Провадження № 1-кп/643/487/17
Справа № 643/2630/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21.06.2017 м.Харків

Московський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого - ОСОБА_1

за участю секретарів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

прокурора - ОСОБА_4 ,

потерпілого - ОСОБА_5 ,

перекладача - ОСОБА_6 ,

захисника - ОСОБА_7 ,

обвинуваченого - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000196 від 15.01.2015, за обвинуваченням,

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Шемаха Азербайджану, громадянина Азербайджану, з середньою освітою, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, раніше не судимого, фактично мешкаю чого без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 ,
-у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України,

ВСТАНОВИВ:

11 січня 2015 року близько 19 години 40 хвилин, ОСОБА_8 спільно із невстановленими під час досудового розслідування та судового розгляду, особами, діючи повторно, знаходячись в ТРК «Караван» по вул. Героїв Праці, 7 м. Харкова, помітили ОСОБА_5 , у якого на шиї знаходився ланцюжок із золота, та, діючи умисно, із корисливих спонукань, з метою відкритого викрадення чужого майна, вступили між собою у злочинну змову, згідно з якою вони повинні були дочекатись, поки потерпілий ОСОБА_5 із дружиною вийдуть з ТРК «Караван», а потім прослідувати за ними у безлюдне місце, де відкрито викрасти у потерпілого його ланцюжок із золота.
Діючи з метою реалізації спільної злочинної змови, 11 січня 2015 року близько 19 години 50 хвилин, ОСОБА_8 та невстановлені особи направились за потерпілими до виходу із ТРК «Караван», звідки потерпілий з дружиною пішли на зупинку трамвая «522-й мікрорайон» та сіли в трамвай, що рухався в напрямку пр-ту Тракторобудівників м. Харкова, а ОСОБА_8 спільно з невстановленими особами сіли в салон автомобіля «ВАЗ-2107», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням одного із невстановлених осіб, та направились на вказаному автомобілі слідом за трамваєм, в якому їхали потерпілий ОСОБА_5 з дружиною, при цьому один із невстановлених осіб сів в салон трамваю разом із потерпілим з метою інформування інших учасників злочинної змови про напрямок руху трамвая та зупинку, на якій потерпілий з дружиною вийдуть із салону трамвая на вулицю. Після того, як потерпілий ОСОБА_5 з дружиною доїхали на трамваї до зупинки «531 мікрорайон», де вийшли із салону трамвая та пішли в бік б. 37 по вул. Героїв Праці м. Харкова, а ОСОБА_8 та невстановлені особи зупинили автомобіль «ВАЗ-2107», д.н.з. НОМЕР_1 на проїзній частині вул. Героїв Праці в районі зупинки «531 мікрорайон», після чого пішли слідом за потерпілим та його дружиною у двір б. АДРЕСА_2 , де, у період часу з 20 години по 21 годину 11 січня 2015 року, наздогнавши потерпілого ОСОБА_5 та його дружину біля 8-го під`їзду 6. 37 по вул. Героїв Праці м. Харкова, де ОСОБА_8 спільно з невстановленими особами, з метою заволодіння майном потерпілого, із застосуванням насильства, що не є небезпечним для його життя та здоров`я, штовхнули потерпілого в спину та повалили на землю, а потім, діючи з метою зломити волю потерпілого до спротиву, почали завдавати кожний удари ОСОБА_5 ногами та руками у ділянку голови та тулубу, спричинивши йому згідно висновку судово-медичної експертизи № 53-с/15 від 26.01.2015 - легкі тілесні ушкодження, а саме: синець на лівій нозі.
Подолавши волю потерпілого ОСОБА_5 до спротиву, ОСОБА_8 та невстановлені особи зірвали у нього з шиї ланцюжок з золота 585 проби вагою 24,68 грамів, вартістю, згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 70 від 17.02.2017, 8693 гривень 78 копіок із кулоном з золота 585 проби у вигляді хреста вагою 5 грамів вартістю 1762 гривень 30 копійок. Після чого, втекли з місця вчинення кримінального правопорушення, звернувши викрадене майно на свою користь, завдавши матеріальну шкоду потерпілому ОСОБА_5 на загальну суму 10455 гривень 08 коп.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 свою винуватість у вчиненні інкримінуємого йому злочин, передбачених ч.2 ст.186 КК України визнав повністю та зазначив, що не оскаржує обставини, час, місце, механізм вчинення ним кримінального правопорушення, як зазначено вище у вироку суду. При цьому пояснив, що пізніше йому стало відомо, що ланцюжок, який був відкрито викрадений у потерпілого ОСОБА_5 проданий, за яку суму він зазначити не зміг, посилаючись на ті обставини, що подія злочину мала місце 11 січня 2015 року, тому він не пам`ятає.
Обвинувачений ОСОБА_8 у суді зазначив про те, що він повністю розумів, що вчинив злочин, та щиро розкаявся у його вчинені. Останній в суді публічно попросив вибачення у потерпілого.

