23.08.2017 Справа № 756/974/16-к
№ 756/974/16-к
№ 1-кп/756/99/17
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 серпня 2017 року Оболонський районний суд м. Києва
в складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
за участю секретарів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження № 0009827 від 14.10.2015 року за обвинувальним актом щодо
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Києві, громадянина України, з вищою освітою, не одруженого, офіційно не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
який обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурорів - ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
обвинуваченого - ОСОБА_4 ,
потерпілого - ОСОБА_7 ,
представника потерпілого - ОСОБА_8 ,

в с т а н о в и в :
13.10.2015 року близько 13 год. 50 хв. за адресою м. Київ, вул. Автозаводська, 11, ОСОБА_4 , керуючи автомобілем марки «Кіа Черато», д.н.з. НОМЕР_1 , будучи неуважним та не стежачи за дорожньою обстановкою, чим порушив вимоги п. 1.5 та 2.3 б) ПДР України, розпочав рух заднім ходом по вул. Автозаводській зі сторони вул. Скляренка в напрямку вул. Лугової в місті Києві в крайній правій смузі руху, не переконавшись перед цим, що це буде безпечно та не створить небезпеку чи перешкоду іншим учасникам руху, чим порушив вимоги п. 10.9 ПДР України, внаслідок чого здійснив наїзд задньою частиною керованого ним автомобіля на пішохода ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який переходив проїзну частину вул. Автозаводська з права на ліво відносно руху автомобіля, яким керував ОСОБА_4 .

В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_7 отримав середньої тяжкості тілесні ушкодження.

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 15/е від 15.01.2016 року дані наданої медичної документації на ім`я ОСОБА_7 свідчать про те, що під час звернення за медичною допомогою 13.10.2015 о 13 годині 57 хвилин у нього мали місце наступні тілесні ушкодження:

а) закрита травма правого стегна: уламковий черезвертлюговий перелом стегнової кістки зі зміщенням уламків;

б) закрита травма лівої гомілки: уламковий перелом проксимального епіметадіафізу великогомілкової кістки зі зміщенням уламків, перелом голівки малогомілкової кістки зі зміщенням уламків.

Морфологічні властивості виявлених переломів - наявність зміщення уламків, що потребувало проведення оперативних втручань з метою їх співставлення, дозволяють стверджувати, що як відновлення анатомічної цілісності вказаних кісток так і відновлення функції нижніх кінцівок, буде спостерігатися у строк понад 21 добу, та саме з цього строку, обчислювати тривалість розладу здоров`я, як критерію визначення ступеню тяжкості. Тому, вказані закриті травми за ступенем тяжкості відносяться до тілесного ушкодження СЕРЕДНЬОГО ступеню тяжкості, що спричинило тривалий розлад здоров`я на строк понад 21 добу. Вищезазначені ушкодження не мають ознак небезпеки для життя.

Характер та морфологія виявлених ушкоджень свідчить про те, що вони утворились від травматичної дії тупих предметів, що могло бути при транспортній травмі (травма при зіткненні автомобіля, який рухався, з пішоходом), за давністю можуть відповідати вказаному терміну.

Відповідно до висновку авто-технічної експертизи № 598/ат від 06.11.2015 року:

- в ситуації, що склалася на дорозі безпосередньо перед дорожньо- транспортною пригодою, водій автомобіля «Кіа Черато», д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_4 , повинен був керуватися вимогами пункту 10.9 ПДР України.

В даній дорожній ситуації, що склалася на дорозі безпосередньо перед дорожньо-транспортною пригодою, водій автомобіля «Кіа Черато», д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_4 , мав технічну можливість уникнути даної ДТП шляхом виконання вимог пункту 10.9 ПДР України.

В даній дорожній ситуації в діях водія автомобіля «Кіа Черато», д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_4 з технічної точки зору, вбачаються невідповідності вимогам пункту 10.9 ПДР України.

Причиною даної дорожньо-транспортної пригоди, з технічної точки зору, є невідповідність дій водія автомобіля «Кіа Черато», д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_4 ,вимогам пункту 10.9 ПДР України.

Під час руху ОСОБА_4 , допустив порушення вимог Правил дорожнього руху України, які затверджені постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 р. і введені в дію з 01.01.2002 p., зокрема пунктів:

- п. 1.5. ПДР України - дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків;

- п. 2.3. б) ПДР України - для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

- п. 10.9 ПДР України - під час руху транспортного засобу заднім ходом водій не повинен створювати небезпеки чи перешкоди іншим учасникам руху, для забезпечення безпеки руху він, у разі потреби, повинен звернутися за допомогою до інших осіб.

Порушення ОСОБА_4 , п.п. 1.5., 2.3. б) та 10.9 Правил дорожнього руху України знаходяться в прямому причинному зв`язку із виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди та її наслідками.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю, розкаявся та підтвердив час, місце, обставини дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася у результаті порушення ним вимог п.п. 1.5., 2.3. б) та 10.9 Правил дорожнього руху України.

Обвинувачений ОСОБА_4 , зокрема, показав, що 13.10.2015 року близько 13 год. 50 хв. за адресою м. Київ, вул. Автозаводська, 11, він керував автомобілем марки «Кіа Черато», д.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись заднім ходом по вул. Автозаводській зі сторони вул. Скляренка в напрямку вул. Лугової в місті Києві в крайній правій смузі руху. Пішохода, який перебував позаду керованого ним автомобіля, він не помітив, оскільки навіть не чекав його там через відсутність пішохідних переходів поблизу. Саме тому і здійснив наїзд задньою частиною автомобіля на пішохода ОСОБА_7 , який переходив проїзну частину вул. Автозаводської з права на ліво відносно руху його автомобіля в неустановленому для переходу проїзної частини місці, де постійно дуже жвавий транспортний потік, який складається з трьох смуг в одному напрямку та трьох смуг у зворотному напрямку. Фактично пішохід в невстановленому для цього місці почав перетин проїзної частини, яка складається з шести смуг руху транспорту та не має пішохідного переходу. Найближчий пішохідний перехід був розташований за 200- 250 метрів від місця дорожньо-транспортної пригоди.

Тяжкість отриманих потерпілим тілесних ушкоджень обвинувачений не оспорює, як не оспорює і причинно-наслідкового зв`язку між порушенням ним вимог п.п. 1.5., 2.3. б) та 10.9 Правил дорожнього руху України та виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди та її наслідками. ОСОБА_4 пояснив, що з першого ж дня та тривалий час у подальшому добровільно надавав потерпілому матеріальну допомогу на його лікування від отриманих травм, витративши на це близько 50 тис. грн. Цивільний позов потерпілого в частині стягнення матеріальної шкоди (реальних збитків) у розмірі 371 грн. 48 коп. він визнав повністю, а цивільний позов потерпілого в частині відшкодування моральної шкоди (спочатку заявлений у розмірі 50000 грн., а потім збільшений до 150000 грн.) обвинувачений визнав частково, лише у розмірі не більше 20000 грн. ОСОБА_4 дуже шкодує про вчинений ним злочин з необережності, просить його суворо не карати.

Потерпілий ОСОБА_7 показав в суді, що 13.10.2015 року близько 13 год. 50 хв. за адресою м. Київ, вул. Автозаводська, 11 він в неустановленому для цього місці переходив проїзну частину вул. Автозаводської з права на ліво відносно руху автомобіля, яким керував ОСОБА_4 . ОСОБА_7 пояснив, що він на той час поспішав до пологового будинку до своєї доньки, тому початку руху автомобіля під керуванням ОСОБА_4 не помітив, в результаті наїзду на нього вказаного автомобіля отримав середньої тяжкості тілесні ушкодження: перелом правої стегнової кістки зі зміщенням уламків та перелом лівої гомілки зі зміщенням уламків. 19.10.2015 року та 16.11.2015 року він переніс дві операції в Київській міській лікарні швидкої медичної допомоги, де всі необхідні медикаменти та препарати для лікування купував для нього обвинувачений.

Потерпілий, крім того, повідомив, що з 18.12.2015 року по 21.01.2016 року він перебував на стаціонарному лікуванні у Лікарні для вчених НАН України у кардіологічному відділенні, де переніс інфаркт міокарда, а з 22.01.2016 року по 05.02.2016 року перебував на лікуванні в хірургічному відділенні тієї ж Лікарні для вчених НАН України. Він тривалий час не міг самостійно рухатися навіть у власній квартирі.

Потерпілий ОСОБА_7 зазначив, що наразі розмір завданої йому матеріальної шкоди у вигляді реальних збитків становить 371 грн. 48 коп. і вказану суму, заявлену у цивільному позові, він просить стягнути з обвинуваченого на свою користь. Крім того, потерпілий просить стягнути з обвинуваченого на свою користь і спричинену йому моральну шкоду, яку у первісному позові він визначав у розмірі 50000 грн., а у подальшому збільшив її до 150000 грн. Вимоги про стягнення моральної шкоди у такому розмірі потерпілий обґрунтовує тим, що йому на майбутнє необхідні кошти на проведення інших курсів лікування та операцій.

На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України за згодою учасників судового провадження судом визнано недоцільним дослідження доказів у кримінальному провадженні щодо тих обставин події, які ніким з учасників процесу не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений, потерпілий та представник потерпілого правильно розуміють зміст цих обставин, сумнівів у добровільності їх позиції немає; їм роз`яснено, що у такому випадку, вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
З урахуванням викладеного, суд вважає, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому злочину доведена.
Дії ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч. 1 ст. 286 КК України як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.
Призначаючи покарання обвинуваченому у відповідності зі ст.ст. 65-67 КК України, суд ураховує не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, вину інших причетних до нього осіб (у даному випадку пішохода ОСОБА_7 ), а також обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання, та особу винного, ступінь тяжкості вчиненого злочину.
Вчинений ОСОБА_4 злочин, відповідно до ст. 12 КК України відноситься до злочинів невеликої тяжкості.
Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 , згідно зі ст. 66 КК України, суд визнає його щире каяття, добровільне відшкодування завданого злочином збитку.
Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_4 , згідно зі ст. 67 КК України, судом не встановлено.
За місцем проживання ОСОБА_4 характеризується формально позитивно, на обліках у лікарів нарколога та психіатра він не перебуває, інформації про його офіційне працевлаштування або характеристики з місця роботи суду сторонами не надавалося. ОСОБА_4 має вищу освіту, не одружений, не має дітей, раніше не судимий.
На підставі викладеного, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 основне покарання у виді обмеження волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на певний строк в межах санкції ч. 1 ст. 286 КК України. Призначити обвинуваченому такі покарання, як штраф або виправні роботи суд не має можливості за відсутності достовірної та належної інформації про наявність у ОСОБА_4 офіційних трудових відносин, постійної заробітної плати або інших доходів, тобто за відсутності інформації про його матеріальне становище).
При цьому суд з урахуванням обставин справи та особи винного дійшов висновку, що його перевиховання та виправлення все ж можливі без відбування ним основного покарання та вважає за доцільне звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного основного покарання з випробуванням з іспитовим строком на підставі ст. 75 КК України.
Дане покарання, на думку суду, буде необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_4 та попередження вчинення ним нових злочинів.
Заявлений потерпілим цивільний позов підлягає частковому задоволенню наступним чином. Цивільний позов в частині стягнення завданої потерпілому матеріальної шкоди у вигляді реальних збитків у розмірі 371 грн. 48 коп. слід задовольнити у повному обсязі, як обґрунтований потерпілим та повністю визнаний обвинуваченим. Цивільний позов в частині відшкодування спричиненої потерпілому моральної шкоди, яка виразилася в перенесеному фізичному болі, душевних стражданнях, пов`язаних з ушкодженням здоров`я, порушенні нормальних усталених життєвих зв`язків через неможливість активного способу життя та через необхідність вжиття додаткових зусиль для організації свого життя, слід задовольнити частково лише у розмірі 20000 грн., виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості, а також з врахуванням винної поведінки самого потерпілого, який, будучи пішоходом, порушив вимоги п. 4.7 ПДР, відповідно до яких пішоходи повинні переходити проїзну частину по пішохідних переходах, у тому числі підземних і надземних, а у разі їх відсутності - на перехрестях по лініях тротуарів або узбіч, та порушив вимоги п.п. г) п. 4.14 ПДР, відповідно до якого пішоходам забороняється переходити проїзну частину поза пішохідним переходом, якщо є розділювальна смуга або дорога має чотири і більше смуг для руху в обох напрямках, а також у місцях, де встановлено огородження.
В решті цивільного позову суд приймає рішення відмовити, як у заявленому безпідставно.
Судові витрати у кримінальному провадженні у розмірі 1228,80 грн. (витрати на проведення судової автотехнічної експертизи) належить покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 , стягнувши їх з нього на користь держави.
Запобіжні заходи до обвинуваченого не застосовувалися.
Речові докази відсутні (суду не надавалися та судом не досліджувалися).
Керуючись ст.ст. 370, 374 КПК України, суд
у х в а л и в :
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, та призначити йому покарання у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 (один) рік.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного основного покарання у виді обмеження волі - з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік.
У відповідності до ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 такі обов`язки:
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Стягнути з ОСОБА_4 (ІПН НОМЕР_2 ) на користь держави судові витрати на проведення судової автотехнічної експертизи у розмірі 1228 гривень 80 копійок.
Цивільний позов ОСОБА_7 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 (ІПН НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_7 матеріальну шкоду в розмірі 371 гривні 48 копійок та моральну шкоду в розмірі 20000 гривень.

В решті цивільний позов ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Оболонський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з моменту його проголошення, а обвинуваченим, який тримається під вартою - з дня вручення йому копії вироку у той же строк.

Суддя ОСОБА_1