Справа № 755/8128/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"08" червня 2017 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі трьох професійних суддів:
головуючого судді ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
секретаря судових засідань ОСОБА_4 ,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
У провадження суду обвинувальний акт з реєстром матеріалів досудового розслідування у даному кримінальному провадженні надійшов 29.05.2017.
Ухвалою суду від 30.05.2017 у провадженні було призначено підготовче судове засідання на розгляд у якому винесено питання регламентовані ст.ст. 314-316 КПК України.
Прокурор вважає, що обвинувальний акт складений із дотриманням вимог ст. 291 КПК України, підстав для закриття провадження, внесення подання про визначення підсудності немає, просить призначити справу до судового розгляду.
Захисник заперечував проти призначення провадження до судового розгляду, зазначивши, що вважає за необхідне повернути обвинувальний акт із долученими матеріалами прокурору, у зв`язку з його не відповідністю положенням ст. 291 КПК України та не викоyанням стороною обвинувачення вимог ст. 384 даного Кодексу.
Обвинувачений позицію захисника про повернення обвинувального акту із долученими матеріалами прокурору, у зв`язку з його не відповідністю положенням КПК України, підтримав у повному обсязі та просив задовольнити.
Прокурор заперечував проти позиції захисника та обвинуваченого, зауваживши що обвинувальний акт складено у відповідності до положень ст. 291 КПК України, а висловлені доводи стороною захисту про недотримання вимог ст. 384 вказаного Кодексу просить суд сприймати, як надумані тим паче, що таке роз`яснення останньому має надати суд в ході підготовчого судового засідання.
Заслухавши думку учасників кримінального провадження, вивчивши обвинувальний акт, суд, пориходить до наступного.
Згідно п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт і реєстр матеріалів досудового розслідування прокурору, якщо вони не відповідають вимогам КПК України.
Зокрема, обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим ст. 291 КПК України , яка, в свою чергу, містить перелік відомостей, які повинен містити останній та перелік документів, що у обов`язковому порядку повинні бути до нього приєднані слідчим і прокурором.
Поряд з цим, згідно вимог ст. 384 Кримінального процесуального кодексу України, прокурор зобов`язаний роз`яснити обвинуваченому у вчиненні злочину, за який передбачене покарання у виді довічного позбавлення волі, можливість та особливості розгляду кримінального провадження стосовно нього судом присяжних.
Письмове роз`яснення прокурора обвинуваченому про можливість, особливості і правові наслідки розгляду кримінального провадження судом присяжних додається до обвинувального акта і реєстру матеріалів досудового розслідування, які передаються до суду.
Згідно з обвинувальним актом ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого п. 13 ч. 2 ст.115 КК України.
Санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років або довічнt позбавлення волі.
Відповідно до ч. 3 ст. 31 КПК України кримінальне провадження в суді першої інстанції щодо злочинів, за вчинення яких передбачено довічне позбавлення волі, здійснюється колегіально судом у складі трьох професійних суддів, а за клопотанням обвинуваченого судом присяжних у складі двох професійних суддів та трьох присяжних.
У цьому випадку, передані на розгляд суду матеріали кримінального провадження не містять письмового роз`яснення прокурора обвинуваченому про можливість, особливості і правові наслідки розгляду кримінального провадження судом присяжних.
Верховний Суд України, переглядаючи в порядку, передбаченому п. 1 частини першої ст. 445 Кримінального процесуального кодексу України з питань неоднакового застосування судом касаційної інстанції норм, визначених статтею 384 названого Кодексу (постанова від 25 червня 2015 року по справі № 5-111кс15) зазначив, що право на розгляд кримінального провадження судом присяжних є невід`ємною складовою права обвинуваченого на захист.
Порушення такого права свідчить про невиконання прокурором, судом вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, яка гарантує право кожного на розгляд його справи в порядку кримінального провадження судом, утвореним відповідно до закону, і є порушенням права на розгляд його справи судом, визначеним законом.
Прокурор під час досудового розслідування, але у будь-якому разі до моменту складання обвинувального акта, повинен роз`яснити обвинуваченому у вчиненні злочину, за який передбачено покарання у виді довічного позбавлення волі, можливість та особливості розгляду кримінального провадження стосовно нього судом присяжних. Письмове роз`яснення прокурора повинно бути додано до обвинувального акта і реєстру матеріалів досудового розслідування.
Таким чином, невиконання прокурором вимог статті 384 Кримінального процесуального кодексу України, в силу вимог пункту третього частини третьої статі 314 названого Кодексу, є підставою для повернення обвинувального акта прокуророві.
Отже, на думку суду, розгляд кримінального провадження, за відсутності відомостей про отримання обвинуваченим письмового роз`яснення прокурора про можливість, особливості і правові наслідки розгляду кримінального провадження судом присяжних порушує гарантовані законом його процесуальні права, в тому числі і право на захист.
Доводи прокурора щодо можливості призначення судового розгляду на підставі обвинувального акту незважаючи на вищевказані обставини судом відхиляються, оскільки кримінальним процесуальним законодавством чітко передбачено вичерпний перелік відомостей, які має містити обвинувальний акт, порядок його затвердження та вручення підозрюваному, а також перелік додатків до нього.
При цьому суд звертає увагу прокурора на те, що судовий розгляд справи призначається саме на підставі обвинувального акту, складеного у відповідності із законом, і суд не може усувати недоліки, які допущені на стадії досудового розслідування кримінального провадження, оскільки на судову гілку влади покладена функція щодо здійснення правосуддя, а не виконання обов`язків, покладених на сторону державного обвинувачення.
Суд вважає, що призначення справи до судового розгляду на підставі даного обвинувального акту суперечитиме загальним засадам кримінального провадження у тому числі, й забезпеченню права на захист, оскільки обвинуваченому не було роз`яснено про можливість, особливості і правові наслідки розгляду кримінального провадження судом присяжних.
За таких обставин, обвинувальний акт у даному кримінальному провадженні підлягає поверненню прокурору, як такий, що не відповідає вимогам Кримінального процесуального кодексу України.
Щодо питання доцільності подальшого застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді утримання під вартою, то суд, з урахуванням висловленої з даного питання думки сторін, приходить до такого.
Згідно ч. 3 ст. 315 КПК України, під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу. За відсутності зазначених клопотань сторін кримінального провадження застосування заходів забезпечення кримінального провадження, обраних під час досудового розслідування, вважається продовженим.
У цьому випадку, з бази автоматизованого документообігу суду «Д-3», а саме ухвали слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва від 15.03.2017 слідує, що запобіжний захід обвинуваченому у вигляді тримання під вартою було обрано обвинуваченому, враховуючи наявність ризиків регламентованих ч. 1 ст. 177 КПК України, даних про особу обвинуваченого та з урахуванням того, що менш суворі запобіжні заходи не достатні для запобігання встановленим ризикам.
При цьому, ч. 3 та ч. 5 ст. 132 КПК України передбачено, що під час розгляду питання про застосування/продовження заходів забезпечення кримінального провадження (п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК України), сторони кримінального провадження повинні подати суду докази обставин, на які вони посилаються.
Однак, стороною захисту, у супереч положень ст. 132 КПК України, не надано до суду жодних належних та допустимих доказів, які б свідчили про те, що встановлені слідчим суддею ризики та обставини визначені п.п.1-11 ч. 1 ст. 178 КПК України при обранні запобіжного заходу обвинуваченому у вигляді тримання під вартою, на даний час, втратили свою актуальність, а особа останнього перестала бути суспільно небезпечною.
В свою чергу, суд вважає, що обраний відносно обвинуваченого запобіжний захід з урахуванням його тривалості не виходить за межі розумного строку, відповідає характеру та тяжкості діяння, яке йому інкримінується, кореспондується з характером суспільного інтересу, тобто визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу.
Окрім наявної обгрунтованої підозри, застосований запобіжний захід відповідає характеру та тяжкості вчиненого, а встановлені ухвалою суду від 15.03.2017 року ризики є дійсними та триваючими, і вони виключають, на даний час, можливість зміни міри запобіжного заходу щодо обвинуваченого на більш м`який.
За таких обставин, суд вважає, що підстави для продовження запобіжного заходу - взяття під варту (тримання під вартою), не відпали, альтернативні запобіжні заходи не взмозі гарантувати належну поведінку обвинуваченого, а тому наявна необхідність у збереженні такої міри заходу забезпечення кримінального провадження у межах шістдесяти діб, а саме до 06.08.2017.
На підставі викладеного, керуючисьст. ст. 1-29, 314-317, 369-372, 376, 384 КПК України, суд
п о с т а н о в и в :
Запобіжний захід відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді тримання під вартою продовжити до 06.08.2017.
Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва через Дніпровський районний суд м. Києва протягом 7-ми днів з дня її оголошення, однак в частині відсторонння обвинувачених від посади остання підлягає негайному виконанню в порядку, передбаченому для виконання судових рішень.
Головуючий суддя: ОСОБА_1
Суддя: ОСОБА_2
Суддя: ОСОБА_3