Дата документу Справа № 1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
ЄУ № 331/140/17-к Слідчий суддя ОСОБА_1
Провадж. №11-сс/778/82/17 Доповідач 2 інст. ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5

розглянула 20 січня 2017року у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі матеріали провадження за апеляційною скаргою захисника підозрюваного ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 12 січня 2017 року про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Запоріжжя, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.307 КК України.

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_8 ,

адвокат ОСОБА_7 .

Як вбачається з матеріалів провадження органами досудового розслідування ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, за наступних обставин.

Так, 04 березня 2016 року о 14 годині 45 хвилин, ОСОБА_6 , будучи собою, яка раніше вчинила злочин передбачений ст.309 КК України, діючи незаконно в порушення вимог ст.ст. 25, 26 Закону України Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори, маючи умисел на незаконне придбання, зберігання з метою подальшого збуту, а також збут наркотичного засобу, діючи умисно, повторно, з метою особистого збагачення, знаходячись біля будинку № 148 по пр.Соборний в м.Запоріжжя, отримав від ОСОБА_9 грошові кошти в сумі 300 гривен. Після чого ОСОБА_6 реалізовуючи свій злочинний умисел на незаконне придбання, зберігання з метою збуту, а також збут наркотичного засобу, знаходячись біля будинку 42 по вул. Шкільній в м.Запоріжжя, при невстановлених слідством обставинах, незаконно придбав у невстановленої слідством особи, порошкоподібну речовину у згортку з фольги, яка згідно висновку експерта № 405 від 14.04.2016 року, є наркотичним засобом «метадон», маса якого склала 0,0042г в перерахунку на основу.

В цей же день, о 15 годині 04 хвилини, ОСОБА_6 маючи умисел на незаконний збут наркотичної речовини «метадон», знаходячись біля будинку № 42 по вул..Шкільній в м.Запоріжжя, незаконно збув ОСОБА_9 порошкоподібну речовину у згортку з фольги, яка згідно висновку експерта № 405 від 14.04.2016 року, є наркотичним засобом «метадон», маса якого склала 0,0042г в перерахунку на основу.

Своїми умисними діями ОСОБА_6 вчинив злочин, передбачений ч.2 ст.307 КК України, який кваліфікується як: незаконне придбання, зберігання з метою збуту, а також незаконний збут наркотичного засобу, вчинений повторно, особою, яка вчинила злочин передбачений ст.309 КК України.

18 лютого 2016 року до ЄРДР внесено відомості за № 0000046 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.307 КК України.

11 січня 2017 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.307 КК України.

12 січня 2017 року слідчий Олександрівського ВП Дніпровського ВП ГУНП України в Запорізькій області, капітана поліції ОСОБА_10 , за погодженням з прокурором, звернувся до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , в обґрунтування якого вказав на обґрунтованість його підозри у вчиненні тяжкого злочину та її підтвердження наявними в матеріалах провадження доказами, зазначив про наявність ризиків, передбачених п.п.1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України і неможливість запобігти зазначеним ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Задовольняючи клопотання слідчого та обираючи стосовно ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою терміном на 60 днів з одночасним визначенням застави у розмірі 32000 гривень та покладенням на підозрюваного обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, слідчий суддя прийняв до уваги, що ОСОБА_6 офіційно ніде не працює, та не має постійного доходу, будучи особою, яка раніше вчинила злочини в сфері незаконного обігу наркотичних речовин, з метою особистого збагачення, судимість за скоєння яких не зняті та не погашені у встановленому законом порядку, на шлях виправлення та перевиховання не став. Згідно протоколу допиту свідка ОСОБА_9 від 23 липня 2016 року, ОСОБА_6 збував наркотичні засоби ще декілька особам, вживав наркотичні засоби зі свідком і іншими особами за місцем свого проживання у квартирі АДРЕСА_2 , тому, суд погодився з доводами слідчого та прокурора, що ОСОБА_6 може продовжувати скоювати кримінальні правопорушення і більш м`який запобіжний захід не забезпечить цілей кримінального провадження.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_7 , посилаючись на незаконність і обґрунтованість ухвали, зазначає, що слідчий суддя в порушення норм кримінального процесуально закону вийшов за межі клопотання, навівши в ухвалі епізод від 22.04.2016 року, підозра щодо якого не висувалася ОСОБА_6 , також вказав, що суддя не врахував відсутність обґрунтованих ризиків, передбачених ст.177 КПК України. Крім того, слідчий суддя лише обґрунтував неможливість обрання ОСОБА_6 запобіжного заходу не пов`язаного з позбавленням волі, не навівши доказів, і не врахувавши стану здоров`я ОСОБА_6 , наявність у нього міцних соціальних зв`язків, постійного місця мешкання, малолітньої дитини на утриманні, виконання ним обраних щодо нього раніше запобіжних заходів, наявність осіб, які висловили бажання бути поручителями за ОСОБА_6 . Просить ухвалу скасувати та обрати ОСОБА_6 запобіжний захід, не пов`язаний з позбавленням волі.

Заслухавши доповідь судді, адвоката ОСОБА_7 , який підтримав вимоги апеляційної скарги, прокурора, який вважав ухвалу законною та обґрунтованою, перевіривши матеріали справи, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

При формулюванні встановлених фактичних обставин справи слідчий суддя, вказавши епізод від 22 квітня 2016 року, який в клопотанні слідчого про обрання запобіжного заходу ОСОБА_6 не зазначався, а за наявними у матеріалах провадження відомостями повідомлення про підозру - підозра щодо цього епізоду ОСОБА_6 не висувалася, вийшов за межі клопотання та збільшив об`єм висунутої підозри, що є неприпустимим.

