Справа № 183/2949/17
№ 1-кп/183/753/17
В И Р О К
іменем України
29 серпня 2017 року Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:
головуючої судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши в підготовчому судовому засіданні в залі Новомосковського міськрайонного суду обвинувальний акт у кримінальному провадженні внесеного до ЄРДР № 0001395 за обвинуваченням:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Побережжя, Тисменицького району Івано- Франківської області, громадянина України, з повною загально-середньою освітою, розлученого, військовослужбовця за контрактом військової частини польова пошта НОМЕР_1 , старшого водія гаубичного артилерійського взводу гаубичної артилерійської батареї, який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у скоєнні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, -

в с т а н о в и в:
28 липня 2016 року на підставі ст. 20 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» ОСОБА_5 прийнятий у Збройні Сили України на військову службу за контрактом до військової частини - польова пошта НОМЕР_1 .
01 вересня 2016 року наказом №226 командира (по стройовій частині) військової частини польова пошта НОМЕР_1 , солдата ОСОБА_5 було зараховано до списків особового, складу військової частини та призначено на посаду номера обслуги гаубичного артилерійського взводу гаубичної артилерійської батареї.
01 грудня 2016 року наказом № 307 командира (по стройовій частині) військової частини польова пошта НОМЕР_1 , солдата ОСОБА_5 призначено на посаду старшого водія гаубичного артилерійського взводу гаубичної артилерійської батареї.
Відповідно до Закону України про затвердження Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» статті 1 Закону України «Про Оборону України» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій, та відповідно до статті 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку» особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
З моменту видання первинного Указу Президента України № 303 від 17 березня 2014 року "Про часткову мобілізацію" на території України почав діяти особливий період, який триває і до теперішнього часу.
Відповідно до ст.ст. 17, 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є обов`язком громадян України. Ст.ст. 1, 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" визначають, що військовий обов`язок встановлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення Збройних Сил України військовослужбовцями.
Під час проходження військової служби в умовах особливого періоду солдат ОСОБА_5 відповідно до положень Військової присяги та ст.ст. 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту, Збройних Сил України зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок та вимоги військових статутів.
06 грудня 2016 року у відповідності до наказу № 311 командира (по стройовій частині) військової частини польова пошта НОМЕР_1 солдат ОСОБА_5 вважався таким, що вибув у відпустку за сімейними обставинами терміном на 5 діб з 07.12.2016 року по 11.12.2016 року.
Однак, 12 грудня 2016 року солдат ОСОБА_5 , в порушення ст. ст. 17, 65 Конституції України, ст. ст. 1,2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», положень Військової присяги, ст. ст. 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. ст. 1,4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх діянь, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи з метою тимчасового ухилення від проходження військової служби у військовій частині польова пошта НОМЕР_1 , не з`явився вчасно на службу до підрозділу військової частини польова пошта НОМЕР_1 , яка знаходилася на бойовому злагоджені на території НОМЕР_2 загальновійськового полігону за адресою: АДРЕСА_2 , без поважних причин, в умовах особливого періоду, свої службові обов`язки не виконував, час проводив на власний розсуд, не приймаючи мір для повернення до військової частини польова пошта НОМЕР_1 та про своє місцезнаходження до органів військового чи цивільного управління не заявляв до 15 червня 2017 року, коли солдат ОСОБА_5 самостійно прибув до військової прокуратури Дніпропетровського гарнізону та заявив про себе.
Таким чином у період з 12 грудня 2016 року до 15 червня 2017 року включно, солдат ОСОБА_5 не з`явився вчасно на службу без поважних причин, в умовах особливого періоду.
Дії ОСОБА_5 кваліфіковані за ч. 4 ст. 407 КК України, як не з`явлення вчасно на службу без поважних причин, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану військовослужбовцем (крім строкової служби).
В підготовчому судовому засіданні прокурор надала угоду про визнання винуватості, відповідно до якої обвинувачений повністю визнав свою вину, самостійно з`явився до органу досудового розслідування, щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю злочину, прокурор та обвинувачений в присутності захисника, узгодили обвинуваченому більш м`який вид основного покарання, ніж зазначено у санкції ч. 4 ст. 407 КК України із застосуванням ст. 53, ст. 69 КК України у вигляді штрафу в розмірі 500 (п`ятсот) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, тобто 8 500 (вісім тисяч п`ятсот) гривень.

В підготовчому судовому засіданні прокурор висловив думку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості та призначення узгодженого між ними покарання.

Обвинувачений просив задовольнити угоду про визнання винуватості укладену між ним та прокурором.

Захисник обвинуваченого - адвокат ОСОБА_4 просив задовольнити угоду про визнання винуватості між його підзахисним та прокурором.

У обвинуваченого в підготовчому судовому засіданні з`ясовані всі питання, визначені ст. 474 КПК України та роз`яснені наслідки укладення та затвердження угоди, відповідно до п.1 ч.1 ст. 473 КПК України.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, угода відповідає вимогам КПК України та закону.

Таким чином, суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_5 є встановленою, його дії належить кваліфікувати за ч.4 ст. 407 КК України, як не з`явлення вчасно на службу без поважних причин, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану військовослужбовцем (крім строкової служби).
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд враховує, що скоєний ним злочин відноситься до категорії тяжких.

Однак, обвинувачений раніше не судимий, вину визнав повністю, є учасником бойових дій, має на утриманні неповнолітню дитину, обставин, що обтяжують покарання під час досудового розслідування не встановлено. Обставинами, що пом`якшують його покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, визнаються його щире каяття, з`явлення із - зізнанням та активне сприяння розкриттю злочину, а тому суд вважає за можливе призначити йому узгоджене сторонами покарання із застосуванням ст. 69, ст. 53 КК України у вигляді штрафу на користь держави в розмірі 500 (п`ятсот) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, тобто 8 500 (вісім тисяч п`ятсот) гривень.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 370, 371, 373, 374, 376, 475 КПК України, суд,-

у х в а л и в:

ОСОБА_5 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 407 КК України.

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 28 серпня 2017 року в присутності захисника між прокурором військової прокуратури Дніпропетровського гарнізону Південного регіону України та ОСОБА_5 .

Призначити ОСОБА_5 покарання за ч.4 ст. 407 КК України із застосуванням ст. 69 КК України у вигляді штрафу на користь держави в розмірі 500 (п`ятсот) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, тобто 8 500 (вісім тисяч п`ятсот) гривень.

Копію вироку ОСОБА_5 вручити, негайно.

Вирок може бути оскаржений в апеляційний суд Дніпропетровської області через Новомосковський міськрайонний суд протягом 30 днів лише з підстав, передбачених ч.3 ст. 394 КПК України.

Суддя ОСОБА_1