Провадження № 1-кп/161/633/16
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
м. Луцьк 22 грудня 2016 року Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2

номер кримінального провадження у Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №0000056 від 06 січня 2016 року, про обвинувачення:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ківерці Ківерцівського Волинської області, громадянина України, українця, із середньою-спеціальною освітою, не працюючого, одруженого, маючого на утриманні малолітнього та неповнолітнього дітей, батька- інваліда та матір похилого віку, незадовільним станом здоров`я, зареєстрованим місцем проживання та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- вироком Ківерцівського районного суду від 11.06.2001 за ст.142, ч.2, ст.141, ч.2, ст.42 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 6 місяців;

-вироком Ківерцівського районного суду Волинської області від 31.10.2014 року за ч.1 ст.185 КК України до покарання у виді громадських робіт строком на 150 годин;

-вироком Ківерцівського районного суду Волинської області від 23.03.2016 року за ч.2,3 ст.185, ч.2 ст.190, ч.1 ст.263 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 6 місяців;

-вироком Рожищенського районного суду від 20.05.2016 року за ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 7 місяців,-

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.185 ч.2 КК України,

з участю:

прокурора ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань вказане кримінальне провадження,-

В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_3 , будучи раніше судимим за скоєння злочину проти власності, за що має не зняту та не погашену судимість, на шлях виправлення та перевиховання не став та знову скоїв кримінальне правопорушення проти власності.

Так, біля 17 години 30 хвилин, 04 січня 2016 року, ОСОБА_3 , перебуваючи в квартирі АДРЕСА_2 , з умислом на заволодіння майном, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу, скориставшись неуважністю потерпілого ОСОБА_6 , таємно викрав чуже майно, а саме: шкіряну дублянку належну останньому, заподіявши потерпілому майнової шкоди у розмірі 800 гривень.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України, визнав повністю та показав, що перебуваючи в квартирі потерпілого ОСОБА_6 , що по АДРЕСА_3 , викрав шкіряну дублянку, належну останньому, підтвердивши при цьому час, місце скоєння крадіжки, найменування викраденого майна відповідно до зазначеного в обвинуваченні та не оспорюючи його вартість.

В судове засідання потерпілий ОСОБА_6 не з`явився про, що подав заяву, що претензій матеріального характеру до обвинуваченого ОСОБА_3 не має, та просив суд суворо не карати останнього.

Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники судового розгляду не оспорюють фактичні обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь які сумніви у добровільності їх позицій, з`ясувавши думку учасників судового розгляду та роз`яснивши положення ч.3 ст. 349 КПК України, суд обмежився допитом обвинуваченого ОСОБА_3 , та дослідженням матеріалів, які характеризують особу обвинуваченого, визначивши відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

На підставі викладеного, суд встановив, що вина ОСОБА_3 в скоєнні кримінального правопорушення доведена повністю

Суспільно-небезпечні дії ОСОБА_3 слід кваліфікувати за ст.185 ч.2 України за ознаками, повторного таємного викрадення чужого майна.

Суд дослідив дані про особу обвинуваченого ОСОБА_3 .

Так, з довідки про судимість та вироків Ківерцівського районного суду Волинської області від 23.03.2016 року та Рожищенського районного суду від 20.05.2016 року, встановлено, що ОСОБА_3 судимий 23.03.2016 року за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ч.2ст.190, ч.1 ст.263 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців, 20.05.2016 року за ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 7 місяців за скоєння злочинів проти власності ( а.с.52-56).

За місцем проживання ОСОБА_3 характеризується посередньо, трудовою діяльністю не займається, за місцем відбування покарання позитивно (а.с.43).

З довідки Управління соціального захисту населення Ківерцівської райдержадміністрації Волинської області встановлено, що ОСОБА_3 знаходився по догляду за інвалідом І групи ОСОБА_7 в період з 23.01.2015 року по 01.02.2016 року (а.с.69).

Згідно свідоцтв про народження, довідок до акту огляду МСЕК, на утриманні ОСОБА_3 перебувають малолітній та неповнолітні сини, батько-інвалід та матір похилого віку (а.с.70-73).

З медичних довідок встановлено, що ОСОБА_3 осудний. Має незадовільний стан здоров`я. Перебуває на обліку у Волинському наркологічному диспансері з 2015 року з діагнозом: «Психічні і поведінкові розлади внаслідок вживання алкоголю, синдром залежності» (а.с.46).

Обставини, що пом`якшують покарання суд визнає добровільне відшкодування завданих збитків, щире каяття, активне сприяння в розкритті злочину, перебування на утриманні обвинуваченого батька-інваліда, матері похилого віку та малолітнього і неповнолітнього сина.

Обставини, що обтяжують покарання відсутні.

Суд, призначаючи покарання ОСОБА_3 враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, як за рівнем суспільної небезпеки так і за класифікацією злочину, як середньої тяжкості, дані про особу винного, що указані вище, обставини, що обвинувачений має не зняту та не погашену у встановленому законом порядку, судимість за умисно-корисливі злочини проти власності, наявність пом`якшуючих та відсутність обтяжуючих обставин покарання, визнання своєї вини, суд вважає, що для виправлення та перевиховання йому слід призначити покарання у виді позбавлення волі, в межах санкції статті.

На підставі ст.70 ч.4 КК України в строк покарання остаточно призначити за сукупністю злочинів, зарахувати, шляхом часткового складання, частково відбутого покарання за попереднім вироком.

Відповідно до п.5 ч.9 ст.100 КПК України речові докази: а самешкіряна дублянка, віддана на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_6 , після набрання вироку законної сили повернути як володільцю.
Відповідно до ч.2 ст.124 КПК України процесуальні витрати в сумі 439 гривень 80 копійок, за проведення експертиз слід стягнути з ОСОБА_3 в дохід держави (а.с.40).

На підставі викладеного, керуючись, ст.124,368,370,371,374 КПК України, суд,-

З А С У Д И В :
Визнати ОСОБА_3 винним в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі строком 3 (три) роки.

На підставі ст.70 ч.4 КК України, ОСОБА_3 в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зарахувати, шляхом часткового складання, частково відбуте покарання за попереднім вироком від 20 травня 2016 року Рожищенського районного суду, призначивши остаточно до відбуття покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки.

На підставі ч. 5 п.ґ ст.72 КК України зарахувати у строк відбуття покарання ОСОБА_3 строк перебування в Луцькому СІЗО УДПтСУ у Волинській області для проведення слідчих дій та участі в розгляді даного кримінального провадження, а саме: з 02 серпня 2016 року, до вступу даного вироку в законну силу, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Речові докази:

- шкіряну дублянку, віддану на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_6 ,після набрання вироку законної сили повернути як володільцю.
Стягнути з ОСОБА_3 процесуальні витрати в сумі 439 гривень 80 копійок, за проведення експертиз в дохід держави.

На вирок може бути подана апеляція через Луцький міськрайонний суд в апеляційний суд Волинської області, протягом тридцяти діб з дня його проголошення, а обвинуваченому, що утримується під вартою, в той же строк, з дня отримання копії вироку.

Копію вироку, після його проголошення, негайно вручити обвинуваченому, захиснику і прокурору.

Головуючий суддя: ОСОБА_1