Справа № 216/267/17
Провадження № 1-кс/216/178/17
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07.02.2017 м. Кривий Ріг

Дніпропетровської області

Центрально-Міський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2 ,

без участі сторін та без застосування засобів технічної фіксації

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі скаргу ОСОБА_3 , представника скаржника ОСОБА_4 на бездіяльність слідчого та прокурора, щодо не повернення тимчасово вилученого майна, -

В С Т А Н О В И В:

20.01.2017 року до суду надійшла скарга ОСОБА_3 , представника скаржника ОСОБА_4 на бездіяльність слідчого та прокурора, щодо не повернення тимчасово вилученого майна. В обґрунтування своїх вимог по скарзі, скаржник зазначив, що 12.09.2016 року слідчим СВ Криворізького відділу поліції КВП ГУНП в Дніпропетровській області під час огляду місця події у власника був тимчасово вилучений навантажувач, марки UN-053 OS № 223003, який на теперішній час незаконно зберігається на території спеціального майданчика для зберігання транспортних засобів Криворізького ВП Криворізького ВП ГУНП в Дніпропетровській області за адресою м. Кривий Ріг, вул. Каховська, 36.

Відповідно ч.7 ст. 237 КПК України, вилучені під час огляду речі вважаються тимчасово вилученим майном, але в супереч положень ч. 5 ст. 171 КПК України слідчий не звернувся до слідчого судді з клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна не пізніше наступного робочого дня після вилучення, тобто, безпідставно вилучене майно яке повинно було негайно повернуто особам у яких воно вилучено.

У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

Представник скаржника надав заяву про розгляд справи в їх відсутність, підтримав скаргу скаржника та просив її задовольнити.
Слідчій ОСОБА_5 звернувся з заявою про розгляд справи в його відсутність, не заперечував проти задоволення скарги заявника, вважає, що майно підлягає поверненню власнику.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

В частині 7 ст.237 КПК України, крім іншого, вказано про те, що вилучені під час огляду слідчим, прокурором речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення огляду, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Частина 1 ст.167 КПК України дає визначення підставам тимчасового вилучення майна, які зазначаються як фактичне позбавлення підозрюваного можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним його майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Тобто, застосування інституту тимчасового вилучення майна можливе відносно підозрюваного і лише до вирішення питання про арешт такого майна або до його повернення, що свідчить про конкретне визначення законодавцем можливої наступної долі тимчасово вилученого майна, при цьому можливість визнання такого майна речовим доказом, законодавець не вказує.

Згідно частини 2 цієї ж процесуальної норми, тимчасово вилученим майном може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо…

Випадки припинення тимчасового вилучення майна передбачені в ст.169 КПК України, де вказано, що тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено: 1) за постановою прокурора, якщо він визнає таке вилучення майна безпідставним; 2) за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна; 3) у випадках, передбачених частиною п`ятою ст.171, частиною шостою ст.173 цього Кодексу.

При цьому, в частині 5 ст.171 КПК України вказано, що клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

В даному спірному випадку, зазначене в частині 5 ст.171 КПК України клопотання про арешт тимчасово вилученого майна подано не було, при цьому слідчий не повернув тимчасово вилучене майно особі, у якої воно було вилучено.

Аналізуючи правовий зміст частини 7 ст.236 і частини 1 ст.98 КПК України та науково практичного коментарю до неї, частини 2 ст.168 КПК України, де вказано, що тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку або огляду, можливо зробити висновок про те, що речі і документи, вилучені при проведенні огляду, мають одних з двох процесуальних статусів: 1) речі та документи, які входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на їх відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку і 2) речі та документи, які не входять до цього переліку, тобто, - тимчасово вилучене майно, яке перебуває в такому статусі відповідно до частини 1 ст.167 КПК України до вирішення питання про його арешт або повернення.

Таким чином, визнання речовими доказами можливо лише вилучених речей і документів, які входили до переліку, щодо якого судом прямо надано дозвіл на їх відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення огляду, арештованого майна відповідно до правил ст.98 КПК України, але визнання речовими доказами тимчасово вилученого майна за мінуванням стадії накладення на нього арешту відповідно до правил частини 5 ст.171 КПК України, діючим КПК України не передбачено.

Такий процесуальний порядок щодо тимчасово вилученого майна узгоджується і з вимогами Глави 16 КПК України і частини 7 ст.236 КПК України.

В протилежному випадку втрачається сенс у вирішенні питання щодо припинення тимчасового вилучення майна згідно ст.169 КПК України, оскільки в такому процесуальному статусі воно перебуває лише до винесення постанови слідчим, прокурором про визнання його речовим доказом.

Оцінюючи зібрані по справі докази, аналізуючи правові позиції учасників процесу, суд приходить до висновку, що скарга є обґрунтованою і підлягає задоволенню, оскільки слідчий, визнаючи тимчасово вилучене майно ОСОБА_3 доказом в кримінальному провадженні, яке розслідується відносно іншої особи, фактично вийшов за межі можливих варіантів щодо процесуальної долі такого майна, визначених частиною 1 ст.167 КПК України (арешт або повернення).

Крім цього, згідно частини 1 ст.304 КПК України, скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені частиною 1 ст.303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

Приймаючи до уваги наведене, керуючись ст.ст. 98-100, 169, 303-307, 309 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:
Скаргу ОСОБА_3 , представника скаржника ОСОБА_4 на бездіяльність слідчого та прокурора, щодо не повернення тимчасово вилученого майна, - задовольнити.

Зобов`язати слідчого слідчого відділення Криворізького відділення поліції Криворізького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області ОСОБА_6 та слідчого слідчого відділу Криворізького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області ОСОБА_5 повернути ОСОБА_3 тимчасово вилучений у нього, в ході проведення огляду місця події від 12.09.2016 року, - навантажувач, марки UN-053 OS№ 223003.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Заперечення на ухвалу можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя ОСОБА_1