався за його відсутності, про існування оскаржуваної ним ухвали слідчого судді від 07.07.2017 року він не знав та отримав її копію лише 01.08.2017 року.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_8 просить ухвалу слідчого судді скасувати в частині накладення арешту на вилучене в ході обшуку майно, а саме грошові кошти, ОСОБА_7 та постановити нову ухвалу, якою слідчому відмовити в задоволенні клопотання в частині накладення арешту на майно ОСОБА_7 .

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що слідчий суддя при винесенні ухвали не врахував відсутність доказів того, що зазначене в клопотанні майно є предметом кримінального правопорушення і може бути використане для встановлення обставин у даному кримінальному провадженні, а також те, що клопотання слідчого та додані до нього матеріали не містять правових підстав для арешту майна, передбачених ст. 170 КПК України. Крім того, на думку апелянта не була врахована і та обставина, що власник майна ОСОБА_7 , не має статусу підозрюваного в даному кримінальному провадженні. Також, адвокат вважає, що в клопотанні слідчого не вказано правову підставу чи мету накладення арешту на майно, вилучене в ході обшуку на столі ОСОБА_7 , та не наведено доказів необхідності застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження. Звертає увагу апелянт і на ту обставину, що протокол обшуку містить неправдиві відомості, оскільки до нього не була долучена заява ОСОБА_7 про те, що грошові кошти він поклав на робочий стіл діставши їх зі своїх кишень та особистої сумки, а тому дана обставина, на думку апелянта позбавила суддю можливості з`ясувати походження вказаних грошових коштів та їх приналежність до предмету кримінального правопорушення (неправомірної вигоди).

Інший власник арештованого майна, ОСОБА_9 , в своїй апеляційній скарзі теж ставить питання про скасування ухвали слідчого судді в частині накладення арешту на його грошові кошти, просить постановити нову ухвалу, якою слідчому відмовити у задоволенні його клопотання та накладенні арешту на його майно.

В обґрунтування своїх вимог апелянт наводить аналогічні підстави для скасування ухвали слідчого судді, що і адвокат ОСОБА_8 , а саме те, що при постановленні рішення слідчий суддя не врахував відсутність доказів того, що зазначене в клопотанні майно є предметом кримінального правопорушення і може бути використане для встановлення обставин у справі, а також те, що клопотання та додані до нього матеріали не містять правових підстав для арешту його майна, в ньому не вказано мети накладення арешту на майно та не наведено доказів необхідності застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження. Крім цього, звертає увагу і на те, що він не має статусу підозрюваного.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи адвоката ОСОБА_8 , що діє в інтересах власника арештованого майна ОСОБА_7 , який просив поновити йому строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді та задовольнити вимоги його апеляційної скарги скасувавши оскаржувану ним ухвалу в частині накладення арешту на майно ОСОБА_7 , думку прокурора ОСОБА_6 , який вважав рішення слідчого судді законним та обґрунтованим, а тому просив залишити його без зміни, а вимоги апеляційних скарг адвоката ОСОБА_8 та ОСОБА_9 без задоволення, перевіривши матеріали клопотання слідчого, доводи клопотань апелянтів про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді та доводи поданих ними апеляційних скарг, колегія суддів дійшла до таких висновків.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 395 КПК України ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення. Згідно частини третьої зазначеної статті, якщо ухвалу суду було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Частиною 1 ст. 117 КПК України передбачено, що пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження 07 липня 2017 року апелянти дійсно не приймали участі в судовому розгляді клопотання слідчого про накладення на їх майно арешту, про що безпосередньо свідчить журнал судового засідання (а.с. 20) та зміст оскаржуваного судового рішення (а.с. 21), крім цього, колегія суддів враховує факт тимчасової втрати працездатності ОСОБА_7 та факт отримання власниками арештованого майна копії ухвали слідчого судді поза межами строку на її апеляційне оскарження.

Тому, враховуючи вказані обставини, з метою забезпечення вільного доступу до правосуддя, права на апеляційне оскарження, колегія суддів вважає за необхідне поновити адвокату ОСОБА_8 та власнику арештованого майна ОСОБА_9 строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми від 07 липня 2017 року.

Щодо поданих на вказану ухвалу слідчого судді апеляційних скарг, то колегія суддів, вивчивши їх вимоги, дійшла до наступних висновків.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб; умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно ст. 94, ст.132, ст. 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки згідно ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Однак, зазначених вимог закону слідчий суддя та слідчий не дотрималися.

Як вбачається з матеріалів провадження, слідчим відділом прокуратури Сумської області здійснюється досудове розслідування в кримінальному провадженні, зареєстрованому в ЄРДР під № 0000065 від 07.02.2017 року за ознаками злочину, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, і при цьому фабула кримінального правопорушення, яке перебуває в провадженні прокуратури викладено так «...працівники правоохоронного систематично одержують неправомірну »

07 липня 2017 року старший слідчий слідчого відділу прокуратури Сумської області ОСОБА_10 звернувся до слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми з клопотанням про накладення арешту на майно (грошові кошти), які 06.07.2017 року були вилучені в ході проведення обшуку адмінбудівель митного посту «Бачівськ» Сумської митниці ДСФ, посилаючись на те, що арешт грошових коштів необхідний з метою виконання завдань у даному кримінальному провадженні та попередження настання негативних наслідків, а тому в органу досудового розслідування виникла необхідність в накладенні арешту на вказані грошові кошти.

07 липня 2017 року ухвалою слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми клопотання слідчого про накладення арешту на майно (грошові кошти) було задоволено, при цьому слідчий суддя в ухвалі послався на п.1 ч.2 ст.170 КПК України, а саме, що арешт майна допускається з метою забезпечення речових доказів

Вивчивши зміст клопотання слідчого, колегія суддів приходить до висновку про те, органом обвинувачення в клопотанні, в порушення вимог п.1 ч.2 ст.171 КПК України не було, відповідно до положень ст.170 КПК України, зазначено мету арешту майна, а доданий до клопотання витяг з ЄРДР під № 0000065 від 07.02.2017 року, виходячи зі змісту фабули кримінального правопорушення, а саме : «працівники правоохоронного систематично одержують неправомірну», ніяким чином доводи клопотання не обґрунтовує.

Слідчий суддя не звернувши увагу на такі недоліки клопотання слідчого, прийняв його до розгляду, та наклав арешт на вилучене майно з метою забезпечення речових доказів.

Колегія суддів зазначає, що в даному випадку висновок слідчого судді про наявність підстав для накладення арешту з метою забезпечення збереження речових доказів, не відповідає фактичним обставинам справи, оскільки клопотання слідчого, яке було предметом розгляду, не містить зазначеної мети арешту.

Таким чином, слідчий суддя приймаючи таке рішення, вийшов за межі даного клопотання та без належних на те правових підстав наклав арешт з метою, яка була відсутня у клопотанні, що суперечить положенням ч. 3 ст. 26 КПК України, чим допустив невідповідність своїх висновків фактичним обставинам справи, що відповідно до п.2 ч.1 ст.409 КПК України є підставою для зміни чи скасування судового рішення.

Крім цього, відповідно до вимог 173 КПК України, при вирішенні питання при накладенні арешту на майно, слідчий суддя повинен врахувати, крім іншого - достатність доказів, що вказують на вчинення злочину та правову підставу для арешту майна.

Як зазначалося вище в ЄРДР під № 0000065 від 07.02.2017 року за ознаками злочину, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, кримінальне правопорушення, в рамках якого і був накладений арешт на вилучене майно, внесено за таким фактом «...працівники правоохоронного систематично одержують неправомірну».

Колегія суддів зазначає, що з такого витягу з кримінального провадження № 0000065 взагалі не вбачається, що воно порушене по факту отримання неправомірної вигоди саме працівниками Сумської митниці ДСФ, при цьому в матеріалах справи відсутні будь-які дані на підтвердження того, що до вказаного витягу вносилися зміни (уточнення) та він вже містить більш конкретну інформацію в частині якого ж саме правоохоронного органу працівники систематично отримують неправомірну вигоду.

Тобто, в наявних матеріалах, під час апеляційного перегляду відсутні будь-які докази, що свідчать про наявність обґрунтованої підозри щодо вчинення кримінального правопорушення саме працівниками Сумської митниці ДФС.

Крім того, як підтвердив в ході апеляційного перегляду ухвали слідчого судді, прокурор, а саме станом на 28.08.2017 року зміни до ЄРДР № 0000065 не вносилися, і після обшуку, проведеного 06.07.2017 року в ході якого і були виявлені та вилучені грошові кошти в службових кабінетах ОСОБА_7 та ОСОБА_9 , підозра жодній особі не пред`явлена.

