печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 жовтня 2016 року Слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

підозрюваної ОСОБА_6 ,

представників Національної асоціації адвокатів України

адвокатів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання слідчого в особливо важливих справах слідчого відділу слідчого управління Головної військової прокуратури Генеральної прокуратури України ОСОБА_9 , погоджене прокурором відділу Головної військової прокуратури Генеральної прокуратури України ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за матеріалами кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000953 від 15.06.2014р., відносно підозрюваної

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Почаїв Тернопільської області, громадянки України, з вищою освітою, не одруженої, не судимої, яка має на утриманні неповнолітнього сина ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , здійснює індивідуальну адвокатську діяльність на підставі рішення Тернопільської обласної КДКА №17 від 28.10.2011р., зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27 ч. 5 ст. 191 КК України, -

В С Т А Н О В И В :
В провадження слідчого судді надійшло клопотання слідчого в особливо важливих справах слідчого відділу слідчого управління Головної військової прокуратури Генеральної прокуратури України ОСОБА_9 , погоджене прокурором відділу Головної військової прокуратури Генеральної прокуратури України ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваної ОСОБА_6 .

Вказане клопотання обґрунтовано тим, що Головною військовою прокуратурою Генеральної прокуратури України, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000953 від 15.06.2014р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 5 ст. 191 КК України.

Прокурор ОСОБА_3 , посилаючись на те, що ОСОБА_6 підозрюється у вчинені кримінального правопорушення, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років, що дає достатні підстави вважати, що підозрювана може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, інших підозрюваних у цьому кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а застосування більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою не зможе належним чином забезпечити її належної процесуальної поведінки, просив клопотання задовольнити застосувати відносно підозрюваної запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави у розмірі 3,5 млн. грн.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_4 також клопотання підтримав з наведених в ньому підстав, просив клопотання задовольнити.

Підозрювана та її захисник заперечували проти задоволення клопотання, мотивуючи тим, що стороною обвинувачення не доведена мета застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а також наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою інкримінованих кримінальних правопорушень та ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрювана, може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Одночасно в судовому засіданні захисник зазначив, що висновки органу досудового розслідування з приводу обґрунтованості підозри не відповідають фактичним обставинам справи та є передчасними, жодних вагомих доказів, які б вказували на вчинення підозрюваною кримінального правопорушення в матеріалах клопотання не має. Підозрювана виключно позитивно характеризується за місцем постійного проживання та роботи, є діючим адвокатом, займається громадською роботою, має міцні соціальні зв`язки, на утриманні має малолітнього сина, який потребує медичного лікування, раніше до кримінальної відповідальності не притягувалася, з моменту винесення ухвали слідчого судді про надання дозволу на затримання підозрюваної з метою її приводу до суду для розгляду клопотання про застосування відносно неї запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, підозрювана здійснювала свої функціональні обов`язки щодо надання адвокатом послуг правової допомоги клієнтам та з цього приводу приймала участь в судових засіданнях, будь-яких даних про те, що вона оголошена у розшук з приводу вчинення кримінального правопорушення, а також, що їй повідомлено про підозру у вчиненні інкримінованого в вину кримінального правопорушення, їй відомо не було, з приводу чого відсутні будь-які підстави для застосування відносно підозрюваної запобіжного заходу та ризики неналежної процесуальної поведінки підозрюваної на стадії досудового розслідування взагалі відсутні.

У судовому засіданні представник Національної асоціації адвокатів ОСОБА_8 висловив спільну думку представників органу адвокатського самоврядування щодо порушення з боку органу досудового розслідування гарантій адвокатської діяльності адвоката ОСОБА_6 , пов`язаної з незаконним повідомленням її про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27 ч. 5 ст. 191 КК України, оскільки нею службовим особам ДП МВС «Спецсервіс» як адвокатом здійснювалось надання правової допомоги на професійній основі, в порядку, встановленому цим Законом.

Заслухавши думку прокурорів, пояснення підозрюваної, її захисника, дослідивши матеріали клопотання та долучені до нього стороною обвинувачення та захисту документи, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

ОСОБА_6 є підозрюваною у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000953 від 15.06.2014р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 5 ст. 191 КК України.

22.04.2016р. у вказаному кримінальному провадженні з дотриманням вимог ст.ст. 480-481 КПК України та ст. 23 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» заступником Генерального прокурора України Головним військовим прокурором ОСОБА_11 складено письмове повідомлення про підозру ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27 ч. 5 ст. 191 КК України.

