ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
іменем України
Справа № 177/1687/14-к
Провадження № 1-кп/210/182/17

"06" квітня 2017 р.

Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м. Кривому Розі кримінальне провадження, внесене до ЄРДР 30 листопада 2013 року за № 0001430 за обвинуваченням

ОСОБА_3 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Суворівка, Криворізького району Дніпропетровської області, громадянки України, яка має середню освіту, не працює, перебуває у шлюбі, раніше не судима зареєстрована та проживає: АДРЕСА_1

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,

ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Новожитомир Криворізького району Дніпропетровської області, громадянина України, який має середню освіту, не працює, інвалід ІІ групи, одружений, раніше не судимий зареєстрований та проживає: АДРЕСА_1

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України,

сторони та інші учасники кримінального провадження, які беруть участь у судовому розгляді: прокурор ОСОБА_5 , потерпіла ОСОБА_6 , представник потерпілого - адвокат ОСОБА_7 , обвинувачені ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , захисники обвинувачених - адвокати ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,-

ВСТАНОВИВ:
Згідно з обвинувальним актом, який був оголошений прокурором та підтриманий в суді, ОСОБА_3 висунуто звинувачення у тому, що вона 29.11.2013 року, приблизно о 16:00 годині, знаходячись поблизу буд. АДРЕСА_1 , на ґрунті раніше виниклих неприязних відносин з ОСОБА_10 , маючи намір спричинення тілесних ушкоджень, стоячи ліворуч від потерпілої ОСОБА_6 , навмисно нанесла ОСОБА_6 не менше 4 ударів дерев`яною палицею в область голови та плечей. В цей час її чоловік ОСОБА_4 , перебуваючи біля буд. АДРЕСА_1 , побачивши дані події, направився на допомогу дружині та не розібравшись в даній ситуації, умисно спричинив тілесні ушкодження ОСОБА_6 , в результаті чого ОСОБА_3 згідно вщновку судово-медичної експертизи № 209 від 03.02.2014 року та висновку додаткової судово-медичної експертизи № 902 (209-14) від 08.05.2014 року ОСОБА_6 були спричинені тілесні ушкодження у вигляді: синців голови, обличчя, обох верхніх кінцівок, лівої молочної залози, які за своїм характером відносяться до ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень, як такі, що мають незначні скороминучі наслідки тривалістю не більше 6-ти днів.
В результаті протиправних дій ОСОБА_11 згідно висновку судово-медичної експертизи № 209 від 03.02.2014 року та висновку додаткової судово-медичної експертизи № 902 (209-14) від 08.05.2014 року ОСОБА_6 були спричинені тілесні ушкодження у вигляді: синців голови, обличчя, обох верхніх кінцівок, лівої молочної залози, які за своїм характером відносяться до ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень, як такі, що мають незначні скороминучі наслідки тривалістю не більше 6-ти днів.
Вищевказані дії ОСОБА_11 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 1 ст. 125 КК України за ознаками умисного легкого тілесного ушкодження.
Крім того, згідно з обвинувальним актом, який був оголошений прокурором та підтриманий в суді, ОСОБА_4 висунуто звинувачення у тому, що він 29.11.2013 року, приблизно о16:00год., перебуваючи біля буд.
АДРЕСА_1 , побачивши, що між його

дружиною ОСОБА_3 та мешканкою села ОСОБА_6 відбувається бійка, з метою

подолання опору з боку ОСОБА_6 та надання допомоги своїй дружині, не розібравшись у

причині виникнення бійки, маючи намір на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_6 ,

направився до місця бійки, де підійшовши праворуч відносно ОСОБА_6 , умисно, тримаючи у

правій руці дерев`яний держак, умисно наніс не менше 4 ударів в область лівої частини голови

ОСОБА_6 . В той час як потерпіла ОСОБА_6 , прикривала голову правою рукою, намагаючись

захиститись від ударів, ОСОБА_4 умисно наніс не менше двох ударів у праву верхню руку

потерпілої ОСОБА_6 , в результаті чого ОСОБА_4 умисно наніс не менше двох ударів у праву верхню руку потерпілої ОСОБА_6 , в результаті чого ОСОБА_4 згідно висновку судово-медичної експертизи № 209 від 03.02.2014 року та висновку додаткової судово-медичної експертизи №902 від 08.05.2014 року ОСОБА_6 були спричинені тілесні ушкодження у вигляді: саден правої верхньої кінцівки, які за своїм характером вносяться до ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень, як такі, що мають незначні скороминучі наслідки тривалістю не більше 6-ти днів, та забійної рани обличчя, яка за своїм характером відносяться до ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень, які викликали короткочасний розлад здоров`я, тривалістю понад шести днів, але не більше як три тижні (21 день).
В результаті протиправних дій ОСОБА_4 згідно висновку судово-медичної експертизи № 209 від 03.02.2014 року та висновку додаткової судово-медичної експертизи № 902 (209-14) від 08.05.2014 року ОСОБА_6 були спричинені тілесні ушкодження у вигляді: саден правої верхньої кінцівки, які за своїм характером відносяться до ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень, як такі, що мають незначні скороминучі наслідки тривалістю не більше 6-ти днів, та забійної рани обличчя яка за своїм характером відноситься до ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень, які викликали короткочасний розлад здоров`я, тривалістю понад шести днів, але не більше як три тижні (21 день).
Вищевказані дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ч. 2 ст. 125 КК України за ознаками умисного легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров"я.
Під час судового засідання, сторона захисту обвинуваченої ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_9 заявив клопотання про звільнення обвинуваченої від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності та закриття кримінального провадження.

Також сторона захисту обвинуваченого ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_9 заявив клопотання про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності та закриття кримінального провадження

Обвинувачена ОСОБА_3 клопотання свого захисника підтримала.

Також обвинувачений ОСОБА_4 клопотання свого захисника підтримав.

Сторона обвинувачення покладається на розсуд суду щодо задоволення клопотання та закриття кримінального провадження на підставі ст. 49 КК України.

Потерпіла ОСОБА_6 , заперечувала проти закриття кримінального провадження.

Представник потерпілої ОСОБА_6 також заперечував проти задоволення клопотання про звільнення обвинувачених від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності та закриття кримінального провадження, оскільки останні не визнають своєї вини, та не визнають цивільного позову.

Суд розглянувши заявлені клопотання, вислухавши думку сторін кримінального провадження, приходить до наступних висновків.

Строк давності це передбачений ст. 49 Кримінального кодексу України певний проміжок часу з дня вчинення злочину і до дня набрання вироком законної сили, закінчення якого є підставою звільнення особи, яка вчинила злочин, від кримінальної відповідальності.

Матеріально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є:

закінчення встановлених ч. 1 ст. 49 та ст. 106 КК строків;

відсутність обставин, що порушують їх перебіг (частини 24 ст. 49 КК).

Процесуально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є:

притягнення особи як обвинуваченого;

згода обвинуваченого на таке звільнення від кримінальної відповідальності (статті 284288 Кримінального процесуального кодексу України; далі КПК).

.Якщо обставини, передбачені ст. 49 КК, настають під час розгляду справи в загальному порядку, обвинувачений, його захисник, прокурор звертаються до суду з клопотанням (поданням) про звільнення від кримінальної відповідальності з цієї підстави або суд вправі порушити перед учасниками кримінального провадження питання про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності. Перевіривши законність заявленого клопотання та отримавши згоду на таке звільнення обвинуваченого, суд ухвалює рішення про звільнення особи від кримінальної відповідальності і закриває провадження у справі.

Таким чином, КПК України не передбачає в якості обов"язкової умови для звільнення особи від кримінальної відповідальності отримання згоди потерпілої на таке зввільнення, оскільки суд при нявності підстав, визначених ст. 49 КК України за умови настання матеріально-правових та процесуально-правових підстав зобов"язаний вирішити питання про звільнення особи від кримінальної відповідальності.

При вирішенні питання про звільнення ОСОБА_3 та ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності, враховуючи заперечення потерпілої та її представника, суд на виконання вимог ст.368 КПК України, шляхом опитування сторін кримінального провадження, перевірив: чи мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується особа; чи містить це діяння склад кримінального правопорушення і якою статтею закону України про кримінальну відповідальність він передбачений; чи винні обвинувачені у вчиненні цього кримінального правопорушення; чи підлягають вони покаранню за вчинені кримінальні правопорушення .

Так, після оголошення обвинувального акту, обвинувачені, кожен окремо, зазначили суду, що висунуте їм звинувачення є зрозуміл, фактичні обставини щодо них вони не оспорюють.

Обвинувачені, на запитання головуючого, кожен окремо, підтвердили суду що дійсно 29 листопада 2013 року між ними та потерпілою ОСОБА_6 виник конфлікт, сварка, в ході якої потерпілій були нанесені тілесні ушкодження.

При цьому, вони визнають свою провину частково, оскільки вважають що потерпіла ОСОБА_6 також має бути притягнута до кримінальноївідповідальності, оскільки також завдалавала тілені ушкодження. Обвинувачена також подавала заяву по вчинення ОСОБА_6 по відношенню до неї тілесних ушкоджень, та відповідну медичну документацію, однак кримінальне провадження по відношенню до потерпілої не було розпочато, незважаючи на те, що вони оскаржували дії слідчого.

Обвинувачені вважають, що потерпіла ОСОБА_6 має відповідати так само як і вони.

Також обвинувачені ствердили, що вони цілком розуміють, що застосування по відношенню до них положень ст. 49 КК України є нереабілітуючою обставиною, та в подальшому закриття кримінального провадження може слугувати підставою для пред"явлення до них цивільних позовів з боку ОСОБА_6 .

Таким чином судом встановлено, що інкриміновані обвинуваченим діяння дійсно мали місце, такі діяння містить ознаки кримінальних правопорушених, передбачених ч.1 ст. 125 КК України ( ОСОБА_3 ) та ч. 2 ст. 125 К України ( ОСОБА_4 ), обвинувачені частково визнають свою вину, оскільки вважають що саме ОСОБА_6 спровокувала конфліктт, в результаті яких отримала тілесні ушкодженння.

