Справа№ 346/2358/16-к
Провадження № 1-кс/346/287/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 березня 2017 р. м. Коломия Коломийський міськрайонний суд Івано - Франківської області

Слідчий суддя ОСОБА_1 ознайомившись із скаргою ОСОБА_2 на постанову про закриття кримінального провадженя від 22 лютого 2017 року,-

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшла скаргаОСОБА_2 на постанову про закриття кримінального провадження, в якій він просив скасувати постанову слідчого Коломийського ВП ГУНП в Івано-Франківській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 від 22 лютого 2017 року про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0001043 від 08.12.2015 р. у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення, а матеріли направити в Коломийськи й ВП ГУНП в Івано-Франківській області для організації проведення досудового розслідування.

Скаргу мотивовано тим, що в грудні 2015-го року він та його мати звернулися до Коломийського ВП ГУНП в Івано-Франківській області з заявою про відкриття кримінального провадження стосовно жителів сусіднього будинку, конкретно ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 за ст. 356 КК України.
По заяві повідомлення 08 грудня 2015-го року внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ст.356 КК України та було розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001043.
Оскільки жителі сусіднього будинку в травні 2015-го року знищили його майно та майно його батьків, конкретно огорожу, різні зелені насадження, чим спричинили йому майнову шкоду, тому по заяві повідомлення 30-го вересня 2015-го року внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ч.1 ст. 194 КК України та розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001471.
30-го вересня 2015-го року вказані кримінальні провадження об`єднані в одне провадження, якому присвоєний спільний реєстраційний номер 0001043.
29-го квітня 2016-го року слідчий Коломийського ВП ГУНП в Івано-Франківській області капітан поліції ОСОБА_8 постановив: «кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001043 від 08 грудня 2015-го року закрити на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення».
Вказана постанова від 29 квітня 2016-го року про закриття кримінального провадження була оскаржена прокурору Коломийської місцевої прокуратури. Постанова від 29-го квітня 2016-го року була скасована, а матеріали були направлені в Коломийський ВП ГУНП для проведення досудового розслідування.
Після проведення досудового розслідування слідчий капітан поліції ОСОБА_8 прийшов до висновку, що вказане кримінальне провадження необхідно знову закрити, тому 30-го вересня 2016-го року була винесена відповідна постанова.
Постанова про закриття кримінального провадження від 30-го вересня 2016-го року була оскаржена до Коломийського міськрайонного суду.
Під час розгляду вказаної скарги слідчим суддею Коломийського міськрайонного суду Коломийська місцева прокуратура скасувала постанову слідчого Коломийського ВГІ ГУНП в Івано-Франківській області капітана поліції ОСОБА_8 від 30-го вересня 2016-го року про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0001043 від 08-го грудня 2015-го року, а матеріали направила в Коломийський ВП ГУНП в Івано-Франківській області для організації проведення досудового розслідування.
23-го лютого 2017-го року він отримав повідомлення від слідчого СВ Коломийського ВП ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_3 про закриття кримінального провадження та копію постанови від 22-го лютого 2017-го року про закриття вказаного кримінального провадження.
Ознайомившись зі змістом постанови про закриття кримінального провадження, він прийшов до висновку, що слідчий під час проведення досудового розслідування взагалі не звернув жодної уваги на суперечності, які містять пояснення свідків, конкретно ОСОБА_5 , ОСОБА_4 та ОСОБА_9 .
Так, слідчий в постанові зазначив, що ОСОБА_5 пояснив, що на момент його вселення в квартиру будинку АДРЕСА_1 , а саме повз бетонне замощення будинку, ширина якого 70 см. була встановлена огорожа. ОСОБА_5 також наголосив, що йому відомо, що зазначена огорожа в минулому незаконно встановлена його батьками і що вони такими діями захопили всю прибудинкову територію будинку, чим позбавили жителів будинку АДРЕСА_1 права користуватись нею.
Слідчий також зазначив, що свідок ОСОБА_5 наголосив в своєму поясненні про неможливість обслуговування двоповерхового будинку проведення його реконструкції та ремонту в межах 70 см.. ОСОБА_5 також наголошував в своїх поясненнях, що він та інші мешканці будинку не мають змоги через надто близьке розташування огорожі утеплити стіни та встановити водостоки на даху.
Слідчий ОСОБА_3 не звернув увагу на суттєві розбіжності в поясненнях ОСОБА_10 та ОСОБА_5 .
Конкретно, ОСОБА_10 пояснювала, що огорожа була зведена приблизно у 1993-ому році та була розташована на відстані 2,6 метра від новозбудованого житлового будинку АДРЕСА_1 . Після ознайомлення оскаржуваною постановою залишається загадкою той факт, куди в поясненнях ОСОБА_5 поділися 1,9 метра відстані від їхньої огорожі до новозбудованого будинку.
В постанові про закриття кримінального провадження від 22-го лютого 2017-го року запах посліду, яким ніби-то він підживлював щодня зелені насадження знову став практично нестерпним для ОСОБА_5 і саме вказаний запах примусив ОСОБА_5 демонтувати огорожу, яка була встановлена членами йогосім`ї.
В постанові про закриття кримінального провадження від 22.02.2017
року, як і в постанові від 30 вересня 2016-го року зазначено, що
ОСОБА_11 19 травня 2015-го року спонтанно вирішив демонтувати огорожу тому, що
рішення суду касаційної інстанції було винесено на їхню користь. ОСОБА_5 наголошує, що він не обговорював вказане рішення ні з ким із сусідів.
Аналізуючи події того дня, для залишається загадкою, чому саме того дня, який не був ні вихідним ні святковим (вівторок), і саме в ту потрібну годину біля ОСОБА_5 опинився його син ОСОБА_11 який так само здійснював демонтаж огорожі, про що свідчать фотографії, які приєднані до матеріалів кримінального провадження.
Про «спонтанне» рішення ОСОБА_5 про демонтаж його огорожі в конкретний день і в конкретну годину якимось загадковим чином довідалися троє незнайомих чоловіків ( пояснення свідка ОСОБА_9 ), які виривали саджанці малини з його ділянки та за вказівками ОСОБА_5 та ОСОБА_4 почали розбирати огорожу.
В постанові слідчий ОСОБА_3 зазначає, що допомагали робити порядок на його ділянці ( виривали саджанці, скосили траву разом з полуницями та інше) невстановлені особи, хоча на 22.02.2017-го року було встановлено, що серед них були ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , які є працівниками виробничого структурного підрозділу « Експлуатаційне вагонне депо Коломия», і в яких на день винесення постанови були відібрані пояснення.
Слідчий ОСОБА_3 в постанові жодного посилання на пояснення вказаних осіб не зробив, конкретно не з`ясував, звідки вказані особи взялися на земельній ділянці в зазначений день, що робили там; не звернув чомусь жодної уваги на такі суперечності в поясненнях свідка ОСОБА_9 та інших свідків; не звернув жодної уваги на його доводи в попередній скарзі про те, що самочинними діями ОСОБА_5 , ОСОБА_11 , ОСОБА_4 спричинили йому суттєву майнову та моральну шкоду.
Після скасування прокурором постанови про закриття кримінального провадження слідчий взагалі додатково не з`ясовував, в якому розмірі була заподіяна матеріальна шкода, оскільки після скасування постанови в нього повторно взагалі ніхто не відбирав пояснення.
Після ознайомлення зі змістом постанови про закриття кримінального провадження від 22-го лютого 2017-го року в нього склалося враження, що пояснення ОСОБА_10 просто скопійовано з попередньої постанови про закриття від 30-го вересня 2016-го року.
В попередній скарзі на постанову про закриття кримінального провадження скаржник вказувала, що фактично самоправними діями вказаних осіб їй спричинені збитки на значно більшу суму, ніж вона помилково пояснила слідчому перший раз, однак суму спричиненої шкоди слідчий вирішив взагалі не уточнювати, а просто скопіював дані з попередніх пояснень.
Слідчий ОСОБА_3 на таку важливу деталь, як розмір спричиненої шкоди взагалі не звернув увагу і з цього приводу з ним взагалі нічого не уточнював.
Копію постанови від 22.02.2017 року про закриття кримінального провадження він отримав 23-го лютого 2017-го року.
Дослідивши матеріали скарги, вважаю, що скаргу необхідно повернути з наступних підстав.

Відповідно до ст. 304 ч.1 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені ч.1 ст. 303 цього Кодексу можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого чи прокурора оформляється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.
Відповідно до ч.2 п.3 ст. 304 КПК України скарга повертається якщо вона подана після закінчення строку, передбаченого ч.1 цієї статті і особа, яка її подала не порушує питання про поновлення цього строку або слідчий суддя за заявою особи не знайде підстав для його повновлення.
Скарга року ОСОБА_2 на постанову про закриття кримінального провадженя від 22 лютого 2017 року, яку він отримав 23 лютого 2017 року, датована 06.03.2017 року, (а до суду надійшла ще пізніше, 09.03.2017 року), то ним пропущено 10-ти денний строк оскарження, передбачений ч.1 ст. 304 КПК України, і оскільки в поданій скарзі заявник не порушує питання про поновлення цього строку та не наводить підстав для його поновлення скарга у відповідності до вимог п.3) ч. 2 ст. 304 КПК України підлягає поверненню.
На підставі наведеного, та керуючись ст.ст. 303, 304, 395 КПК України, слідчий суддя,
УХВАЛИВ:
Скаргу ОСОБА_2 на постанову про закриття кримінального провадженя від 22 лютого 2017 року повернути ОСОБА_2 .
Копію ухвали про повернення скарги невідкладно надіслати ОСОБА_2 разом із скаргою та усіма доданими до неї матеріалами.

Повернення скарги не позбавляє права повторного звернення до слідчого судді, суду в порядку, передбаченому КПК України.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Івано-Франківської області протягом п`яти днів з її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1