УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Клопотання мотивоване тим, що голова та члени правління наглядової ради ПАТ «АВАНТ-БАНК», інші невстановлені особи, вчинили доведення банку до неплатоспроможності, тобто умисне з корисливих мотивів, іншої особистої заінтересованості або в інтересах інших осіб вчинення пов`язаною з банком особою будь-які дії, що призвели до віднесення банку до категорії неплатоспроможних, що завдало великої матеріальної шкоди попередньо становить 862 млн. грн., відповідно до заяви ОСОБА_4 № 2675 від 03.06.16, в ході допиту ОСОБА_4 не підтвердила вказану суму посилаючись на не затвердження ліквідаційного балансу Банку. В подальшому, що відповідно до офіційних відомостей ФГВФО загальна заборгованість вкладникам становить 552 млн. грн. (з яких самим Банком в якості страхових виплат внесено 31 847 тис. грн.), з яких було визнано Фондом та виплачено вкладникам ПАТ «Авант-Банк» - 509 млн. гривень.
Таким чином загальна суму тимчасових страхових виплати по Фонду гарантування клієнтам банку становить - 521 млн. грн.
Крім того, відповідно до заяви ліквідатора ПАТ «Авант-Банк» ОСОБА_4 встановлено, що службові особи з іншими невстановленими особами довели умисно, з корисливих мотивів, довели до банкрутства ТОВ "АМІС Креатив", ТОВ "Спортком Україна", ТОВ "Бізнескредитінвест", ТОВ "Торгівельний єдиний ресурс КС", ТОВ "Будпромтех-1", чим завдали матеріальної шкоди ПАТ "АВАНТ-БАНК".
Під час досудового розслідування встановлено, що вище викладений об`єкт ПАТ «АВАНТ-БАНК» використовується невстановленими особами з порушенням вимог чинного законодавства та перереєстрований за іншою суб`єкта господарської діяльності, що призвело до зменшення ліквідаційного балансу ПАТ «Авант-Банк», що у свою чергу унеможливлює забезпечення та повергнення коштів кредиторам банку, зокрема Фондом гарантування вкладів фізичних осіб.
Відповідно до звіту з незалежної нерухомого майна, що належить ПАТ «АВАНТ-БАНК», нежитлова будівля, літ. «А-3», загальною площею 12 356,9 кв.м. та знаходяться за адресою: Харківська обл., м. Харків, пр. Московський, 256-Б, ринкова вартість об`єкта оцінки (з ПДВ) складає 212 968 080 грн.
Слідчий УФР ДПІ у Дніпровському районі м. Києві ГУ ДФС ОСОБА_3 клопотання підтримав та просив задовольнити. Мотивуючи своє клопотання тим, що дії службових осіб ТОВ «Рустам», ТОВ «Фудмаркет» можуть призвести до можливого його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження об`єкта нерухомого майна, а саме нежитлової будівлі, загальною площею 12 356,9 кв.м. за адресою: Харківська обл., м. Харків, просп. Московський, 256-Б.
Дослідивши доводи, викладені у клопотанні слідчого та додані до нього копії документів, вислухавши думку заявника, слідчого, прокурора суд прийшов до наступного:
Відповідно ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому КПК України, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Згідно ч.ч. 2-12 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
У випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.
Арешт може бути накладений і на майно, на яке раніше накладено арешт відповідно до інших актів законодавства. У такому разі виконанню підлягає ухвала слідчого судді, суду про накладення арешту на майно відповідно до правил цього Кодексу.
У випадку, передбаченому п. 2 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України.
Арешт накладається на майно третьої особи, якщо вона набула його безоплатно або за вищу або нижчу ринкової вартості і знала чи повинна була знати, що таке майно відповідає будь-якій із ознак, зазначених у п.п. 1-4 ч. 1 ст. 96-2 Кримінального кодексу України.
У випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.
У випадку, передбаченому п. 4 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.
У разі задоволення цивільного позову або стягнення з юридичної особи розміру отриманої неправомірної вигоди суд за клопотанням прокурора, цивільного позивача може вирішити питання про арешт майна для забезпечення цивільного позову або стягнення з юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, доведеного розміру отриманої неправомірної вигоди до набрання судовим рішенням законної сили, якщо таких заходів не було вжито раніше.
Арешт може бути накладений на майно, на яке раніше накладено арешт відповідно до інших актів законодавства. У такому разі виконанню підлягає ухвала слідчого судді, суду про накладення арешту на майно відповідно до правил КПК України.
Вартість майна, яке належить арештувати з метою забезпечення цивільного позову або стягнення отриманої неправомірної вигоди, повинна бути співмірною розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або зазначеної у цивільному позові, розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою.
У невідкладних випадках і виключно з метою збереження речових доказів або забезпечення можливої конфіскації чи спеціальної конфіскації майна у кримінальному провадженні щодо тяжкого чи особливо тяжкого злочину за рішенням Директора Національного антикорупційного бюро України (або його заступника), погодженим прокурором, може бути накладено попередній арешт на майно або кошти на рахунках фізичних або юридичних осіб у фінансових установах. Такі заходи застосовуються строком до 48 годин. Невідкладно після прийняття такого рішення, але не пізніше ніж протягом 24 годин, прокурор звертається до слідчого судді із клопотанням про арешт майна.
Якщо у визначений цією частиною строк прокурор не звернувся до слідчого судді із клопотанням про арешт майна або якщо в задоволенні такого клопотання було відмовлено, попередній арешт на майно або кошти вважається скасованим, а вилучене майно або кошти негайно повертаються особі.
Арешт може бути накладений у встановленому КПК України порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.
Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.
Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Заборона використання житлового приміщення особам, які на законних підставах проживають у такому житловому приміщенні, не допускається.
Відповідно до ст. 171 КПК України, з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.
У клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: підстави, у зв`язку з якими потрібно здійснити арешт майна; перелік і види майна, що належить арештувати; документи, що підтверджують право власності на майно, що належить арештувати.
До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.
У клопотанні цивільного позивача, слідчого, прокурора про арешт майна підозрюваного, обвинуваченого, іншої особи для забезпечення цивільного позову повинно бути зазначено: розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; докази факту завдання шкоди і розміру цієї шкоди.
Вартість майна, яке належить арештувати з метою забезпечення цивільного позову, повинна бути співмірною із розміром шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.
Клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.
Клопотання не відповідає вимогам ст. 170 КПК України, а саме слідчий звертається з клопотанням про арешт майна, яке належить ТОВ «Рустам» та ТОВ «Фудмаркет». Однак при вивченні клопотання було з`ясовано, що процесуальний статус у даному кримінальному провадженні ТОВ «Рустам» та ТОВ «Фудмаркет» не визначен, тому майно, яке належить підприємствам не підлягає арешту.
Крім того, до клопотання взагалі не додано жодного доказу завданої шкоди і розміру цієї шкоди. В судовому засіданні слідчий не підтвердив процесуальний ТОВ «Рустам» та ТОВ «Фудмаркет» у вище вказаному кримінальному провадженні. Також слідчий не зміг довести факти викладенні у тексті самого клопотання.
З огляду на вище викладене, клопотання не підлягає задоволенню, так як не відповідає встановленим нормам КПК.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 170, 171 КПК України,
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з моменту її проголошення.
Слідчий суддя: