31.08.2017 р. 145/174/17
1-кп/145/63/2017
Тиврівський районний суд Вінницької області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участі прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,

12.03.2010 Старосинявським районним судом Хмельницької області за ст.ст.358 ч.2, 358 ч.3, 70 КК України до 5 років позбавлення волі з конфіскацією майна;
21.01.2013 Летичівським районним судом Хмельницької області за ст. ст. 190 ч. 2, 358 ч. 3, 385 ч.4 до 3 років позбавлення волі; на підставі ст.75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком 2 роки.
08.11.2016 вироком Вінницького міського суду Вінницької області за ч.2 ст.185, ч.2 ст.190 КК України із застосуванням ст.70 КК України до 5 років позбавлення волі, зміненим ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 31.05.2017, - до 3 років позбавлення волі,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України,
15.08.2014 близько 14:00 год. ОСОБА_4 , перебуваючи в АДРЕСА_2 , де проживає приватний підприємець ОСОБА_5 , попередньо домовившись з останньою про зустріч за місцем її проживання, маючи намір на заволодіння чужим майном, умисно, з корисливих спонукань вирішив здійснити повторний злочин з метою наживи. Шляхом зловживання довіри ОСОБА_5 , в усній формі домовившись з останньою про співпрацю, а саме про поставку м`ясного товару в санаторій «Хмільник», під приводом необхідності укладення між ними договору заволодів її коштами у сумі 3 000 грн., якими розпорядився на власний розсуд, тим самим не виконавши укладених між ними домовленостей.
Своїми умисними діями ОСОБА_4 здійснив шахрайські дії відносно приватного підприємця ОСОБА_5 , завдавши їй майнової шкоди на вказану суму.
ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення визнав себе винним. Показав, що в серпні 2014 року, домовившись з приватним підприємцем ОСОБА_5 про поставку м`яса в санаторій «Хмільник», для "укладення договору" взяв у неї 3 000 грн. У вчиненому щиро розкаявся.
Відповідно до вимог ст. 349 КПК України суд визнає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин справи, які ніким не оспорюються.
Таким чином, суд дійшов висновку, що обвинувачений ОСОБА_4 повинен нести відповідальність за ч.2 ст.190 КК України, оскільки повторно заволодів чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство).
При обранні виду та міри покарання суд приймає до уваги ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, його ставлення до вчиненого, обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання.
Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003, за № 7 «Про судову практику призначення судами кримінального покарання» суди при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.
Обвинувачений ОСОБА_4 вчинив умисний злочин середньої тяжкості, раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, за місцем проживання характеризується позитивно, у вчиненому розкаявся.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , є визнання вини та відшкодування заподіяних збитків.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.
З урахуванням наведеного, враховуючи ст. 65 КК України, конкретних обставин справи, особи обвинуваченого, його ставлення до вчиненого, обставин, які пом`якшують його покарання, суд вважає, за необхідне застосувати ОСОБА_4 покарання у виді штрафу.
Оскільки вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 08.11.2016 року, зміненого ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 31.05.2017 р., ОСОБА_4 засуджений за ч.2 ст.190, ч.2 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі, покарання йому слід обрати за правилами ст.ст. 70, 72 КК України.
Відповідно до ч. 3 ст. 72 КК України, основні покарання у виді штрафу, при призначенні їх за сукупністю злочинів, складанню з іншими видами покарання не підлягають, тому покарання за даним вироком та вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 08.11.2016 року, зміненого ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 31.05.2017 р. відносно ОСОБА_4 , слід виконувати самостійно.
Керуючись ст. ст. 349, 368, 392, 395 КПК України,
засудив:
ОСОБА_4 визнати винним за ч.2 ст.190 КК України і призначити покарання у виді штрафу у розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1700 (одну тисячу сімсот) гривень.
На підставі ч.4 ст.70, ч.3 ст. 72 КК України, вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 08.11.2016 року, змінений ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 31.05.2017 р., якими ОСОБА_4 засуджено за ч.2 ст.190, ч.2 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі, та вирок Тиврівського районного суду Вінницької області від 31.08.2017 року, яким ОСОБА_4 засуджено за ч.2 ст.190 КК України до штрафу у розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, у сумі 1700 гривень, - виконувати самостійно.
Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Апеляційного суду Вінницької області через Тиврівський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Суддя ОСОБА_6