Справа № 638/1666/17
Провадження № 1-в/638/96/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 вересня 2017 року Дзержинський районний суд м. Харкова у складі :

головуючої судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

представника Державної установи

«Олексіївська ВК (№ 25)» ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

засудженого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дзержинського районного суду м. Харкова клопотання засудженого :

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , народженого у м. Бердичев, Житомирської області, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, фактичне місце мешкання до засудження : АДРЕСА_1 , раніше судимого :

- 16.05.1997 вироком Петровського райсуду м. Донецька за ст. 86-1 КК України ( в редакції 1960 року ) до 11 років позбавлення волі з конфіскацією майна;

- 28.12.2007 вироком судової колегії судової палати з кримінальних справ Апеляційного суду Донецької області за ст.ст. 15 ч. 2 115 ч. 2 п.п. 1, 5. 7, 263 ч. 2, 70 КК України до 12 років позбавлення волі; з 11.12.2014 відбуває кримінальне покарання в Державній установі « Олексіївська виправна колонія (№25) »,

« Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання на підставі ст. 81 КК України », -

В С Т А Н О В И В:

03.02.2017 засуджений ОСОБА_7 звернувся до Дзержинського райсуду м. Харкова з клопотанням « Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання на підставі ст. 81 КК України », в якому посилався на те, що він вироком судової колегії судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Донецької області від 28.12.2007 засуджений за вчинення злочинів, передбачених ст. 15 ч. 2 115 ч. 2 п.п. 1, 5, 7, ст. 263 ч. 2, ст. 70 КК України до міри покарання у виді 12 років позбавлення волі. На теперішній час він відбуває призначене судом покарання у Державній установі « Олексіївська виправна колонія (№25) ». Раніше за попереднім місцем відбування покарання мав стягнення, які на теперішній час погашені. За останнім місцем відбуття покарання має заохочення, працевлаштований.

Таким чином, засуджений ОСОБА_7 просить суд звільнити його від подальшого відбування покарання умовно достроково, на підставі ст. 81 КК України.

У судовому засіданні засуджений ОСОБА_7 підтримав своє клопотання, просив суд його задовольнити з підстав на які він в ньому посилається. Наголошуючи на тому, що на теперішній час він став на шлях виправлення. Неодноразові стягнення, які були на нього накладені за попереднім місцем відбування покарання, на теперішній час погашено. За останнім місцем відбування покарання він працює, умови відбування покарання не порушує, має декілька заохочень.

У судовому засіданні представник ДУ « Олексіївська виправна колонія (№25) » ОСОБА_5 заперечував проти задоволення зазначеного клопотання засудженого ОСОБА_7 наголошуючи на тому, що хоча засуджений і не має стягнень за останнім місцем відбування покарання, однак за попереднім місцем відбування покарання до нього неодноразово були застосовані стягнення у зв`язку з злісним порушенням установленого порядку відбування покарання, що свідчить про те, що засуджений не довів свого виправлення, тому 19.10.2016 адміністрацією виправної колонії, спільно з спостережною комісією у Шевченківському районі м. Харкова було прийнято рішення про відмову у направленні до суду подання у відношенні ОСОБА_7 з приводу умовно-дострокове звільнення від відбування покарання на підставі ст. 81 КК України.

У судовому засіданні прокурори ОСОБА_3 , ОСОБА_4 заперечували проти задоволення клопотання ОСОБА_7 , з підстав, які були ними викладені у своїх письмових заперечення, наголошуючи на тому, що на теперішній час відсутні об`єктивні дані, які б свідчили, що засуджений ОСОБА_7 своєю сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення, так як за попереднім місце відбування кримінального покарання неодноразово піддавався стягненням, як злісний порушник установленого порядку відбування покарання.

Суд, вислухавши пояснення засудженого ОСОБА_7 , представника ДУ « Олексіївська виправна колонія (№25) » думки прокурорів, захисника ОСОБА_6 та дослідивши письмові матеріали, додані до вказаного клопотання і матеріали особової справи засудженого, вважає клопотання ОСОБА_7 не обґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_7 вироком судової колегії судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Донецької області від 28.12.2007 було засуджено за вчинення злочинів, передбачених ст. 15 ч. 2 115 ч. 2 п.п. 1, 5, 7, ст. 263 ч. 2, ст. 70 КК України до міри покарання у виді 12 років позбавлення волі. ( т. 1 особової справи а.с.а.с. 13-17, 18-20, 21 ).

