Олевський районний суд Житомирської області
Справа № 287/115/17-к

В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 серпня 2017 року м. Олевськ
Олевський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_1

секретаря ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі судових засідань Олевського районного суду кримінальне провадження внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000089 від 15.02.2017 року по обвинуваченню:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, не одруженого, не працюючого, не інваліда, не депутата, не судимого, військовозобов`язаного, -

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України,

з участю сторін

кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4

потерпілого ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_3

В С Т А Н О В И В :
11 лютого 2017 року, об 21 годині 00 хвилин, ОСОБА_3 , перебуваючи на території парку ім.Юрія Гагаріна, який розташований в м.Олевськ по вул.Свято-Воздвиженській Житомирської області, на грунті раніше виниклих неприязних відносин, з приводу бійки між жителями с.Тепениця та м.Олевська, яка відбулася на передодні, де в ході сварки, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з метою спричинення тяжких тілесних ушкоджень, умисно здійснив поштовх в область грудної клітки ОСОБА_5 , від якого останній втративши рівновагу впав на землю. Після чого ОСОБА_6 , умисно наніс перебуваючому у лежачому положенні ОСОБА_5 , п`ять ударів ногами в область живота, чим заподіяв останньому тілесні ушкодження у вигляді: закритої тупої травми живота з розривом селезінки, яка супроводжувалася внутрішньочеревною кровотечею та небезпечними для життя явищами, які відповідно до висновку експерта за № 35 від 09.03.2017 року відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, які небезпечні для життя в момент їх заподіяння, що спричинило втрату органу.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 , після роз`яснення йому судом суті обвинувачення свою провину у вчиненому кримінальному правопорушенні, передбаченому ч.1 ст.121 КК України визнав повністю. Та надав суду показання, підтвердивши те, що він дійсно 11.02.2017 року, об 21 годині 00 хвилин, перебуваючи на території парку ім.Юрія Гагаріна, який розташований в м.Олевськ по вул.Свято-Воздвиженській Житомирської області, здійснив поштовх в область грудної клітки ОСОБА_5 , від якого останній втративши рівновагу впав на землю. Після чого він наніс перебуваючому у лежачому положенні ОСОБА_5 , п`ять ударів ногами в область живота. Погодився на скорочений порядок судового розгляду, без дослідження будь-яких доказів, крім його особистого допиту щодо тих обставин, які ніким, у тому числі і ним не оспорюються та допитом потерпілого і вивчення матеріалів кримінального провадження, які характеризують його особу, пояснивши, що рішення його є добровільним, наслідки, передбачені ч.3 ст.349 КПК України йому зрозумілі. У вчиненому щиро розкаюється, розуміючи протиправність своїх дій, що були вчинені ним, запевнив суд, що вже зробив для себе відповідні висновки. Просить суд не застосовувати до нього суровий вид і міру кримінального покарання. Жалкує у тому, що сталося. Просить вибачення у потерпілого. Заявлений цивільний позов ОСОБА_5 , в частині завданої його протиправними діями матеріальної шкоди останньому визнає повністю, в частині завданої моральної (немайнової) шкоди визнає частково, оскільки вважає її розмір занадто завищеним та неспіврозмірним.

Потерпілий ОСОБА_5 , у судовому засіданні надав показання підтвердивши обставини нанесення йому тілесних ушкодженнь ОСОБА_3 , 11.02.2017 року, об 21.00 годині, на території парку ім.Юрія Гагаріна, який розташований в м.Олевськ по вул.Свято-Воздвиженській Житомирської області. Його побиття ОСОБА_3 , виникло від неприязних відносин, з приводу бійки між жителями с.Тепениця та м.Олевська, яка відбулася на передодні. Саме ОСОБА_3 , його штовхнув і наніс йому, коли він перебував у лежачому положенні п`ять ударів в область живота. Погодився також на скорочений порядок судового розгляду, без дослідження будь-яких доказів, крім його особистого допиту щодо тих обставин, які ніким, у тому числі і ним не оспорюються та допитом обвинуваченого ОСОБА_3 , вивченнм матеріалів кримінального провадження, які характеризують особу останнього, пояснивши, що рішення його є добровільним, наслідки, передбачені ч.3 ст.349 КПК України йому зрозумілі. Заявлений цивільний позов підтримує у повному обсязі із підстав, що наведено у його позовній заяві. Стосовно застосування до ОСОБА_3 , виду і міри кримінального покарання покликається на розсуд суду.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_3 , повністю визнав свою винність у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, та у відповідності до ч.3 ст.349 КПК України при дослідженні доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, з`ясувавши правільне розуміння обвинуваченим та іншими учасниками судового провадження змісту цих обставин, встановивши чи не має сумніву у добровільності їх позицій, роз`яснивши, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити фактичні обставини справи в апеляційному порядку, суд користуючись правом, наданим ч.3 ст.349 КПК України і відсутністю заперечень учасників судового провадження, вважає достатнім обмежитись допитом обвинуваченого, потерпілого та дослідженням матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_3 .

