Дата документу Справа № 321/979/14-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/778/199/17 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний № 321/979/14-кДоповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
Категорія ст. 78 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 травня 2017 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю:
прокурора ОСОБА_6 ,

засудженого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в апеляційному порядку матеріали провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Михайлівського районного суду Запорізької області від 21 жовтня 2016 року відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який вироком Михайлівського районного суду Запорізької області від 16 вересня 2014 року засуджений за ч. 3 ст. 186 КК України до 5 років позбавлення волі із звільненням від відбування покарання та встановленням іспитового строку тривалістю 3 роки,

в с т а н о в и л а:
ухвалою Михайлівського районного суду Запорізької області від 21 жовтня 2016 року задоволено клопотання Михайлівського РП КВІ УДПтС України в Запорізькій області про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлення для реального відбування покарання щодо засудженого ОСОБА_7 .

Згідно зі змістом оскаржуваного судового рішення, Михайлівський РП КВІ УДПтС України в Запорізькій області звернувся до суду з клопотанням про скасування звільнення засудженого ОСОБА_7 від відбування покарання за вироком Михайлівського районного суду Запорізької області від 16 вересня 2014 року за ч. 3 ст. 186 КК України, згідно якого останнього засуджено до 5 років позбавлення волі із звільненням від відбування покарання та встановленням іспитового строку тривалістю 3 роки. Клопотання обґрунтоване тим, що засуджений ОСОБА_7 систематично вчиняв адміністративні правопорушення, на попередження та профілактичні заходи інспекції належним чином не реагував і не став на шлях виправлення.
Задовольняючи клопотання Михайлівського РП КВІ УДПтС України в Запорізькій області, суд послався на те, що з часу винесення вироку суду та звільнення ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання, він вчинив шість адміністративних проступків, за що був притягнутий до адміністративної відповідальності, постановами від 20.03.2015 року, 23.08.2015 року і 21.06.2016 року, а також не виконував обов`язки, покладені на нього вироком суду, а саме: не з`явився до кримінально-виконавчої інспекції 04.07.2016 року без поважних причин. Крім того, у відношенні ОСОБА_7 неодноразово виносились застереження у виді письмових попереджень та неодноразово проводилася роз`яснювальна робота про можливість скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання, але належних висновків для себе він не зробив, що свідчить про його небажання стати на шлях виправлення.
В апеляційній скарзі засуджений не погоджується з ухвалою районного суду, оскільки відсутні прямі, достатні та належні докази, які б окремо або у своїй сукупності дали суду впевненість у неможливості виправлення засудженого без реального відбуття покарання, навпаки, його попередня поведінка свідчить про те, що він зрозумів протиправність його поведінки, недопустимість злочинної діяльності, а також бажання виправитися. В підтвердження його належної поведінки, як особи, яка відбуває іспитовий строк, є з`явлення на реєстрацію у жовтні 2016 року вже після направлення клопотання КВІ до суду. Також зазначає, що судом не допитана в судовому засіданні його співмешканка та її матір з обставин вчинення ним правопорушень. Крім того, просить в якості доказів витребувати від КВІ Михайлівського району УДПтС України в Запорізькій області його особову справу.

Враховуючи вищевикладене, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та відмовити у задоволенні клопотання Михайлівського РВ КВІ УДПтС України в Запорізькій області про скасування йому іспитового строку та направлення для відбування призначеного покарання.

Заслухавши доповідь судді про сутність судового рішення та доводи скарги; засудженого, який просив задовольнити апеляційну скаргу; прокурора, яка не підтримала апеляційну скаргу; перевіривши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга засудженого ОСОБА_7 не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Задовольняючи подання, суд послався на те, що вироком Михайлівського районного суду Запорізької області від 16.09.2014 року ОСОБА_7 засуджений за ч. 3 ст. 186, ст.ст. 75, 76 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням строком на 3 роки. На підставі ст. 76 КК України засудженому було встановлено обов`язки: не виїжджати за межі України без дозволу органів кримінально-виконавчої системи; повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання, роботи, навчання; періодично з`являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої інспекції.

На підставі вироку Михайлівського районного суду Запорізької області від 16.09.2014 року відносно ОСОБА_7 заведено особову справу №73/2014.

03.11.2014 року засуджений ОСОБА_7 був ознайомлений з порядком та умовами звільнення від відбування покарання з випробуванням, обов'язками покладеними на нього судом, попереджений про правові наслідки ухилення від виконання обов`язків, систематичного порушення громадського порядку та скоєння нових злочинів.

Як вбачається з матеріалів справи, 04.07.2016 року засуджений ОСОБА_7 не з`явився на реєстрацію, у зв`язку з чим 11.07.2014 року йому було винесено застереження у виді письмового попередження про можливість скасування звільнення.

07.03.2015 року ОСОБА_7 вчинив правопорушення, передбачене ст. 173 КУпАП, а саме, вчинив сварку з сусідкою, а 13.02.2015 року вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, а саме, знаходячись в стані алкогольного сп`яніння, вчинив психологічне насильство в сім`ї. Постановою Михайлівського районного суду Запорізької області від 20.03.2015 року ОСОБА_7 був підданий адміністративному стягненню у вигляді штрафу у розмірі 100 грн. (а.п. 65).

Крім того, перебуваючи у громадському місці 28.08.2015 року, ОСОБА_7 розпивав алкогольні напої, чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 178 КУпАП. Складений адміністративний протокол та винесена постанова № 567 від 28.08.2015 року, підданий стягненню у вигляді попередження (а.п. 60).

05.06.2016 року о 14-50 годині, 05.06.2016 року о 18-50 годині ОСОБА_7 вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, а саме, у стані алкогольного сп`яніння вчинив психологічне насильство в сім`ї. Наступного дня знову вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП. Постановою Михайлівського районного суду Запорізької області від 21.06.2016 року ОСОБА_7 був підданий адміністративному стягненню у вигляді 40 годин громадських робіт.

По кожному факту притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_7 винесено застереження у виді письмового попередження. Крім того, по факту неявки для реєстрації до кримінально-виконавчої інспекції у визначений засудженому день від останнього відібрані письмові пояснення.
При проведенні профілактичних бесід засуджений неодноразово попереджався про правові наслідки ухилення від виконання обов`язків або систематичного порушення громадського порядку та скоєння нових злочинів, однак належних висновків для себе не зробив.

Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» згідно з ч. 2 ст. 78 КК України суд за поданням органу, який здійснює контроль за поведінкою засудженого, звільненого від відбування покарання з випробуванням, може прийняти рішення про скасування звільнення та про направлення засудженого для відбування призначеного покарання в разі невиконання покладених на нього обов`язків, визначених ст. 76 КК України, або систематичного (три і більше разів) вчинення правопорушень, що потягли адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення.
Відповідно до ч. 2 ст. 166 КВК України, якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчинює правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, кримінально-виконавча інспекція вносить до суду подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання.
Як зазначено в ч. 3 ст. 166 КВК України, невиконанням обов`язків вважається, коли засуджений не виконав хоч один з обов`язків, які було покладено на нього судом.

Згідно ч. 2 ст. 78 КК України, якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчиняє правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, суд направляє засудженого для відбування призначеного покарання.
Суд першої інстанції додержався цих вимог закону і мотивовано задовольнив клопотання.
Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України колегія суддів

у х в а л и л а:
апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Михайлівського районного суду Запорізької області від 21 жовтня 2016 року, якою задоволено клопотання Михайлівського РП КВІ УДПтС України в Запорізькій області про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлення для реального відбування покарання щодо засудженого ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала Апеляційного суду Запорізької області набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4