Ухвалою Дзержинського райсуду м. Харкова від 25.06.2016, на підставі Закону України від 26.11.2015 « Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання », засудженому ОСОБА_7 зараховано строк попереднього ув`язнення з 03.05.2007 по 29.05.2008 в строк покарання призначений за вироком. ( т. 1 особової справи а.с.а.с. 38-40, 44 ).

Початок строку відбуття ОСОБА_7 покарання з 03.05.2007, кінець строку 07.04.2018, тобто засуджений на теперішній час відбув більше 3/4 призначеного вироком суду строку покарання.

Засуджений ОСОБА_7 з 02.11.2008 відбував призначену вироком суду міру кримінального покарання у Замкової виправної колонії Хмельницької області № 58. ( т. 1 особової справи а.с. 133 ).

Відповідно до матеріалів особової справи засудженого ОСОБА_7 та довідки наданої адміністрацією ДУ « Олексіївська виправна колонія (№25) », за час відбуття міри кримінального покарання в Замкової виправної колонії Хмельницької області № 58, в період з 16.03.2009 по 20.08.2013, ОСОБА_7 , як злісний порушник установленого порядку відбування покарання, відповідно до приписів КВК України, 54 рази піддавався різноманітним стягненням, та 2 рази піддавався заохоченням.

З 11.12.2014 по теперішній час засуджений ОСОБА_7 відбуває призначену вироком суду міру кримінального покарання у Державній установі « Олексіївська виправна колонія (№25) ». ( т. 3 особової справи а.с. 113 ).

За час відбуття міри кримінального покарання в Державній установі « Олексіївська виправна колонія (№25) » ОСОБА_7 один раз піддався стягненню та 3 рази заохоченням.

З витягу з протоколу № 42 від 19.10.2016. спільного засідання комісії адміністрації Державної установи « Олексіївська виправна колонія (№25) та спостережної комісії Шевченківського районі м. Харкова, вбачається, що комісією було прийнято рішення про відмову у направленні до суду подання у відношенні ОСОБА_7 з приводу умовно-дострокове звільнення від відбування покарання на підставі ст. 81 КК України, так як останнім своєю поведінкою та ставленням до праці не доведено виправлення. ( т. 3 особової справи а.с. 207 ).

За період відбуття покарання в Державній установі « Олексіївська виправна колонія (№25) » ОСОБА_7 характеризується задовільно, дотримується норм, які визначають порядок та умови відбування покарання, однак під контролем адміністрації, був заохочений адміністрацією установи. Працевлаштований на виробництві установи різноробочим, до праці ставиться посередньо, не завжди виконую свої трудові обов`язки в повному обсязі.

ОСОБА_7 відповідно до зазначеного вироку суду засуджений за скоєння кримінальних правопорушень, один із яких, у відповідності до ст. 12 КК України, віднесено до категорії особливо тяжкого злочину.

Відповідно до приписів п. 3 ч. 3 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, а також покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялася умовно достроково і знову вчинила умисний злочин протягом невідбутої частини покарання.

Сумлінну поведінку слід розуміти я комплекс зразкового дотримання режиму, участі у самодіяльних організаціях засуджених, беззаперечному виконанні вказівок і розпоряджень адміністрації колонії, відсутність порушень дисципліни, товариському ставленні до інших засуджених. Це поведінка, на яку повинні орієнтуватися інші особи, які відбувають покарання. Сумлінне ставлення до праці проявляється у поліпшенні кількісних та якісних показників виконуваної робити, підвищення виробничої кваліфікації, бережливому ставленні до обладнання та інструментів, додержання охорони праці та техніки безпеки.

Таким чином, суд вважає, що засуджений ОСОБА_7 формально підпадає під приписи п. 3 ч. 3 ст. 81 КК України, так як на теперішній час відбув більш трьох чвертей призначеного строку покарання.

Однак, відповідно до ч. 2 ст. 81 КК України, обов`язковою складовою для прийняття судом рішення про безумовне умовно дострокове звільнення від відбування призначеного вироком суду кримінального покарання, є сумлінна поведінка та ставлення до праці засудженого, як умова доведеності виправлення останнього.

Судом зазначається, що наявність у ОСОБА_7 за весь тривалий період відбування покарання п`яти заохочень не вказують на виправлення засудженого, що не може бути достатньою підставою для застосування умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання.

Крім того, незважаючи на наявність, відповідно до ч. 14 ст. 134 КВК України, у ОСОБА_7 погашених стягнень, останні повинно враховувати при вирішенні питання щодо умовно дострокового звільнення від відбування призначеного вироком суду кримінального покарання у сукупності з іншими обставинами відбування засудженим покарання та даних про його особу.

