Дата документу Справа № 335/6422/16-к
Апеляційний суд Запорізької області
Провадження № 11-кп/778/1737/16 Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний № 335/6422/16-к Суддя-доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 грудня 2016 року м. Запоріжжя
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Запорізької області у складі

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

за участю прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора на ухвалу колегії суддів Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 10 жовтня 2016 року, якою обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000034 від 16.04.2015 року за обвинуваченням ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, маючого вищу освіту, одруженого, працюючого директором ТОВ «Андрада», зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , мешкаючого за адресою АДРЕСА_2 , раніше не судимого, повернуто до прокуратури Запорізької області.

ВСТАНОВИЛА:
В апеляційній скарзі прокурор вважає рішення суду про повернення обвинувального акту незаконним у зв`язку з допущенням істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, а тому таким, що підлягає скасуванню. Вказує, що обвинуваченому ОСОБА_8 інкриміновано вчинення протиправних дій, пов`язаних з фіктивним підприємництвом. Твердження суду про необхідність відображення яких саме документів про нібито проведені операції і надані послуги склав і використав обвинувачений є незаконним. Фактично суд вказує на необхідність збільшення обсягу обвинувачення, наштовхуючи на додаткову кваліфікацію дій ОСОБА_8 за ст.358, або ст.366 КК України. Проте, для розгляду цього питання суд міг лише перейти після дослідження письмових доказів та звернути увагу на це у вироку.

Відповідно, деталізація таких документів повинна була бути лише в описі обвинувачення саме за такими складами кримінальних правопорушень.

Диспозиція ст.205 КК України передбачає вчинення лише створення або придбання суб`єкту підприємницької діяльності (юридичної особи). Тому за таким обвинуваченням єдиними документами, на які можливо та необхідно було посилатися це є статутні та реєстраційні документи придбаних суб`єктів підприємницької діяльності (юридичної особи). Обвинувальний акт містить посилання на ці документи.

Згідно обвинувального акту предикатним щодо злочину, передбаченого ч.3 ст.209 КК України є злочини, пов`язані з фіктивним підприємництвом.

Згідно першого абзацу обвинувального акту вказано час в описі обвинувачення за ч.3 ст.209 КК України де, зокрема, зазначено, що у період часу з 24.02.2015 по 17.11.2015 ОСОБА_8 отримав грошові кошти від фіктивного підприємництва на розрахункові рахунки ТОВ «Андрада» у сумі 4 651 423,00 грн. та ТОВ «Вейррон» у сумі 36 082 691,24 грн. вчинив з ними фінансові операції, тобто легалізував їх.

При цьому, ОСОБА_8 , будучи мешканцем м. Запоріжжя, зареєстрованим за адресою: АДРЕСА_1 , мешкаючий за адресою: АДРЕСА_2 , здійснював реєстрацію фіктивних суб`єктів підприємницької діяльності за податковими адресами у різних регіонах, де вказані ФСПД фактично ніякої діяльності не здійснювали. При цьому, постійно перебуваючи на території міста Запоріжжя, шляхом використання можливостей Інтернет мережі, ОСОБА_8 здійснював протиправну діяльність від імені фіктивних ТОВ «Андрада» та ТОВ «Вейррон», а також перераховував кошти по рахунках цих підприємств.

Зібраними доказами під час розслідування доведено, що ТОВ «Андрада» та ТОВ «Вейррон» за юридичними адресами у м.Київ ніколи не знаходились та там діяльність ніколи не здійснювали.

Згідно ч.1 ст.32 КПК України кримінальне провадження здійснює суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено кримінальне правопорушення. У разі якщо було вчинено кілька кримінальних правопорушень, кримінальне провадження здійснює суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено більш тяжке правопорушення, а якщо вони були однаковими за тяжкістю, - суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено останнє за часом кримінальне правопорушення. Якщо місце вчинення кримінального правопорушення встановити неможливо, кримінальне провадження здійснюється судом, у межах територіальної юрисдикції якого закінчено досудове розслідування.

Згідно доказів, зібраних органом досудового розслідування розпорядження грошовими коштами по рахунках ТОВ «Андрада» та ТОВ «Вейррон», а відповідно вчинення видаткових операцій - перерахування грошових коштів, які здійснено з метою легалізації грошових коштів, відбувались дистанційно, з використанням програм Клієнт-банк. Зважаючи на такі фактичні дані, направляючи обвинувальний акт до суду обрано територіальну підсудність Орджонікідзевському районному суду м.Запоріжжя за ознакою територіальної юрисдикції де закінчено досудове розслідування.

Сторони у провадженні з цих підстав не оспорюють територіальну підсудність.

У зв`язку з викладеним прокурор просить ухвалу Орджонікідзевського районного суду М.Запоріжжя від 10.10.2016, якою зі стадії підготовчого судового засідання повернуто обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_8 за ч.2 ст.205, ч.1 ст.263, ч.3 ст.209 КК України - скасувати.

Постановити ухвалу, якою матеріали відносно ОСОБА_8 повернути до суду першої інстанції на новий підготовчий розгляд.

В судовому засіданні апеляційної інстанції прокурор підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, захисник заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив судове рішення залишити без змін.

Вислухавши доповідача, прокурора, захисника, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, повертаючи обвинувальний акт прокурору колегія суддів обґрунтовано мотивувала своє рішення тим, що в суд для розгляду поступив обвинувальний акт по кримінальному провадженню відносно ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.205, ч.1 ст.263, ч.3 ст.209 КК України.

В обвинувальному акті в частині формулювання обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 205 КК України не вказано, діяльність з ухилення від сплати податків яких конкретно контрагентів прикривав обвинувачений, який з контрагентів і на яку конкретно суму ухилився від сплати податків завдяки незаконній діяльності обвинуваченого. В обвинувальному акті не конкретизовано, які саме документи про нібито проведені операції і надані послуги склав і використовував обвинувачений, з якими конкретно контрагентами і за якими конкретно угодами були складені та використані ці документи.

Разом з тим, зазначені обставини безпосередньо входять до предмету доказування у справі.

Крім того, за змістом диспозицій ч. 1, 2 ст. 205 КК України та відповідно до роз`яснень, що містяться в п. 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про відповідальність за окремі злочини у сфері господарської діяльності» від 25.04.2003 р № 3, відповідальність за ч. 2 ст. 205 КК України за ознакою великої матеріальної шкоди настає лише в разі заподіяння такої шкоди внаслідок створення або придбання СПД, а не подальшої незаконної діяльності. Несплата податку на додану вартість в результаті незаконної діяльності вже створених СПД, знаходиться за межами цього складу злочину.

Оскільки ст. 205 КК України передбачає відповідальність лише за створення а придбання суб`єкта підприємництва, то вчинення будь-яких незаконних або заборонених від імені фактично утвореного або придбаного суб`єкта підприємницької діяльності має отримувати самостійну кримінально-правову оцінку.

Таким чином, в обвинувальному акті не конкретизовано належним чином заподіяну в результаті створення суб`єкта підприємницької діяльності шкоду та її розмір.

В обвинувальному акті в частині формулювання обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 209 КК України відсутні посилання на фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає доведеними щодо встановлення місця вчинення кримінального правопорушення, конкретного часу скоєння вказаного злочину.

Обвинувальний акт у цій частині містить загальний опис подій, що відбулися, що не можна вважати викладом фактичних обставин кримінального правопорушення.

Зокрема, в обвинувальному акті вказується, що „отримавши на рахунок ... грошові кошти у сумі ..., надавши цьому процесу правомірний вигляд, вчинив фінансові операції з коштами, одержаними внаслідок вчинення суспільно небезпечного протиправного діяння - фіктивного підприємництва".

Разом з тим, не конкретизовано, саме внаслідок вчинення якого суспільно небезпечного діяння було отримано такі кошти, в чому полягає їх легалізація: яка фінансова операція була вчинена обвинуваченим з грошовими коштами, чим змінено внаслідок цього правовий статус цих коштів.

Крім того, відсутність посилань на доведене в ході досудового розслідування місце вчинення кримінального правопорушення за ч.3 ст.209 КК України, позбавляє суд можливості встановити територіальну підсудність даного кримінального провадження. В цей же час, оскільки обвинуваченому інкримінується кілька кримінальних правопорушень, більш тяжким з яких є саме злочин, передбачений ч.3 ст. 209 КК України, визначення місця його вчинення має вирішальне значення для з`ясування підсудності кримінального провадження.

За таких обставин ухвала суду про повернення до прокуратури Запорізької області обвинувального акту щодо ОСОБА_8 є законною та обґрунтованою, а тому апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню.
Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення.

Ухвалу колегії суддів Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 10 жовтня 2016 року щодо ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення й оскарженню не підлягає.
Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4