В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
02 червня 2017 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгород, обвинувальний акт у кримінальному провадженні про обвинувачення:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Р. Комарівці Ужгородського району, громадянина України, українця, одруженого, тимчасово не працюючого, зареєстрованого АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою АДРЕСА_2 , не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України,
В С Т А Н О В И В:
09 жовтня 2016 року приблизно о 22 год. 00 хв. ОСОБА_4 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись за місцем проживання ОСОБА_6 у будинку АДРЕСА_2 , на грунті ревнощів по відношенню до своєї дружини ОСОБА_7 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_8 , скориставшись безпорадним станом ОСОБА_6 , який від отриманих тілесних ушкоджень не міг чинити опір чи втекти, діючи всупереч волі останнього, шляхом застосування до нього фізичної сили та примусу силоміць помістив його в багажне відділення автомобіля марки «ВАЗ», модель «2101», р.н. НОМЕР_1 , який був припаркований поблизу вказаного дворового господарства та наданий для здійснення злочинного наміру ОСОБА_8 та закрив кришку багажного відділення автомобіля на замок, чим позбавив ОСОБА_6 можливості вільно пересуватися і тим самим незаконно позбавив його волі.
У подальшому ОСОБА_8 та ОСОБА_4 утримували ОСОБА_6 в багажному відділенні вказаного вище автомобіля приблизно на протязі двох годин, пересуваючись на цьому ж автомобілі під керуванням ОСОБА_8 по селу Барвінок та усвідомлюючи при цьому наявність під час руху ризику настання небезпечних наслідків для життя чи здоров`я ОСОБА_6 внаслідок транспортування його в багажному відділенні легкового автомобіля марки «ВАЗ -2101». В подальшому за ініціативи та вказівками ОСОБА_4 поїхали в с.В.Лази Ужгородського району на вулицю Миру, де, зупинившись біля струмка, ОСОБА_8 ключем відкрив багажне відділення автомобіля, а ОСОБА_4 наніс ОСОБА_6 ще декілька ударів руками і пригрозив фізичною розправою та знову, застосувавши фізичну силу і психологічне насильство, помістив його до багажного відділення вказаного автомобіля, закривши кришку багажника, після чого відвезли до подвір`я дворового господарства № 56 по вул. Миру, а в подальшому продовжуючи утримувати ОСОБА_6 в багажному відділенні зазначеного вище автомобіля відвезли останнього на виїзд із села В.Лази, де біля автодороги М-06 «Київ-Чоп» ОСОБА_4 відкрив кришку багажного відділення автомобіля та витягнув звідти ОСОБА_6 і залишив його на тому ж місці, після чого разом з ОСОБА_8 поїхали в с. Барвінок.

Судовий розгляд проведено в межах висунутого обвинувачення відповідно обвинувального акту згідно до вимог статті 337 КПК України.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті визнав повністю, щиро розкаявся. Пояснив суду, що він в один із днів жовтня 2016 року прийшов додому з роботи і виявив відсутність дружини вдома. Наступного дня 09.10.2016 року біля 22 год. 00 хв. перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння пішов розшукувати дружину. Зайшовши до знайомого ОСОБА_9 додому, побачив, свою дружину, яка спала в кроваті разом з ОСОБА_10 . Після чого він витяг дружину на вулицю, а ОСОБА_11 , який був разом з ним, повів її в машину, однак вона втекла. Він, залишившись в помешканні ОСОБА_12 почав наносити останньому удари в різні частини тулубу та в область ніг, від отримання яких ОСОБА_13 впав, а він продовжив наносити удари ногами і руками, після чого поїхав додому, однак жінки вдома не виявив. Після цього він повернувся до помешкання ОСОБА_12 , та витягнув його на вулицю до автомобіля , відкрив багажне відділення автомобіля та силоміць запхав останнього у багажник, після чого закрив багажне відділення та біля 10 хвилин утримуючи ОСОБА_12 у багажному відділенні возили його разом з ОСОБА_14 , після чого залишили його біля автодороги Київ Чоп на виїзд із с. В. Лази.

Так, потерпілий ОСОБА_6 допитаний в судовому засіданні пояснив, що ОСОБА_15 , яка є дружиною ОСОБА_4 він знає давно, вони спільно працювали. В один із днів жовтня 2016 року, точної дати не пам`ятає, вона зайшла до нього додому, знаходилась в стані алкогольного сп`яніння і попросила дозволити їй поспати. Він їй дозволив і сам приліг з нею на кровать. Потім до нього додому зайшли ОСОБА_16 і ОСОБА_11 , які забрали ОСОБА_15 . Васько, залишившись в будинку , наносив йому удари ногами в область ребер та руками в область голови. В подальшому ОСОБА_16 , витягнув його до автомобіля і силоміць запхав його у багажник автомобіля і замкнув багажник на ключ. Через деякий час витягнув його з багажного відділення і залишив його біля автодороги Київ Чоп на виїзд із с. В. Лази.В наступне судове засідання потерпілий не з`явився, надіслав на адресу суду заяву згідно якої просив продовжити судовий розгляд у його відсутності, претензій до обвиуваченого не має, визначення міри покарання залишив на розсуду суду.

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.

Статтею 92 КПК України визначено, що обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу покладається на слідчого, прокурора, а обов`язок доказування належності та допустимості доказів покладається на сторону, що їх подає.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 , в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового слідства кримінального правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті, та беручи до уваги, що прокурор, обвинувачений, захисник, потерпілий не оспорювали фактичні обставини кримінального провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений та потерпілий правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.

Враховуючи викладене, суд, допитавши обвинуваченого, потерпілого та дослідивши матеріали кримінальної справи, що характеризують особу обвинуваченого, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.

Дії ОСОБА_4 суд кваліфікує, як незаконне позбавлення волі людини, вчинене за попередньою змовою групою осіб, способом, небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, що супроводжувалося заподіянням потерпілому фізичних страждань, тобто вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.146 КК України.
Відповідно до ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, який раніше притягувався до кримінальної відповідальності, та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

До обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого, суд відповідно до статті 66 КК України відносить щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, визнання обвинуваченим своєї вини.

До обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, суд відповідно до статті 67 КК України відносить скоєння злочину в стані алкогольного сп`яніння.

Зважаючи на положення статті 50 КК України якою встановлено, що «покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами», на положення статті 65 КК України, якою встановлено, що «особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів», враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого ОСОБА_4 всі пом`якшуючі та обтяжуючі покарання обставини, суд, реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, приходить до висновку про необхідність призначення обвинуваченому покарання у вигляді позбавлення волі на певний строк в межах санкції ч. 2 ст. 146 КК України та можливість виправлення обвинуваченого без відбування ним призначеного покарання, а тому суд вважає за необхідне застосувати до нього положення ст. 75 КК України та звільнити обвинуваченого ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням з встановленням йому обов`язків згідно ст. 76 КК України.
Саме таке покарання на думку суду буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.

Цивільний позов по справі не заявлено.

Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до вимог ч. 9 ст. 100 КПК України.

Розподіл витрат на залучення експерта вирішити відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України.

Судові витрати у справі відсутні.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.369-371, 373-376 КПК України, суд,
ЗАСУДИВ:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України і призначити йому покарання за ч. 2 ст. 146 КК України у вигляді 3 ( трьох) років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України засудженого ОСОБА_4 звільнити від відбування призначеного покарання у вигляді позбавлення волі, якщо він протягом одного року і шести місяців іспитового строку не вчинить нового злочину з покладенням відповідно до ст. 76 КК України на засудженого ОСОБА_4 , обов`язків: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Міра запобіжного заходу ОСОБА_4 - не обиралась.

Речові докази по справі:

Штани з матерії вельвет сірого кольору марки Brax Sport, чоловічі туфлі марки Thermoruber 43 розміру, які належать ОСОБА_4 та знаходяться на зберіганні в камері зберігання речових доказів Ужгородського РВП УВП ГУНП в Закарпатській області - повернути ОСОБА_4 ;

Слід речовини бурого кольору із зовнішньої тканини матрацу в спеціальному пакеті експертної служби № 3496744 та сліди речовини бурого кольору схожі на кров, вилучені з підлоги у кімнаті потерпілого на марлеві серветки, які упаковані в спеціальні пакети експертної служби № 3558657 та № 3558658, які знаходяться в камері зберігання речових доказів Ужгородського РВП УВП ГУНП в Закарпатській області - залишити на зберіганні в камері зберігання речових доказів Ужгородського РВП УВП ГУНП в Закарпатській області.

Вирок може бути оскаржений, з підстав, передбачених статтею 394 КПК України до Апеляційного суду Закарпатської області через Ужгородський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя Ужгородського
міськрайонного суду ОСОБА_1