Єдиний унікальний номер 722/233/17
Номер провадження 1-в/722/53/17
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
07 березня 2017 року Сокирянський районний суд Чернівецької області
головуючого судді ОСОБА_1
секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
захисника ОСОБА_4
представника СВК-67 ОСОБА_5
та засудженого ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Сокиряни клопотання адвоката ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_6 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі,
Адвокат ОСОБА_4 звернувся до Сокирянського районного суду Чернівецької області в інтересах засудженого ОСОБА_6 з вказаним вище клопотанням, в якому, посилаючись на те, що останній сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, просив на підставі ст.81 КК України звільнити засудженого ОСОБА_6 умовно-достроково від відбування покарання у виді позбавлення волі.
В судовому засіданні адвокат ОСОБА_4 та засуджений ОСОБА_6 клопотання підтримали та з наведених у ньому підстав просили його задовольнити.
Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні погодився із доводами адвоката, викладеними у клопотанні, у зв`язку з чим не заперечував проти його задоволення.
Представник Сокирянської ВК-67 ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання та просив у його задоволенні відмовити, оскільки вважає, що засуджений ОСОБА_6 на даний час не досяг необхідного ступеню виправлення, а тому не заслуговує на умовно-дострокове звільнення від покарання.
Голова спостережної комісії ОСОБА_7 в судове засідання не з`явився, однак подав до суду письмову заяву про розгляд клопотання за його відсутності, у якій вирішення клопотання залишив на розсуд суду.
Заслухавши доводи учасників судового розгляду, дослідивши письмові матеріали клопотання та особову справу засудженого, суд приходить до висновку, що клопотання адвоката ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_6 підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.
Відповідно до ч.1 ст.81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, в тому числі повністю або частково і від відбування додаткового покарання.
Таким чином, виходячи із вказаної норми кримінального закону, застосування умовно-дострокового звільнення засудженого від відбування як основного, так і додаткового покарання, є правом, а не обов`язком суду.
Із досліджених в судовому засіданні письмових матеріалів клопотання та особової справи засудженого судом встановлено наступні обставини.
Вироком Апеляційного суду Кіровоградської області від 24.12.2008 року ОСОБА_6 засуджено за п.п.9, 12 ч.2 ст.115, ч.2 ст.289, ч.1 ст.263, ч.2 ст.383, ст.70 КК України до 14 років позбавлення волі.
Початок строку відбування покарання засудженому ОСОБА_6 згідно вказаного вироку суду відраховується з 22.01.2008 року. При цьому, у строк відбування покарання засудженому зараховано період його тримання під вартою з 20.03.2007 року по 26.11.2007 року.

Ухвалою Верховного Суду України від 23.04.2009 року вказаний вище вирок суду першої інстанції відносно ОСОБА_6 залишено без змін.

Ухвалою Сокирянського районного суду Чернівецької області від 19.02.2016 року засудженому ОСОБА_6 зараховано у строк відбування покарання період попереднього ув`язнення з 22.01.2008 року по 22.04.2009 року та з 20.03.2007 року по 26.11.2007 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Таким чином, внаслідок зарахування ОСОБА_6 у строк покарання вказаних вище періодів попереднього ув`язнення, кінцевим строком відбування ним покарання у виді позбавлення волі є 10.06.2019 року.
Пунктом 3 ч.3 ст.81 КК України передбачено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, а також покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялася умовно-достроково і знову вчинила умисний злочин протягом невідбутої частини покарання.

У відповідності до ст.12 КК України, один із злочинів, за вчинення яких засуджено ОСОБА_6 , відноситься до категорії умисних особливо тяжких злочинів (п.п.9, 12 ч.2 ст.115 КК України).

Як встановлено судом, станом на час розгляду клопотання засуджений ОСОБА_6 із врахуванням зарахованого періоду попереднього ув`язнення відбув 11 років 8 місяців 27 днів позбавлення волі, що становить більше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за вчинення умисного особливо тяжкого злочину.
Виходячи із нововизначеного кінцевого строку відбування покарання, невідбутий засудженим ОСОБА_6 строк покарання у виді позбавлення волі станом на час розгляду судом клопотання становить 2 роки 3 місяці 3 дні.