ОСОБА_8 заявив, що заявлені позовні вимоги потерпілого ОСОБА_5 в частині спричинення матеріальної шкоди, визнає частково. Що стосується моральної шкоди, спричиненої цим правопорушенням потерпілому ОСОБА_5 , обвинувачений не згоден.

За таких обставин справи, згідно положень ч. 3 ст. 349 КПК України, враховуючи, що проти цього не заперечували учасники судового провадження, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин справи, які ніким не оспорюються. При цьому судом встановлено, що зазначені особи правильно розуміють зміст цих обставин, добровільність їх позицій не викликає сумнівів. Судом роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Суд вважає доведеною винуватість ОСОБА_8 у скоєні ним злочину, та кваліфікує дії обвинуваченого за ч. 2 ст. 186 КК України, оскільки він скоїв відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний із насильством, що не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, вчинений за попередньою змовою групою осіб.
Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_8 обвинувачується у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, події якого мали місце з 07.01.2015 на 08.01.2015, кримінальна справа перебувала в проваджені Фрунзенського районного суду м. Харкова, на теперішній час справа перебуває в Апеляційному суді Харківської області, та вирок не набрав законної сили. З урахуванням наведеного суд вважає, що кваліфікуюча ознака така як повторність підлягає виключенню.
При призначенні покарання ОСОБА_8 , суд враховує тяжкість вчиненого ним злочину, який відповідно до ст.12 КК України є тяжким злочином. Обвинувачений раніше не судимий, офіційно не працевлаштований, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, має фактичне місце мешкання, за яким добре характеризується.

При вирішенні питання про вид та міру покарання ОСОБА_8 , суд враховує його щире каяття, та визнає цю обставину, відповідно до ст.66 КК України, такою, що пом`якшує його покарання. Обставин, що обтяжують покарання останнього, передбачених ст. 67 КК України, суд не визнає.

З урахуванням викладеного, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_8 , покарання за ч.2 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі в межах санкції частини статті, за якою кваліфіковані його дії.

Запобіжний захід стосовно ОСОБА_8 не обрано. Клопотань про обрання запобіжного заходу до суду не надходило.

Строк відбуття призначеного судом покарання ОСОБА_8 , обчислювати з моменту його фактичного затримання.

Потерпілим ОСОБА_5 заявлений позов, в якому він прохає стягнути з ОСОБА_8 на свою користь спричинену матеріальну шкоду у розмірі 32000 гривень, та моральну шкоду, яку він оцінює у розмірі 40000 гривень.
Згідно ч.1 ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними діями, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до вимог ч.1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Так, судовий розгляд кримінального провадження проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, що передбачено ч.1 ст.337 КПК України. Суд вважає, що заявлені позовні вимоги потерпілого підлягає задоволенню частково, а саме суд стягує з ОСОБА_8 в рахунок відшкодування заподіяної матеріальної шкоди на користь потерпілого ОСОБА_5 суму 10455 гривень 08 копійок, оскільки розмір завданої матеріальної шкоди потерпілим підтверджується доказами які є в справі, та наведені судом у вироку, так як на іншу суму спричиненої матеріальної шкоди доказів потерпілим суду не надано. Крім цього суд стягує з ОСОБА_8 на користь потерпілого ОСОБА_5 в рахунок відшкодування, завданої злочином моральної шкоди суму 5000 гривень.
Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України. Процесуальні витрати, які пов`язані із залученням експертів під час здійснення досудового розслідування по справі відсутні.

Керуючись ст. ст. 369-371, 373, 374 КПК України, суд
У Х В А Л И В:

ОСОБА_8 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України та призначити йому покарання у виді 4 (чотирьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.

Строк відбуття призначеного покарання ОСОБА_8 обчислювати з моменту його фактичного затримання.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_5 до ОСОБА_8 , про стягнення спричиненої матеріальної та моральної шкоди - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_5 в рахунок відшкодування спричиненої злочином матеріальної шкоди суму у розмірі 10455 ( десять тисяч чотириста п`ятдесят п`ять) гривень 08 копійок.
Стягнути з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_5 в рахунок відшкодування спричиненої злочином моральної шкоди суму у розмірі 5000 (п`ять) тисяч гривень.

Речові докази по справі: компакт диск з відеозаписами, бирку від ланцюжка, які зберігаються в матеріалах кримінального провадження залишити в матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, до апеляційного суду Харківської області через Московський районний суд м. Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку вручити негайно після його проголошення ОСОБА_8 та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя: ОСОБА_1