Справа № 577/4436/16-к
Провадження № 1-кп/577/48/17

В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27 квітня 2017 року Конотопський міськрайонний суд Сумської області
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі ОСОБА_4 ,
за участю прокурора ОСОБА_5 ,
обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,
потерпілих ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,
законного представника
потерпілого, представників
Глинської спеціальної
Правдинської спеціальної
школи інтернат ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 ,
психолога ОСОБА_15 ,
представника служби у
справах дітей ОСОБА_16 ,
за ч.3 ст.185, ч.2 ст.156, ч.3 ст.153 КК України,
по обвинуваченню ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Дептівка Конотопського району Сумської області, українця, громадянина України, освіта середня, не одруженого, не працюючого, мешканця АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
за ч. 3 ст. 185 КК України,-
Встановив:
Обвинувачені ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у період часу з червня 2015 року до 29 серпня 2015 року, попередньо домовившись між собою про вчинення крадіжки з чужого домогосподарства, в якому ніхто не проживав, близько 22 години прибули до нежитлового господарства за адресою: АДРЕСА_1 , яке належить ОСОБА_9 , і, переконавшись, що їх дії є таємними для власника та сторонніх осіб, через незамкнене хвіртку проникли на подвір`я вказано господарства, де ОСОБА_7 залишився спостерігати за обстановкою, щоб в разі появи сторонніх осіб, попередити про це ОСОБА_6 , а в цей час ОСОБА_6 шляхом зриву навісного замка на вхідних дверях до веранди проник у житловий будинок, звідки таємно викрав телевізор марки «LG CT20D30», вартістю 700 гривень, пилосос «Ракета-77», вартістю 325 гривень, алюмінієві ложки в кількості 65 шт загальною вартістю 130 гривень, алюмінієві виделки в кількості 10 шт, загальною вартістю 20 гривень, велосипед марки «Україна», вартістю 683 гривень, металеві каністри об`ємом 20 л кожна, загальною вартістю 326 гривень, вартість яких встановлена згідно висновку експерта № 19/119/9-3/3495 е від 03.10.2016 року, а також саморобну металеву драбину, електролічильник марки «СО-И446», дюралевий водостік, електричний кабель, мідну скриньку, килим, доріжку, скляні бутилі об`ємом 20 л кожен, 3 скляні бутилі об`ємом 50 л кожен, компресори від холодильників, які внаслідок тривалого використання матеріальної цінності для потерпілої не становлять. В подальшому вказане майно ОСОБА_6 та ОСОБА_7 винесли з двору та з місця скоєння злочину зникли, а пізніше розпорядились викраденим на власний розсуд, чим спричинили потерпілій ОСОБА_9 майнову шкоду на загальну суму 2184 гривень.
Дії ОСОБА_6 та ОСОБА_7 кваліфіковані за ч. 3 ст. 185 КК України- таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням у житло та сховище, за попередньою змовою групою осіб.
Крім того, обвинувачений ОСОБА_6 в червні 2016 року, точна дата не встановлена, в денний час прийшов до місця проживання малолітнього племінника ОСОБА_10 , що знаходиться за адресою АДРЕСА_2 та, користуючись відсутністю батьків малолітнього та інших дорослих осіб, які могли б перешкодити його намірам на задоволення власної статевої пристрасті та розбещення ОСОБА_10 , завів останнього до приміщення сараю, яке закрив, щоб запобігти втечі останнього, а сам через вікно заліз до сараю, де , діючи умисно з використанням безпорадного стану малолітнього, вчинив щодо нього розпусні дії сексуального характеру, оголив свій статевий орган та у присутності малолітнього демонстративно вчинив акт онанізму шляхом доторкання руками до свого статевого органу, задовольняючи свою статеву пристрасть, а також, з метою викликати у малолітнього статеве збудження, пропонував ОСОБА_10 повторити непристойні дотики до свого статевого органу, чим навчав дитину статевим збоченням.
Вказаними умисними протиправними діями ОСОБА_6 завдав шкоду нормальному моральному та фізичному становленню малолітнього ОСОБА_10 , а також сприяв формуванню у нього антиморальних поглядів.
Крім того, обвинувачений ОСОБА_6 у період з червня по серпень 2016 року, точна дата не встановлена, у вечірній час, з метою задоволення власної статевої пристрасті та розбещення малолітнього племінника ОСОБА_11 ,2004 року народження, користуючись відсутністю батьків та інших дорослих осіб, які могли б перешкодити вчиненню злочину, привів останнього у чагарники напроти господарства АДРЕСА_1 та , використовуючи безпорадний стан ОСОБА_11 , який в силу свого віку не міг розуміти характер і значення вчинених з ним дій, а також чинити будь-який опір, користуючись своїми віковими і фізичними перевагами, вчинив щодо нього розпусні дії сексуального характеру, оголив свій статевий орган та у присутності малолітнього демонстративно вчинив акт онанізму шляхом доторкання руками до свого статевого органу, задовольняючи свою статеву пристрасть, а також, з метою викликати у малолітнього статеве збудження, пропонував потерпілому ОСОБА_11 повторити непристойні дотики до свого статевого органу.
А також, обвинувачений ОСОБА_6 приблизно у в середині серпня 2016 року, точна дата не встановлена, у денний час, з метою задоволення власної статевої пристрасті та розбещення того ж малолітнього племінника ОСОБА_11 , користуючись відсутністю батьків та інших дорослих осіб, які могли б перешкодити вчиненню злочину, привів останнього до покинутого господарства за адресою: АДРЕСА_3 і, увійшовши до нежилого будинку, ОСОБА_6 , користуючись безпорадним, з огляду на малолітній вік, станом ОСОБА_11 , вчинив щодо нього розпусні дії сексуального характеру, оголив свій статевий орган та у присутності малолітнього демонстративно вчинив акт онанізму, шляхом доторкання руками до свого статевого органу, задовольняючи свою статеву пристрасть, а також, з метою викликати у малолітнього статеве збудження , пропонував ОСОБА_11 повторити непристойні дотики до свого статевого органу.
Вчиняючи вказані дії, направлені та фізичне розбещення малолітнього, ОСОБА_6 усвідомлював протиправний характер своїх дій, передбачав суспільно небезпечні наслідки у вигляді порушення статевої недоторканості потерпілого ОСОБА_11 , завданні шкоди його нормальному моральному та фізичному становленню, а також формуванні у нього аморальних поглядів та бажав їх настання.
Дії ОСОБА_6 кваліфіковані за ч. 2 ст. 156 КК України , як вчинення розпусних дій щодо малолітньої особи.
Крім того, обвинувачений ОСОБА_6 , приблизно у середині серпня 2016 року, точна дата не встановлена, у вечірній час, перебуваючи разом із малолітнім ОСОБА_11 у нежилому будинку АДРЕСА_3 , після вчинення відносно ОСОБА_11 розпусних дій сексуального характеру вирішив задовольнити свою статеву пристрасть неприродним способом. З метою реалізації злочинного наміру та подолання опору малолітнього, при цьому, користуючись безпорадним станом останнього, власними віковими і фізичними перевагами, а також, застосовуючи до малолітнього фізичне насильство, яке виразилось у нанесенні ляпасів по обличчю та висловлюванні погроз застосування фізичного насильства, обвинувачений ОСОБА_6 проти волі ОСОБА_11 вступив з ним у статеві зносини неприродним способом, ввівши свій статевий орган до рота потерпілого, а також примусив малолітнього до орогенітального контакту, самостійно повторивши аналогічні дії по відношенню до малолітнього.
Дії ОСОБА_6 кваліфіковані за ч. 3 ст. 153 КК України задоволення статевої пристрасті неприродним способом із застосуванням фізичного насильства, погрози його застосування та з використанням безпорадного стану потерпілої особи .
