Справа № 453/1091/16-к
Провадження № 1-кп/456/70/2017
УХВАЛА

17 травня 2017 року Стрийський міськрайонний суд Львівської області

в складі колегії: головуючого - судді ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3

з участю: секретаря ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6 ,

адвокатів ОСОБА_7 ,

ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Стрий Львівської області клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою відносно ОСОБА_9 в кримінальному провадженні № 0000484 від 05.06.2016р. про обвинувачення ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України,

в с т а н о в и в :

в провадженні Стрийського міськрайонного суду Львівської області знаходиться дане кримінальне провадження відносно обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_12 , які обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України.

Ухвалою Стрийського міськрайонного суду від 27.03.2017р. строк обраного ОСОБА_9 запобіжного заходу у виді тримання під вартою продовжений до 25.05.2017р.

Прокурор звернувся до суду з клопотанням про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_13 , оскільки вважає, що на даний час ризики, передбачені ст.177 КПК України, які існували на час застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою, не зменшились та не перестали існувати; судове слідство у кримінальному провадженні не завершене; під час такого необхідно допитати обвинувачених, дослідити докази сторони захисту. Приймаючи до уваги те, що ОСОБА_13 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 12 років з конфіскацією майна; немає близьких родичів чи інших осіб, які б взяли його на поруки та заслуговують на довіру чи особливу довіру; не працює, що унеможливлює внесення ним застави, вважав, що інші запобіжні заходи, окрім тримання під вартою, не можуть забезпечити виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків та запобігти спробам переховуватись від суду, незаконно впливати на потерпілого.

В судовому засіданні прокурор та потерпілий підтримали дане клопотання з наведених мотивів.

Обвинувачений ОСОБА_9 просив змінити йому запобіжний захід на менш впливовий.

Захисник ОСОБА_7 клопотання прокурора заперечив, вважав, що прокурором не обґрунтовано наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, які дають підстави для продовження його підзахисному запобіжного заходу у виді тримання під вартою; докази судом досліджені, потерпілий допитаний, останній ствердив, що збитки йому відшкодовані, претензій до його підзахисного немає, тому потреба у застосуванні до його підзахисного найбільш впливового запобіжного заходу відпала. Натомість клопотав про зміну запобіжного заходу відносно його підзахисного ОСОБА_9 з тримання під вартою на особисту поруку, оскільки вважав за можливе застосування до ОСОБА_9 у відповідності до ст. 180 КПК України особистої поруки ОСОБА_14 , який є директором Навчально-оздоровчого табору «Політехнік-2», начальником кафедри ЛНУ Львівська політехніка інституту «Ремонту та експлуатації автомобільної техніки», в минулому полковник ЗСУ та заслуговує довіру. Додав заяву від ОСОБА_14 про взяття ОСОБА_9 на особисту поруку.
Згідно зі ст.331 КПК України, під час судового розгляду, суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 КПК України.
Відповідно дост. 180 КПК України, особиста порука полягає у наданні особами, яких слідчий суддя, суд вважає такими, що заслуговують на довіру письмового зобовязання про те, що вони поручаються за виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обовязків відповідно до статті 194 цього Кодексу і зобов`язуються за необхідності доставити його до органу досудового розслідування чи в суд на першу про те вимогу.
Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у листі № 511-550/0/4-13 від 04.04.2013 року "Про деякі питання порядку застосування запобіжних заходів під час досудового розслідування та судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України" зазначив, що при обранні такого запобіжного заходу, як особиста порука, суд має враховувати, що наявність одного поручителя може бути визнана достатньою лише в тому разі, коли ним є особа, яка заслуговує на особливу довіру (народний депутат України, депутат місцевої ради, особа, яка відзначена державними нагородами тощо).
Судом встановлено, що ОСОБА_14 є особою, що заслуговує на довіру, повагу до його наміру та бажання взяти на поруки обвинуваченого, відповідальність за його належну процесуальну поведінку. Однак, суд вважає, що наявність одного поручителя, в даному випадку, не може бути визнано достатньою.
Окрім цього, вирішуючи питання можливості передачі ОСОБА_9 під особисту поруку, суд вважає, що особиста порука з огляду на тяжкість вчиненого обвинуваченим злочину є недостатнім запобіжним заходом, який би зміг забезпечити належну процесуальну поведінку останнього.
При вирішенні питання щодо можливості зміни запобіжного заходу у виді тримання під вартою на більш м`який, суд враховує вимоги ст.29 Конституції України, ст.9 Загальної Декларації прав людини, ст.5 Європейської Конвенції про захист прав людини та основних свобод і ст.12 КПК України, за змістом яких обмеження права особи на свободу й особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках, за встановленою процедурою, а також той факт, що взяття під варту є найбільш суворим запобіжним заходом. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення. У цьому контексті має враховуватися, зокрема, особистість обвинуваченого, його моральні переконання, майновий стан і зв`язки з державою, в якій він зазнає судового переслідування.
Разом з цим, Європейський суд з прав людини в своєму рішенні у справі «Летельє проти Франції» № 12369/86 від 26 червня 1991 року вказав, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, що виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу. Така ж позиція відображена в рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/97 від 26 липня 2001 року.
Виходячи з наведеного та положень ст.ст.177, 178, 183, 194 КПК України і враховуючи матеріали справи, які свідчать, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної поведінки обвинуваченого під час розгляду справи, суд приходить до висновку, що обвинуваченому ОСОБА_9 необхідно продовжити строк тримання під вартою.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.177, 178, 183, 194, 331 КПК України, суд

у х в а л и в :

в задоволенні клопотання захисника ОСОБА_7 відмовити.

Клопотання прокурора задоволити. Обвинуваченому у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_1 продовжити строк тримання під вартою - на 60 днів, тобто до 25 травня 2017 року включно.

Копію ухвали вручити прокурору, обвинуваченому ОСОБА_9 , захиснику та скерувати начальнику ЛСІ УДДУ з ПВП Львівської області для відома.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий-суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3