Відповідно до положень ст. 480 КПК України, адвокат відноситься до тих осіб, стосовно яких застосовується особливий порядок кримінального провадження. Так, п. 1 ч. 1 ст. 481 КПК України, передбачено, що письмове повідомлення про підозру адвокату здійснюється Генеральним прокурором України, його заступником, прокурором Автономної Республіки Крим, області, міст Києва або Севастополя в межах його повноважень. Аналогічні вимоги гарантій професійної діяльності адвоката містяться в п. 13 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

В ході допиту 17.08.2015р. в якості свідка у кримінальному провадженні №0000953 від 15.06.2014р. ОСОБА_6 зазначено місцем її проживання в м. Києві - адреса: АДРЕСА_3 , також зазначено її особистий мобільний телефон НОМЕР_1 та місце реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 . Відповідно до рапорту ст. слідчого в ОВС СВ СУ Головної військової прокуратури Генеральної прокуратури України ОСОБА_12 на адресу Заступника Генерального прокурора України Головного військового прокурора ОСОБА_11 , ОСОБА_6 на 27.02.2016р., 01.03.2016р., 10.03.2016р., 25.03.2016р. на виклик слідчого не з,явилась, по телефону повідомила про необхідність направлення за адресою її фактичного проживання в м. Києві повістки, та на повідомлення слідчого про неможливість направлення повістки за адресою: АДРЕСА_3 , у зв`язку з відсутністю будинку із зазначеним номером по вказаній адресі, остання повідомила слідчого про необхідність направлення повістки за місцем її реєстрації, та 21.03.2016р., 29.03.2016р., 04.04.2016р. слідчим направлено повістки про виклик ОСОБА_6 поштовим зв`язком.

Одночасно в судовому засіданні ОСОБА_6 підтверджено, що на березень-квітень 2016р. вона мала інше місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 , та за адресою своєї реєстрації в м. Почаїв, за місцем проживання її батьків вона не проживала, але підтримувала з батьками тісні зв`язки та відвідувала їх разом з дитиною.

У зв`язку із не встановленням місця перебування ОСОБА_6 , що позбавило орган досудового розслідування можливості вручити їй письмове повідомлення про підозру від 22.04.2016р. у день його складання, таке повідомлення, відповідно до вимог ч. 1 ст. 278, 111, 135 КПК України, направлено у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень (т. 1 а.п. 50).

16.05.2016р. підозрювану ОСОБА_6 оголошено в розшук у зв`язку із не встановленням її місця перебування.

19.05.2016р. ухвалою Печерського районного суду м. Києва надано дозвіл на затримання ОСОБА_6 з метою її приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_6 згідно Договору про надання юридичних послуг від 03.04.2014р., укладеному між ДП МВС України «Спецсервіс» (згідно договору Замовник) та фізичною особою ОСОБА_6 , зобов`язалася: консультувати Замовника на предмет відповідності його дій законодавству України, з усіх питань, що стосуються діяльності Замовника; підписувати від імені Замовника правочини, протоколи, акти, що стосуються відповідального зберігання, охорони, реалізації арештованого, вилученого, конфіскованого чи іншого майна; для виконання договору надається право від імені Замовника вести переговори із будь-якими юридичними та фізичними особами, та залучати для виконання цього договору будь-яких третіх фізичних чи юридичних осіб, про що укладати з ними відповідні правочини.

ОСОБА_6 повідомлено про підозру в тому, що вона після укладення зазначеного договору в період травня-грудня 2014р., піддавшись протиправному впливу службових осіб ДП МВС України «Спецсервіс», а саме генерального директора ДП МВС України «Спецсервіс» ОСОБА_13 , його заступника ОСОБА_14 , заступника генерального директора директора Міжрегіональної філії ДП МВС України «Спецсервіс» ОСОБА_15 , почала діяти не в інтересах державного підприємства, а у власних корисливих інтересах цих осіб, які мали намір особистого незаконного збагачення, та своїми умисними діями, які полягали в наданні порад, вказівок сприяла вчиненню ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , та невстановленими досудовим слідством службовими особами Міністерства внутрішніх справ України, суб`єктів господарювання, досудове розслідування стосовно яких триває, у заволодінні за попередньою змовою групою осіб річковим піском, переданим ДП МВС України «Спецсервіс» на зберігання, загальною вагою 109 999 тонн, на загальну суму 3 519 968 грн, чим завдано збитків Українському народові, зокрема Вишеньківській територіальній громаді в особі Вишеньківської сільської ради Бориспільського району Київської області на вказану суму, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27 ч. 5 ст. 191 КК України, як пособництво у заволодінні чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем за попередньою змовою групою осіб, вчинене в особливо великих розмірах.

