Номер провадження: 11-сс/785/653/17
Номер справи місцевого суду: 522/5160/17, 1-кс/522/5333/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05.05.2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Одеської області в складі:
головуючого судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 та ОСОБА_4

секретаря: ОСОБА_5

за участю прокурора: ОСОБА_6 ,

захисників: ОСОБА_7 та ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Приморського районного суду міста Одеси від 24 квітня 2017 року.
Вказаною ухвалою у відношенні:
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Чернігів, українця, громадянина України, із вищою освітою працюючого начальником Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві, не судимого, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення,
передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
ВСТАНОВИЛА:
Зазначеною ухвалою слідчого судді задоволено клопотання прокурора відділу нагляду за додержанням законів у кримінальному провадженні та запобігання корупції прокуратури Автономної Республіки Крим ОСОБА_10 про застосування до ОСОБА_9 , якому оголошено про підозру у кримінальному правопорушенні, передбаченому ч. 3 ст. 368 КК України, запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Мотивуючи обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя, посилаючись на вимоги ст. 178 КПК України, врахував вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, можливість впливати на свідків та потерпілих та працівників Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві.
Слідчий суддя врахував також те, що під час розгляду клопотання надано достатньо доказів, для переконання у тому, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не може запобігти доведеним під час розгляду ризикам.
Разом з тим, слідчий суддя посилаючись на положення ч. 5 ст. 182 КПК України визначив альтернативний запобіжний захід у вигляді застави у розмірі 1000 000 (один мільйон) гривень.
Захисник підозрюваного, адвокат ОСОБА_7 у апеляційній скарзі зазначив, що ухвала слідчого судді має бути скасована, а в задоволені клопотання про застосування відносно ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою необхідно відмовити повністю. На його думку, слідчий суддя, не прийняв до уваги, що ОСОБА_9 має статус адвоката, а відтак повідомлення про підозру останньому можуть вручити лише спеціальні суб`єкт визначений КПК України.
За таких обставин адвокат ОСОБА_7 просив ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою відмовити в задоволенні клопотання прокурора відділу нагляду за додержанням законів у кримінальному провадженні та запобігання корупції прокуратури Автономної Республіки Крим ОСОБА_10 про застосування до ОСОБА_9 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відмовити повністю та звільнити останнього з-під варти.
Заслухавши доповідь судді, вислухав адвокатів, які підтримали апеляцію та просили її задовольнити, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, провівши дебати, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за наступних підстав.
ОСОБА_9 підозрюється в тому, що в період часу з листопада 2016 року по 22.03.2017 року, обіймаючи посаду начальника Дніпровського РВ ДВС ГТУЮ у м. Києві, за попередньою змовою з державним виконавцем Дніпровського РВ ДВС у м. Києві ОСОБА_11 вимагав та отримав від ОСОБА_12 неправомірну вигоду в сумі 4000 гривень - 01.03.2017 року, 3000 гривень - 02.03.2017 року та 12 000 гривень - 22.03.2017 року за не проведення виконавчих дій у виконавчому провадженні №49737661 згідно з виконавчим листом Дніпровського районного суду м. Києва від 23.12.2015 року по справі №755/12016/13-ц про стягнення з ОСОБА_12 на користь ОСОБА_13 боргу.

Відповідно до вимог ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий і прокурор; недостатність підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно вимог ч. 1 ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність його соціальних зв`язків в місці постійного проживання, у тому числі наявність родини й утриманців; наявність постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; його майновий стан; наявність судимостей та інші.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбачених ст. 177 КПК України.

Згідно з позицією Європейського суду з прав людини, викладеною в п.84 рішення ЄСПЛ від 10.02.2011 року в справі "Харченко проти України", п.4 ст.5 Конвенції передбачає право заарештованих або затриманих осіб на судовий контроль щодо матеріально-правових і процесуальних підстав позбавлення їх волі, що, з погляду Конвенції, є найважливішими умовами забезпечення «законності». Це означає, що суд відповідної юрисдикції має перевірити не тільки питання дотримання процесуальних вимог національного законодавства, але й обґрунтованість підозри, яка послужила підставою для затримання, і законність мети, з якою застосовувались затримання та подальше тримання під вартою (див. справу «Буткевічус проти Литви» (Butkevicius v. Lithuania) № 48297/99, п. 43, ЄКПЛ 2002-ІІ).

