Справа№ 640/7904/17
н/п 1-кп/640/611/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.07.2017 Київський районний суд м. Харкова у складі
головуючого - судді - ОСОБА_1 ,
за участю секретаря - ОСОБА_2 ,
прокурора - ОСОБА_3
обвинуваченого - ОСОБА_4
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, неповнолітніх дітей на утриманні не має, не працює, перебуває на обліку в Харківському міському центрі зайнятості, зареєстрований та мешкає: АДРЕСА_1
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 191, ч.1, ч.4 ст. 358 КК України, -
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_4 на підставі наказу № 131 від 26.12.2011 року був призначений на посаду провідного інженера по комплектації обладнання та матеріалів Державного підприємства Харківський машинобудівний завод «ФЕД» (далі ДП ХМЗ «ФЕД»), що розташований за адресою: м. Харків, вул. Сумська, б. 132.
Відповідно ст. 139 Кодексу законів про працю України, працівники зобов`язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержуватись трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір.
Однак, працівник ОСОБА_4 вирішив стати на злочинний шлях та привласнити грошові кошти ДП ХМЗ «ФЕД», які були йому ввірені та видані у якості авансів під час перебування у відрядженнях, для чого підробив та використав офіційні документи при наступних обставинах:
Так, на підставі п. 8 наказу директора ДП ХМЗ «ФЕД» від 14.01.2015 № 2, провідного інженера ОСОБА_4 (іпн. НОМЕР_1 ) відряджено в м. Пермь, Росія, ТОВ «ПФ «Алкон», строком на 8 діб, з 17 по 24 січня 2015 року для вирішення питань матеріально-технічного забезпечення.
На підставі даного наказу, службовими особами ДП ХМЗ «ФЕД» було виписано посвідчення на відрядження № 21 від 15.01.2015 на ім`я ОСОБА_4 та видано завдання на відрядження, після цього у касі підприємства за видатковим касовим ордером № 000002 від 16.01.2015 ОСОБА_4 особисто отримав грошові кошти у якості авансу на відрядження у сумі 58 000 руб. Російської Федерації, а також відомістю нарахування коштів № 6 від 15.01.2015 на картковий рахунок ОСОБА_4 було зараховано грошові кошти у сумі 2000 грн.
Згідно посвідчення на відрядження № 21, після вибуття у відрядження 17.01.2015 з м. Харкова, ОСОБА_4 прибув 18.01.2015 до м. Пермь, де знаходиться ТОВ «ПФ «Алкон» та після виконання завдань по відрядженню, 23.01.2015 вибув з ТОВ «ПФ «Алкон» та 24.01.2015 повернувся до ДП ХМЗ «ФЕД», яке знаходиться у м. Харкові.
Відповідно підпункту 170.9.2 пункту 170.9 статті 170 розділу IV Податкового кодексу України, звіт про використання коштів, виданих на відрядження або під звіт, подається за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, до закінчення п`ятого банківського дня, що настає за днем, у якому платник податку: а) завершує таке відрядження; б) завершує виконання окремої цивільно-правової дії за дорученням та за рахунок особи, що видала кошти під звіт. За наявності надміру витрачених коштів їх сума повертається платником податку в касу або зараховується на банківський рахунок особи, що їх видала, до або під час подання зазначеного звіту. Зважаючи на це, звіт про використання коштів, виданих на відрядження або під звіт, є документом на підставі якого здійснюється остаточний розрахунок між особою, що видала грошові кошти та особою, якій видавались грошові кошти під звіт.
Відповідно до вимог п.17 Інструкції про службові відрядження в межах України та за кордон, яка затверджена наказом Міністра фінансів України № 59 від 13.03.1998 року після повернення з відрядження працівник зобов`язаний до закінчення п`ятого банківського дня, наступного за днем прибуття до місця постійної роботи, подати звіт про використання коштів, наданих на відрядження. Сума надміру витрачених коштів (залишку коштів понад суму, витрачену згідно із звітом про використання коштів, наданих на відрядження) підлягає поверненню працівником до каси або зарахуванню на відповідний рахунок підприємства, що їх надало, у грошових одиницях, в яких було надано аванс, у встановленому законодавством порядку.
На виконання вищевказаних нормативно-правових актів, 27.01.2015 ОСОБА_4 , знаходячись на території ДП ХМЗ «ФЕД», яке розташоване за адресою: м. Харків, вул. Сумська, б. 132, з метою подальшого використання, шляхом надання до бухгалтерії підприємства підробленого документа та привласнення грошових коштів підприємства, особисто вніс до звіту № 50 від 27.01.2015 про використання коштів, наданих на відрядження або під звіт, форма та порядок складання якого затверджена Наказом Міністерства фінансів України від 24.12.2013 № 845 «Про затвердження форми Звіту про використання коштів, виданих на відрядження або під звіт, та Порядку його складання», який є офіційним документом, завідомо неправдиві відомості щодо кількості днів фактичного перебування у відрядженні за межами України, зазначивши завідомо неправдиві відомості щодо кількості діб перебування за межами України у відрядженні, а саме 8 діб.
Таким чином, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , знаходячись на території ДП ХМЗ «ФЕД», яке розташоване за адресою: м. Харків, вул. Сумська, б. 132, вніс завідомо неправдиві відомості у офіційний документ - звіт про використання коштів, наданих на відрядження або під звіт № 50 від 27.01.2015 щодо фактичної кількості днів перебування у відрядженні за межами України.
Крім того, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , маючи на руках завідомо підроблений при вищезазначених обставинах документ, знаходячись на території ДП ХМЗ «ФЕД», яке розташоване за адресою: м. Харків, вул. Сумська, б. 132, з метою фактичного підтвердження понесених витрат під час відрядження, законного підтвердження списання на його користь грошових коштів, наданих у якості авансу та привласнення грошових коштів підприємства, використав завідомо підроблений звіт про використання коштів, наданих на відрядження або під звіт № 50 від 27.01.2015, особисто подавши його до бухгалтерії ДП ХМЗ «ФЕД», в результаті чого, після затвердження підробленого звіту працівниками бухгалтерії підприємства, які вважали, що відомості, подані ОСОБА_4 відповідають дійсності, не вчинили дії по поверненню працівником до каси або зарахуванню на відповідний рахунок підприємства зайво нарахованих ОСОБА_4 грошових коштів.
Таким чином, він же, 27.01.2015, знаходячись на території ДП ХМЗ «ФЕД»/ яке розташоване за адресою: м. Харків, вул. Сумська, б. 132, використав завідомо підроблений офіційний документ - звіт про використання коштів, наданих на відрядження або під звіт № 50 від 27.01.2015, подавши його до бухгалтерії підприємства, внаслідок чого посадові особи якої, не вчинили дії по поверненню працівником до каси або зарахуванню на відповідний рахунок підприємства зайво нарахованих ОСОБА_4 грошових коштів.
У подальшому, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , діючи з корисливих мотивів, з метою власного незаконного збагачення за рахунок ДП ХМЗ «ФЕД», яке розташоване за адресою: м. Харків, вул. Сумська, б. 132, внісши до звіту про використання коштів, наданих на відрядження або під звіт № 50 від 27.01.2015 завідомо неправдиві відомості щодо кількості діб перебування за межами України у відрядженні та використавши вказаний звіт, особисто подавши його до бухгалтерії ДП ХМЗ «ФЕД», привласнив чуже майно - грошові кошти ДП ХМЗ «ФЕД», які були особисто отримані ОСОБА_4 у якості авансу на відрядження, а саме добові за З доби, на протязі яких останній не знаходився за межами України (на території Російської Федерації) та у зв`язку з цим не виконував свої службові обов`язки, які відповідно до Додатку №1 постанови Кабінету Міністрів України № 98 від 2 лютого 2011 року «Про суми та склад витрат на відрядження державних службовців, а також інших осіб, що направляються у відрядження підприємствами, установами та організаціями, які повністю або частково утримуються (фінансуються) за рахунок бюджетних коштів», встановлені у розрахунку 37 дол. США/на добу, що за курсом НБУ на день затвердження звіту 1751,14 грн., спричинивши ДП ХМЗ «ФЕД» згідно висновку судово-економічної експертизи № 811 від 03.04.2017 збитки на зазначену суму.
Таким чином, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , знаходячись на території ДП ХМЗ «ФЕД», яке розташоване за адресою: м. Харків, вул. Сумська, б. 132, внісши до звіту про використання,коштів, наданих на відрядження або під звіт № 50 від 27.01.2015 завідомо неправдиві відомості щодо кількості діб перебування за межами України у відрядженні та використавши вказаний звіт, особисто подавши його до бухгалтерії ДП ХМЗ «ФЕД», привласнив чуже майно - грошові кошти ДП ХМЗ «ФЕД» в сумі 1751,14 грн., спричинивши ДП ХМЗ «ФЕД» збитки на зазначену суму.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст. 191, ч.ч.1,4 ст. 358 КК України визнав повністю та пояснив, що дійсно здійснив злочини, які йому інкриміновано та зазначено в обвинувальному акті, обставини злочину не спорював, пояснив причини та обставини скоєного, зазначивши, що грошові кошти витратив на лікування. В скоєному розкаюється, просить строго його не наказувати, шкода була відшкодована потерпілому.
Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованих йому органом досудового розслідування злочинів при обставинах, викладених в обвинувальному акті, та беручи до уваги, що інші учасники судового розгляду також не оспорювали фактичні обставини справи, і судом встановлено, що учасники судового розгляду, в тому числі обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності та істинності його позиції, роз`яснивши їм положення ст. 349 КПК України про те, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному порядку, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини, вислухавши думку учасників судового розгляду, які не заперечували проти розгляду кримінальної справи в порядку, передбаченого ст.349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які нікім не оспорюються та розглядає справу на підставі ч.3 ст. 349 КПК України. Обвинувачений вірно розуміє зміст обставин справи і у суду немає сумнівів в добровільності та істинності його позиції.
За таких обставин, суд вважає, що винність ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 191, ч.4 ст. 358, ч.1 ст. 358 КК України доведена у повному обсязі.
На підставі викладеного, суд вважає за необхідне дії ОСОБА_4 кваліфікувати за ч.1 ст. 191 КК України, тому що він вчинив умисні дії, які виразилися у привласненні чужого майна, яке було ввірено особі.
Також, дії ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч.1 ст. 358 КК України, як підроблення офіційного документа, який видається чи посвідчується підприємством, установою, організацією, який надає права або звільняє від обов*язків, з метою використання його підроблювачем та за ч.4 ст. 358 КК України, як використання завідомо підробленого документа.
Згідно ст. 65 КК України, особі, що вчинила злочин, призначається покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
При визначенні виду та міри покарання ОСОБА_4 в межах пред`явленого обвинувачення станом на момент скоєння злочину суд враховує характер, ступінь тяжкості та суспільної небезпеки скоєного, пом`якшуючі покарання обставини, дані про його особу.
Судом встановлено, що ОСОБА_4 раніше не судимий, на обліку у лікаря - нарколога та психіатра не перебуває, за місцем попередньої роботи характеризується задовільно, одружений, проживає за місцем реєстрації з сім*єю, офіційно не працевлаштований, перебуває за обліку в Харківському міському центрі зайнятості.
Обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_4 є щире каяття, добровільне відшкодування шкоди.
Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_4 не встановлено.
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що для виправлення та попередження нових злочинів, необхідно призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання у межах санкцій статей, що йому інкриміновано у вигляді штрафу на користь держави.
Призначаючи покарання, відповідно до вимог ст. 65 КК України, в межах санкції статей, які інкриміновані обвинуваченому на момент скоєння ним діяння, з врахуванням вимог ст.ст. 4-5 КК України відносно дії закону про кримінальну відповідальність у часі та застосування зворотної дії у часі лише в той частині, яка поліпшує становище особи, суд враховує ступінь тяжкості скоєного, розмір шкоди, дані про особу обвинуваченого, його поведінку, відсутність судимостей, матеріальний стан, відсутність обтяжуючих обставин, його відношення до скоєного, відсутність претензій з боку потерпілого. Даних про неможливість виконання даного виду покарання суду не представлено.
Клопотань щодо міри запобіжного заходу заявлено не було. Цивільний позов під час судового розгляду заявлено також не було. Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України.
Керуючись ст. ст. 369, 370, 373, 374 КПК України, суд -
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч.1 ст. 191, ч.1 ст. 358, ч.4 ст. 358 КК України та призначити йому покарання:
- по ч. 1 ст. 191 КК України - у вигляді штрафу на користь держави в розмірі п*ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 грн.
-по ч.1 ст. 358 КК України - у вигляді штрафу на користь держави в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 1700 грн.
-по ч.4 ст. 358 КК України - у вигляді штрафу на користь держави в розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 680 грн.
На підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно ОСОБА_4 призначити покарання у вигляді штрафу на користь держави в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 1700 грн.
Речові докази ( оригінал звіту про використання коштів, наданих на відрядження або під звіт № 50 від 27.01.2015), передані на зберігання в ДП «ХМЗ «ФЕД» - залишити у користуванні потерпілого.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, до апеляційного суду Харківської області через Київський районний суд м. Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку вручити негайно після його проголошення обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Головуючий ОСОБА_1