Також встановлено, що обвинувачені є осудними, повнолітними, тобто є суб"єктами злочинів, передбачених ч. 1 ст. 125 КК України та ч.2 ст. 125 КК України.

Відповідно до ч. 4 ст. 286 КПК якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Кримінальне правопорушення, передбачене ст.125 ч.1, та ст. 125 ч.2 КК України, згідно ст.12 КК України, відносяться до злочинів невеликої тяжкості.

Відповідно до частини 1 статті 125 КК України, умисне легке тілесне ушкодження - карається штрафом до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадськими роботами на строк до двохсот годин, або виправними роботами на строк до одного року.

Відповідно до частини 2 статті 125 КК України, умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я або незначну втрату працездатності - карається штрафом від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадськими роботами на строк від ста п`ятдесяти до двохсот сорока годин, або виправними роботами на строк до одного року, або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до двох років.

Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки - у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання у виді обмеження або позбавлення волі.

Передбачений ст.49 КК України вид звільнення від кримінальної відповідальності застосовується за наявності трьох умов: закінчення зазначених у законі строків; не вчинення протягом цих строків нового злочину певного ступеня тяжкості; не ухилення особи від слідства та суду.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив, що ОСОБА_3 , та ОСОБА_4 дотримані всі вищевказані умови.

Шляхом опитування сторін кримінального провадження судом встановлено, що обвинувачені правильно розуміють і не оспорюють формулювання обвинувачення та правову кваліфікацію своїх дій за ст.125 ч.1 КК України ( ОСОБА_3 ) та ч.2 ст. 125 КК України ( ОСОБА_4 ), відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності такої позиції обвинувачених.

Крім того, судом встановлено, що обвинувачені цілком розуміють свої права, визначені ч. 3 ст.285 КПК України та підставу звільнення від кримінальної відповідальності.

Отже, судом встановлено: 1) наявність матеріально-правових підстав для звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності: а саме: закінчення встановлених ч. 1 ст. 49 КК строків, відсутність обставин, що порушують їх перебіг; та 2) процесуально-правових підстав для звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, а саме: притягнення ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в якості обвинувачених та наявність їх згоди на таке звільнення від кримінальної відповідальності (статті 284288 Кримінального процесуального кодексу України; далі КПК).

Таким чином, оскільки визначені кримінальним законом (ст.49 КК України) умови виконано та їх правдивість ні в кого з учасників процесу не викликає сумнівів, суд дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для звільнення ОСОБА_3 , та ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності.

Наявність заперечень потерпілої проти закриття кримінального провадження за ст. 49 КК України, не може слугувати підставою для відмови в задоволенні клопотання обвинувачених та їх захисників та винесення відносно обвинувачених обвинувального вироку.

При цьому, закриття кримінального провадження за ст. 49 КК України є нереабілітуючою підставою, та жодним чином не порушує права потерпілої на пред"влення цивільного позову про відшкодування шкоди.

Речові докази по справі, вирішити у відповідності до вимог ст.100 КПК України.

Цивільний позов заявлений потерпілою ОСОБА_6 до ОСОБА_4 , ОСОБА_3 про стягнення матеріальної та моральної шкоди - слід залишити без розгляду, оскільки суд закриває провадження у зв`язку із закінченням строків давності, та не ухвалює обвинувальний вирок (ч. 1 ст. 129 КПК України).

Разом із тим, суд роз`яснює потерпілій право звернутись із цивільним позовом в порядку цивільного судочинства. Крім того, суд роз`яснює, що відповідно до частини 2 статті 265 ЦК України, якщо суд залишив без розгляду позов, пред`явлений у кримінальному провадженні, час від дня пред`явлення позову до набрання законної сили судовим рішенням, яким позов було залишено без розгляду, не зараховується до позовної давності.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 44, 49 КК України, п. 1 ч. 2 ст. 284, 285, ч. 4 ст. 286, 288, 369-372, 376 КПК України,-

ПОСТАНОВИВ:
Клопотання обвинуваченої ОСОБА_3 та її захисника адвоката ОСОБА_9 про звільнення обвинуваченої від кримінальної відповідальності в зв`язку з закінченням строку давності притягнення до кримінальної відповідальності - задовольнити.

Звільнити ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 125 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 та його захисника адвоката ОСОБА_9 про звільнення обвинуваченої від кримінальної відповідальності в зв`язку з закінченням строку давності притягнення до кримінальної відповідальності - задовольнити.

Звільнити ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 125 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

На підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження, внесене до ЄРДР 30 листопада 2013 року за № 0001430 за обвинуваченням ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 125 КК України, ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 125 КК України - закрити.

Цивільний позов, заявлений потерпілою ОСОБА_6 до ОСОБА_4 , ОСОБА_3 про стягнення матеріальної та моральної шкоди залишити без розгляду.

Роз`яснити потерпілій право на пред`явлення позову в порядку цивільного судочинства.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Дзержинський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом семи днів із дня її оголошення.

Повний текст ухвали складено 07 квітня 2017 року та проголошено 07 квітня 2017 року о 13год.30хв.

Суддя: ОСОБА_1