УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"31" січня 2017 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю сторін кримінального провадження:
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
У провадження суду обвинувальний акт з реєстром матеріалів досудового розслідування у даному кримінальному провадженні надійшов 21.12.2016року.
Ухвалою суду від 21.12.2016 року у провадженні було призначено підготовче судове засідання на розгляд у якому винесено питання регламентовані ст.ст. 314-316 КПК України.
Прокурор вважає, що обвинувальний акт складений із дотриманням вимог ст. 291 КПК України, підстав для закриття провадження, внесення подання про визначення підсудності немає, просить призначити справу до судового розгляду.
Про розгляд провадження були неодноразово належним чином, згідно положень Глави 11 КПК України, повідомлено обвинувачену, однак до суду остання жодного разу не з`явилася, про поважні причини неявки, регламентовані ст. 138 КПК України, не повідомила.
Згідно з ч. 2 ст. 8 та ч. 5 ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Як наголошує у своїх рішеннях Європейський суд, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правам та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
Обвинувачена, за період часу, з 21.12.2016 року по 31.01.2017 року, провадженням у своїй справі, що здійснюється Дніпровським районним судом м. Києва, не цікавилася.
У відповідності до положень ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.
З норм ст. 26 КПК України випливає, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.
Тож, враховуючи вищевикладене, виходячи з положень ст.ст. 7, 22, 26 КПК України, визнано за можливе провести підготовче судове засідання у відсутність осіб, що не з`явилися.
Таким чином, суд, заслухавши думку прокурора, перевіривши обвинувальний акт і реєстр матеріалів досудового розслідування прокурору на відповідність вимогам КПК України та/або закону, приходить до наступного.
При цьому, згідно п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт і реєстр матеріалів досудового розслідування прокурору, якщо вони не відповідають вимогам КПК України.
Відповідно до ч. 4 ст. 110 КПК України, обвинувальний акт є процесуальним документом, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування.
Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим ст. 291 КПК України, яка, в свою чергу, містить перелік відомостей, які повинен містити останній та перелік документів, що у обов`язковому порядку повинні бути до нього приєднанні слідчим і прокурором.
Так, згідно п. 2 ч. 2 ст. 291 КПК України, анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження , місце проживання, громадянство).
Тобто, дана правова норма, зобов`язує орган досудового розслідування непросто вказати будь-яку адресу проживання обвинуваченої, а достовірну, за якою останній дійсно проживає.
З обвинувального акту слідує, що ОСОБА_4 , 1986 року народження, зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судиму.
Однак, на судові виклики ОСОБА_4 не з"являється, причини неявки суду не відомі.
Примусові заходи забезпечення явки обвинуваченої виконані не були,та у супереч ч. 4 ст. 535 КПК України, орган, який забезпечував доставку (явку) обвинуваченої, взагалі не повідомив суд, про причини не виконання на спрямовані на це заходи.
У підготовчому судовому засідання прокурор ОСОБА_3 , як особа, на яку було покладено контроль за забезпеченням явки обвинуваченої, пояснив суду, що оперативно-розшуковими заходи не було встановлено місце перебування обвинуваченої у даний час, а за вказаною адресою, що містяться в обвинувальному акті вона проживала станом на 29.09.2016 року.
Тож, суд приходить до переконливого висновку, що у обвинувальному акті відсутні достовірні дані про місце проживання та знаходження обвинуваченої, а прокурором, не дивлячись на неодноразові відкладення підготовчого засідання та застосування примусових заходів забезпечення явки обвинуваченої, явка останньої у підготовче судове засідання не забезпечена, тобто, суд фактично позбавлений можливості викликати обвинуваченої до суду.
За таких умов, обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування, на підставі п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, підлягають поверненню прокурору, як такі, що не відповідають вимогам закону.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 1-2, 7-29, 128, 314-318, 369-372 КПК України, суд, -
Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва через Дніпровський районний суд м. Києва протягом 7-ми днів з дня її оголошення.

Суддя: