УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" грудня 2016 р. Київський районний суд м. Харкова у складі:
слідчого судді - ОСОБА_1 ,
при секретарі - ОСОБА_2 ,
за участю слідчого - ОСОБА_3 ,
Ст. слідчий в ОВС СУ ГУНП в Харківській області підполковник поліції ОСОБА_4 21.12.2016 звернулася до Київського районного суду м. Харкова з клопотанням, погодженим з прокурором відділу прокуратури Харківської області молодшим радником юстиції ОСОБА_5 , у якому просив: 1) Накласти арешт на майно ОСОБА_6 - автомобіль «Тойота-Прадо» р.н. НОМЕР_1 шляхом заборони його ремонтування, користування, розпорядження та відчуження; 2) Відповідальність за зберіганням автомобіля «Тойота-Прадо» р.н. НОМЕР_1 покласти на слідчий відділ з розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП в Харківській області.
Підставами для арешту майна слідчий вказує, що 27.12.2016 приблизно о 17 год. водій ОСОБА_7 , керуючи в нетверезому стані автомобілем «Тойота-Прадо» р.н. НОМЕР_1 , в районі розташування АЗС «БРСМ», що за адресою: м. Харків, вул. Салтівське шосе, 173, не впорався з керуванням, виїхав на смугу руху зустрічного напрямку, де скоїв зіткнення з а/м ВАЗ-2102 р.н. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_8 .
Внаслідок дорожньо-транспортної події малолітня пасажир а/м ВАЗ-2102 ОСОБА_9 2016 р.н. загинула на місці пригоди, а водій цього автомобіля (батько дитини) та інший пасажир ОСОБА_10 (мати дитини) з численними тілесними ушкодженнями госпіталізовані до лікарні невідкладної допомоги м. Харкова.
27.12.2016 о 21:45 год., під час огляду місця пригоди, автомобіль «Тойота-Прадо» р.н. НОМЕР_1 був вилучений як речовий доказ і поставлений на майдан тимчасового тримання транспортних засобів міста Харкова.
Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, автомобіль «Тойота-Прадо» р.н. НОМЕР_1 2006 року випуску належить ОСОБА_6 , яка зареєстрована мешкає за адресою: АДРЕСА_1 (тел. НОМЕР_3 ).
Автомобіль «Тойота-Прадо» р.н. НОМЕР_1 в наслідок ДТП отримав механічні пошкодження усієї передньої частини кузову.
Відповідно до ст. 98 КПК України, автомобіль «Тойота-Прадо» р.н. НОМЕР_1 може бути речовим доказом у зазначеному кримінальному провадженні, тобто знаряддям вчинення кримінального правопорушення, що зберіг на собі його сліди та містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.
Слідчий просив накласти арешт на майно з метою забезпечення збереження речового доказу автомобіля «Тойота-Прадо» р.н. НОМЕР_1 .
У судовому засіданні слідчий підтримав подане клопотання, просив про його задоволення.
Власник автомобіля ОСОБА_6 та прокурор відділу прокуратури Харківської області ОСОБА_5 , про день та час розгляду клопотання слідчого повідомлялись своєчасно та належним чином, проте у судове засідання не з"явились.
Згідно Рапорту слідчого СУ ГУ НП в Х/о ОСОБА_3 від 29.12.2016, слідчим СУ ГУ НП в Х/о ОСОБА_4 за телефоном було викликано ОСОБА_6 28.12.2016 у судове засідання, призначене на 11-00 год. 29.12.2016 та повідомлено про розгляд клопотання про арешт автомобіля.
Слідчий також вказала, що автомобіль знаходиться на майданчику тимчасового зберігання транспортних засобів за адресою: м. Харків, вул. Пушкінська, 107.
Враховуючи вимоги ч.1 ст.172 КПК України щодо терміну розгляду клопотання, слідчий суддя вважає за можливе розглянути клопотання без участі власника автомобіля ОСОБА_6 та прокурора ОСОБА_5 .
Більш того, власник майна, який не був присутнім при розгляді клопотання про арешт майна, має право заявити клопотання про скасування арешту майна в порядку та на підставах, визначених ст. 174 КПК України.
Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Згідно вимог п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
За змістом ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цього Кодексу, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.
Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до ч. 2 ст. 98 КПК України, документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.
Відповідно до ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу).
Згідно ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.
Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу (ч. 1 ст. 173 КПК України).
Слідчим доведено, що вищевказаний автомобіль має значення для забезпечення даного кримінального провадження, за існування розумних підозр вважати, що це майно є доказом злочину, за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.
Слідчий суддя вважає, що вилучений відповідно до протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 27.12.2016 автомобіль «Тойота-Прадо» р.н. НОМЕР_1 , підлягає арешту, оскільки не застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна може в подальшому перешкодити кримінальному провадженню. На виконання вимог ч.1 ст.173 КПК України слідчий довів слідчому судді необхідність арешту майна, а також наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.170 КПК України.
Враховуючи викладене, слідчий суддя приходить до висновку про наявність правових підстав до арешту майна, враховує можливість використання його як доказу у даному кримінальному провадженні, наслідки арешту майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а тому клопотання про арешт майна підлягає задоволенню.
Відповідно до ч.4 ст.173 КПК України, слідчий суддя при задоволенні клопотання про арешт майна, зобов"язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаться на інтересах інших осіб.
Враховуючи вказану вимогу КПК України, слідчий суддя вважає за необхідне заборонити власнику автомобіля «Тойота-Прадо» р.н. НОМЕР_1 - ОСОБА_6 , відчуження, продаж, керування та ремонтування, зазначеним автомобілем, до скасування арешту майна у встановленому КПК України порядку.
Клопотання про фіксацію процесуальної дії за допомогою технічних засобів під час розгляду питання слідчим суддею від учасників процесуальної дії не надійшло, за ініціативою суду не здійснюється, що відповідає положенням ст.107 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 7,107, 132, 98, 167, 170-173, 309, 372 КПК України, слідчий суддя,-
Накласти арешт на автомобіль «Тойота-Прадо» р.н. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_6 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом заборони його відчуження, продажу, керування та ремонтування, до скасування арешту майна у встановленому нормами КПК України порядку.
Місцем зберігання арештованого автомобіля «Тойота-Прадо» р.н. НОМЕР_1 визначити майданчик тимчасового зберігання транспортних засобів, який розташований за адресою: м. Харків, вул.. Пушкінська, 107, відповідно до п. 20 Порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження, затвердженого постановою КМУ № 1104 від 19.11.2012.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду Харківської області протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1