АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/1007/17 Справа № 208/8789/15-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 червня 2017 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати по кримінальним справам апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі апеляційного суду кримінальне провадження за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_7 та потерпілої ОСОБА_8 на вирок Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 08 липня 2016 року, -

В с т а н о в и л а:
цим вироком

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області, українця, громадянина України, освіта професійно - технічна, не працюючому, не одруженому, зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючому за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимому:
- 30.03.2011 Заводським районним судом міста Дніпродзержинська за ч.3 ст.187 КК України до позбавлення волі строком на 5 років; на підставі статті 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки. Вирок вступив в законну силу 15.04.2011 року;
- 19.06.2013 Заводським районним судом міста Дніпродзержинська за ч.2 ст.185 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки; на підставі статті 75 КК України звільнений від відбування покарання, з іспитовим строком 3 роки. Вирок вступив в законну силу 20.07.2013 року;
засуджено за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у вигляді 3 років 1 місяця позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднано не відбуте покарання за вироком Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 19.06.2013 року за ч.2 ст.186 КК України і за сукупністю вироків остаточно визначено покарання ОСОБА_9 у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки 2 місяці.
Вироком суду, ОСОБА_9 визнано винним та засуджено за те, що він 17.10.2015 року приблизно о 10:00 годині (більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено), прийшов в гості до своєї знайомої ОСОБА_8 , яка мешкає за адресою: АДРЕСА_3 , де останні розпивали алкогольні напої. В цей час, ОСОБА_9 реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, шляхом вільного доступу, на якому знаходилась каблучка, вироблена з металу жовтого кольору із камінцями, 585 проби, вагою 5,79 грама, яка належить ОСОБА_8 та переконавшись в тому, що відсутні свідки вчинення кримінального правопорушення, таємно, шляхом вільного доступу, викрав дану каблучку, вартістю 4950,45 грн., та з місця скоєння злочину зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд.
Не погодившись з даним вироком суду, ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вирок суду через невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи та через невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення.

В доповненні до апеляційної скарги ОСОБА_9 зазначає, що судом відмовлено у задоволенні його клопотання про допит свідка ОСОБА_10 , покази якої, на його думку, мали суттєве значення для розгляду справи по суті та могли б суттєво вплинути на висновки суду. Вважає, що судом не взято до уваги позицію потерпілої, яка просила не позбавляти його волі. Також звертає увагу, що у нього на піклуванні знаходиться дружина та малолітня дитина, що підтверджує довідкою.

ОСОБА_11 також подала апеляційну скаргу, в якій просить вирок суду змінити та призначити ОСОБА_9 покарання, не пов`язане з позбавленням волі, оскільки на її думку призначене відповідає тяжкості скоєного кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, внаслідок суворості.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення обвинуваченого на підтримку доводів своєї апеляції, думку прокурора, який просив апеляцію залишити без задоволення, а вирок суду без змін, їх виступи в судових дебатах та з останнім словом обвинуваченого, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи сторін, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з таких підстав.

Висновки суду про винність ОСОБА_9 у вчиненні скоєного кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються сукупністю доказів та є правильними.

Так, перевіркою матеріалів кримінального провадження встановлено, що районний суд в обґрунтування доведеності вини обвинуваченого у скоєному, правильно послався на покази обвинуваченого ОСОБА_9 , який в судовому засіданні винним себе визнав повністю. Суду пояснив, що його запросили в гості до ОСОБА_8 та знаходячись в квартирі на кухні він побачив на холодильнику каблучку із камінцями, та викрав її.

Поясненнями потерпілої ОСОБА_8 встановлено, що приблизно 17.10.2015 року в листопаді, (точно не пам`ятає), близько десятої ранку до неї прийшов ОСОБА_9 у гості. Обручка лежала на холодильнику, вони спочатку пили пиво у неї в кімнаті. ОСОБА_9 виходив на кухню курити, та пропажу каблучки вона помітила лише надвечір в той же день. Окрім ОСОБА_9 до неї в той день більше ніхто не заходив.