Обвинувачений ОСОБА_6 в судовому засіданні винним себе у вчиненні інкримінованих йому злочинів визнав частково. Щодо вчинення інкримінованого злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України показав, що влітку близько двох років тому, точно не пам`ятає ні дати, ні місяця, близько 22 години, коли було темно на вулиці, він разом з братом ОСОБА_7 йшов від сестри ОСОБА_12 додому, на цьому шляху він запропонував ОСОБА_7 зайти на нежиле подвір`я і з будинку вчинити крадіжку чужого майна, на що ОСОБА_7 погодився. Вони упевнилися, що їх дії є таємними для сторонніх осіб, відчинили хвіртку, підійшли до будинку, ОСОБА_7 залишився на вулиці, а він відчинив двері веранди, а потім і до будинку, проник туди і викрав металеву драбину, телевізор, який виніс на старій ковдрі, ложки, виделки, електролічильник, цвяхи, дерев`яні вироби, які склав у мішок і також виніс і вони з ОСОБА_7 з викраденим майном пішли звідти, ОСОБА_7 ніс у ковдрі телевізор, а він мішок, а металеву драбину він приніс пізніше. Каністри, велосипед, водостоки, кабель, бутилі, компресори, пилосос, килими не викрадали. Коли він увійшов до будинку, то там були розкидані речі, тому ті речі могли бути викрадені раніше. Вони проникали в будинок лише один раз. Пилосос «Ракета», який був у нього вилучений під час обшуку, це пилосос, який належить його родині і дістався після вчинення ним крадіжки у іншого чоловіка , який жив від них через два дворі , якого називали «полковник», якому мати у подальшому відшкодувала завдані збитки, а пилосос він забирати не побажав і залишив їм . Однак, на даний час цей пилосос віддали потерпілій ОСОБА_9 , яка забрала його як власний. Цивільний позов потерпілої ОСОБА_9 визнає приблизно в межах 500 гривень згідно вартості викраденого, визначеного висновком експерта за мінусом вартості тих речей, що їй повернуто. Просить вибачення у потерпілої, також зазначив, що жалкує, що так трапилося і він би відшкодував шкоду, але в умовах перебування під вартою не може цього здійснити. Щодо злочинів відносно ОСОБА_11 та ОСОБА_10 показав, що дійсно приблизно в середині серпня минулого року, може о 14 годині, прийшов з роботи напідпитку . У господарських справах пішов на старе дворище бабусі за картоплею. ОСОБА_17 пішов за ним. Він, будучи напідпитку і, щоб отримати статеве задоволення,
завів ОСОБА_18 в будинок , наказав йому зняти штани, при цьому зняв з себе штани, оголив свій статевий орган і примусив ОСОБА_18 взяти його до рота і таке ж зробив щодо ОСОБА_18 , а потім , отримавши результат вчинення цих дій помістив сперму до пакета, який з найшов перед цим в будинку і заховав за холодильник. ОСОБА_18 він не бив і морально на нього не тиснув, той виконував сам його словесні рекомендації, лише незначним зусиллям утримував його за шию ззаду . Пізніше він на тому ж дворищі, у вечірній час, біля груші перед ОСОБА_18 оголив свій статевий орган , доторкався до нього, демонстрував ОСОБА_18 і говорив йому здійснювати аналогічні дії щодо свого статевого органу. Інший пакет сховав біля груші. До цих випадків він також влітку, навпроти покинутого господарства на вул. Слобідка ,35, і також в присутності ОСОБА_18 отримував задоволення дотиками руками до свого статевого органу і пропонував таке ж робити ОСОБА_18 . Проти вчинення відносно ОСОБА_19 розпусних дій на сусідньому господарстві на АДРЕСА_4 у квітні минулого року заперечує, оскільки такого не вчиняв. З ОСОБА_20 він таке здійснив один раз , на дворищі за місцем проживання племінника, у сараї, коли грали в жмурки. Він, щоб отримати задоволення, оголив свій статевий орган, почав вчиняти дії, направлені на отримання задоволення і пропонував такі ж дії зробити і ОСОБА_21 , а коли закінчував, то ОСОБА_20 на нього не дивився.
Обвинувачений ОСОБА_7 в судовому засіданні винним визнав себе частково і показав, що влітку два роки тому, пізно ввечері, вони з ОСОБА_22 прямували додому від сестри і ОСОБА_23 запропонував вчинити крадіжку з будинку, в якому ніхто на той час не проживав, і він погодився. Коли підійшли до двору, упевнилися, що їх ніхто не бачить, зайшли до двору , він залишився спостерігати, а ОСОБА_23 пішов у будинок, звідти виніс телевізор у ковдрі і мішок з речами, що там було , не знає. Мішок ніс ОСОБА_23 , а він телевізор, пилососа, килимів він не бачив . Пізніше ОСОБА_23 приніс драбину. Він розкаюється у вчиненому, згоден сплатити за позовом, але не більше, ніж 800 гривень. Просить вибачення у потерпілої.
Винуватість ОСОБА_6 та ОСОБА_7 крім показів їх самих частково, повністю доводиться наступними доказами.
Потерпіла ОСОБА_9 в судовому засіданні показала, що не сумнівалася, що її нежилий будинок за в АДРЕСА_5 , який дістався після дядька, обікрали саме ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , бо дядько їй розповідав, що саме ці особи до нього приходили , коли він там проживав , і зламали замок. В будинку все було зроблено дядьком своїми руками, будинок був упорядкований. Останнім часом будинок був без нагляду, бо господар, її дядько, перебував у лікарні. На початку серпня 2015 року вона приїхала і виявила, що всі будівлі в господарстві обкрадені. В хаті зняли електролічильник і проводку, викрали килими і перетворили будинок в нежилий. На даний час повернули телевізор, пилосос, який вона упізнала по назві, моделі і по зовнішньому вигляду, ложки і виделки, які були у їх торбині, яка є індивідуальна, водостік, драбину. Цивільний позов вона підтримує і просить задовольнити його в повному обсязі, оскільки для відновлення пошкоджених приміщень і придбання нових речей навіть цих коштів не вистачить. Щодо покарання обвинуваченим, вона вважає, що вони мають бути покарані найсуворіше, їх вибачення не приймає, оскільки їй не відшкодовані збитки, а розкаяння їх бачить, як не щире.
Малолітній потерпілий ОСОБА_11 в судовому засіданні показав, що влітку минулого року зламав ногу і був вдома. Мама часто була в стані алкогольного сп`яніння і він залишався вдома з братом, ходив до бабусі, де також проживає ОСОБА_22 , його дядько. Одного разу ОСОБА_22 прийшов до них, коли мами не було вдома, повів у покинуту хату і змусив роздягтися догола, він не погоджувався, але ОСОБА_23 говорив, що поб`є, а потім ляснув долонею по обличчю, а також примушував торкатися його статевого органу і свого і брати до рота і таке ж робив і з ним, а ще декілька разів просто змушував дивитися на нього, як він робить зі своїм статевим органом і наказував, щоб він повторював. Такі дії почалися з червня чи з липня 2016 року і закінчилося в серпні. Він про це розповів, коли дізнався, що такі ж дії вчинялися дядьком і з братом, ОСОБА_20 . Йому неприємно про це згадувати. З ОСОБА_22 не хоче бачитись, боїться, бо той погрожував бити.
Законний представник малолітнього ОСОБА_12 в судовому засіданні пояснювала, що її діти дійсно часто залишалися з її братом ОСОБА_22 . Про такі дії вона дізналася від дітей, а потім від дільничного, якому вони також розповідали. Щодо міри покарання брату покладається на розсуд суду.
Малолітній потерпілий ОСОБА_10 в судовому засіданні показав, що боїться дядька, ОСОБА_6 , та спілкуватися з ним не бажає. На запитання про вчинення відносно нього розпусних дій реагував таким чином, що опускав очі, плакав, потирав руки, нервуючись говорив і стверджував, що такі дії ОСОБА_6 відносно нього вчиняв один раз, коли на вулиці було тепло і він був одягнутий у майку і шорти і це було в них вдома, а саме в сараї, коли ОСОБА_22 закрив двері від сараю і не дозволяв виходити, показував непристойне.Йому неприємно згадувати про обставини вчиненого. Представник малолітнього потерпілого ОСОБА_10 , ОСОБА_13 , в судовому засіданні показала, що в дитини є образа на дядька, ОСОБА_6 . Про те, що сталося з дитиною вона не знала. З його пояснень в судовому засіданні зрозуміла, що він не хотів цього робити, але дядько його примушував, дядько знімав перед ним штани і наказував спостерігати, але він відвертався, бо йому було соромно. ОСОБА_24 торкався до свого статевого органу і наказував йому робити те саме, але він не хотів це робити і за це на нього ображається. Це було один раз, було тепло і він був у майці. Відчувається скутість дитини, сором`язливість. Важко з ним говорити, складно реагує на те, що відбулося, хвилюється. ОСОБА_25 не розкривається ні перед нею, ні перед психологом. З розмови вбачається, що не фантазує, а розповідає про реальні події.
Практичний психолог ОСОБА_15 після допиту потерпілого в судовому засіданні показала, що ОСОБА_20 навчається в школі-інтернаті, тому може не орієнтуватися в порах року. В жовтні 2016 року вона спілкувалася з ним, і в той час він був дуже заляканий, потребував маминої допомоги. Він не обманює, оскільки розповідаючи про події, повідомляє кожного разу однаково, у нього тремтять ручки, покривається потом. Цей вияв тривоги дуже помітний. Дитина говорила про такі речі від себе так, що видно, що не навчена дорослими. І в судовому засіданні спостерігала ту ж саму ситуацію. Перший раз, при ній, він розповідав про два епізоди. В своєму віці дитина може трохи плутатись.
