Справа № 336/2906/17
Пр. № 1-кп/336/311/17
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2017 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м.Запоріжжя у складі:
головуючого судді: ОСОБА_1 ,
при секретарі: ОСОБА_2 ,
за участю прокурора: ОСОБА_3 ,
захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за обвинуваченням:
ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Донецьк, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 раніше не судимого в силу ст.89 КК України,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.408 ч.1 КК України,
Під час судового засідання, суд -

ВСТАНОВИВ:
Так, у відповідності до Указу Виконуючого обов`язки Президента України від 17 березня 2014 року № 303/2014 «Про часткову мобілізацію», в Україні оголошено початок проведення часткової мобілізації.

На виконання зазначеного Указу, 13 серпня 2014 року ОСОБА_5 був призваний за мобілізацією ІНФОРМАЦІЯ_2 та був направлений для подальшого проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_1 .

22 серпня 2014 року ОСОБА_5 переведено до військової частини НОМЕР_2 для подальшого проходження військової служби.

У цей же день, наказом командира військової частини НОМЕР_2 від 22.08.2014 № 17 солдата ОСОБА_5 призначено на посаду навідника 2-го зенітного взводу зенітної батареї військової частини НОМЕР_2 , зараховано до списків військової частини та зараховано на всі види забезпечення.

Солдат ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем, відповідно до ст.ст. 3-6, 11, 16, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України був зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути зразком витримки, берегти військову честь, показувати приклад дисциплінованості, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, про все, що сталося з військовослужбовцем і стосується виконання ним службових обов`язків доповідати своєму безпосередньому начальникові, за дозволом на звільнення з розташування військової частини звертатися до свого безпосереднього начальника, а виїзд військовослужбовців, за межі гарнізону здійснюється лише з дозволу командира військової частини.

12 грудня 2014 року під час перевірки особового складу було виявлено відсутність у військовій частині НОМЕР_2 , яка дислокувалась за адресою: АДРЕСА_2 , солдата ОСОБА_5 .

Водночас, діючи на порушення вищезазначених статутних вимог, солдат ОСОБА_5 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх діянь, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи з метою ухилитися від проходження військової служби, 12 грудня 2014 року самовільно залишив військову частину НОМЕР_2 , яка дислокувалась за адресою: АДРЕСА_2 , свої службові обов`язки не виконував, час проводив на власний розсуд, не приймаючи мір для повернення до військової частини та про своє місцезнаходження до органів військового чи цивільного управління не заявляв та ухилявся від проходження військової служби до 24 січня 2017 року.

Обвинувачений ОСОБА_5 вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.408 ч.1 КК України визнав повністю, покаявся, повністю підтвердив фактичні обставини викладені в обвинувальному акті, вказав, що самовільно залишив військову частину у зв`язку з виїздом до Донецької області за теплою одежею.
Показання обвинуваченого ОСОБА_5 повністю відповідають фактичним обставинам справи, які він не заперечує. З урахуванням повного визнання вини у вчиненні вищенаведеного кримінального правопорушення, а також враховуючи думку учасників судового провадження, за відсутності заперечень та сумнівів у добровільності його позиції, суд на підставі ч.3 ст.349 КПК України визнає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.
Таким чином, суд дійшов висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення, а його дії кваліфікує за ч. 1 ст. 408 КК України, як дезертирство, самовільне залишення військової частини з метою ухилитися від військової служби.
При вирішенні питання про призначення покарання, суд, відповідно до ст. 65-67 КК України, враховує ступень тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 суд визнає щире каяття, сприяння досудовому розслідуванню та судовому розгляду, встановленню істини в кримінальному проваджені, наявність на утриманні неповнолітньої дитини.
Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 - відсутні.
При призначенні покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим ОСОБА_5 кримінального правопорушення за ч.1 ст.408 КК України, який відповідно до вимог ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості, дані про обвинуваченого ОСОБА_5 , який раніше не судимий в силу ст.89 КК України, а також те, що останній визнав вину повністю та покаявся у вчиненому, має на утриманні неповнолітню дитину, то суд вважає за необхідне призначити покарання ОСОБА_5 в рамках санкції ч. 1 ст. 408 КК України у вигляді позбавлення волі, при цьому застосувавши положення ст.75 КК України.
Цивільний позов не заявлено.
Речові докази відсутні.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 368, 373, 374, КПК України, суд,-
ЗАСУДИВ:
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 408 КК України та призначити йому покарання у вигляді 2 (ДВОХ) років позбавлення волі.
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_5 від призначеного судом покарання з випробуванням строком на 1 рік.
Відповідно до ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_5 повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.
Захід забезпечення кримінального провадження обвинуваченому ОСОБА_5 не обирався.
Речові докази відсутні.
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Запорізької області протягом 30 днів з дня його проголошення через Шевченківський районний суд м.Запоріжжя. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.
Суддя ОСОБА_1