Так, відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, арешт майна є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Враховуючи викладене мотивування клопотання, слідчий в розумінні вимог ст. 132 КПК України не надав достатніх і належних доказів тих обставин, на які послався у клопотанні, а слідчий суддя у відповідності до ст. 94 КПК України, належним чином не оцінив ці докази, з точки зору їх достатності та взаємозв`язку для прийняття рішення.

Вказані обставини вплинули і на те, що належним чином не було встановлено, як в ухвалі слідчого судді, так і в клопотанні слідчого, правової підстави для накладення арешту на грошові кошти ОСОБА_7 та ОСОБА_9 , що були вилучені в ході обшуку адмінбудівель митного посту «Бачівськ» Сумської митниці ДСФ.

Беручи до уваги зазначене, а також те, що за матеріалами, які додані до клопотання слідчого, відсутні докази, що грошові кошти ОСОБА_7 та ОСОБА_9 , відповідають критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України, то існування правової підстави для арешту вказаних грошових коштів із вказаною метою є передчасним.

До того ж, ні з клопотання слідчого, ні з ухвали слідчого судді не вбачається реальна сума вилучених грошових коштів.

Таким чином, колегія суддів вважає, що слідчий суддя допустив неповноту судового розгляду і за встановлених порушень, така ухвала слідчого судді не може визнаватись законною та обґрунтованою.

Крім цього, посилання слідчого судді на ту обставину, що грошові кошти, в тому числі ОСОБА_7 та ОСОБА_9 , що були вилучені в ході обшуку адмінбудівель митного посту «Бачівськ» Сумської митниці ДСФ підлягають арешту, оскільки при розгляді клопотання встановлено достатньо даних для висновку, що ці грошові кошти є об`єктом кримінально протиправних дій та визнані речовим доказом у кримінальному провадженні також не містить під собою правового підґрунтя, на підставі того, що дане твердження належним чином необґрунтоване та невмотивоване, а є тільки звичайним посиланням на відповідну норму кримінального процесуального закону. Слідчим суддею не дано належну оцінку тому, що клопотання слідчого про арешт майна не відповідає вимогам ст. 171 КПК України.

Взагалі, колегія суддів відмічає, що ухвала слідчого судді щодо накладення арешту на грошові кошти ОСОБА_7 та ОСОБА_9 , які були вилучені в ході обшуку адмінбудівель митного посту «Бачівськ» Сумської митниці ДСФ, є цілком формальною, необґрунтованою, невмотивованою, винесеною без належного об`єктивного з`ясування обставин кримінального провадження.

Разом з тим, колегія суддів зазначає, що розгляд даних матеріалів кримінального провадження проведений у відповідності до ст. 404 КПК України, тобто в межах вимог апеляційних скарг адвоката ОСОБА_8 , що діє в інтересах власника майна ОСОБА_7 , та власник майна ОСОБА_9 , та здійснює апеляційний перегляд ухвали слідчого судді виключно в частині правомірності накладення арешту на грошові кошти ОСОБА_7 та ОСОБА_9 .

На підставі викладених обставин, які свідчать про однобічність і необ`єктивність судового розгляду, істотне порушення вимог КПК України, ухвала слідчого судді, в частині накладення арешту на грошові кошти ОСОБА_7 та ОСОБА_9 , як незаконна підлягає скасуванню, а апеляційні скарги - задоволенню з постановленням апеляційним судом в цій частині нової ухвали про відмову у задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту на грошові кошти ОСОБА_7 та ОСОБА_9 , як такого, що внесено до суду з порушенням вимог КПК Українита за недоведеності необхідності арешту майна.

Керуючись ст.ст. 117,170, 171, 173, 404, 405, 407, 412, 422 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:
Поновити адвокату ОСОБА_8 та власнику майна ОСОБА_9 строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми від 07 липня 2017 року про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000065 від 07.02.2017 року.

Апеляційні скарги адвоката ОСОБА_8 та власника майна ОСОБА_9 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми від 07 липня 2017 року, в частині накладення арешту на виявлені в приміщенні митного оформлення на робочому столі ОСОБА_9 грошові кошти, які упаковані до пакету № 2, та в частині накладення арешту на виявлені в приміщенні митного оформлення на робочому столі ОСОБА_7 , грошові кошти, які упаковані до пакету № 1 скасувати.

Постановити в цій частині нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання старшого слідчого слідчого відділу прокуратури Сумської області ОСОБА_10 про накладення арешту на грошові кошти виявлені на робочому столі ОСОБА_7 , пакет № 1, та відмовити про накладення арешту на грошові кошти вилучені на робочому столі ОСОБА_9 , пакет № 2.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

.