АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 11-кп/796/43/2017 Головуючий в 1 інст.: ОСОБА_1
Категорія КК: ч.1 ст. 263 КК України Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 березня 2017 року м. Київ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:
головуючого: судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 41, ч.2 ст. 365 КК України /в редакції Законів від 07.04.2011 року/, ч.4 ст. 41 ст. 340, ч.1 ст. 263-1, ч.1 ст. 263 КК України
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 41, ч.2 ст. 365 КК України /в редакції Законів від 07.04.2011 року/, ч.4 ст. 41 ст. 340, ч.1 ст. 263 КК України, -
за участю учасників кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
захисників ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,
ОСОБА_11 ,
в с т а н о в и л а:
Цією ж ухвалою до обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 застосований запобіжний захід у виді особистого зобов`язання з покладенням на них певних обов`язків до 02.12.2016 року.
Приєднано до матеріалів кримінального провадження цивільні позови ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 .
Не погоджуючись з ухвалою суду прокурор Генеральної прокуратури України ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу Печерського районного суду м.Києва від 03 жовтня 2016 року скасувати та призначити новий судовий розгляд у суді першої інстанції, в іншій частині ухвалу залишити без змін.
Мотивуючи доводи апеляційної скарги апелянт вказує на те, що під час складання обвинувального акту дотримані вимоги ст. 291 КПК України, та всі фактичні обставини вчинення ОСОБА_7 та ОСОБА_8 кримінальних правопорушень, які встановлені і процесуально доведені, викладені в обвинувальному акті, а висновки суду першої інстанції є хибними та такими, що не відповідають вимогам КПК України оскільки прийняті з істотним порушенням процесуального закону і неправильним застосування КПК України, що відповідно перешкодило суду повно та всебічно з`ясувати обставини справи, забезпечити права і законні інтереси учасників кримінального провадження і ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
Крім того, апелянт зазначає, що повернення обвинувального акту призводить до затягування розгляду кримінального провадження та прийняття кінцевого рішення, що не відповідає завданням кримінального провадження у тому числі, щодо розумності строків здійснення кримінального провадження.
Потерпілі та представники потерпілих в судове засідання на з`явилися, що відповідно до ст. 405 КПК України не перешкоджає проведенню апеляційного розгляду.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення прокурора, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, захисника та обвинувачених, які просили апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а ухвалу суду без зміни, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.
Оскаржувана ухвала про повернення обвинувального акту за обвинуваченням ОСОБА_7 , у вчиненні злочинів, передбачених ч.4 ст. 41, ч.2 ст. 365 КК України /в редакції Законів від 07.04.2011 року/, ч.4 ст. 41 ст. 340, ч.1 ст. 263-1, ч.1 ст. 263 КК України та ОСОБА_8 , у вчиненні злочинів, передбачених ч.4 ст. 41, ч.2 ст. 365 КК України /в редакції Законів від 07.04.2011 року/, ч.4 ст. 41 ст. 340, ч.1 ст. 263 КК України вмотивована тим, що обвинувальний акт складений з порушенням вимог ст. 291 КПК України, а саме: відсутнє обвинувачення, яке висунуте ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , відсутні відомості про місце затвердження обвинувального акту та реєстр матеріалів досудового розслідування не відповідає вимогам ст. 109 КПК України.
З такими висновками суду першої інстанції, колегія суддів погоджується.
Згідно з п.13 ч.1 ст.3 КПК Україниобвинувачення - це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.
Процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування, відповідно до положень ч.4 ст.110 КПК України, є обвинувальний акт, який повинен відповідати вимогам, передбаченим у ст. 291 цього Кодексу.
Зокрема, п.5 ч.2 ст.291 КПК Українивизначає, що формулювання обвинувачення в обвинувальному акті викладається після викладу фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, та правової кваліфікації кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність.
Доводи прокурора в апеляційній скарзі про те, що в обвинувальному акті наявне формулювання обвинувачення щодо обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 колегія суддів вважає необґрунтованими.
Більш того, обвинувачення висунуте ОСОБА_7 та ОСОБА_8 за ч.4 ст. 41, ч.2 ст. 365 КК України /в редакції Законів від 07.04.2011 року/ ідентичне обвинуваченню висунутому за ч.4 ст. 41, ст. 340 КК України.
Крім того наявна у обвинувальному акті правова кваліфікація кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 41, ст. 340 КК України, не відповідає диспозиції статті Кримінального кодексу України, а також виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 41, ст.340 КК України суперечить формулюванню обвинувачення за цією статтею та не відповідає змісту ч.4 ст. 41, ст. 340 КК України.
Так, на підставі ч.1 ст.337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, за результатами якого, у разі визнання особи винуватою, мотивувальна частина вироку має містити, як на тому наголошується в п.2 ч.3 ст.374 КПК України, зокрема, формулювання обвинувачення, визнане судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення та статтю (частину статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений.
При цьому колегія суддів враховує, що ст. 338 КПК України передбачена можливість зміни обвинувачення в суді, однак це є правом прокурора, а не обов`язком, а відповідно до ч. 3 ст. 26 КПК України суд у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень цим Кодексом.
Крім того, відповідно до ст. 109 КПК України, реєстр матеріалів досудового розслідування повинен містити: номер та найменування процесуальної дії, проведеної під час досудового розслідування, а також час її проведення, реквізити процесуальних рішень, прийнятих під час досудового розслідування, вид заходу забезпечення кримінального провадження, дату і строк його застосування.
Згідно з ч.4 ст. 291 КПК України реєстр матеріалів досудового розслідування додається до обвинувального акта.
Таким чином, реєстр матеріалів досудового розслідування є невід`ємною частиною обвинувального акту та має відповідати вимогам КПК України, про що суд першої інстанції правильно вказав в ухвалі про повернення обвинувального акту прокурору.
Також у відповідності до п.9 ч.2 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт має містити дату та місце його складання та затвердження.
В той же час вказані вимоги під час складання обвинувального акту не дотримані.
У зв`язку з викладеним вище, колегія суддів вважає, що доводи прокурора в апеляційній скарзі є безпідставними та такими, що задоволенню не підлягають.
Крім того, як вбачається з оскаржуваної ухвали, 03 жовтня 2016 року до обвинуваченого ОСОБА_7 та ОСОБА_8 застосовано запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, з покладенням на нього обов`язку, встановленого ч.5 ст. 194 КПК України до 02.12.2016 року включно.
При цьому, кримінальне провадження для розгляду апеляційної скарги прокурора до суду апеляційної інстанції надійшло 21.12.2016 року.
Таким чином, оскільки на момент розгляду кримінального провадження за апеляційною скаргою прокурора, строк дії запобіжного заходу застосований до обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 сплинув 02.12.2016 року, а прокурор з відповідним клопотанням про продовження строку дії покладених обов`язків на обвинувачених не завертався, тому колегією суддів вказане питання не перевіряється та не вирішується.
Керуючись ст.ст. 291, 314, 405, 407, 419 КПК України колегія суддів Апеляційного суду м.Києва, -
п о с т а н о в ил а:
Апеляційну скаргу прокурора Генеральної прокуратури України ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Ухвала касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

_____________ ____________ ____________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4