Свідок ОСОБА_26 , інспектор Конотопського ВП , в судовому засіданні показав, що з кінці липня 2016 року був дільничним інспектором в с. Дептівка. Коли він, в середині серпня виїздив в с. Дептівка по місцю проживання ОСОБА_27 з приводу спричинення ОСОБА_28 тілесних ушкоджень, вдома її не виявив. Побачив двох неповнолітніх дітей, які сказали, що, де їх мати, вони не знають, бо вона десь пила горілку. ОСОБА_17 сказав, що боїться їхати до бабусі, бо там ОСОБА_29 . Він з`ясував, що ОСОБА_22 , їх дядько, при ОСОБА_18 задовольняв статеві потреби неприроднім способом і розбещував цих дітей. Потім ОСОБА_28 , їх мати, повідомила, що її син також скаржився з цього приводу. Коли ОСОБА_18 йому розповідав, то менший брат був поряд, і ОСОБА_18 просив ОСОБА_30 розповісти йому, що ОСОБА_22 таке вчиняв і щодо нього. Бабусю діти не боялися, а боялися ОСОБА_31 . До того випадку він не знав про такі обставини. ОСОБА_18 повідомляв, що таке відносно нього ОСОБА_23 робив з семи років. До ОСОБА_31 не має ніяких неприязних відносин, знає з того, що ОСОБА_28 , його сестра, неодноразово викликала поліцію через неправомірні дії щодо неї. Після того, як дізнався від потерпілих про їх розбещення, він допитав ОСОБА_6 і той розповів про все, як було і просив нікому на розповідати, також показав пакет, який використовував в якості контрацептива. ОСОБА_32 пояснював, що кожного разу він користувався пакетом і закопував у землю. Все розповідав у довільній формі і тиску на нього не було. Потерпілих він не задобрював . Діти говорили про це не тільки йому, а й повідомили і своїй матері, з розмови з якою йому стало відомо, що діти ховалися, коли приходив ОСОБА_22 , бо боялися його.
Свідок ОСОБА_33 в судовому засіданні показав, що є головою Дептівської сільської ради Конотопського району, був присутній при обшуку, який проводився у ОСОБА_27 , де вилучали чужі речі і люди приїздили, їх впізнавали. Потім був присутній на дворищах, де ОСОБА_22 розповідав, як він вчиняв розбещення дітей і що він саме робив. Йому було неприємно це слухати . До речі , ОСОБА_22 розповідав сам, йому ніхто не підказував, показував пакети з якоюсь речовиною, як потім з`ясувалося, то була сперма.
З висновків товарознавчої експертизи № 19/119/9-3/3495е від 03.10.2016 року вбачається вартість викраденого у ОСОБА_9 майна (а.п. 108-114 т.2).
З протоколів проведення слідчих експериментів з обвинуваченими ОСОБА_6 та ОСОБА_7 від 05.09.2016 року та 20.09.2016 року відповідно , вбачаються всі обставини скоєння обвинуваченими ОСОБА_6 та ОСОБА_7 крадіжки майна з нежитлового господарства за адресою: АДРЕСА_1 , яке належить ОСОБА_9 , вбачається вчинення ОСОБА_6 розпусних дій щодо малолітніх з метою задоволення ним статевої пристрасті неприродним способом (а.п. 146-149, 199-203 т.1). З протоколу обшуку вбачається, що за місцем проживання обвинувачених у будинку АДРЕСА_1 з фото таблицями до нього, на яких відображається майно, яке вилучено, а в протоколах огляду місця події вказується місце, де ОСОБА_6 вчиняв розпусні дії і щодо малолітніх (29-34 т. 3, 46-48 т. 3, 56-95 т. 2). З висновку психологічної експертизи малолітнього ОСОБА_10 вбачається, що він ознак фантазування не виявляє, правдиво розповідає про ситуацію, сприймає все адекватно, відповідно ситуації (а.п.13 т.3). З висновку психологічної експертизи малолітнього ОСОБА_11 вбачається, що він ознак фантазування не виявляє, він не має свідомої мети приховати правду та події, що сталися, сприймає дійсність адекватно, відповідно до діючої ситуації (а.п. 83 т. 3). Згідно висновку судової психіатричної експертизи, ОСОБА_6 страждає на легку розумову відсталість з порушенням поведінки, під дію ст. 19,20 КК України не підпадає(а.п.189-191 т.3). З вироку суду відносно ОСОБА_6 не вбачається, що раніше він засуджувався за вчинення пилососу ракета, як він стверджує (184-185) .
Аналізуючи досліджені в судовому засіданні докази, суд дійшов висновку, що вони є логічними, послідовними і такими, що узгоджуються між собою і в повній мірі доводять винуватість обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у вчиненні крадіжки речей з будинку, належного ОСОБА_9 . Їх твердження, що не викрадали частину речей з будинку суд визнає нещирими, оскільки ці речі були вилучені саме в них. Відомостей про те, що вони їх отримали у законний спосіб суду не надано.Пилосос, про який заперечують і вважають його своїм майном, потерпіла упізнала за індивідуальними та родовими ознаками, як свій. Підстав не довіряти показами потерпілої у суду немає. Підстав оговорювати обвинувачених потерпілою також не встановлено. І з заявленого позову потерпілої ОСОБА_9 вбачається, що наміру збагачення потерпіла не має. І її покази суд у сукупності з іншими доказами покладає в основу вироку А тому вчинення ними удвох крадіжки з проникненням у домоволодіння потерпілої ОСОБА_9 є доведеним у повному обсязі, що дає суду достатніх підстав кваліфікувати їх дії за ч. 3 ст. 185 КК Україна , як вчинення крадіжки з проникненням у житло, сховище за попередньою змовою групою осіб. Не заслуговують на увагу суду твердження ОСОБА_6 про те, що він не спричиняв ОСОБА_11 ляпасів в якості фізичного насильства, а, що лише брав за шию, оскільки його покази спростовуються показами самого потерпілого, які суд у сукупності з іншими доказами покладає в основу вироку.