Крім того, судимість ОСОБА_6 від 23.07.2013 року, на яку послався слідчий суддя в оскаржуваному рішенні та фактично взяв до уваги при визначенні ризиків, у відповідності до ст. 89 КК України, є погашеною.

У відповідності до ст. 29 Конституції Українита ст.ст.176,177,178 КПК України, право на свободу і особисту недоторканість є одним із найбільш значущих прав людини. Слід враховувати те, що обираючи запобіжний захід - тримання під вартою, обмежуються конституційніправа і свободи особи, ще до визнання її винуватою у вчиненні злочину, а запоіжний захід у виді тримання під вартою є винятковим і найбільш суворим запобіжним заходом, застосовується лише тоді, коли є всі підстави вважати, що інші менш суворі запобіжні заходи можуть не забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків і належної поведінки останнього.

Відповідно до положень ст. 183 КПК України, запобіжний захід у виді тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України та вказаною нормою передбачені виключення, які, натомість, не стосуються обставин даного провадження.

Застосування запобіжного заходу з іншою метою не допускається.

Крім того, при судовому розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд повинен врахувати вимоги п.п. 3,4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду, згідно з якими обмеження прав особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Як вбачається із матеріалів кримінального провадження вище зазначених вимог Закону слідчим суддею дотримано не було.

За змістом поданої апеляції, обгрунтованність висунутої стосовно ОСОБА_6 підозри за ч.2 ст. 307 КК України не оспорюється та, з урахуванням наданих доказів та початкової стадії досудового розслідування, є такою, що заслуговує на увагу.

Однак, слідчий суддя, належним чином не перевіривши клопотання слідчого в частині наявності ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК України щодо переховування, не умотивувавши свій висновок, зазначив в ухвалі про доведеність стороною обвинувачення неможливості застосування більш м`яких запобіжних заходів, що без належного обґрунтування слід вважати припущеннями.

З вище наведеними висновками колегія суддів не може погодитись, оскільки немає жодних підстав стверджувати, що підозрюваний, за наявності місця проживання та реєстрації, сім`ї та малолітньої дитини, що встановлено слідчим суддею та підтверджується матеріалами справи може переховуватися від органів слідства чи суду.

Натомість, з огляду на обізнанність підозрюваного щодо свідка у провадженні, підтримання з ним спілкування, неодноразові притягнення ОСОБА_6 до кримінальної відповідальності, ризики щодо впливу на свідка ОСОБА_11 у даному провадженні та вчинення іншого злочину, є доведеними.

Разом з тим, на думку колегії суддів, з урахуванням висунутої підозри щодо одного епізоду злочинної діяльності, прокурором не доведено, що жоден з інших більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

За практикою Європейського суду з прав людини - суд зобов`язаний проаналізувати особисті обставини заявника докладніше та навести на користь тримання його під вартою конктертні підстави, підкріплені доказами.

Зазначеного вище слідчий суддя не виконав.

З огляду на наведене, колегія суддів вважає, що зазначені слідчим в клопотанні доводи не дають підстави вважати, що належну поведінку підозрюваного неможливо забезпечити шляхом застосування альтернативного запобіжного заходу.

Крім цього, не врахована тривалість, що минула з дати вчинення кримінального правопорушення до часу звернення органу слідства з відповідним клопотанням та відсутність відомостей про будь-яку негативну поведінку підозрюваного за вказаний період.

Лише тяжкість вчиненого кримінального правопорушення у скоєнні якого підозрюється ОСОБА_6 , в даному випадку, не може слугувати підставою для обрання йому найсуворішого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Враховуючи зазначене, колегія суддів приходить до висновку, що належну поведінку ОСОБА_6 можливо забезпечити шляхом застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту цілодобового зх. Носінням електронного засобу контролю та покладенням обов`язків, передбачених ч.5 ст. 194 КПК України.

На думку колегії суддів, такий запобіжний захід здатний забезпечити виконання процесуальних обов`язків та запобігти спробам підозрюваного впливати на свідка і вчиняти інші кримінальні правопорушення.

За таких обставин, зазначені в апеляційній скарзі доводи і підстави, з яких захисник просить скасувати ухвалу слідчого судді та застосувати більш м`який запобіжний захід, знайшли своє підтвердження в апеляційній інстанції, а тому ухвала слідчого судді підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 409, 419, 422 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 12 січня 2017 року про обрання стосовно ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, скасувати.

Ухвалити нову ухвалу, якою клопотання слідчого про застосування відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою задовольнити частково.

Застосувати відносно ОСОБА_6 запобіжний захід строком до 13.03.2017 року у виді цілодобового домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_1 з носінням електронного засобу контролю.

Покласти на ОСОБА_6 , на підставі ч. 5 ст. 194 КПК України, обов`язки прибувати до процесуальних прокурорів та слідчих по даному кримінальному провадженню, суду на усі виклики; утримуватися від спілкування зі свідком по даному кримінальному провадженню ОСОБА_9 .

Звільнити ОСОБА_6 з-під варти негайно.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4