печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23 травня 2017 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши провадження за клопотанням ОСОБА_3 про скасування арешту майна, -

В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням, в порядку ст. 126 КПК України 1960 року, в якому просить скасувати арешт накладений постановою Печерського РУ ГУ МВС України в м. Києві від 22.06.1999 на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , яка на праві власності належить ОСОБА_3 .
В судове засідання особа, що подала скаргу не з`явилася, про час та місце розгляду провадження повідомлялася належним чином, про причини неявки не повідомила.
Слідчий в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки не повідомив, клопотань про розгляд у його відсутність не надходило.
Статтею 22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.
У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.
Зважаючи на ці положення закону та враховуючи, що особа, що подала скаргу, слідчий, в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду провадження повідомлялися належним чином, про причини неявки суд не повідомили, заяв про розгляд провадження у їх відсутність не надходило, що є проявом принципу диспозитивності, суд визнав можливим прийняти рішення по суті скарги без участі особи, що подала клопотання, слідчого в судовому засіданні на підставі наявних доказів.
Вивчивши клопотання, приходжу до наступного висновку.
Судовим розглядом встановлено, що відповідно до клопотання, постановою Печерського РУ ГУ МВС України в м. Києві від 22.06.1999, накладено арешт на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , яка на праві власності належить ОСОБА_3 .
Заявник звернувся до суду з зазначеною скаргою під час дії КПК України 2012 року, а відтак посилання ОСОБА_3 на положення ст. 126 КПК України 1960 року, як на правову підставу звернення до суду з зазначеною скаргою, безпідставне.
Крім того, зі змісту скарги слідує, що заявник фактично оскаржує постанову органу досудового розслідування про накладення арешту на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , яка на праві власності належить ОСОБА_3 , від 22.06.1999.
Проте, положення розділу ХI «Перехідні положення» КПК України 2012 року не уповноважують суд розглядати скарги та перевіряти правильність процесуальних рішень (дій) органу дізнання, слідчого, прокурора, у тому числі щодо накладення арешту на майно, що були вчиненні ними та звернуті до виконання у відповідності до положень КПК України 1960 року.
Кримінально-процесуальним кодексом України 1960 року був встановлений вичерпний перелік процесуальних рішень органу дізнання, слідчого чи прокурора, які могли бути самостійно оскаржені до суду на стадії досудового слідства, постанова про накладення арешту на майно до таких процесуальних рішень не відноситься.
Окремо слід зазначити, що особою, що подала клопотання, не надано копії постанови про накладення арешту, на наведено обставин про підстави накладення арешту на зазначене майно та наявність підстав, які б свідчили про те, що відпала необхідність накладення арешту чи арешт було накладено неправомірно, що відповідно, робить неможливим слідчому судді дійти висновків про наявність підстав для скасування накладеного арешту.
Керуючись ст.ст. 170, 174, розд. XI «Перехідні положення» КПК України (2012 року), слідчий суддя,-
У Х В А Л И В :
В задоволенні клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1