Провадження по справі № 1-кс/522/9075/17
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
19 серпня 2017 року

Слідчий суддя Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 ,за участю заявника - представника ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_4 , за участю прокурора ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання адвоката ОСОБА_6 про скасування арешту з майна,-

В С Т А Н О В И В:
Представник ОСОБА_3 - адвокат ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді Приморського районного суду міста Одеси із клопотанням про скасування арешту з майна, накладеного Приморським районним судом м. Одеси в межах кримінального провадження №0005312 від 16.08.2013 року на автомобіль марки Toyota Aurion кузов № НОМЕР_1 , д.н. НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_3 .

В обґрунтування своїх вимог адвокат ОСОБА_4 зазначив той факт, що ОСОБА_3 не є підозрюваним, обвинуваченим або особою, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Окрім того, зазначений автомобіль не є та не може бути предметом цивільного позову ТОВ «СОФТ-МАКС» в кримінальному провадженні №0005312 від 16.08.2013 року до заявника ОСОБА_3 , так як власником зазначеного автомобіля був ОСОБА_7 . У 2012 році ТОВ «Софт-Макс» звернулось до Овідіопольського районного суду Одеської області із позовом, у якому просило визнати недійсним правочин між ТОВ «УкрСпецТрейд Корпорейшен» та ОСОБА_8 щодо купівлі-продажу, належного ТОВ «Софт-Макс» на праві власності автомобіля марки Toyota Aurion кузов № НОМЕР_1 . Проте рішенням від 18.12.2012 у справі 2-1768/11, яке набрало законної сили 28.12.2012, в задоволенні указаного позову відмовлено. Ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області від 15.04.2013 заяву представника ОСОБА_8 про скасування заходів забезпечення позову по справі 2-1768/11 задоволено, скасовано заходи забезпечення позову по справі в частині накладення арешту на автомобіль марки Toyota Aurion кузов № НОМЕР_1 , зареєстрованого на ім`я позивача. Таким чином, суперечності стосовно зазначеного автомобіля вже вирішено судом, та рішення у справі набрало чинності, що дає неможливим повторне звернення до суду ТОВ «Софт-Макс» з цивільним позовом предметом якого є указаний автомобіль. Крім того, це вже неодноразова спроба ТОВ «СОФТ-МАКС» порушувати права власника автомобіля марки Toyota Aurion кузов № НОМЕР_1 , який належить на праві власності ОСОБА_3 , та чинити йому перепони у користуванні автомобілем. У листопаді 2013 року ТОВ «СОФТ-МАКС» звернулося до слідчого судді Маліновського районного суду м.Одеси з клопотанням, у якому просило суд накласти арешт на автомобіль марки Toyota Aurion кузов № НОМЕР_1 , та заборонити його використання будь-якій особі, в тому числі і особі за якою зареєстрований транспортний засіб, оскільки автомобіль, на даний час ,знаходиться в експлуатації, що може привести до зменшення його товарної вартості та втрати, а також з метою забезпечення цивільного позову ТОВ «Софт-Макс» за кримінальним провадженням. Ухвалою слідчого судді Маліновського районного суду м.Одеси від 19.11.2013 року задоволено клопотання цивільного позивача - ТОВ «СОФТ-МАКС» про арешт майна по кримінальному провадженню №0005312 від 16.08.2013 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст. 190 КК України. Суд наклав арешт на майно, а саме на: автомобіль марки Toyota Aurion кузов № НОМЕР_1 , який належав на праві приватної власності ОСОБА_9 , та заборонив розпоряджатись та користуватись вказаним майном. Ухвалою Малиновського районного суду м.Одеси від 08.11.2013 у справі №521/17543/13-к провадження по справі №1-кс/521/2045/13 задоволено клопотання ОСОБА_9 та скасовано арешт, накладений на автомобіль марки Toyota Aurion кузов № НОМЕР_1 , який належить позивачу, виконання ухвали про скасування арешту майна доручено начальнику Малиновського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області. Зазначені факти встановлені, також, Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 03.12.2014 року, що набрало чинності.

В судовому засіданні адвокат ОСОБА_4 підтримав клопотання з підстав, зазначених у клопотанні.