05.10.2016р. в 14 год 35 хв підозрювана ОСОБА_6 в приміщенні Печерського районного суду м. Києва затримана на виконання ухвали слідчого судді від 19.05.2016р. за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27 ч. 5 ст. 191 КК України, де й було вручено клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Згідно положень ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо слідчий, прокурор доведе, що встановлені під час розгляду клопотання обставини є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не може запобігти доведеним під час розгляду ризикам переховування від органів досудового розслідування та/або суду; знищення, переховування або спотворення будь-якої із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконного впливу на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином; вчинення іншого кримінального правопорушення чи продовження кримінального правопорушення, у якому підозрюється особа.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваної, слідчий суддя враховує вимоги п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Водночас, слідчий суддя на вказаному етапі досудового розслідування не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів, визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на ті дані, які були надані стороною обвинувачення, у слідчого судді наявні підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27 ч. 5 ст. 191 України.

Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім, ніж до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_6 складає сукупність належних даних, які підтверджуються: договором про надання юридичних послуг від 03.04.2014; протоколом огляду місця події від 14.06.2014; протоколом обшуку від 31.03.2015; протокол проведення огляду житла чи іншого володіння особи від 07.10.2015; висновком почеркознавчої експертизи від 19.05.2015; протоколами допиту свідків ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 ,; протоколом огляду речей та документів від 04.02.2016, протоколом огляду речей та документів від 18.02.2016; висновками експертів за результатами проведення комплексної будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи від 29.12.2015; висновком експертизи за результатами проведення комплексної судово-товарознавчої та судово-грунтознавчої експертизи від 18.02.2016р.

Не вирішуючи питання про доведеність вини та правильність кваліфікації дій ОСОБА_6 , а виходячи лише з фактичних даних, що містяться в долучених до клопотання матеріалах кримінального провадження, слідчий суддя приходить до висновку про обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень за викладених в клопотанні обставин.

При цьому, слідчий суддя враховує вимоги Договору про надання юридичних послуг від 03.04.2014р., укладеному між ДП МВС України «Спецсервіс» та фізичною особою ОСОБА_6 , на підставі якого останньою як фізичною особою надавались послуги правового характеру щодо застосування законодавства України в діяльності ДП МВС України «Спецсервіс», та вимоги ст. 4 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», відповідно до яких адвокатська діяльність здійснюється на принципах верховенства права, законності, незалежності, конфіденційності та уникнення конфлікту інтересів, з урахуванням того, що ОСОБА_6 на момент укладення зазначеного Договору з 28.10.2011р. здійснювала індивідуальну адвокатську діяльність на підставі рішення Тернопільської обласної КДКА №17 від 28.10.2011р., та в судовому засіданні щодо незаконності повідомленої їй підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27 ч. 5 ст. 191 України, зазначила про виконання нею своїх професійних обов`язків як адвоката в консультуванні та наданні інших видів правової допомоги своєму клієнту ДП МВС України «Спецсервіс».

Перевіряючи достатність доказів для такого висновку, слідчий суддя, наряду з положеннями КПК України, враховує практику Європейського суду з прав людини (зокрема, рішення «Чеботарі проти Молдови» від 13.11.2007р., п. 48), у відповідності до якої слова «обґрунтована підозра» означають наявність фактів чи інформації, котрі могли би переконати стороннього об`єктивного спостерігача, що конкретна особа, можливо вчинила злочин. Натомість, не будучи наділеним повноваженнями щодо оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення на даній стадії кримінального судочинства, слідчий суддя позбавлений можливості надати перевагу одним доказам перед іншими шляхом їх оцінки та аналізу в сукупності, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу. Питання щодо доведеності вини особи та правильності кваліфікації її дій у відповідності до закону про кримінальну відповідальність підлягають дослідженню при проведенні досудового розслідування та під час розгляду кримінального провадження по суті.

Крім того, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Оскільки вказані матеріали містять достатньо даних, які вказують на ймовірну причетність підозрюваної до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27 ч. 5 ст. 191 КК України, а тому доводи захисника стосовно необґрунтованої підозри є безпідставними.