Таким чином, суд допитавши обвинуваченого, потерпілого та дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого в їх сукупності, вважає, що винність обвинуваченого ОСОБА_3 , у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України при обставинах, викладених в обвинувальному акті, повністю доведеною.

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 , суд кваліфікує за ч.1 ст.121 КК України, оскільки він своїми умисними діями вчинив умисне кримінальне правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України є тяжким злочином, вчинене проти життя та здоров`я особи, що виразилося в умисному тяжкому тілесному ушкодженні, тобто умисному тілесному ушкодженні, небезпечному для життя в момент заподіяння, що спричинило втрату органу.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , у відповідності до ст.65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання обвинуваченого.

Обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , відповідно до ст.66 КК України, судом визнаються, як щире каяття у вчиненому злочині.

Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , відповідно до ст.67 КК України, судом не встановлено.

Так відповідно до ст.50 КК України покарання є заходом примусу і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого та має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженим, так і іншими особами.

Визначаючи міру і вид покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує також і те, що він вперше притягується до кримінальної відповідальності, вчинив кримінальне правопорушення, яке у відповідності до ст.12 КК України є тяжким, по місцю проживання характеризується виключно позитивно, його молодий вік, і з врахуванням вказаних вище обставин, які пом`якшують покарання, а саме: щире каяття та визнання своєї провини у вчиненому кримінальному правопорушенні, оскільки ОСОБА_3 , надав показання в судовому засіданні щодо обставин вчиненого ним кримінального правопорушення, показання його були логічними, послідовними і незміненими, що свідчить про його не байдужість щодо вчиненого і наслідків, а також характер вчиненого кримінального правопорушення, його поведінку при вчиненні кримінального правопорушення та після його вчинення, думку потерпілого стосовно призначення виду і міри кримінального покарання ОСОБА_3 , разом із конкретними обставинами справи, відсутністю обтяжуючих обставин, суд вважає необхідним обрання до обвинуваченого ОСОБА_3 , покарання, пов`язаного із позбавленням волі в межах санкції частини статті за якою він притягується до кримінальної відповідальності. Однак, з врахуванням особи винного, обставин за яких він вчинив дане кримінальне правопорушення, та того, що ОСОБА_3 , як особа не являє собою підвищено суспільно небезпечною особою, думку прокурора щодо застосування покарання та звільнення ОСОБА_3 , з випробуванням, суд приходить до висновку про можливість застосування до обвинуваченого ОСОБА_3 , ст.75 КК України і на підставі викладеного звільнення його від відбування покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк та поклавши на нього передбачені ч.1 п.п.1, 2 ст.76 КК України обов`язки.

Зазначений вид і міра кримінального покарання на думку суду є необхідною і цілком достатньою для виправлення ОСОБА_3 , та попередження вчинення нових злочинів.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, визначено, що кожна особа має право на справедливий суд.

По кримінальному провадженню, у порядку ст.128 КПК України заявлено цивільний позов ОСОБА_5 , про відшкодування матеріальної та моральної шкоди заподіяної кримінальним правопорушенням, який просить суд стягнути з обвинуваченого на його користь понесену внаслідок протиправних дій обвинуваченого матеріальну шкоду в сумі 8188.40 грн., у відшкодування витрат на придбання ліків та завдану моральну шкоду в сумі 50 000.00 грн.