Органом обвинувачення у винність ОСОБА_6 інкримінується вчинення ним розпусних дій сексуального характеру щодо малолітнього ОСОБА_10 за обставин, що наприкінці квітня 2016 року, точна дата не встановлена, в денний час він разом із малолітнім ОСОБА_10 , 2009 року народження, прийшов на територію сусіднього господарства за адресою: АДРЕСА_1 , косити траву і в цей час у нього виник умисел на вчинення розпусних дій щодо малолітнього, з метою задоволення своєї статевої пристрасті та збудження у малолітньої особи статевого інстинкту і він, діючи умисно з вказаною метою, користуючись відсутністю батьків малолітнього та інших дорослих осіб, які могли б перешкодити вчиненню злочину, завів малолітнього ОСОБА_10 за руку до туалету , після чого, усвідомлюючи малолітній вік цього малолітнього, через який він не міг розуміти характер і значення вчинених з ним дій, а також чинити йому будь-який опір, використовуючи його безпорадний стан, а також , користуючись своїми віковими і фізичними перевагами , оголив свій статевий орган у присутності малолітнього та демонстративно вчинив акт онанізму шляхом доторкання руками до свого статевого органу, задовольняючи свою статеву пристрасть, а також, з метою викликати у малолітнього статеве збудження, пропонував ОСОБА_10 повторити непристойні дотики до свого статевого органу, чим навчав дитину статевим збоченням.
Обвинувачений ОСОБА_6 в судовому засіданні наполягає, що розпусні дії відносно ОСОБА_10 вчиняв лише один раз і це було в червні минулого року, в сараї , коли він приходив додому до сестри ОСОБА_34 , а з племінниками грали в жмурки.
Допитаний в судовому засіданні сторонами та судом малолітній потерпілий ОСОБА_10 декілька разів пояснив, що дії, які з ним вчиняв дядько ОСОБА_22 (вказуючи, що це обвинувачений), були вчинені один раз за місцем його проживання у сараї, а в туалеті і в іншому місці такого з ним не відбувалося.
З протоколу слідчого експерименту, проведеного за участю обвинуваченого(а.п. 145-149 т. 3), вбачається, що обвинувачений ОСОБА_6 про такі події що вчиняв розпусні дії із малолітнім ОСОБА_10 на території господарства за адресою: АДРЕСА_1 не розповідав і не пояснював.
Психолог ОСОБА_15 , яка була присутня в судовому засіданні під час допиту малолітнього ОСОБА_10 і як спеціаліст висловлювала після допиту потерпілого думку, суду повідомила, що під час першого спілкування з малолітнім ОСОБА_10 , він пригадував два епізоди, однак детально вона не вказала, які саме дії та де були вчинені відносно нього. З висновку психологічної експертизи (а.п. 13 т.2) вбачається, що встановлено загальні особливості малолітнього потерпілого.
З інші докази, досліджені в судовому засіданні, які б вказували на існування вищевказаних обставин злочину, відсутні.
Оцінюючи досліджені докази в їх сукупності, враховуючи також положення ст. 62 Конституції України, згідно якої обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на їх користь, суд приходить до висновку, що вказаний епізод не доведений.
Дотримання презумпції невинуватості є вкрай важливим і недотримання якої є наслідком порушення п. 2 ст. 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» від 04.11.1950 року, ст. 62 Конституції України та ст. 17 КПК України.
За таких обставин , виходячи з загальних засад кримінально-процесуального законодавства, а саме з верховенства права, законності, презумпції невинуватості, суд дійшов висновку про виключення з обсягу обвинувачення ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 156 КК України епізод про вчинення ним розпусних дій відносно малолітнього ОСОБА_10 наприкінці квітня 2016 року, точна дата не встановлена, в денний час на території сусіднього господарства за адресою: АДРЕСА_1 , який вмінюється органом обвинувачення.
Таким чином, винуватість ОСОБА_6 повністю доведена і його дії суд кваліфікує за ч.3 ст. 185 КК України - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням у житло та сховище, за попередньою змовою групою осіб; за ч.2 ст. 156 КК України - вчинення розпусних дій щодо малолітньої особи та за ч.3 ст. 153 КК України - задоволення статевої пристрасті неприродним способом із застосуванням фізичного насильства, погрози його застосування та з використанням безпорадного стану потерпілої особи, вчинене щодо малолітнього.
Винуватість ОСОБА_7 повністю доведена і його дії суд кваліфікує за ч. 3 ст. 185 КК України - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням у житло та сховище, за попередньою змовою групою осіб.
При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинувачених, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_6 , суд визнає його стан здоров`я і молодий вік.
Обвинувачений ОСОБА_6 поряд з іншими вчинив особливо тяжкий злочин, має репутацію, що характеризується посередньо і як такий, що схильний до вчинення правопорушень, не працював, вибачався перед потерпілою, на обліку у лікаря нарколога не перебуває, раніше не судимий в силу ст. 89 КК України.
Обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_6 , суд визнає вчинення злочину особою повторно.
Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_7 , суд визнає його молодий вік.
Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_7 , судом не встановлено.
Обвинувачений ОСОБА_7 вчинив тяжкий злочин, має репутацію, що характеризується посередньо, як схильний до вчинення правопорушень, не працював, вибачався перед потерпілою, на обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває, раніше не судимий.
Враховуючи обставини справи, відомості про особу обвинуваченого ОСОБА_7 , його характеристику за місцем проживання, що не працює, хоча має можливість це здійснювати і його вік та стан здоров`я не перешкоджають йому, думку потерпілої, яка прохає суворо покарати, що збитки потерпілій не відшкодував, що злочин вчинено спільно з іншою особою, суд дійшов висновку, що його виправлення неможливе без ізоляції від суспільства, а так , йому слід обрати покарання, визначене в санкції ч.3 ст. 185 КК України, у виді позбавлення волі і з цих же, перерахованих вище обставин, суд не вбачає при призначенні покарання підстав для застосування ст. ст. 69, 75 КК України, якими передбачено, за існування певних умов, призначення покарання, більш м`якого, ніж визначено санкцією ст. 185 ч.3 КК України або застосування звільнення від покарання з випробуванням, з визначенням іспитового строку. В той же час, враховуючи його молодий вік і що раніше не судимий та за відсутності обставин, що обтяжують покарання, суд вважає за можливе визначити ОСОБА_7 покарання, передбачене санкцією ч. 3 ст. 185 КК України, у мінімальному розмірі.
Враховуючи обставини справи, вищевказані пом`якшуючі та обтяжуючі покарання обставини та відомості щодо особи обвинуваченого ОСОБА_6 , що характеризується, як особа, схильна до вчинення кримінальних правопорушень, що вчинив ряд злочинів, в т. ч і особливо тяжкий, думку потерпілих, представників потерпілих, що заподіяну шкоду не відшкодував, суд дійшов висновку, що його виправлення неможливе без ізоляції від суспільства і йому слід визначити покарання в межах санкцій статей, за якими обвинувачується, а також за сукупністю злочинів - у виді позбавлення волі . І з цих же обставин суд не вбачає підстав для застосування до нього при призначенні покарання ст. 69 , 75 КК України. В той же час , враховуючи ставлення обвинуваченого до скоєного, молодий вік, стан здоров`я, суд, дійшовши висновку, про вид покарання за кожен злочин окремо і за їх сукупністю, вважає за можливе визначити покарання в розмірі, наближеному до мінімального. Крім того, враховуючи обставини справи та характер вчинених обвинуваченим дій, а також, що у нього відсутні спеціальна освіта і можливість займати певні посади, то, призначивши покарання в межах санкції ч.2 ст. 156 КК України, суд дійшов висновку про недоцільність призначення ОСОБА_6 додаткового покарання у виді позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю.
