Ухвала іменем україни 26 січня 2017 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
при секретарі
судового засідання ОСОБА_8 ,

за участю прокурора ОСОБА_9 ,
захисників ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

розглянувши у судовому засіданні провадження №0000207 за касаційною скаргою прокурора на ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 30 червня 2016 року про відмову у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою прокурора на ухвалу слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 27 січня 2016 року у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР №0000207,

в с т а н о в и л а:

Захисник ОСОБА_10 в інтересах підозрюваного ОСОБА_12 звернувся до суду зі скаргою на бездіяльність заступника Генерального прокурора України ОСОБА_13 , яка полягала у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений КПК України строк.

Ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 27 січня 2016 року скаргу адвоката ОСОБА_10 в інтересах підозрюваного ОСОБА_12 на бездіяльність заступника Генерального прокурора України ОСОБА_13 , допущену під час досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000207 задоволено.
Скасовано постанову заступника Генерального прокурора України ОСОБА_13 від 29 грудня 2015 року про відмову в задоволені клопотання у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за №0000207 від 21 лютого 2015 року.
Зобов`язано уповноваженого прокурора у кримінальному провадженні №0000207 вчинити дії визначені п. 1 ч. 2 ст. 283, п. 2 ч. 1, ч. 4 ст. 284 КПК України в частині підозри ОСОБА_12 та протягом трьох днів з часу постановлення ухвали слідчого судді, прийнятипостанову про закриття кримінального провадження внесеного до ЄРДР за №0000207 від 21 лютого 2015 року.
Протягом 24 годин з моменту прийняття уповноваженим прокурором у кримінальному провадженні постанови про закриття кримінального провадження внесеного до ЄРДР за №0000207 від 21 лютого 2015 року зобов`язано уповноважену особу Генеральної прокуратури України внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості про закриття кримінального провадження.

Ухвалою судді-доповідача Апеляційного суду м. Києва від 30 червня 2016 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою прокурора в кримінальному провадженні ОСОБА_14 на вказану ухвалу слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 27 січня 2016 року. Своє рішення суддя мотивував тим, що апеляційна скарга подана на ухвалу, яка не підлягає оскарженню в апеляційному порядку.

У касаційній скарзі прокурор ставить питання про скасування ухвали апеляційного суду та призначення нового розгляду в суді апеляційної інстанції. Ухвалу апеляційного суду вважає незаконною та необґрунтованою, постановленою з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону. Також зазначає, що і ухвала слідчого судді є незаконною, оскільки строк досудового розслідування у кримінальному провадженні не сплинув, досудове розслідування неодноразово зупинялося та відновлювалося. Постановою заступника Генерального прокурора від 30.03.2015 року строк досудового розслідування у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_12 продовжено до 5 місяців. Наголошує, що у слідства є достатньо часу для прийняття процесуальних рішень чи вчинення процесуальних дій. Повідомляє, що чинним законодавством не передбачено повноваження слідчого судді щодо надання вказівки слідчому, прокурору про закриття кримінального провадження. Вказує, що у порушення вимог закону слідчий суддя дав оцінку доказам у кримінальному провадженні. Стверджує, що суддя-доповідач апеляційного суду на вказані порушення вимог закону увагу не звернув та повторно прийняв рішення всупереч вимог ч. 4 ст. 399 КПК України, без врахування положень ст. ст. 303-307, ч. 2 ст. 439 КПК України, чим істотно порушив вимоги кримінального процесуального закону, та в супереч правової позиції викладеній в ухвалі ВССУ від 02.04.2015 року (№ 5-852 км15) і від 09.06.2016 року по цьому провадженню.

В запереченнях адвокат ОСОБА_10 ухвалу судді доповідача апеляційного суду, прийняту одноособово, вважає законною і обґрунтованою, такою, що відповідає ст. 398, ч. 4 ст. 399, ч. 2 ст. 401 КПК України, просить залишити її без зміни, а касаційну скаргу прокурора без задоволення. Обґрунтовуючи їх, звертає увагу, що оскаржувана ухвала слідчого судді набирає законної сили з моменту її проголошення (ч. 5 ст. 532 КПК України), вона, відповідно до ч. 3 ст. 307, ч. 3 ст. 309, 392 КПК України в апеляційному порядку не може бути оскаржена. Крім того посилається на рішення ВССУ по аналогічним кримінальним провадженням, які розглядались за скаргами представників прокуратури, захисників, представників потерпілих і були прийняті рішення про законність ухвал суддів - доповідачів апеляційних судів при оскарженні їх ухвал про відмову у відкритті апеляційного провадження на ухвали слідчого судді за результатами розгляду скарг на рішення, дію чи бездіяльність слідчого чи прокурора (№ 5-6954ск 15 від 19.01.2016 року; № 5-1196 ск 16 від 03.02.2016 року; № 5-1253 ск 16 від 05.02.2016 року; № 5-1709 ск 16 від 19.02.2016 року; № 5-1934 ск 16 від 29.03.2016 року; № 5-2268 ск 16 від 11.03.2016 року; № 5-7549 ск 15 від 28.03.2016 року; № 5-2737 ск 16 від 04.04.2016 року; № 5-3156 ск 16, №5-3200 ск 16 від 18.04.2016 року та інші). Вважає, що ухвала слідчого судді взагалі не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора ОСОБА_9 , який підтримав касаційні доводи прокурора Генеральної прокуратури України ОСОБА_14 , пояснення захисників ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , які заперечували проти доводів касаційної скарги прокурора, перевіривши матеріали провадження й обговоривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню на таких підставах.

Так, статтею 310 КПК України, передбачено, що оскарження ухвал слідчого судді здійснюється в апеляційному порядку. Тобто, касаційне оскарження ухвал слідчого судді законом не передбачено. За таких обставин, суд касаційної інстанції не вправі перевіряти доводи касаційної скарги прокурора щодо істотних порушень, допущених, на його думку, при постановленні ухвали слідчим суддею Солом`янського районного суду м. Києва від 27 січня 2016 року, оскільки вона не є предметом перегляду касаційною інстанцією.
Що стосується доводів касаційної скарги на ухвалу судді-доповідача апеляційного суду, який діє як суд, то колегія суддів вважає їх цілком необґрунтованими та такими, що не можуть бути задоволені з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 433 КПК України, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення у межах касаційної скарги.
Частиною 2 ст. 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Стаття 55 Конституції Українигарантує кожному право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

В офіційному тлумаченні частини другої статті 55 Конституції України, викладеному в рішенні Конституційного Суду України від 14 грудня 2011 року № 19-рп/2011, зазначено, що реалізація конституційного права на оскарження в суді будь-яких рішень, дій чи бездіяльності всіх органів влади, місцевого самоврядування, посадових і службових осіб забезпечується в порядку, визначеному процесуальним законом.
А частиною 4 ст. 399 КПК України передбачено, що якщо апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку, суддя-доповідач відмовляє у відкритті провадження.

Оскарження ухвал слідчого судді під час досудового розслідування регламентовано § 2 Глави 26 КПК України.

У статті 309 КПК України передбачає вичерпний перелік ухвал слідчого судді, які підлягають оскарженню під час досудового розслідування. Ухвала слідчого судді, якою задоволено скаргу на рішення, дію чи бездіяльність слідчого чи прокурора, до вказаного переліку не входить. Розширеному тлумаченню цей список не підлягає.

Крім того, згідно з ч. 3 ст. 307 КПК України, ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дію чи бездіяльність слідчого чи прокурора не може бути оскаржена, окрім ухвали про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження.

Тільки у разі, якщо положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч. 1 ст. 7 цього Кодексу. Однак, питання про оскарження ухвал слідчого судді під час досудового розслідування чітко врегульовані вищезазначеними нормами чинного кримінального процесуального закону, які є спеціальними по відношенню до загальних і саме вони підлягають до застосування при розгляді скарг прокурора. Крім того, в статтях 303-307, 309, ч. 4 ст. 399 КПК України, відсутня вказівка на те, що суддя апеляційного суду відмовляє у відкритті провадження на оскаржуване рішення, тільки тоді, коли ухвала слідчого судді за формою і змістом відповідає вимогам закону та якщо слідчій суддя при постановленні рішення ретельно дотримався вимог ст. ст. 303-307 КПК України.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що суддя апеляційного суду у своєму рішенні обґрунтовано та на законних засадах, не порушуючи конституційних прав громадянина, не зважаючи на попереднє рішення ВССУ про скасування ухвали судді апеляційного суду, зазначив, що частина 4 статті 399 КПК України визначає не право, а обов`язок судді-доповідача відмовити у відкритті провадження, тому що закон визначив чіткий перелік ухвал слідчого судді, які підлягають оскарженню, і не надає можливості діяти вибірково щодо кожного конкретного випадку.
В даному випадку закон не передбачає права або обов`язку судді доповідача апеляційного суду, давати оцінку законності чи незаконності прийнятого по суті рішення слідчим суддею, тим більше діяти в залежності від суб`єкта звернення зі скаргою на дію чи бездіяльність прокурора, враховуючи також таку загальну засаду кримінального провадження, як рівність перед законом і судом.
За таких обставин, суддя апеляційного суду дійшов обґрунтованого висновку про те, що апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 27 січня 2016 року, якою задоволено скаргу захисника ОСОБА_10 в інтересах підозрюваного ОСОБА_12 на бездіяльність заступника Генерального прокурора України, яка допущена під час досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000207 чинним КПК України не передбачено.

Враховуючи зазначене, суддя-доповідач, дотримуючись вимог ч. 1 ст. 7, ч. 3 ст. 307, ч. 4 ст. 399 КПК України, глави 31 КПК України, правильно встановив, що ухвала слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 27 січня 2016 року не підлягає оскарженню в апеляційному порядку, вмотивовано відмовив у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою прокурора.

Суд касаційної інстанції вважає, суддя апеляційного суду, розглядаючи апеляцію прокурора, чітко дотримався вимог кримінального процесуального закону, а також виконав вимоги ухвали ВССУ від 09 червня 2016 року, які узгоджуються з положеннями КПК України, дійшов висновку про те, що оскаржувана ухвала слідчого судді апеляційному оскарженню не підлягає та обґрунтовано відмовив у відкритті апеляційного провадження, належним чином вмотивувавши своє рішення.
Доводи касаційної скарги і матеріали провадження не містять даних про порушення вимог кримінального процесуального закону при відмові у відкритті провадження за апеляційною скаргою прокурора на вищезазначену ухвалу слідчого судді, які були б підставами для скасування судового рішення та призначення нового розгляду в суді апеляційної інстанції.

Враховуючи зазначене касаційна скарга прокурора задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 433-436 КПК України, колегія суддів,
п о с т а н о в и л а :
Ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 30 червня 2016 року про відмову у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою прокурора на ухвалу слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 27 січня 2016 року, якою задоволено скаргу адвоката ОСОБА_10 в інтересах підозрюваного ОСОБА_12 на бездіяльність заступника Генерального прокурора України ОСОБА_13 , допущену під час досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000207, залишити без зміни, а касаційну скаргу прокурора без задоволення.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню не підлягає.

С у д д і :

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

ОСОБА_4 ОСОБА_5

ОСОБА_6 ОСОБА_7