Вирішуючи питання стосовно позову ОСОБА_5 , в частині стягнення з відповідача ОСОБА_3 , матеріальної шкоди, суд зазначає, що предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч.1 ст.179 ЦПК України).

Так, внаслідок протиправних дій обвинуваченого ОСОБА_3 , завдано шкоди здоров`ю потерпілому ОСОБА_5 . Сума матеріальної шкоди, яка була понесена потерпілим для закупівлі ліків під час його лікування становить 8188.40 грн., що підтверджується квітанціями та накладними, (а.с.19-2918). Внаслідок чого, у обвинуваченого, в силу статті 1195 ЦК України виникає обов`язок відшкодувати потерпілому матеріальну шкоду.

Оскільки приписами частини 1 статті 1195 ЦК України визначено, що фізична особа, яка завдала шкоду ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому витрати на придбання ліків.

Вирішуючи питання стосовно заявлених позовних вимог ОСОБА_5 , в частині стягнення із ОСОБА_3 , моральної (немайнової) шкоди, суд, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, враховуючи приписи ст.ст.23, 1167 ЦК України та роз`яснення, що викладені в п. 9 Постанови Пленуму Верховного суду № 4 від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», визначає суму відшкодування, яка відповідає засадам розумності, виваженості та справедливості, з врахуванням обставин, за яких було спричинено моральну шкоду потерпілому - цивільному позивачу, ступінь вини відповідача, характер та обсяг фізичних, душевних, психічних страждань цивільного позивача, істотність вимушених змін у життєвих стосунках потерпілого та наслідків, що наступили, його вік, а також враховуючи дані про особу обвинуваченого і його майновий стан, суд вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 , на користь потерпілого - цивільного позивача ОСОБА_5 , 30 000.00 грн., моральної шкоди. Ця сума, враховуючи особу обвинуваченого і характер його дій, на думку суду, відповідає вимогам розумності та справедливості і за даних конкретних обставин не може вважатися явно завищеною чи надмірною, та (або) заниженою.

Відповідно до ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Цивільним процесуальним Кодексом України.
Статтею 60 ЦПК України крім того покладено обов`язок доказування і подання доказів сторонами. Із зазначеної статті слідує, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Так відповідно до ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Процесуальні витрати та речові докази по кримінальному провадженню відсутні.

Заходи забезпечення кримінального провадження до обвинуваченого не обиралися.

На підставі наведеного та, керуючись ст.8, 55, 63 Конституції України, ст.ст.95, 127-129, 179, 314-318, 349, 368, 370, 373-376, 392, 393, 395 КПК України, ст.ст.12, 50-52, 63, 65-67, 75, 76, ч.1 ст.121 КК України та ст.ст.16, 22, 23, 1167, 1195 ЦК України, суд
У Х В А Л И В:
Визнати ОСОБА_3 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України та призначити йому за ч.1 ст.121 КК України покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання у виді позбавленння волі строком на 5 (п`ять) років з випробуванням із встановленням йому двох років шести місяців іспитового строку, поклавши на засудженого передбачені ст.76 КК України обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Цивільний позов задовольнити частково стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , не працюючого на користь потерпілого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ( АДРЕСА_2 ), 8188 (вісім тисяч сто вісімдесят вісім) грн., 40 коп., завданої матеріальної шкоди та 30 000 (тридцять тисяч) грн., 00 коп., завданої моральної шкоди, а всього на загальну суму 38 188 (тридцять вісім тисяч сто вісімдесят вісім) грн., 40 коп. В решті позову відмовити за безпідставністю.

Матеріали кримінального провадження № 0000089 залишити при обвинувальному акті, з подальшим їх зберіганні при кримінальному провадженні № 287/115/17-к.

До набрання вироком суду законної сили, обрати засудженому ОСОБА_3 , запобіжний захід - особисте зобов`язання з`являтися за кожною вимогою до суду.

Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подана апеляція до Апеляційного суду Житомирської області, через Олевський районний суд Житомирської області на протязі 30 днів з дня його проголошення, а засудженим ОСОБА_3 , в той же строк з моменту вручення копії вироку.

Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку у суді.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1