Зазначені позиція міститься в роз`ясненнях Верховного Суду України щодо правильного та однакового застосування вказаної норми закону України про кримінальну відповідальність, які викладені в постанові пленуму Верховного суду України «Про умовно дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» №2 від 26.04.2002, відповідно до яких суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії. Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, оскільки судовий розгляд питання про умовно дострокове звільнення від відбування покарання або заміну невідбутої частини покарання більш м`яким справляє великий виховний і запобіжний вплив як на самого засудженого, так і на інших осіб. Умовно-достроковому звільненню підлягають ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення і для цього дані беруться в їх сукупності.

Таким чином, суд вважає, що поведінка засудженого ОСОБА_7 за весь час відбування покарання та наявністю 54 стягнень, не можуть свідчити, що він довів своє виправлення.

Крім того, засудженому ОСОБА_7 , на підставі ухвали суду від 25.06.2016, із застосуванням положень ч.5 ст.72 КК України, строк призначеного покарання за даним вироком був перерахований та зарахований строк попереднього ув`язнення та тримання його під вартою за період 03.05.2007 по 29.05.2008, що на розсуд суду вже є, свого роду, покращенням його становища як засудженого, та приходить до висновку, що строк фактично відбутого ОСОБА_7 покарання не є достатнім для його виправлення та співмірним за вчинені злочини.

Суд також враховує правові висновки, викладені в узагальненні судової практики розгляду судами деяких питань, які вирішуються судом під час виконання вироків, проведеного ВССУ від 23.05.2017, в яких зазначено, що відповідно ч. 1 ст. 539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом. Потерпілий, цивільний позивач, цивільний відповідач та інші особи мають право звертатися до суду з клопотаннями про вирішення питань, які безпосередньо стосуються їх прав, обов`язків чи законних інтересів.

Разом з тим згідно з ч. 3 ст. 154 КВК України стосовно засудженого, щодо якого відповідно до статей 81, 82 КК України може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання або заміна невідбутої частини покарання більш м`яким, орган або установа виконання покарань у місячний термін надсилає клопотання до суду у порядку, встановленому кримінальним процесуальним законодавством. Адміністрація органу або установи виконання покарань після відбуття засудженим установленої КК України частини строку покарання зобов`язана в місячний термін розглянути питання щодо можливості представлення його до умовно-дострокового звільнення від відбування покарання або до заміни невідбутої частини покарання більш м`яким.

Таким чином, нормами КВК України визначено суб`єкта звернення до суду з відповідним поданням орган або установа виконання покарань.

При таких обставинах, законодавцем визначено суб`єкта звернення з відповідним поданням до суду.

Аналіз положень ст. 154 КВК України вказує на те, що засуджений не наділений правом самостійно подавати клопотання про застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання або заміни більш м`яким, проте ст. 539 КПК України не містить чітких положень щодо обмеження визначення суб`єкта звернення з поданням про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання або заміни невідбутої частини покарання більш м`яким.

Враховуючи наведене, при вирішенні питання про можливість розгляду та задоволення клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, подані засудженими, слід враховувати такі обставини, як: виконання/невиконання органом або установою виконання покарань обов`язків, визначених ч. 3 ст. 154 КВК України, встановлення під час судового розгляду факту бездіяльності суб`єктів, визначених у ч. 3 ст. 154 КВК України, щодо своєчасності звернення до суду із відповідним поданням про умовно-дострокове звільнення засудженого або заміни призначеного судом покарання більш м`яким, що порушує права засудженого на вирішення питання про можливість застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання тощо.

При цьому не підлягають задоволенню відповідні клопотання засуджених у випадку, коли неможливо у визначений законодавством спосіб встановити факт того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення (ст. 81 КК України) або ж встановити, що засуджений став на шлях виправлення (ст. 82 КК України).

Враховуючи викладене, керуючись ст. 81 КК України, ст.ст. 537, 539 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання ОСОБА_7 « Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, на підставі ст. 81 КК України », - відмовити.

Ухвалу може бути оскаржено до апеляційного суду Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги через Дзержинський районний суд м. Харкова протягом семи днів з дня її проголошення, а засудженим ОСОБА_7 в той же строк, з моменту вручення йому копії ухвали.

Ухвала надрукована в нарадчої кімнаті в одному примірнику.

Суддя: ОСОБА_1