УХВАЛА

01 грудня 2016 року м. Рівне
Слідчий суддя Рівненського міського суду

Рівненської області ОСОБА_1

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора- ОСОБА_3

скаржника- ОСОБА_4

представника скаржника адвоката ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні залі суду м. Рівне скаргу ОСОБА_4 на бездіяльність слідчого щодо неповернення тимчасово вилученого майна в порядку ст.. 303 КПК України,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 звернувся зі скаргою до Рівненського міського суду Рівненської області на бездіяльність слідчого щодо неповернення тимчасово вилученого майна в порядку ст.. 303 КПК України.

У скарзі зазначається, що 28 серпня 2016 року ним було надано слідчому Рівненського ВП ГуНП в Рівненській області автомобіль ВМW 525 ТDS д. н. НОМЕР_1 , який він придбав у 2014 році.

На його неодноразові усні звернення щодо повернення автомобіля слідчий відповідав, що проводяться авто технічні експертизи, і що з цією метою автомобіль ще необхідний слідчому.

Після проведення експертиз 21 листопада 2016 року звернувся до слідчого із письмовою заявою про повернення автомобіля.

Листом від 24 листопада 2016 року слідчий повідомив, що він не має можливості повернути автомобіль - оскільки, автомобіль визнаний речовим доказом у кримінальному провадженні.

Однак, така позиція слідчого не відповідає вимогам чинного законодавства.

Лист слідчого про відмову в поверненні автомобіля був отриманий 24 листопада 2016 року, а тому строк на оскарження був пропущений з поважних причин слідчий зобов`язаний був звернутися до-суду з клопотанням про накладення арені або повернути автомобіль, однак до отримання 24 листопада 2016 року вказаного листа не було відомо чи буде задоволена слідчим заява про повернення автомобіля або/чи звернеться слідчий з клопотанням про накладення арешту.

Просить суд, визнати неправомірною бездіяльність слідчого СВ Рівненського ВП ГУНП майора поліції ОСОБА_6 щодо неповернення йому автомобіля ВМW 525 ТDS д. н. НОМЕР_1 .

Зобов`язати слідчого СВ Рівненського ВП ГУНП майора полії ОСОБА_7 повернути йому автомобіль ВМW 525 ТDS д. н. НОМЕР_1 .

У судовому засіданні скаржник та його представник скаргу підтримали в повному обсязі та просили її задоволити.

Прокурор заперечив з приводу задоволення скарги. Пояснив, що скарга безпідставна, не обґрунтована та до задоволення не підлягає.

Заслухавши пояснення учасників судового процесу, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Статтею 303 КПК передбачено вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового провадження, зокрема відповідно до положення п.1 ч.1 цієї статті на досудовому провадженні можуть бути оскаржені бездіяльність слідчого яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - володільцем тимчасово вилученого майна.

Відповідно до ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним його майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Судом встановлено, що відповідно до ухвали слідчого судді Рівненського міського суду від 30 листопада 2016 року клопотання старшого слідчого СВ Рівненського ВП ГУНП в Рівненській області майора поліції ОСОБА_6 , яке погоджено із прокурором Рівненської місцевої прокуратури ОСОБА_3 про накладення арешту задоволено та накладено арешт шляхом заборони відчуження, розпорядження та користування автомобілем марки ВМW 525 ТDS д. н. НОМЕР_1 , з першопочатковими номерами НОМЕР_2 та свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_3 , які вилучені відповідно до протоколу огляду місця події від 29 серпня 2016 року.

Згідно ч. 1ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існують достатні підстави вважати, що воно є предметом, засобом чи знаряддям вчинення злочину, доказом злочину, набуте злочинним шляхом, доходом від вчиненого злочину, отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину або може бути конфісковане у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого чи юридичної особи, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру, або може підлягати спеціальній конфіскації щодо третіх осіб, юридичної особи або для забезпечення цивільного позову. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

У відповідності до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно ч.6 ст. 173 КПК України, ухвалу про арешт тимчасово вилученого майна слідчий суддя, суд постановляє не пізніше сімдесяти двох годин із дня находження до суду клопотання, інакше таке майно повертається особі, у якої його було вилучено.

Виходячи з правил ст. ст. 169, 173 КПК України, підстав для повернення тимчасово вилученого майна автомобіля ВМW 525 ТDS д. н. НОМЕР_1 . не вбачається, оскільки на даний автомобіль накладено арешт.

Оскільки обставин які б вказували на протиправність дій слідчого щодо неповернення автомобіля ВМW 525 ТDS д. н. НОМЕР_1 . тимчасово вилученого майна не встановлено, у зв`язку з цим слідчий суддя приходить до переконання про безпідставність скарги та відмову у її задоволенні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 167, 169, 303, 306, 307 КПК України, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні скарги ОСОБА_4 на бездіяльність слідчого щодо неповернення тимчасово вилученого майна в порядку ст.. 303 КПК України - відмовити.

Ухвала відповідно до статті 309 КПК України оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя Рівненського міського суду ОСОБА_1