Справа №591/885/16-к Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/788/999/16 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Умисне легке тілесне ушкодження
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 листопада 2016 року колегія суддів з розгляду справ та матеріалів кримінального судочинства Апеляційного суду Сумської області в складі:

судді-доповідача - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми кримінальне провадження № 591/885/16-к за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 на вирок Зарічного районного суду м. Сум від 27 вересня 2016 року, за яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Суми, мешканець АДРЕСА_1 , раніше не судимий

визнаний винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.125 КК України,

учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_8

обвинуваченого ОСОБА_9

захисника адвоката ОСОБА_10 ,

ВСТАНОВИЛА:
В поданій апеляційній скарзі прокурор Сумської місцевої прокуратури Сумської області у кримінальному провадженні ОСОБА_11 просить скасувати вирок суду у зв`язку з невідповідністю висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження та істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону і ухвалити новий вирок, за яким визнати ОСОБА_9 винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.296 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі 11900 грн., оскільки висновки суду щодо відсутності в діях обвинуваченого складу злочину, передбаченого ч.1 ст.296 КК України, не відповідають дійсності, вина ОСОБА_9 доведена показаннями потерпілого, свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , які є послідовними та узгоджуються з іншими доказами. Зазначає, що в основу перекваліфікації дій обвинуваченого з ч.1 ст.296 КК України на ч.2 ст.125 КК України суд поклав лише показання самого ОСОБА_9 та його цивільної дружини ОСОБА_14 і необґрунтовано відхилив показання потерпілого. Крім того, суд в порушення ст.ст.290 і 374 КПК України не виклав суть показань свідків ОСОБА_13 та ОСОБА_12 та поклав в основу вироку недопустимі докази, а саме два фотознімки автомобіля з пошкодженням.

За вироком Зарічного районного суду м. Сум від 27.09.2016 ОСОБА_9 визнаний винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.125 КК України і йому призначено покарання у виді штрафу в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 грн.

Відповідно до вироку суду 29.01.2016 в період часу з 18:00 до 18:30 години ОСОБА_9 , знаходячись на проїзній частині по вул. Харківській м. Суми біля ресторану «Трактиръ», на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин з метою заподіяння тілесних ушкоджень умисно кулаком правої руки наніс один удар в область правого ока та брови потерпілого ОСОБА_15 , в результаті чого заподіяв останньому легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Розглянувши кримінальне провадження суд першої інстанції дійшов висновку про недоведеність умислу ОСОБА_9 на вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст.296 КК України, у зв`язку з чим перекваліфікував дії останнього на ч.2 ст.125 КК України.

Вислухавши суддю-доповідача про зміст оскарженого судового рішення, доводи прокурора ОСОБА_8 , яка частково підтримала апеляційну скаргу прокурора, просила скасувати вирок суду та призначити новий судовий розгляд в суді першої інстанції, доводи обвинуваченого ОСОБА_9 та його захисника ОСОБА_16 про залишення вироку суду без змін, а апеляційну скаргу прокурора без задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи поданої апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вказана вище апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог п.2 ч.3 ст.374 КПК України, у мотивувальній частині вироку зазначається: у разі визнання особи винуватою: формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення.

Так, визнаючи обвинуваченого ОСОБА_9 винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, тобто у заподіянні легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, та формулюючи у мотивувальній частині свого вироку обвинувачення, визнаного доведеним, суд першої інстанції не виклав у встановлений кримінальним процесуальним законом спосіб об`єктивну сторону злочину, не вказав обставини, за яких між обвинуваченим та потерпілим раптово виникли неприязнені відносини, які у свою чергу потягли за собою нанесення обвинуваченим удару потерпілому.

Крім того, суд першої інстанції не зазначив у вироку докази на підтвердження встановлених ним обставин, а також мотиви неврахування окремих доказів.

Зокрема, у вироку відсутні у достатньому обсязі показання потерпілого ОСОБА_15 , свідків ОСОБА_12 і ОСОБА_13 , хоча останні і давали їх під час судового засідання в ході розгляду даного кримінального провадження.

При цьому, значну частину доказів обвинувачення суд першої інстанції прийняв до уваги без будь-яких заперечень, зокрема ті ж показання потерпілого ОСОБА_15 , свідків ОСОБА_12 і ОСОБА_13 , висновок судово-медичної експертизи, протоколи слідчих експериментів та пред`явлення особи для впізнання, але фактично чомусь не врахував їх при кваліфікації дій обвинуваченого.

Як вбачається з вироку суду першої інстанції підставою для перекваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_9 з ч.1 ст.296 КК України на ч.2 ст.125 КК України стали показання безпосередньо самого обвинуваченого, який заперечив наявність умислу на порушення громадського порядку, а також показання свідка ОСОБА_14 та фотознімками автомобіля.

Не беручи до уваги в повному обсязі показання свідка ОСОБА_12 через те, що вона не була очевидцем обставин, які передували бійці, суд першої інстанції не аналізує показання свідка ОСОБА_14 , яка також не була очевидцем таких обставин.

Не перевірив суд належним чином і фотознімки автомобіля з ушкодженнями у відповідності до вимог ст.ст.84, 85, 86, 87, 93, 94, 290 КПК України.

Вказані вище невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та порушення вимог кримінального процесуального закону, які є істотними, на думку колегії суддів перешкодили суду першої інстанції ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, внаслідок чого воно підлягає скасуванню, а апеляційна скарга прокурора в цій частині задоволенню.

Разом з тим, колегія суддів не може погодитися з доводами апеляційної скарги прокурора про ухвалення нового вироку, оскільки виявлені порушення вимог КПК України унеможливлюють такий апеляційний розгляд, а тому вважає за необхідне призначити новий судовий розгляд в суді першої інстанції після скасування вироку суду.

Твердження прокурора про наявність в діях обвинуваченого складу злочину, передбаченого ч.1 ст.296 КК України також не заслуговують на увагу, оскільки у відповідності до положень ч.2 ст.415 КПК України суд апеляційної інстанції не має права вирішувати наперед питання про доведеність чи недоведеність обвинувачення, достовірність або недостовірність доказів, переваги одних доказів над іншими, застосування судом першої інстанції того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність та покарання.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 418 і 419 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 задовольнити частково.

Вирок Зарічного районного суду м. Сум від 27 вересня 2016 року відносно ОСОБА_17 скасувати у зв`язку з невідповідністю висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження та істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та призначити новий розгляд в суді першої інстанції в іншому складі суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення та в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4