Апеляційний суд вважає, що слідчий суддя відповідно до вищевказаних вимог Закону та Конвенції перевірив та належним чином встановив наявність на час розгляду клопотання в кримінальному провадженні обґрунтованої підозри стосовно ОСОБА_9 у вчинення тяжкого кримінального правопорушення, а також наявність зазначених у клопотанні слідчого ризиків та неможливість їх запобігання шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Зокрема, обґрунтованість підозри стосовно ОСОБА_9 підтверджується долученими до клопотання слідчого доказами: заявою потерпілої ОСОБА_12 про вчинене кримінальне правопорушення, протоколами допиту свідка ОСОБА_12 від 16.02.2017 року, протоколом пред`явлення фотознімків для впізнання від 16.02.2017 року, 06.03.2017 року, 23.03.2017 року, протоколами огляду та вручення грошових коштів від 01.03.2017 року та від 02.03.2017 року, протоколом ідентифікації, позначкою та вручення грошових коштів від 22.03.2017 року, протоколами обшуку від 22.03.2017 року, копіями документів виконавчого провадження, а тому апеляційний суд вважає, що на даній стадії досудового розслідування підозра є обґрунтованою.

Прокурором у клопотанні обґрунтовано вказані та слідчим суддею вірно взяті до уваги наявні у кримінальному провадженні ризики, передбачені ст.177 КПК України.

Зокрема, підозрюваний ОСОБА_9 не одружений, не має на утриманні малолітніх дітей або осіб похилого віку, що свідчить про відсутність у нього міцних соціальних зв`язків у місці його проживання та з урахуванням тяжкості інкримінованого йому злочину і покарання, яке загрожує підозрюваному в разі визнання його винним, обґрунтовує можливість його переховування від органу досудового розслідування та суду.

Також з матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_9 підозрюється у вчиненні злочину за попередньою змовою з ОСОБА_11 , яка є його підлеглою, що свідчить про його можливість незаконно впливати на неї, а також свідка ОСОБА_12 , виконавче провадження щодо якої знаходиться у Дніпровському РВ ДВС ГТУЮ у м. Києві, де підозрюваний обіймає посаду начальника.

При застосуванні запобіжного заходу слідчий суддя також врахував вагомість доказів вчинення підозрюваним інкримінованого йому злочину, тяжкість покарання, що загрожує останньому в разі визнання його винуватим, вік та стан його здоров`я.

Апеляційний суд вважає, що на підставі наданих документів слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про те, що на даній стадії досудового розслідування підозра обґрунтована, а також наявні ризики, які унеможливлюють застосувати до підозрюваного більш м`який запобіжний захід, оскільки він не здатний запобігти наявним у кримінальному провадженні ризикам і забезпечити належну поведінку підозрюваного та виконання ним своїх процесуальних обов`язків.

Положеннями ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практикою Європейського суду з прав людини, передбачено, що обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Приймаючи до уваги вищевикладене, апеляційний суд вважає, що висновок слідчого судді про необхідність обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відповідає вимогам кримінального процесуального закону, ґрунтується на матеріалах справи, а дані про особу підозрюваного і сама підозра у вчиненні ним тяжкого кримінального правопорушення, дають достатні підстави вважати, що на даний час дійсно існують зазначені слідчим суддею ризики, які виправдовують тримання підозрюваного під вартою.

Згідно до ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», адвокат це фізична особа, яка здійснює адвокатську діяльність на підставах та в порядку, що передбачені цим Законом.

ОСОБА_9 звинувачується у тому, що обіймаючи посаду начальника Дніпровського РВ ДВС ГТУЮ у м. Києві за не проведення виконавчих дій у виконавчому провадженні вимагав та отримав неправомірну вигоду.

Таким чином ОСОБА_9 підозрюється у вчиненні злочину не пов`язаного з адвокатською діяльністю і на думку колегії суддів на нього не може поширюватися статус адвоката.

Керуючись ст. 177, 178, 182, 183, 194, 376, 404, 405, 407, 409, 419, 422 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 , залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Приморського районного суду міста Одеси від 24 квітня 2017 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_9 , залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4