Згідно п.17 постанови Пленуму Верховного суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» №2 від 26.04.2002 року, під час судового розгляду питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання суди повинні ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Відповідно до ч.ч.1, 2, 3 ст.102 КВК України,режим у виправних і виховних колоніях це встановлений законом та іншими нормативно-правовими актами порядок виконання і відбування покарання, який забезпечує ізоляцію засуджених; постійний нагляд за ними; виконання покладених на них обов`язків; реалізацію їхніх прав і законних інтересів; безпеку засуджених і персоналу; роздільне тримання різних категорій засуджених; різні умови тримання засуджених залежно від виду колонії; зміну умов тримання засуджених. Режим у колоніях має зводити до мінімуму різницю між умовами життя в колонії і на свободі, що повинно сприяти підвищенню відповідальності засуджених за свою поведінку і усвідомленню людської гідності. Режим створює умови для суспільно корисної праці засуджених, загальноосвітнього і професійно-технічного навчання, соціально-виховної роботи та громадського впливу.

Частиною 3 ст.107 КВК України передбачено, що засуджені зобов`язані: дотримуватися норм, які визначають порядок і умови відбування покарання, розпорядок дня колонії, правомірних взаємовідносин з іншими засудженими, персоналом колонії та іншими особами; утримувати в чистоті і порядку приміщення, дбайливо ставитися до майна колонії і предметів, якими вони користуються при виконанні дорученої роботи, здійснювати за ними належний догляд і використовувати їх тільки за призначенням; виконувати встановлені законодавством вимоги персоналу колонії; виконувати необхідні роботи по самообслуговуванню, благоустрою колонії; дотримуватися санітарно-гігієнічних норм; дотримуватися вимог пожежної безпеки і безпеки праці.

Судом встановлено, що засуджений ОСОБА_6 за час перебування в слідчому ізоляторі м.Кропивницький та у попередніх установах виконання покарань за порушення вимог режиму утримання у двох випадках притягувався до дисциплінарної відповідальності, однак стягнення погашені у встановленому законом порядку, у чотирьох випадках засуджений заохочувався.

З 25.07.2011 року по даний час засуджений ОСОБА_6 відбуває покарання в Сокирянській ВК-67.

Як вбачається із довідки про заохочення і стягнення на засудженого, за час відбування покарання в Сокирянській ВК-67 засуджений ОСОБА_6 за вчинення порушень вимог режиму відбування покарання у двох випадках притягувався до дисциплінарної відповідальності, однак стягнення погашені у встановленому законом порядку, має шість заохочень, п`ять з яких у виді подяки за сумлінну поведінку та добросовісне ставлення до праці.

Частинами 1 та 5 ст.118 КВК України передбачено, що засуджені до позбавлення волі мають право працювати в місцях і на роботах, які визначаються адміністрацією колонії. Засуджені залучаються до суспільно корисної праці з урахуванням наявних виробничих потужностей, зважаючи при цьому на стать, вік, працездатність, стан здоров`я і спеціальність. Засуджені залучаються до оплачуваної праці, як правило, на підприємствах, у майстернях колоній, а також на державних або інших форм власності підприємствах за умови забезпечення їх належної охорони та ізоляції. Засуджені можуть залучатися без оплати праці лише до робіт з благоустрою колоній і прилеглих до них територій, а також поліпшення житлово-побутових умов засуджених або до допоміжних робіт із забезпечення колоній продовольством.
Згідно довідки відділу організації та нормування праці №94 від 01.03.2017 року та особової справи встановлено, після розподілу з дільниці карантину, діагностики і розподілу засуджений ОСОБА_6 був працевлаштований робітником по видачі їжі в гірничій дільниці №1, де працював по квітень 2012 року. Із квітня 2012 року і по червень 2014 року до оплачуваних робіт не залучався. З липня 2014 року по даний час працює днювальним медичної частини установи, свої обов`язки та поставлені йому завдання виконує.
Крім цього, засуджений ОСОБА_6 , у відповідності до ч.5 ст.118 КВК України, протягом відбування покарання в Сокирянській ВК-67 в добровільному порядку виконує роботи з благоустрою установи.
Із дослідженої в судовому засіданні характеристики, затвердженої начальником колонії 02.03.2017 року, встановлено, що засуджений ОСОБА_6 за період відбування покарання в колонії відвідує заходи виховного характеру, які проводяться у відділенні, відповідно до оцінки ступеню виправлення, засуджений може бути переведений до дільниці соціальної реабілітації, однак останній відмовляється від переведення до вказаної дільниці; увідношенні до персоналу установи тактовний; товаришує із засудженими різної спрямованості, по відношенню до них не конфліктний та вживчивий; здобув спеціальність «електрогазозварювальник», навчаючись у навчальному центрі, що функціонує при установі; в грудні 2016 року був відзначений грамотою за 1-ше місце в змаганнях конкурсу фахової майстерності по професії «Електрогазозварник» серед слухачів Сокирянського навчального центру №67 та сумлінне ставлення до навчання; свою вину у скоєних злочинах визнає.
Відповідно до довідки медичної частини №75 від 28.02.2017 року, засуджений ОСОБА_6 є працездатним, на даний час загальний стан засудженого задовільний.
Згідно довідки бухгалтерії №54 на виконанні в установі виконавчих листів про стягнення із засудженого ОСОБА_6 станом на 28.02.2017 року не перебуває.

Частиною 2 ст.81 КК України передбачено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Як вбачається із виписки з протоколу №1 від 12.01.2017 року засідання комісії з оцінки ступеню виправлення засуджених, рішенням вказаної комісії засуджений ОСОБА_6 визнаний таким, що станом на 12.01.2017 року «стає на шлях виправлення».
Разом з тим, суд не погоджується із вказаною вище оцінкою ступеню виправлення засудженого, виходячи з наступного.
Відповідно до роз`яснень, які містяться у п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» №2 від 26.04.2002 року, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття рішення при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення (ч.2 ст.81 КК).

З огляду на викладене, суд вправі прийняти рішення про умовно-дострокове звільнення засудженого від відбування покарання за наявності двох обов`язкових умов, а саме сумлінної поведінки та сумлінного ставлення до праці, що у своїй сукупності може свідчити про доведення засудженим свого виправлення.

Відповідно до ст.6 КВК України виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами виправлення засуджених є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.

Враховуючи наведені вище вимоги кримінального закону та встановлені обставини в їх сукупності, із урахуванням особи засудженого ОСОБА_6 , суд приходить до висновку, що останній за час відбування покарання у виді позбавлення волі своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, а тому заслуговує бути звільненим від подальшого відбування покарання умовно-достроково на невідбутий строк.

На підставі ст.81 КК України та керуючись ст.ст.537 ч.1 п.2, 539 КПК України, суд,
ПОСТАНОВИВ:
Клопотання задовольнити.

Звільнити засудженого ОСОБА_6 від відбування покарання у виді позбавлення волі, призначеного вироком Апеляційного суду Кіровоградської області від 24.12.2008 року, умовно-достроково на невідбутий строк 2 (два) роки 3 (три) місяці 3 (три) дні.

Роз`яснити засудженому ОСОБА_6 , що відповідно до ч.4 ст.81 КК України, у разі вчинення особою, до якої було застосовано умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, протягом невідбутої частини покарання нового злочину, суд призначає їй покарання за правилами, передбаченими ст.ст.71,72 КК України.

Після набрання ухвалою суду законної сили, її копію для виконання надіслати Державній установі «Сокирянська виправна колонія (№67)» та для відома апеляційному суду Кіровоградської області.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Чернівецької області протягом 7 днів з дня її проголошення шляхом подачі апеляції через Сокирянський районний суд Чернівецької області, а засудженим в той же строк з дня вручення йому копії ухвали.

Суддя Сокирянського
районного суду ОСОБА_1