Провадження № 1-кс/761/6941/2017
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 травня 2017 року м. Київ

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участі секретаря ОСОБА_2 , представника власника майна гр. ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду скаргу ОСОБА_3 в інтересах власника майна ОСОБА_4 на бездіяльність слідчого щодо неповернення тимчасово вилученого майна,

у с т а н о в и в:
До Шевченківського районного суду м. Києва надійшла скарга представника власника майна ОСОБА_4 гр. ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого Шевченківського УП ГУ НП у м. Києві щодо неповернення тимчасово вилученого майна.

Скарга обґрунтована тим, що слідчим вказаного органу досудового розслідування здійснюється слідство у кримінальному провадженні № 120 152 400 100 012 56 за ч. 2 ст. 289 КК України. У зв`язку з цим у березні 2016 року знайдений та вилучений транспортний засіб LINCOLN NAVIGATOR, колір чорний, 2004 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_2 .
Отже, вказаний автомобіль з моменту переходу під контроль слідчого набув статусу тимчасово вилученого майна.
У той же час подальша доля зазначеного транспортного засобу не вирішена, арешт не накладений, власнику або володільцю автомобіль не повернутий.
У зв`язку з цим представник власника майна просив ухвалити рішення про повернення автомобіля власнику або його представнику.

У судовому засіданні представник ОСОБА_4 майна скаргу підтримав, наполягав на її задоволенні з наведених вище підстав.

Слідчий Шевченківського УП ГУ НП у м. Києві, будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду скарги, до суду не прибув, про наявність поважних причин неявки суд не повідомив.

Зазначена обставина в силу ч.3 ст.306 КПК України не є перешкодою для розгляду скарги.

Слідчий суддя, заслухавши доводи представника власника майна, дослідивши матеріали кримінального провадження, дійшов висновку про таке.

Статтею 41 Конституції України встановлено, що право власності є непорушним, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

Наведена конституційна норма гарантує, що позбавлення права власності, невід`ємними складовими частинами якого є володіння, користування та розпорядження об`єктом власності, можливе виключно у випадках та у спосіб, які передбачені відповідними правовими нормами.

Отже, навіть тимчасове вилучення об`єктів власності є позбавленням володільця майна можливості на власний розсуд користуватися та розпоряджатися таким майном, що є тотожним позбавленню права власності.

Практичне застосування встановленої Конституцією України гарантії охорони власності, доводить, що вилучення у будь-якої особи належного їй на законних підставах майна у спосіб або через застосування процедури, які не відповідають приписам закону, є протиправним.

Підстави та порядок встановлення тимчасового обмеження прав особи щодо реалізації нею усієї сукупності або ж окремих складових частин права власності під час досудового розслідування визначені кримінальним процесуальним законодавством.

З вищеназваною конституційною нормою кореспондуються положення ст. 2 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК), якою до завдань кримінального провадження, з-поміж іншого, віднесена також охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, забезпечення того, щоб жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу.

У контексті скарги, що розглядається слідчим суддею, має бути надана оцінка правомірності фактично примусового вилучення з володіння та користування особи транспортного засобу.

Главою 2 КПК встановлені засади, тобто основоположні принципи кримінального провадження до яких, серед інших, віднесені верховенство права (ст. 8 КПК), законність (ст. 9 КПК), недоторканність права власності (ст. 16).

Так, кримінальним процесуальним законом наголошено, що кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до ст. 9 КПК під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, КПК, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Кримінальне процесуальне законодавство України повинно застосовуватися з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

У силу ст. 16 КПК позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому КПК.

Сукупність наведених норм кримінального провадження, їх внутрішній, змістовний зв`язок між собою свідчить, що будь-яка процесуальна дія слідчого судді, прокурора, керівника органу досудового розслідування, слідчого, вчинена під час досудового розслідування, має відповідати вищевказаним засадам, як за своєю суттю, так і за формою реалізації, тобто процедурою застосування.

Процесуальним законом визначено, що обов`язок здійснення судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні покладається на слідчого суддю.

Таким чином, саме слідчий суддя шляхом застосування своїх повноважень має забезпечити дотримання закону усіма учасниками кримінального провадження, а також зобов`язаний вживати передбачені законом заходи для поновлення порушених під час досудового розслідування прав та інтересів осіб.

Особливої актуальності та гостроти це питання набуває у відношенні сторони обвинувачення, представники якої наділені значними можливостями застосування заходів примусового характеру.

Отже, слідчий суддя, виконуючи покладені на нього обов`язки має запобігти зловживанню стороною обвинувачення такими повноваженнями з метою збереження рівності сторін кримінального провадження та збалансованості їх прав.

Як встановлено під час розгляду скарги, слідчим Шевченківського УП ГУ НП у м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 120 152 400 100 012 56 за ч. 2 ст. 289 КК України.
Відповідно до постанови слідчого від 26.03.2015 транспортний засіб LINCOLN NAVIGATOR, державний номерний знак НОМЕР_1 , визнаний речовим доказом .
У той же час, матеріали кримінального провадження не містять даних про обставини та підставу вилучення вищезазначеного автомобіля.

Також не визначалась у процесуальному розумінні доля вилученого майна, оскільки ухвала про накладення арешту на нього до матеріалів кримінального провадження не долучена.

Статтею 169 КПК визначено, що тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучене, у випадках, передбачених ч.5 ст.171 КПК, тобто у разі, якщо слідчий не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна не звернувся до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на вказане майно.

У силу ч. 5 ст.171 КПК наслідком невиконання зазначеного припису є негайне повернення вилученого.

Слідчий суддя також бере до уваги, що в силу ч.1 ст.100 КПК речовий доказ, який вилучений стороною кримінального провадження, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю. Виключенням з цього правила є вилучення певного майна внаслідок тимчасового доступу до речей та документів (ст. 160-166 КПК) або через накладення на нього арешту (ст. 170-174 КПК).

Як вище зазначено, під контроль слідчого транспортний засіб перейшов не пізніше 26.03.2015, арешт на нього не накладений.

Сукупність вищезазначеного свідчить про обґрунтованість скарги, що є підставою для її задоволення.
Враховуючи викладене, керуючись ст. 22, 169, 171, 173, 303, 309 КПК України, слідчий суддя
у х в а л и в :
Скаргу ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 задовольнити.

Зобов`язати слідчого Шевченківського УП ГУ НП у м. Києві, яким здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 120 152 400 100 012 56 за ч. 2 ст. 289 КК України, повернути ОСОБА_4 або його представнику ОСОБА_3 (за наявності документально підтверджених повноважень) транспортний засіб LINCOLN NAVIGATOR, колір чорний, 2004 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_2 .
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1