Справа № 192/1073/17
Провадження № 1-в/192/378/17
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"21" серпня 2017 р. Солонянський районний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Солоне в режимі відеоконференції подання начальника Державної установи «Солонянська виправна колонія №21» Міністерства юстиції України та спостережної комісії Солонянської районної державної адміністрації про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання

ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Дніпропетровську, наданий час відбуває покарання в Державній установі «Солонянська виправна колонія № 21» Міністерства юстиції України, засудженого вироком Бабубшкінського районного суду Дніпропетровської області від 30 грудня 2014 року за ч.2 ст. 121 КК України до 7 років позбавлення волі; Ухвалою Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 12 березня 2016 року зараховано в строк покарання строк попереднього ув`язнення з 11 серпня 2013 року по 27 травня 2015 року,

за участю учасників провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

представника СВК №21 ОСОБА_5 ,

засудженого (в режимі відеоконференції) ОСОБА_3 .

Початок строку: 11.08.2013 року
Кінець строку: 26.10.2018 року
В С Т А Н О В И В :
Начальник Державної установи «Солонянська виправна колонія №21» Міністерства юстиції України та голова спостережної комісії Солонянської районної державної адміністрації звернулися до суду з поданням про умовнодострокове звільнення засудженого ОСОБА_3 від відбування покарання, посилаючись на те, що він, на даний час відбув 2/3 частини строку покарання, до праці ставиться сумлінно: працевлаштований робочим теплиці, має шість заохочень за зразкову поведінку та сумлінне ставлення до праці, стягнень не має. Приймає участь в програмах диференційованого виховного впливу «Фізкультура та спорт», «Підготовка до звільнення». Визнає провину в скоєному злочині.

Представник Державної установи «Солонянська виправна колонія №21» Міністерства юстиції України в судовому засіданні подання підтримав, а прокурор проти задоволення подання не заперечував.

Засуджений ОСОБА_3 в судовому засіданні просив звільнити його умовно-достроково від відбування покарання.

Представник спостережної комісії Солонянської районної державної адміністрації в судове засідання не з`явився повідомлений належним чином.
Враховуючи, положення ч. 5 ст. 539 КПК України, згідно якої неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду подання, не перешкоджає проведенню судового розгляду, судом здійснено судовий розгляд у відсутність належним чином повідомленої особи, яка не з`явилась.
Суд, вислухавши представника адміністрації Солонянської виправної колонії № 21, засудженого, прокурора, дослідивши матеріали справи, вивчивши матеріали особової справи засудженого, вважає, що подання не підлягає задоволенню у зв`язку з наступним.

Відповідно до ст. 81 КК України особам, які відбувають покарання, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, якщо засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення, тобто умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому суд ретельно з`ясовує ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засудженого, а також його наміри щодо прилучення до суспільно-корисної праці.

Висновок про можливість застосування умовно-дострокового звільнення засудженого повинен ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь час відбуття покарання, в тому числі й даних, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому. При цьому основним, вирішальним є не факт відбуття певної частини покарання, а виправлення засудженого.
Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є заохочувальною нормою кримінального та кримінально-виконавчого законодавства, оскільки має на меті стимулювання засуджених до чіткого виконання правил внутрішнього розпорядку, дотримання вимог режиму відбування покарання, прагнення до продуктивної праці, відшкодування матеріальних збитків, нанесених злочином, каяття у скоєному злочині.
Доцільність умовно-дострокового звільнення визначається тим, що засуджений за певний час перебування у місцях позбавлення або обмеження волі виправився, змінив поведінку, з огляду на що відсутня необхідність повного відбування призначеного судом строку покарання.
Як встановлено в судовому засіданні, ОСОБА_3 на момент розгляду подання відбув 2/3 частини строку покарання, працевлаштований в Солонянській виправній колонії №21 з липня 2015 року робочим теплиці.
Згідно довідки про заохочення та стягнення ОСОБА_3 має шість заохочення, застосовані до нього 21 квітня 2016 року, 27 травня 2016 року, 02 вересня 2016 року, 18 квітня, 26 травня, 20 липня 2017 року (а.с.3).
Суд вважає, що відсутність стягнень у засудженого та наявність шести заохочень доводить лише те, що засуджений стає на шлях виправлення, проте на час розгляду подання не довів свого виправлення, оскільки за передніми судимостями ОСОБА_3 тричі звільнявся умовно-достроково, проте не зробив для себе належних висновків та знову вчиняв злочини.

Крім того, суд звертає увагу на те, що ОСОБА_3 на даний час відбуває покарання за тяжкий злочин, а тому підстави для його дострокового звільнення на даний час відсутні.

Застосування до засудженого заохочень протягом 2017 року свідчить про наявність позитивних змін в його поведінці, яких однак не достатньо для висновку про сумлінність такої поведінки.
Суд зазначає, що висновок про можливість застосування умовно-дострокового звільнення засудженого повинен ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь час відбуття покарання, а не за останній період відбування покарання.
Враховуючи те, що засуджений спочатку строку відбування покарання не мав заохочень, а після цього його поведінка змінилася, тому суд приходить до висновку про відсутність підстав для визнання засудженого таким, що сумлінною поведінкою довів своє виправлення.
Сумлінна поведінка полягає в дотриманні правил внутрішнього розпорядку, беззаперечному виконанні законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально-виконавчої системи, відсутності порушень дисципліни. Це поведінка, на яку повинні орієнтуватися інші особи, які відбувають покарання.
Враховуючи викладене суд, оцінивши в сукупності досліджені докази, вважає, що засуджений ОСОБА_3 на даний час не довів сумлінною поведінкою та ставленням до праці свого виправлення.
Суд посилається на те, що відбуття певної частини призначеного покарання не є безумовною підставою для застосування ст. 81 КК України.
На підставі наведеного та керуючись ст. 81 КК України, ст.ст. 537, 539 КПК України, суд
П О С Т А Н О В И В:
В задоволенні подання начальника Держаної установи «Солонянська виправна колонія №21» Міністерства юстиції України та спостережної комісії Солонянської районної державної адміністрації про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання ОСОБА_3 відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Дніпропетровської області через Солонянський районний суд Дніпропетровської області протягом семи днів з дня її оголошення, а засудженим з моменту вручення йому її копії.
Головуючий: суддя ОСОБА_1