Справа № 539/3832/16-к
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 грудня 2016 року м.Лубни

Слідчий суддя Лубенського міськрайонного суду Полтавської області ОСОБА_1 , ., при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , представника скаржника ОСОБА_5 - ОСОБА_6 , розглянувши у судовому засіданні в залі суду м. Лубни скаргу ОСОБА_5 на бездіяльність слідчого в кримінальному провадженні, яка полягає в неповерненні тимчасово вилученого майна,

В С Т А Н О В И В :
28.12.2016 року скаржник ОСОБА_5 звернувся до Лубенського міськрайонного суду Полтавської області зі скаргою на бездіяльність слідчого в кримінальному проваджені, яка полягає в неповерненні тимчасово вилученого майна.

Скарга мотивована тим, що 25 грудня 2016 року в ході обшуку на підставі ухвали слідчого судді від 14.12.2016 року про надання дозволу на проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , слідчим у вищезазначеному кримінальному провадженні ОСОБА_7 , в обшукуваному приміщенні, у ОСОБА_5 було вилучено комп`ютерну техніку в кількості 2 системних блоків до ПК.

Обшук проводився в межах кримінального провадження № 0000148, що розпочате було 22.11.2016 року прокурором Лубенської місцевої прокуратури за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст.203-2 КК України.

Підозра у вчиненні злочину по даному кримінальному провадженні нікому не пред`явлена. Слідчі дії із вилученими комп`ютерами не проводяться, а сама техніка зберігається у невизначених законом умовах. В ході обшуку не було відшукано ні квитанцій про сплату гравцями ставок, ні касових апаратів, ні журналів та інших записів, які б свідчили облік ставок та видачі грошових коштів.

Питання про повернення тимчасово вилученого майна (системних блоків) до цього часу не вирішено.

Вважає, що утримання слідчим, тимчасово вилученого майна по даному кримінальному провадженню є незаконним.

На підставі вищевикладеного, скаржник ОСОБА_5 прохав слідчого суддю визнати бездіяльність слідчого Лубенського ВП ГУ НП в Полтавській області ОСОБА_7 , що полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна незаконною та зобов`язати слідчого повернути йому тимчасово вилучене майно під час обшуку 25.12.2016 року, а саме системні блоки до ПК в кількості 2 одиниці.

В судовому засіданні представник скаржника ОСОБА_5 ОСОБА_6 скаргу підтримав, прохав її задовольнити.

Прокурор ОСОБА_3 заперечував щодо задоволення скарги.

Слідчий ОСОБА_4 у даному кримінальному провадженні згідно витягу з кримінального провадження, пояснив, що на даний час вилучені під час обшуку системні блоки направлено до експертної установи для проведення експертизи.

З`ясувавши обставини справи, суд вважає, що підстави для задоволення скарги відсутні.

Ст. 303 КПК України визначено вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого чи прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового провадження.

За положеннями п. 1 ч. 1 вказаної статті на досудовому провадженні може бути оскаржено бездіяльність слідчого, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами ст. 169 цього Кодексу.

Встановлено, що 25 грудня 2016 року в ході обшуку на підставі ухвали слідчого судді від 14.12.2016 року про надання дозволу на проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , слідчим у вищезазначеному кримінальному провадженні ОСОБА_7 , в обшукуваному приміщенні було вилучено комп`ютерну техніку, а саме 2 системних блоків до ПК.

Обшук проводився в межах кримінального провадження № 0000148, що було розпочате 22.11.2016 року прокурором Лубенської місцевої прокуратури за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст.203-2 КК України.

В даний час, як вбачається із матеріалів кримінального провадження, відносно вилучених системних блоків призначено комп`ютерно технічну експертизу та системні блоки направлено до Полтавського НД ЕКЦ МВС України.

За ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Згідно положень ст. 169 КПК України тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено: за постановою прокурора, якщо він визнає таке вилучення майна безпідставним; за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна; у випадках, передбачених частиною п"ятою статті 171, частиною шостою статті 173 цього Кодексу.

Зокрема за ч. 5 ст. 171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

Скарга вмотивована також фактом неподання слідчим клопотання про арешт майна, володільцем якого є скаржник, з огляду на ті обставини, що воно має статус тимчасово вилученого.

Такі обґрунтування не заслуговують на увагу з огляду на наступне.

Аналіз змісту ст. 168 КПК України у взаємозв"язку з відповідними нормами ст. ст. 236, 237 КПК України показує, що тимчасово вилученим може вважатися лише майно, яке одержане в результаті: затримання особи в порядку, передбаченому ст. ст. 207, 208 КПК України; обшуку; огляду. При цьому, речі, на вилучення яких під час обшуку дав дозвіл слідчий суддя, не вважаються тимчасово вилученими.

Вирішення питання про те, чи є майно, яке у той чи інший, передбачений законом спосіб потрапило до уповноваженої службової особи органу досудового розслідування, тимчасово вилученим, залежить від того, чи надавався дозвіл на його вилучення слідчим суддею.

Цей висновок цілком узгоджується з положенням ч. 1 ст. 167 КПК України про те, що такий забезпечувальний захід триває до вирішення питання про арешт майна або його повернення. Тобто тимчасовість цього заходу обумовлюється його застосуванням без дозволу слідчого судді, який у разі позитивного вирішення питання про арешт майна по суті легітимізує його попереднє вилучення.

Речі, документи, гроші, вилучені за розпорядженням слідчого судді, не є такими, що вилучені тимчасово, навіть якщо вони відповідають критеріям, зазначеним у ч. 2 ст. 167 КПК України.

Вилучивши таке майно, слідчий має виконати вимоги ст. 100 КПК України.

Крім цього, станом на час розгляду скарги відсутня можливість повернення майна скаржнику через призначення відповідної експертизи щодо даного майна та його направлення до експертної установи.

З огляду на викладене, слідчим суддею не встановлено факту бездіяльності слідчого СВ Лубенського ВП ГУНП в Полтавській області, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна у кримінальному провадженні.

За наявності інших дій чи бездіяльності слідчого, які підлягають оскарженню, заявник вправі звернутись з окремою скаргою в порядку ст. 303 КПК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дію чи бездіяльність слідчого чи прокурора не може бути оскаржена, окрім ухвали про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження.

Досліджені під час судового розгляду та оцінені відповідно до вимог статті 94 КПК України обставини свідчать про необґрунтованість скарги.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303 - 307 КПК України, слідчий суддя
У Х В А Л И В:
В задоволенні скарги ОСОБА_5 на бездіяльність слідчого в кримінальному провадженні, яка полягає в неповерненні тимчасово вилученого майна відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1