Прокурор ОСОБА_10 в судовому засіданні не заперечував проти задоволення клопотання про скасування арешту, так як автомобіль не визнавався речовим доказом у кримінальному провадженні, та не є предметом дослідження досудового розслідування, а ОСОБА_3 не є підозрюваним у кримінальному провадженні.

Розглянувши клопотання, заслухавши думку представника заявника адвоката ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , дослідивши надані слідчому судді матеріали, слідчий суддя приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Як встановлено арешт на майно було накладено в рамках досудового розслідування кримінального провадження №0005312 від 16.08.2013 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України.

Згідно із ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існують достатні підстави вважати, що воно є предметом, засобом чи знаряддям вчинення злочину, доказом злочину, набуте злочинним шляхом, доходом від вчиненого злочину, отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину або може бути конфісковане у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого чи юридичної особи, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру, або може підлягати спеціальній конфіскації щодо третіх осіб, юридичної особи або для забезпечення цивільного позову. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Частиною 2 ст.170 КПК України встановлено, що метою арешту майна є забезпечення кримінального провадження, забезпечення цивільного позову у кримінальному провадженні, забезпечення конфіскації або спеціальної конфіскації. Арештованим може бути майно, яким володіє, користується чи розпоряджається підозрюваний, обвинувачений, засуджений, треті особи, юридична особа, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру за рішенням, ухвалою суду, слідчого судді.

Треті особи, майно яких може бути арештовано, - особи, які отримали чи придбали у підозрюваної, обвинуваченої чи засудженої особи майно безоплатно або в обмін на суму, значно нижчу ринкової вартості, або знали чи повинні були знати, що мета такої передачі - отримання доходу від майна, здобутого внаслідок вчинення злочину, приховування злочину та/або уникнення конфіскації.

Відповідно до приписів ч.3 ст.170 КПК України, підставою арешту майна є наявність ухвали слідчого судді чи суду за наявності сукупності підстав чи розумних підозр вважати, що майно є предметом, доказом злочину, засобом чи знаряддям його вчинення, набуте злочинним шляхом, є доходом від вчиненого злочину або отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину. Арешт майна можливий також у випадках, коли санкцією статті Кримінального кодексу України, що інкримінується підозрюваному, обвинуваченому, передбачається застосування конфіскації, до підозрюваної, обвинуваченої особи заявлено цивільний позов у кримінальному провадженні. Арешт також може бути застосовано до майна третіх осіб з урахуванням частини другої цієї статті.

Арешт може бути накладений і на майно, на яке раніше накладено арешт відповідно до інших актів законодавства. У такому разі виконанню підлягає ухвала слідчого судді, суду про накладення арешту на майно відповідно до правил цього Кодексу.

Частиною 4 ст.170 КПК України визначено, що вартість майна, яке належить арештувати, крім випадків арешту майна для забезпечення конфіскації, повинна бути співмірною розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або зазначеної у цивільному позові, розміру неправомірної вигоди, яка отримана або могла бути отримана юридичною особою.

У разі задоволення цивільного позову або стягнення з юридичної особи розміру отриманої неправомірної вигоди суд за клопотанням прокурора, цивільного позивача може вирішити питання про арешт майна для забезпечення цивільного позову або стягнення з юридичної особи доведеного розміру отриманої неправомірної вигоди до набрання судовим рішенням законної сили, якщо таких заходів не було вжито раніше.

Згідно із ч.ч.6, 7 ст.170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, які перебувають у власності або володінні, користуванні, розпорядженні підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача.

Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у випадках, якщо існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до зникнення, втрати, знищення, перетворення, пересування, відчуження майна.

Вищезазначені відомості щодо третьої особи повинні бути встановлені в судовому порядку на підставі достатності доказів.

Відповідно до правової позиції Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладеної ним в п.2 р.2.6 «Узагальнення судової практики щодо розгляду слідчим суддею клопотань про застосування заходів забезпечення кримінального провадження» 2014 рік (далі - Узагальнення), правильною є практика, коли слідчі судді визнають клопотання про накладення арешту на майно передчасними та відмовляють у їх задоволенні, оскільки на момент їх розгляду, особам, про майно яких йдеться в клопотанні, не повідомлено про підозру.

Пунктом 6 р.2.6 «Узагальнення судової практики щодо розгляду слідчим суддею клопотань про застосування заходів забезпечення кримінального провадження» 2014 рік, метою застосування арешту майна є забезпечення можливості конфіскації майна або цивільного позову. При цьому слід пам`ятати, що сторона кримінального провадження, яка подає клопотання про арешт майна зобов`язана навести підстави, у зв`язку з якими потрібно здійснити арешт майна (правову кваліфікацію правопорушення, яке передбачає покарання у вигляді конфіскації майна, докази факту завдання шкоди і розміру цієї шкоди). У свою чергу, слідчий суддя, задовольняючи клопотання про накладення арешту на майно, зобов`язаний навести ці підстави у рішенні.

Відповідно до правової позиції Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладеної ним в п.2 р.2.6 «Узагальнення судової практики щодо розгляду слідчим суддею клопотань про застосування заходів забезпечення кримінального провадження» 2014 рік, навіть якщо у слідчого судді є достатні підстави вважати, що певною особою було вчинено кримінальне правопорушення, він не має повноважень накладати арешт на майно особи, яка не є підозрюваним.

В ході судового розгляду не підтвердився факт того, що існує достатня підозра вважати, що власником вказаного майна,- ОСОБА_3 вчинене кримінальне правопорушення, яке інкримінується в рамках зазначеного кримінального провадження, або він задіяний в злочинній схемі.

В рамках кримінального провадження власнику арештованого майна не повідомлено про підозру.

Крім того, ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області від 15.04.2013 скасовані заходи забезпечення позову по справі в частині накладення арешту на автомобіль марки Toyota Aurion кузов № НОМЕР_1 , зареєстрованого на ім`я позивача.

Крім того, ухвалою Малиновського районного суду м.Одеси від 08.11.2013 у справі №521/17543/13-к провадження по справі №1-кс/521/2045/13 скасовано арешт, накладений на автомобіль марки Toyota Aurion кузов № НОМЕР_1 , виконання ухвали про скасування арешту майна доручено начальнику Малиновського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області.

Тому суд вважає, що при зазначених обставинах, під час подачі до суду адвокатом ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_3 клопотання про зняття арешту відповідно до ст.ст . 170, 174 КПК України, останній не є належним суб`єктом подальшого застосування таких заходів забезпечення кримінального провадження як арешт, у зв`язку з чим арешт накладений ухвалою Приморського районного суду м.Одеси від 04.08.2016 року на автомобіль марки Toyota Aurion кузов № НОМЕР_1 , д.н. НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_3 , не є належним об`єктом заходів забезпечення кримінального провадження.

З огляду на приписи п.18 ч.1 ст.3 КПК України, згідно з якими до повноважень слідчого судді належить здійснення судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні, слід зазначити, що подальший арешт майна за відсутністю передбачених для цього підстав може порушити право заявника на вільне використання належного йому майна, що буде суперечити загальним засадам володіння особою майном, приписам національного законодавства та вимогам ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та прецедентної практики Європейського суду з прав людини (зокрема, справа «Баландіна проти України, «Батрак проти України», «Панов проти України»).

Відповідно до ч.1 ст.128 КПК України до ОСОБА_3 не може бути заявлений цивільний позов, так як він у цьому кримінальному провадженні не є підозрюваним, обвинуваченим, не несе за законом цивільної відповідальності за шкоду завдану діями підозрюваного, обвинуваченого, неосудної особи, що вчинила суспільно небезпечне діяння. Відомості про наявність у кримінальному провадженні цивільного позову прокурором ОСОБА_10 слідчому судді не надані.

Крім того, зазначений автомобіль не є предметом злочину, не був визнаний речовим доказом .

З огляду на викладене, слідчий суддя вважає, у подальшому застосуванні арешту указаного автомобіля відпала потреба , та клопотання адвоката ОСОБА_4 є обґрунтованим і підлягає задоволенню з наведених підстав.

Враховуючи вищенаведене та керуючись ст.ст.170, 173, 174, 309, 369 КПК України,

/2012 року/,

У Х В А Л И В:
Клопотання представника ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_4 про скасування арешту з майна - задовольнити.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 04.08.2016 року на автомобіль марки Toyota Aurion кузов № НОМЕР_1 , д.н. НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_3 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1

19.08.2017