Крім того вина ОСОБА_9 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, підтверджується договором про надання фінансового кредиту під заставу № 3.9610/0 від 17 жовтня 2015 року, укладений між ОСОБА_9 та товариством «Ломбард «Онікс» де предметом застави зазначено золота каблучка з камінням, вагою 5,79 гр.;

Протоколом огляду предмету від 27.10.2015 року, встановлено, що було оглянуто каблучку вироблену з жовтого металу, яку надала ОСОБА_8 , а протоколом пред`явлення речей для впізнання від 27 жовтня 2015 року, встановлено, що потерпіла ОСОБА_8 при пред`явлені їй для впізнання чотирьох каблучок, з жовтого металу впізнала каблучку під номером три, як викрадену 17.10.2015 року з її квартири. ОСОБА_9 ;

Згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 5495-15 від 16.11.2015 року, ринкова вартість каблучки, виготовленої з металу жовтого кольору 585 проби, вагою 5,79 грама станом на жовтень 2015 року, складає 4950,45 грн. (аркуш справи 40 44).

Сумніватися у правильності встановлення судом обставин кримінального провадження, як вони викладені у вироку, та в доведеності вини обвинуваченого, у колегії суддів, підстав немає.

Перевіркою матеріалів кримінального провадження встановлено, що слідчі дії проведено з дотриманням вимог КПК України.

Порушень кримінального процесуального закону під час встановлення фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, які могли б істотно вплинути на висновок суду про винуватість ОСОБА_9 та на кваліфікацію його дій, не виявлено.

Вирішуючи питання про правильність застосування закону України про кримінальну відповідальність та відповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення і особі обвинуваченого ОСОБА_9 , колегія суддів виходить із того, що у відповідності до вимог ст. 50 КК України, покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи, яка вчинила злочин, та попередження вчиненню нею нових злочинів.

Також, колегія суддів зазначає, що при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного обвинуваченого, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо дотримуватись вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання.

На думку колегії суддів, покарання обвинуваченому ОСОБА_9 призначено відповідно до вимог вказаного закону.

Так, судом враховано, що ОСОБА_9 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 185 КК України, яке відноситься до категорії середньої тяжкості, вину визнав повністю, розкаявся у вчиненому. В той же час, він не має міцних соціальних зв`язків, вчинив кримінальне правопорушення проти власності під час відбування покарання за попереднім вироком, що свідчить про його схильність до скоєння правопорушень. Тому на думку колегії суддів саме таке покарання буде необхідним та достатнім для його виправлення і попередження вчинення інших злочинів.

Доводи в апеляції потерпілої щодо несправедливості призначеного покарання, є необґрунтованими, остільки ОСОБА_9 скоїв новий злочин, в той період, коли відбував покарання за попереднім вироком.

Відтак, на переконання колегії суддів, суд обґрунтовано прийшов до висновку, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_9 та попередження вчинення ним нових злочинів можливе лише в умовах ізоляції його від суспільства, а призначене покарання в межах санкцій ч. 2 ст. 185 КК України, з застосуванням ст. 71 КК України у вигляді 3 років 2 місяців за своїм видом та розміром слід вважати справедливим.

Підстав для застосування пом`якшення покарання або положень ст. 75 КК України при призначенні покарання ОСОБА_9 , на чому наполягає у своїй апеляційній скарзі обвинувачений та потерпіла, колегія суддів не знаходить, остільки він повторно скоїв корисливий злочин.

Як видно з вироку суду він є належно вмотивованим, обґрунтованим та законним.

Отже, колегія суддів приходить до висновку про те, що підстав для задоволення апеляційної скарги, як обвинуваченого та потерпілої, - не вбачається.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 та потерпілої ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Вирок Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 08 липня 2016 року, щодо ОСОБА_9 залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з дня її проголошення і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді апеляційного суду: