Категорія:арешт майна. Доповідач: ОСОБА_2
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27 січня 2017 року м. Луцьк

Апеляційний суд Волинської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

з участю прокурора ОСОБА_6 ,

особи у володінні якої знаходилось майно ОСОБА_7 ,

представника володільця майна ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 05 січня 2017 року,

ВСТАНОВИВ:
Ухвалою слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 05 січня 2017 року відмовлено у задоволені клопотання прокурора відділу прокуратури Волинської області ОСОБА_6 , про накладення арешту на майно яке зареєстровано на ОСОБА_7 а саме: транспортний засіб «Toyota Camry» д.н.з. НОМЕР_1 , шасі № НОМЕР_2 , який використовувався ОСОБА_9 як знаряддя вчинення злочину.

В поданій апеляційній скарзі прокурор вважає постанову слідчого судді незаконною та необґрунтованою. Зазначає, що слідчим суддею допущено істотні порушення вимог кримінального процесуального закону. Вказує на те, що слідчим суддею не враховано, що автомобіль «Toyota Camry» є речовим доказом, оскільки використовувався ОСОБА_9 як знаряддя вчинення злочину, а саме для перевезення етикеток, тари тощо. Простить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою задовольнити клопотання та накласти арешт на автомобіль «Toyota Camry».

Заслухавши доповідача, який виклав суть ухвали слідчого судді та доводи апеляційної скарги, прокурора, який підтримав подану апеляційну скаргу, ОСОБА_7 та його представника ОСОБА_8 , які заперечили проти апеляційної скарги та просили залишити ухвалу слідчого судді без змін, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Згідно вимог ч.1 ст.98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Крім того, у відповідності до ч.3 ст.170 КПК України, арешт майна допускається, зокрема, з метою забезпечення збереження речових доказів та в такому випадку арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу, у якій наведено визначення речових доказів.
Дані вимоги закону слідчим суддею при винесенні ухвали про відмову у накладені арешту на майно були дотримані в повній мірі.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, згідно витягу з ЄРДР №0000135 від 27 липня 2016 року слідчими проводиться досудове розслідування, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.229 КК України.
Встановлено, що ухвалою Апеляційного суду Волинської області від 14 листопада 2016 року, в межах кримінального провадження №0000135 від 27 липня 2016 року, накладено арешт на транспортний засіб «Toyota Camry» д.н.з. НОМЕР_1 , шасі № НОМЕР_2 .
Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 07 грудня 2016 року, в порядку ст.174 КПК України, арешт накладений на транспортний засіб «Toyota Camry» д.н.з. НОМЕР_1 , шасі № НОМЕР_2 скасовано.
Вказана ухвала набрала законної сили 07 грудня 2016 та ніким не скасована.
Під час апеляційного розгляду вказаного провадження за апеляційною скаргою прокурора на ухвалу слідчого судді про відмову в накладенні арешту на майно, колегією суддів встановлено, що будь яких обставин, які б свідчили про необхідність накладення арешту на зазначене в клопотанні прокурора майно не вбачається, оскільки слідчим та прокурором не наведено, що даний автомобіль відповідає критеріям, визначеним ст. 98, ч.2 ст.167 КПК України, та те, що саме накладення арешту є необхідним для його збереження, а також, що накладення арешту є найбільш доцільною процесуальною дією у даному випадку. Окрім того, цивільний позов у кримінальному провадженні ніким не заявлений, ризиків знищення чи пошкодження речових доказів не встановлено.
Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватись і розпоряджатися своєю власністю, результатами своє інтелектуальної, творчої діяльності.
Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним.
Крім того, у відповідності до 5 ст.171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено, однак прокурор з клопотанням звернувся до слідчого судді з порушенням встановлених строків

З урахуванням вищевикладеного апеляційний суд вважає, що рішення слідчого судді прийнято у відповідності до вимог закону, при розгляді клопотання судом з`ясовані всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту на майно.
Інші доводи прокурора не заслуговують на увагу, оскільки в самому клопотанні про арешт майна належним чином не мотивовані підстави для його задоволення.
На підставі наведеного і керуючись ст.ст. 407 ч.3 п.1, 422 КПК України, апеляційний суд Волинської області,

УХВАЛИВ:
Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 05 січня 2017 року без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:
Судді: