Справа №483/1924/16-к 06.04.2017
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження: № 11-кп/784/232/17 Головуючий суду першої інстанції:
Категорія: ст. 185 ч. 2, 162 ч. 1 КК України ОСОБА_1
Доповідач апеляційного суду:
ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 квітня 2017 року м. Миколаїв
Апеляційний суд Миколаївської області у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:
головуючої ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участі секретаря ОСОБА_5
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Березне, Рівненської області, раніше не судимої, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1
-за ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 162 КК України
Учасники судового провадження.
прокурор ОСОБА_8 .

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.
В апеляційній скарзі прокурор просить вирок змінити з підстав неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність при покладенні на обвинувачену обов`язків, передбачених ст.76 КК України
Вважати ОСОБА_7 засудженою за ч. 3 ст. 185 та ч. 1 ст. 162 КК України до позбавлення волі строком на три роки зі звільненням від відбування призначеного покарання з іспитовим строком на один рік.
На підставі п. 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_7 обов`язок повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання. На підставі п.2 ч.2 ст. 76 КК України додатково покласти обов`язок не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.
ОСОБА_7 визнана винною у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 185 та ч. 1 ст. 162 КК України та призначено покарання:
- за ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на три роки;
- за ч. 1 ст. 162 КК України у виді обмеження волі строком на 1 рік.
На підставі ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, остаточно призначено покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим три роки позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік.
На підставі пунктів 2, 3 ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язано в період іспитового строку не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти вказаний орган про зміну місця проживання та роботи.
Узагальнені доводи апелянта.
Прокурор, не оспорюючи правильність кваліфікації дій засудженої та доведеність її винуватості, вважає вирок суду таким, що підлягає зміні, у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, оскільки покладаючи на обвинувачену обов`язки, передбачені ст.76 КК України, суд першої інстанції не врахував внесені у відповідності до Закону України від 07.09.2016 року зміни, які набули чинності 08.10.2016 року.
Встановлені судом першої інстанції обставини.
ОСОБА_7 визнано винуватою у тому, що 18 жовтня 2016 року о 12 год. 00 хв., маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, проникла до квартири АДРЕСА_2 , звідки таємно викрала майно ОСОБА_9 , чим спричинила останній матеріальну шкоду на загальну суму 735 грн.
Такі дії ОСОБА_7 судом кваліфіковано за ч. 3 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у житло.
Крім того, 25 жовтня 2016 року, приблизно 12 год. 00 хв., ОСОБА_7 , маючи умисел на незаконне проникнення до житла, не маючи на це дозволу власників квартири, розуміючи та усвідомлюючи протиправність своїх дій, взявши знайдену нею раніше в`язку ключів, завідомо знаючи, що вказані ключі від квартири АДРЕСА_2 , направилась до вказаної квартири, ключем з вищевказаної в`язки відчинила вхідні двері та незаконно проникла до квартири, де була виявлена ОСОБА_9 , яка є власником зазначеної квартири.
Такі дії ОСОБА_7 судом кваліфіковано за ч. 1 ст. 162 КК України, як незаконне проникнення до житла.
Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.
Заслухавши доповідь судді, прокурора на підтримку апеляційної скарги, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд прийшов до таких висновків.
Доведеність вини, кваліфікація скоєних ОСОБА_9 злочинів апелянтом не оспорюються, внаслідок чого, відповідно до ч.1 ст.404 КПК України, апеляційним судом не перевірялись.
При призначенні обвинуваченій покарання, суд відповідно до вимог ст. 65 КК України обґрунтовано врахував, що ОСОБА_7 вчинила тяжкий злочин та злочин невеликої тяжкості, її особу, а саме те, що вона раніше не судима, за місцем проживання характеризується посередньо, як обставину, що пом`якшує покарання обвинуваченої, її щире каяття у скоєному. Обставин, що обтяжують покарання, не встановлено.
Таким чином, суд врахував всі пом`якшуючі покарання обставини, дані про особу обвинуваченої та обґрунтовано прийшов до висновку про призначення ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі на певний строк із застосуванням до неї положень ст.75 КК України та звільнив обвинувачену від відбування покарання з випробуванням, якщо вона протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на неї обов`язки, передбачені п.п. 2,3 ч.1 ст. 76 КК України : в період іспитового строку не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи.
Доводи прокурора про те, що судом першої інстанції неправильно застосовано норму закону України про кримінальну відповідальність, при застосуванні вимог ст.76 КК України є слушними.
Відповідно до положень ч.1 ст. 76 КК України (в редакції Закону України № 1492-VIII від 07.09.2016) у разі звільнення від відбування покарання з випробуванням суд покладає на засудженого такі обов`язки:
1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Також, згідно ч.2 ст. 76 КК України на осіб, звільнених від відбування покарання з випробуванням, суд може додатково покласти певні обов`язки, які перелічені в п.п. 1-6.
Вказані зміни до законодавства набули чинності 08.10.2016 р.
Тобто, нова редакція ст. 76 КК України передбачає, що у разі звільнення від відбування покарання з випробуванням суд покладає на засудженого 2 обов`язки, які є безальтернативними: періодично з`являтися для реєстрації та повідомляти про зміну місця проживання, роботи або навчання, всі інші, зазначені в ч. 2 ст. 76 КК України, суд може покласти додатково.
Однак, в апеляційній скарзі прокурором не ставиться питання про ухвалення апеляційним судом нового вироку, апелянт просить вирок змінити, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_7 лише один з визначених ч.1 ст. 76 КК України обов`язок - повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання. Та на підставі п.2 ч.2 ст. 76 КК України додатково покласти обов`язок не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, що не відповідає вимогам ч.1 ст. 76 КК України (в редакції Закону України № 1492-VIII від 07.09.2016).
Тому, вимоги апелянта в цій частині не підлягають задоволенню.
Разом з тим, апеляційна скарга підлягає задоволенню в частині того, що судом невірно зазначено орган, який повинен здійснювати нагляд за особами, звільненими від відбування покарання з випробуванням.
. Так, станом на день ухвалення вироку судом, контроль за поведінкою засуджених, звільнених від відбування покарання з випробуванням, здійснюється уповноваженим органом з питань пробації, а не кримінально-виконавчою інспекцією.
З урахуванням наведеного, на підставі положень п. 4 ч. 1 ст. 409, ст. 413 КПК України, вирок суду підлягає зміні в частині зазначення органу по здійсненню нагляду за особами, звільненими від відбування покарання з випробуванням.
Керуючись, ст.ст. 404, 405, 407, 408, 409, 419 КПК України, апеляційний суд,-

П о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу прокурора Очаківського відділу Миколаївської місцевої прокуратури №1 Миколаївської області ОСОБА_6 задовольнити частково.
Вирок Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 23.12.2016р. відносно ОСОБА_7 в частині застосування ст. 76 КК України змінити, зазначивши про зміну органу за здійсненням нагляду за особами звільнених від відбування покарання з випробуванням, вказавши, орган з питань пробації, замість кримінально-виконавчої інспекції

В іншій частині вирок залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 3-х місяців з дня проголошення.

Головуюча :

Судді :