УКРАЇНА
Апеляційний суд Житомирської області

Справа №286/2218/16-к Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ч.3 ст.185 КК України Доповідач ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 грудня 2016 року Апеляційний суд Житомирської області в складі:
головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,
секретаря ОСОБА_5 ,
за участю: прокурора ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
законного представника
обвинуваченого ОСОБА_8 ,
обвинуваченого ОСОБА_9 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі кримінальне провадження №286/2218/16-к за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_9 на вирок Овруцького районного суду Житомирської області від 19 серпня 2016 року відносно
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого в АДРЕСА_1 ,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, -
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_9 просить скасувати вирок суду першої інстанції, вважаючи призначене судом покарання занадто суворим і просить призначити йому більш м`яке покарання із застосуванням ст.69 КК України у виді штрафу. Наголошує на тому, що судом першої інстанції належно не враховано його щире каяття, повне визнання вини, активне сприяння розкриттю правопорушення, його задовільні характеристики та неповнолітній вік. Крім того, посилаючись на те, що отримує стипендію, переконує, що має можливість сплатити штраф у відповідності до норм ст.99 КК України.
В запереченнях на апеляційну скаргу обвинуваченого, прокурор просить відмовити в її задоволенні, а вирок суд першої інстанції залишити без змін. Вважає, що при призначені покарання ОСОБА_9 , судом першої інстанції були враховані всі обставини справи, особу обвинуваченого та думку потерпілого. Крім того, звертає увагу на те, що останній вже після проголошення вищезазначеного вироку вчинив повторне кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.185 КК України, підозру у вчиненні якого оголошено ОСОБА_9 27.09.2016 р.
Згідно вироку суду першої інстанції, ОСОБА_9 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України та із застосуванням ч.1 ст.69 КК України призначено покарання у виді 25 діб арешту.
На підставі ст.ст.75,104 КК України звільнено ОСОБА_9 від відбування призначеного покарання з випробовуванням та іспитовим строком на 1 рік, поклавши на нього обов`язки передбачені п.п.3, 4 ст.76 КК України, а саме - повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну свого місця проживання, навчання або роботи та періодично з`являтись для реєстрації до кримінально-виконавчої інспекції.
Питання про речові докази вирішено у відповідності до положень ст.100 КПК України.
Відповідно до вироку суду першої інстанції, 17 липня 2016 року близько 01 години 30 хвилин в с.Клинець Овруцького району обвинувачений ОСОБА_9 з метою таємного викрадення чужого майна з корисливих спонукань, віджавши на себе одну із створів зачинених зсередини двохстворчатих вхідних воріт гаража, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , належного ОСОБА_10 , проник всередину вказаного гаража, де з автомобіля марки « ЗАЗ-1102», д.н.зн. НОМЕР_1 , таємно викрав автомагнітолу марки « Kenwood» вартістю 533 грн. та з баку автомобіля викрав 6,5 літра бензину марки А-92 на суму 129,67 грн., заподіявши потерпілому ОСОБА_11 майнову шкоду на загальну суму 662,67 грн.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення обвинуваченого, його законного представника та захисника, які просили апеляційну скаргу задовольнити, думку прокурора, яка просила вирок суду залишити без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, а також вирок суду першої інстанції в межах, передбачених ст.404 КПК України, апеляційний суд вважає, що в задоволенні апеляційної скарги обвинуваченого слід відмовити з таких підстав.
Як убачається із матеріалів кримінального провадження, судовий розгляд у ньому проведено з додержанням вимог кримінального процесуального закону, порушень закону, що тягли б скасування ухваленого вироку, не встановлено, а висновки суду про винність ОСОБА_9 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, відповідають фактичним обставинам провадження.
Як передбачено у ст.414 КПК України, невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.
Згідно з вимогами ст.50 КК України, покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи, яка вчинила злочин, та попередження вчиненню нею нових злочинів.
Відповідно до ч.2 ст.65 КК України, призначаючи покарання, суд повинен враховувати ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Вирішуючи питання призначення покарання, суд першої інстанції виходив з вимог ст.65 КК України, ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, даних про особу обвинуваченого та з урахуванням всіх обставин провадження.
Суд першої інстанції у вироку в повній мірі врахував обставини вчинення інкримінованого обвинуваченому кримінального правопорушення, який є умисним тяжким злочином.
Викладені в апеляційній скарзі доводи на пом`якшення покарання, а так само і докази, які містяться в матеріалах кримінального провадження, щодо особи обвинуваченого ОСОБА_9 , зокрема, стан його здоров`я та розвитку, умови життя та виховання, матеріальний стан, задовільні характеристики за місцем проживання та навчання, не працює, навчається в професійному ліцеї, повністю визнав свою вину, щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю правопорушення, є неповнолітнім, що є обставинами, що пом`якшують покарання, відсутність обставин, що обтяжують покарання, думку потерпілого, достатньо були враховані судом першої інстанції при призначенні обвинуваченому покарання.
При цьому, апеляційний суд вважає, що у суду першої інстанції, з урахуванням вищезазначених даних були всі об`єктивні підстави для призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_9 із застосуванням положень ст.ст.69, 75, 76, 104 КК України.
Можливість призначення обвинуваченому ОСОБА_9 покарання у виді штрафу було предметом вирішення у вироку суду першої інстанції. Згідно матеріалів кримінального провадження обвинувачений ОСОБА_9 навчається на 3-му курсі Овруцького професійного ліцею, де отримує стипендію в розмірі 311 гривень.
Апеляційний суд вважає, що визначаючи вид покарання неповнолітньому обвинуваченому із застосуванням положень ст.69 КК України, суд першої інстанції правильно прийшов до висновку, що саме покарання у виді арешту буде відповідати принципам справедливості та меті покарання. А звільнення неповнолітнього обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.ст.75, 104 КК України із покладенням на нього певних обов`язків, передбачених ст.76 КК України, на переконання апеляційного суду, забезпечить дієвий контроль за його поведінкою та буде мати необхідний виховний вплив для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів.
На думку апеляційного суду, за вище викладених обставин, призначення в даному кримінальному провадженні такого покарання як штраф, про що просить обвинувачений в апеляційній скарзі, не буде відповідати вимогам ст.ст.50, 65 КК України. Апеляційні доводи обвинуваченого ОСОБА_9 про невиправдану суворість призначеного покарання є необґрунтованими. Ухвалений судом першої інстанції вирок в частині призначення обвинуваченому покарання є законним, обґрунтованим і вмотивованим, підстави для його скасування чи зміни відсутні.
Керуючись ст.ст.404, 405, 407 КПК України, апеляційний суд, -
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_9 залишити без задоволення, а вирок Овруцького районного суду Житомирської області від 19 серпня 2016 року без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з моменту проголошення.
Судді :