Апеляційний суд Рівненської області
_______________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України
06 липня 2017 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі апеляційного суду кримінальне провадження №0000645 по обвинуваченню ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Кураш Дубровицького району Рівненської області, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою освітою, непрацюючого, неодруженого, раніше судимого вироком Дубровицького районного суду Рівненської області від 18 грудня 2013 року за ч.3 ст.185, ч.2 ст.289, ч.4 ст.70 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 1 місяць; 30.05.2016 року на підставі ст.81 КК України звільненого умовно-достроково на невідбутий строк покарання 1 рік 7 місяців 05 днів, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185; ч.2 ст.15, ч.3 ст.185 КК України, за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Дубровицького районного суду Рівненської області від 28 лютого 2017 року,

В С Т А Н О В И Л А:
Вироком Дубровицького районного суду Рівненської області від 28 лютого 2017 року ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185; ч.2 ст.15, ч.3 ст.185 КК України, та призначено покарання: за ч.2 ст.185 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки; за ч.2 ст.15 ч.3 ст.185 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

На підставі ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначено ОСОБА_6 покарання у вигляді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

На підставі ст.71 КК України за сукупністю вироків до призначеного за цим вироком покарання приєднано частково невідбуту частину покарання за попереднім вироком Дубровицького районного суду Рівненської області від 18 грудня 2013 року, та остаточну міру покарання призначено у вигляді позбавлення волі на строк 3 (три) роки 6 (шість) місяців.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_6 до вступу вироку у законну силу обрано у вигляді тримання під вартою, взявши його під варту в залі суду.

Судом вирішено питання щодо речових доказів у кримінальному провадженні.

За вироком суду, ОСОБА_6 , який раніше вчиняв злочини, передбачені ст.185 КК України, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став та 09 листопада 2016 року близько 02-ої години, через хвіртку, з метою крадіжки чужого майна, увійшов на подвір`я ОСОБА_8 , яке розташоване в АДРЕСА_2 , де з під навісу, шляхом вільного доступу, таємно викрав велосипед марки «АІСТ» вартістю 843 гривні, бензопилу «STІHL-18» вартістю 1250 гривень та бензотриметра «Forte БМК-1743» вартістю 954 гривні, чим завдав ОСОБА_8 майнової шкоди на суму 3047 гривень.

Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_6 15 листопада 2016 року близько 20-ї години через хвіртку увійшов на подвір`я ОСОБА_9 , яке розташоване в с. Бережниця Дубровицького району, де з корисливих мотивів, шляхом відкриття клямки вхідних дверей проник до приміщення нежилого будинку, звідки таємно викрав велосипед невідомої марки, вартістю 720 гривень, та вивівши даний велосипед і поставивши біля другого будинку ОСОБА_9 , попрямував до автомобіля «ВАЗ-2107» р.н. НОМЕР_1 , який також знаходився на подвір`ї, проник в даний автомобіль та викрав дисплей до автомагнітоли "Рапаsоnіс СQ-C7301N" вартістю 100 гривень. Проте ОСОБА_6 не довів свій злочинний намір до кінця, оскільки під час крадіжки дисплею з автомобіля з будинку вийшла ОСОБА_9 та останній втік з місця події, залишивши викрадений велосипед. ОСОБА_6 своїми незаконними діями вчинив закінчений замах на викрадення чужого майна та завдання ОСОБА_9 майнової шкоди на суму 820 гривень.

В своїй апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 вважає вирок суду першої інстанції незаконним у зв`язку з невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого. Вказує, що судом при призначенні покарання не в повній мірі враховано пом`якшуючі обставини, що він повністю відшкодував збитки потерпілим. Просить вирок Дубровицького районного суду Рівненської області від 28 лютого 2017 року змінити та призначити йому більш м`яке покарання.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи обвинуваченого ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_7 щодо задоволення апеляційної скарги та пом`якшення покарання, думку прокурора ОСОБА_5 щодо залишення апеляційної скарги без задоволення, а вироку суду без змін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з вимогами ч.1 ст.404 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.

З положень статті 370 КПК України, якою визначено вимоги щодо законності, обгрунтованості та умотивованості судового рішення, убачається, що законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом; обгрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу; вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Судом першої інстанції проведено судовий розгляд із застосуванням положень ч.3 ст.349 КПК України, фактичні обставини кримінального провадження учасниками судового провадження не оспорювалися, їм було роз`яснено правові наслідки, передбачені вказаною нормою, а саме позбавлення права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Винуватість ОСОБА_6 в інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях підтверджується сукупністю зібраних у справі доказів, яким суд дав належну оцінку, та в апеляційній скарзі не оспорюється.

Під час апеляційного розгляду кримінального провадження істотних порушень вимог КПК України та закону України про кримінальну відповідальність, які могли б вплинути на правильність висновків суду та доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_6 , не встановлено.

Відповідно до ст.65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, відповідно до положень Загальної частини Кримінального кодексу України, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Статтею 50 КК України передбачено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

При обранні міри покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд першої інстанції, як видно з вироку, дотримуючись вимог ст. 65 КК України щодо загальних засад призначення покарання та роз`яснень, що містяться в п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року (з послідуючими змінами) «Про практику призначення судами кримінального покарання», врахував ступінь тяжкості вчинених злочинів, які є злочином середньої тяжкості та тяжким злочином, особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий, за місцем проживання характеризується посередньо. Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд визнав щире каяття та активне сприяння розкриттю злочинів. Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено. Судом враховано, що обвинувачений раніше судимий, на шлях виправлення не став, і вчинив новий злочин в період умовно-дострокового звільнення за вироком Дубровицького районного суду Рівненської області від 18.12.2013 року.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно призначив покарання обвинуваченому ОСОБА_6 у виді позбавлення волі в межах санкцій ч.2 ст.185; ч.2 ст.15 ч.3 ст.185 КК України, визначивши остаточне покарання за сукупністю злочинів на підставі ст.70 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 роки, та на підставі ст.71 КК України із врахуванням покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднав невідбуте покарання за попереднім вироком Дубровицького районного суду Рівненської області від 18 грудня 2017 року, та правильно призначив обвинуваченому остаточне покарання за сукупністю вироків у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців.

Враховуючи встановлені судом першої інстанції обставини справи, ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу обвинуваченого ОСОБА_6 , пом`якшуючі покарання обставини, вчинення обвинуваченим ОСОБА_6 інкримінованих йому злочинів в період умовно-дострокового звільнення, колегія суддів вважає, що підстав для пом`якшення призначеного покарання немає.

Покликання обвинуваченого ОСОБА_6 в апеляційній скарзі на те, що при призначенні йому покарання не в повній мірі враховано пом`якшуючі обставини, а саме, що він повністю відшкодував збитки потерпілим, не заслуговують на увагу, оскільки всі ці підстави були враховані судом першої інстанції при призначенні покарання.

У відповідності до ч.2 ст.409 КПК України підставою для скасування або зміни вироку суду першої інстанції може бути невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Згідно статті 414 КПК України невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

Виходячи з вищенаведеного, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції в повній мірі врахував ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу винного, наявність обставин, які пом`якшують покарання, що обвинувачений раніше притягувався до кримінальної відповідальності, однак належних висновків не зробив та вчинив нові умисні кримінальні правопорушення під час умовно-дострокового звільнення, що свідчить про його стійку схильність до вчинення кримінальних правопорушень, та призначив обвинуваченому ОСОБА_6 покарання, яке є необхідним та достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів. На думку колегії суддів, таке покарання відповідає вимогам ст.ст.50, 65 КК України та підстав для його пом`якшення немає.

Згідно положень Закону України від 26 листопада 2015 року № 838-VIII «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання», яким внесено зміни в ч.5 ст.72 КК України, в строк відбуття покарання слід зарахувати попереднє ув`язнення із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, а тому колегія суддів вважає за вірне зарахувати ОСОБА_6 в строк покарання строк попереднього ув`язнення з 28 лютого 2017 року по 20 червня 2017 року відповідно до Закону України від 18 травня 2017 року № 2046-VIII «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо правила складання покарань та зарахування строку попереднього ув`язнення».

Враховуючи викладене та керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :
Вирок Дубровицького районного суду Рівненської області від 28 лютого 2017 року щодо ОСОБА_6 залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 без задоволення.

У відповідності до положень ч.5 ст.72 КК України зарахувати ОСОБА_6 строк попереднього ув`язнення з 28 лютого 2017 року по 20 червня 2017 року із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення її апеляційним судом, а обвинуваченим ОСОБА_6 в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Головуючий суддя: ____________________ ОСОБА_1

Судді:________________С. ОСОБА_10 ОСОБА_3