Враховуючи, що протиправними діями обвинувачених заподіяно матеріальну шкоду потерпілій ОСОБА_9 , яка не відшкодована і судом встановлено причинний зв`язок між протиправними діями обвинувачених і настанням шкоди, підлягає задоволенню позов потерпілої ОСОБА_9 в межах його доведеності, виходячи з вартості викраденого, яка визначена згідно висновку експерта, який досліджувався судом, частково, оскільки потерпілою не надано відомостей про ринкову вартість викраденого та пошкодженого майна на даний час, і з виключенням з загальної суми за висновком експерта, вартості повернутого майна, а всього в сумі 1009 (одна тисяча дев`ять гривень). І вказані кошти слід стягнути з обох обвинувачених в солідарному порядку. Підлягає задоволенню цивільний позов , заявлений в інтересах малолітнього ОСОБА_11 в повному обсязі, заявленому представником потерпілого і визнаному обвинуваченим про відшкодування моральної шкоди, а саме в сумі 5000 (п`ять тисяч гривень). Сума відшкодування моральної шкоди, заявлена законним представником потерпілого ОСОБА_35 , на переконання суду, є об`єктивною, такою, що відповідає засадам розумності і справедливості та обсягу моральних страждань потерпілого, які співвідносяться з обставинами, встановленими в судовому засіданні.
Вирішуючи питання про запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_6 , враховуючи клопотання прокурора про залишення йому до вступу вироку в законну силу запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд, враховуючи тяжкість вчиненого злочину і покарання, яке передбачене за вчинення особливо тяжкого злочину, відомості про особу обвинуваченого ОСОБА_6 , що, хоча і вважається раніше не судимим, однак характеризується, як такий, що схильний до вчинення злочинів, та з метою запобігання ухилення обвинуваченого від покарання та упередження вчинення ним інших злочинів, дійшов висновку про залишення запобіжного заходу обвинуваченому у виді тримання під вартою, але не більше, ніж до двох місяців. Щодо запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_7 , суд, враховуючи, що ним вчинено тяжкий злочин, що він не працював, злочин вчинив групою осіб, а тому, на думку і переконання суду маються ризики, що може вчинити інший злочин або ухилитися від покарання. Питання про судові витрати та речові докази слід вирішити в порядку, визначеному ст.124 та ст. 100 КПК України.
Керуючись ст.ст. 183, 370, 374 КПК України,
Ухвалив:
ОСОБА_6 визнати винним в скоєнні злочинів, передбачених ч.3 ст.185, ч.2 ст.156, ч.3 ст.153 КК України і призначити йому покарання:
за ч.3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 3(три) роки ;
за ч.2 ст. 156 КК України у виді позбавлення волі строком на 5(п`ять) років без позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю ;
за ч.3 ст. 153 КК України у виді позбавлення волі строком на 10 (десять)років .
Відповідно до ст. 70 ч. 1 КК України ОСОБА_6 за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити остаточне покарання у виді позбавлення волі строком 10 ( десять) років .
Запобіжний захід ОСОБА_6 залишити тримання під вартою до вступу вироку в законну силу, але не більше, ніж до 23 червня 2017 року до 24 години. Строк відбування покарання ОСОБА_6 рахувати з 06 вересня 2016 року, тобто з моменту затримання, зарахувати у строк покарання час його попереднього ув`язнення з 06 вересня 2016 року до цього часу, 27 квітня 2017 року, відповідно до ст. 72 ч.5 КК України з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
ОСОБА_7 визнати винним в скоєнні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України і призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.
Застосувати запобіжний захід до ОСОБА_7 до вступу вироку в законну силу у виді тримання під вартою, взявши його під варту в залі суду і з цього часу з 27 квітня з 10 год 10 хв рахувати строк відбуття покарання.
Цивільний позов ОСОБА_9 задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в солідарному порядку на користь ОСОБА_9 1009(одну тисячу дев`ять) гривень матеріальної шкоди. В решті позовних вимог відмовити.
Позов законного представника потерпілого ОСОБА_36 в інтересах малолітнього потерпілого ОСОБА_11 до ОСОБА_6 задовольнити повністю .
Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_11 5000 (п`ять тисяч )гривень відшкодування моральної шкоди.
Стягнути з ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на користь держави витрати, пов`язані із залученням експерта по 131 грн 94 коп з кожного.
Речові докази диски з відеозаписами слідчих дій - залишити в матеріалах кримінального провадження; драбину металеву, телевізор марки «LG CT20D30», пилосос «Ракета-77», алюмінієві ложки та виделки, дюралевий водосток, які знаходяться у потерпілої ОСОБА_9 під збережною розпискою повернути їй як законному володільцю; поліетиленовий пакет зі спермою, вилучений в АДРЕСА_3 , зразки слюни ОСОБА_11 , зразки крові ОСОБА_11 , ОСОБА_6 , які зберігаються в кімнаті зберігання речових доказів Конотопського ВП ГУНП в Сумській області знищити.
На вирок може бути подана апеляція до Апеляційного суду Сумської області через Конотопський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня проголошення вироку, а засудженими, які перебувають під вартою, в той же строк з дня отримання копії вироку.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги на вирок, якщо його не скасовано, вирок набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченим та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1