Також в судовому засіданні стороною обвинувачення доведено, що повідомлення про підозру, з урахуванням не встановленням місця перебування ОСОБА_6 направлено їй у спосіб, передбачений законом. Поведінка підозрюваної в ході досудового розслідування, пов`язана з небажанням з`являтися на виклики слідчого після її допиту в якості свідка, висловлені при зустрічі приблизно в лютому-березні 2016р. вимоги перед свідком ОСОБА_25 про видалення будь-яких її контактів у свідка в телефонах та соціальних мережах, та необхідності спростування будь-якої інформації щодо їх спільного знайомства з приводу укладення за її пропозицією зі свідком багатосторонніх договорів щодо реалізації річкового піску, відсутність ОСОБА_6 за зазначеним місцем її проживання, зумовили орган досудового розслідування оголосити її у розшук та звернутися до суду з заявою про надання дозволу на затримання з метою приводу для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Відтак, у кримінальному провадженні наявні обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування до підозрюваної одного із запобіжних заходів, передбачених ст. 176 КПК України.

Вирішуючи клопотання про застосування запобіжного заходу, слідчий суддя враховує тяжкість покарання за ч. 5 ст. 27 ч. 5 ст. 191 КК України, особу підозрюваної, вік та стан її здоров`я, постійне місце проживання, зайняття адвокатською діяльністю, в тому числі, надання правових послуг клієнтам за укладеними договорами в судах в період з моменту направлення повідомлення про підозру ОСОБА_6 за останнім відомим місцем її проживання, сімейний стан підозрюваної, її роль у вчиненні інкримінованого їй в вину кримінального правопорушення, поведінки підозрюваної в ході досудового розслідування, слідчий суддя дійшов висновку про відсутність підстав для застосування до підозрюваної запобіжного заходу, пов`язаного з триманням під вартою.

Відповідно до ч. 4 ст. 194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Оскільки прокурори не довели обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, а саме: недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, слідчий суддя дійшов висновку про застосування до підозрюваної більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.

Відповідно до пунктів 3, 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

При цьому, відповідно до установленої практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваної під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків). Сама лише тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, хоча і є визначеним елементом при оцінці ризику ухилення від органу досудового розслідування та/або суду, однак не може бути достатньою підставою для законності тримання особи під вартою.

З огляду на викладене, в судовому засіданні встановлено, що більш м`який запобіжний захід зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на свідків, інших підозрюваних у цьому ж кримінальному провадженні; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Вирішуючи питання про те, який запобіжний захід відносно підозрюваної слід обрати, слідчий суддя вважає за доцільне застосувати відносно підозрюваної запобіжний захід у вигляді домашнього арешту на певний час доби, заборонивши їй залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 , в період часу з 23 год 00 хв до 07 год 00 хв наступної доби, строком дії в межах строку досудового розслідування до 26 листопаду 2016 року, за виключенням випадків необхідності отримання медичної допомоги.

За таких обставин клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не підлягає задоволенню.

При цьому доводи захисника щодо відсутності ризиків у даному кримінальному провадженні, які виправдовують застосування до підозрюваної домашнього арешту, є необґрунтованими, оскільки наявність існуючих в сукупності ризиків підтверджуються матеріалами кримінального провадження, які були предметом безпосереднього дослідження судом. Одночасно доводи захисника з приводу недостатності доказів вини підозрюваної в інкримінованому їй діянні, що виключає застосування до неї будь-якого запобіжного заходу, не заслуговують на увагу, оскільки оцінка доказів з точки зору їх достатності для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального провадження на даному етапі кримінального провадження слідчий суддею не здійснюється.

Разом з тим, в судовому засіданні захисник та підозрювана посилались на проведення процесуальної дії - повідомлення про підозру ОСОБА_6 , як адвокату, не у спосіб та строки, передбачені КПК України, а саме, вручення письмового повідомлення про підозру не Генеральним прокурором України або його заступником, а процесуальним прокурором, без роз`яснення підозрюваній її прав та суті підозри, що тягне за собою незаконність такої процесуальної дії як повідомлення про підозру, що вказує на відсутність відповідного процесуального статусу у ОСОБА_6 .

Як вбачається з наданих слідчим матеріалів клопотання, повідомлення про підозру ОСОБА_6 складене заступником Генерального прокурора України ОСОБА_11 , та дійсно вручено процесуальним прокурором. В повідомленні про підозру міститься дані про процесуальні права підозрюваної.

Між тим, посилання сторони захисту на те, що повідомлення про підозру ОСОБА_6 було здійснено не Генеральним прокурором України або його заступником, що суперечить вимогам ст. 481 КПК України, не можуть прийматися до уваги, оскільки ст. 481 КПК України передбачено «здійснення письмового повідомлення», що означає складання тексту письмового повідомлення про підозру правомочним прокурором. Як вбачається з наданих до слідчого судді матеріалів клопотання, повідомлення про підозру ОСОБА_6 було складне та підписане саме заступником Генерального прокурора України ОСОБА_11 . Що стосується вручення письмового повідомлення про підозру, то ст. 481 КПК України Генерального прокурора України, його заступників не зобов`язано безпосередньо здійснювати такі дії. Отже порушень вимог кримінального процесуального закону, щодо здійснення вручення ОСОБА_6 повідомлення про підозру, які на думку сторони захисту, мали місце та є підставою для незастосування до підозрюваної запобіжного заходу, слідчим суддею не встановлено.

Окрім цього, застосовуючи щодо підозрюваної запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, слідчий суддя вважає за необхідне відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України покласти на неї такі обов`язки:

- прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, слідчого судді та суду;

- не відлучатися із м. Києва та Київської області без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та місця роботи;

- утримуватися від спілкування із свідками, а також підозрюваними у кримінальному провадженні № 0000953 від 15.06.2014р., та із працівниками ДП МВС України «Спецсервіс», службовими особами ТОВ «Будмаркетгрупп», ТОВ «Альянс будівельників України», ТОВ «Компанія «Столиця-Сервіс», ТОВ «ТТК «Столиця-Сервіс», ТОВ «АБУ менеджмент», ТОВ «Кімед-трансбуд», ТОВ «Чисті водойми», ДП «Спецсервіс трейд»;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Згідно ч. 6 ст. 194 КПК України зазначені обов`язки покладаються на підозрювану на строк не більше двох місяців. У разі необхідності цей строк може бути продовжений за клопотанням прокурора в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу.

Керуючись ст. 29 Конституції України, ст.ст. 177, 178, 182, 183, 184,193,194, 196, 197, 202, 205, 309 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В :
У задоволенні клопотання слідчого в особливо важливих справах слідчого відділу слідчого управління Головної військової прокуратури Генеральної прокуратури України ОСОБА_9 , погодженого прокурором відділу Головної військової прокуратури Генеральної прокуратури України ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваної ОСОБА_6 відмовити.

Застосувати до підозрюваної ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, на певний час доби, заборонивши їй залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 , в період часу з 23 год 00 хв до 07 год 00 хв наступної доби, строком дії в межах строку досудового розслідування до 26 листопаду 2016 року, за виключенням випадків необхідності отримання медичної допомоги.

Зобов`язати підозрювану прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді та суду на дату та час проведення процесуальних дій відповідно до отриманих нею повідомлень.

Роз`яснити підозрюваній, що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України працівники Національної поліції України з метою контролю за її поведінкою мають право з`являтися в житло, під арештом в якому вона перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї обов`язків, використовувати електронні засоби контролю.

У разі необхідності цей строк може бути продовжений за клопотанням прокурора в порядку, передбаченому статтею 199 КПК України. Після закінчення строку, в тому числі продовженого, на який на підозрювану були покладені відповідні обов`язки, ухвала про застосування запобіжного заходу в цій частині припиняє свою дію і обов`язки скасовуються.

Покласти на підозрювану ОСОБА_6 на підставі ч. 5 ст. 194 КПК України обов`язки:

- прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, слідчого судді та суду;

- не відлучатися із м. Києва та Київської області без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та місця роботи;

- утримуватися від спілкування із свідками, а також підозрюваними у кримінальному провадженні № 0000953 від 15.06.2014р., та із працівниками ДП МВС України «Спецсервіс», службовими особами ТОВ «Будмаркетгрупп», ТОВ «Альянс будівельників України», ТОВ «Компанія «Столиця-Сервіс», ТОВ «ТТК «Столиця-Сервіс», ТОВ «АБУ менеджмент», ТОВ «Кімед-трансбуд», ТОВ «Чисті водойми», ДП «Спецсервіс трейд»;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Визначити термін дії покладених на ОСОБА_6 судом обов`язків до 26.11.2016 року.

Роз`яснити підозрюваній ОСОБА_6 , що у разі невиконання покладених на неї обов`язків до неї може бути застосовано більш суворий запобіжний захід.

Ухвалу в частині застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передати для виконання органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваної.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора відділу Головної військової прокуратури Генеральної прокуратури України ОСОБА_3 .

Строк дії ухвали визначити до 26.11.2016р.

У задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_26 , Голови Всеукраїнської громадської організації Громада і закон» ОСОБА_27 , Директора ДП «НДІБМВ» ОСОБА_28 про передачу під їх особисту поруку підозрюваної ОСОБА_6 відмовити.

Ухвала підлягає негайному виконанню з моменту її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду м. Києва протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1