Ухвала іменем україни 20 квітня 2017 року м. Київ
Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і
кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі ОСОБА_4 ,

розглянувши в судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000047, за касаційною скаргою засудженої ОСОБА_5 із доповненням до неї, на ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 18 лютого 2016 року щодо

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. ДніпродзержинськаДніпропетровської області, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

яку визнано винуватою у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,
засудженої (в режимі відеоконференції) ОСОБА_5 ,
захисника (в режимі відеоконференції) ОСОБА_7 ,
потерпілого (в режимі відеоконференції) ОСОБА_8 ,

встановив:

у касаційній скарзі з доповненням до неї просить ухвалу суду апеляційної інстанції скасувати та призначити новий розгляд в суді апеляційної інстанції. На обґрунтування своїх вимог стверджує про неповноту розгляду кримінального провадження щодо неї судом апеляційної інстанції, який, окрім іншого, не розглянув її доповнення до апеляції, порушив право на захист шляхом відмови в задоволенні заявлених клопотань, відмовив в ознайомленні з матеріалами провадження та журналом судових засідань суду першої інстанції та не перевірив повноту фіксування судом першої інстанції судового процесу технічними засобами і тієї обставини, що злочин вчинено і в стані сильного душевного хвилювання. Посилається на те, що суд апеляційної інстанції неправильно врахував дані про її особу, та ту обставину, що злочину вчинено в стані алкогольного сп`яніння, що потягло призначення суворого покарання. Зазначає, що з урахуванням даних, які її характеризують, стану її здоров`я, конкретних обставин провадження у суду апеляційної інстанції були підстави для пом`якшення призначеного їй покарання із застосуванням ст. 69 КК України.

На касаційну скаргу засудженої подано заперечення потерпілим ОСОБА_8 .

Вироком Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 09 вересня 2014 року ОСОБА_5 , яка в силу ст.89 КК України не судима,
визнано винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років 6 місяців.

Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 18 лютого 2016 року вирок місцевого суду щодо ОСОБА_5 залишено без зміни.

Заслухавши доповідь судді, засуджену та її захисника, які підтримали касаційну скаргу з доповненням до неї, думку прокурора та потерпілого, які просили відмовити в задоволенні касаційної скарги, перевіривши доводи, наведені у касаційній скарзі з доповненням до неї, колегія суддів дійшла такого висновку.

За вироком суду ОСОБА_5 визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення за наступних обставин.
02 березня 2014 року у вечірній час, ОСОБА_5 та її мати ОСОБА_9 за місцем проживання ОСОБА_5 у квартирі АДРЕСА_2 , спільно розпивали спиртні напої. Вранці 03 березня 2014 року у ході сварки, у ОСОБА_5 виник умисел на позбавлення ОСОБА_9 життя із мотивів особистої неприязні. Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_5 цього ж дня, близько 07:20 год. умисно нанесла ОСОБА_9 ножем один удар у шию, від чого настала смерть потерпілої на місці події.

Відповідно до вимог ст. 433 КПК України касаційний суд перевіряє законність та обґрунтованість судових рішень у тій частині, в якій вони були оскаржені.

У касаційній скарзі з доповненням до неї ОСОБА_5 зазначає про те, що вона в момент вчинення злочину не перебувала в стані алкогольного сп`яніння, а також указує на невідповідність висновків суду, фактичним обставинам кримінального провадження, що в силу вимог ст. 438 КПК України не є предметом перегляду суду касаційної інстанції. При цьому колегія суддів звертає увагу, що судом першої інстанції при викладені фактичних обставин провадження, зазначено про вживання ОСОБА_5 спиртних напоїв напередодні вчинення злочину та не зазначено, що при вчиненні вбивства ОСОБА_9 . ОСОБА_5 перебувала в стані алкогольного сп`яніння. Суд апеляційної інстанції не встановлював інших обставин, ніж були встановлені місцевим судом.
Твердження ОСОБА_5 про те, що злочин вона вчинила в стані сильного душевного хвилювання також голослівні.
Відповідно до показань ОСОБА_5 , наданих місцевому суду, вона вбила свою матір з особистий неприязних стосунків, а згідно з висновком амбулаторної судово-психіатричної експертизи № 77 від 11 квітня 2014 року на час обстеження ОСОБА_5 виявляла психічний та поведінковий розлад внаслідок вживання наркотиків та інших психоактивних речовин, у період вчинення злочину не виявляла будь-який тимчасовий розлад психічної діяльності.

За встановлених місцевим судом фактичних обставин, дії ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 115 КК України кваліфіковано правильно.

При призначенні ОСОБА_5 покарання місцевий суд урахував ступінь тяжкості цього злочину, думку потерпілого, дані про засуджену, яка в силу ст. 89 КК України не судима, має двох неповнолітніх дітей, щиро розкаялася у вчиненому злочині. Врахував суд і стан здоров`я ОСОБА_5 . Обтяжуючих покарання обставин судом встановлено не було.

При цьому судом враховано вимоги закону України про кримінальну відповідальність й зобов`язання суду відповідно до ст. 65 КК України враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути належним і достатнім для виправлення засудженого та запобігання вчиненню нових злочинів як ним, так і іншими особами.
Цих вимог закону судом першої інстанції дотримано, що було належним чином перевірено судом апеляційної інстанції.
Також судом апеляційної інстанції правильно встановлено відсутність таких пом`якшуючих покарання обставин, які б істотно знижували ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_5 злочину і давали підстави для пом`якшення призначеного їй покарання із застосуванням ст. 69 КК України. Таких обставин не наведено засудженою і у касаційній скарзі та доповненні до неї.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б тягнули безумовне скасування оскарженого судового рішення не встановлено. Твердження засудженої про те, що їй не були надані матеріали кримінального провадження для ознайомлення надумані.
Так при закінченні досудового розслідування ОСОБА_5 були відкриті матеріали кримінального провадження, надано їй обвинувальний акт і реєстр матеріалів кримінального провадження. Після ухвалення вироку місцевим судом ОСОБА_5 ознайомлювалася з матеріалами кримінального провадження про що свідчать її власноручні розписки (т. 2 а. п. 61, 68, 70, 71). При цьому засуджена не подавала письмового клопотання про ознайомлення її з журналом судового засідання.
Всі судові засідання суду першої інстанції фіксувались відповідно до вимог кримінального процесуального законодавства, а ОСОБА_5 ознайомилась з технічним записом судових засідань (т. 2 а.п. 110).
Клопотання ОСОБА_5 розглядались судом апеляційної інстанції в установленому законом порядку, а її право на захист порушено не було.

З огляду на викладене підстав для задоволення касаційної скарги засудженої не встановлено.

Керуючись статтями 433, 434, 436 КПК України,

постановив:

ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 18 лютого 2016 рокущодо ОСОБА_5 залишити без зміни, а касаційну скаргу засудженої з доповненням до неї без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

С у д д і:

______________________ ____________________ __________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3