Дата документу Справа № 335/9952/16-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/778/249/17 Головуючий в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Єдиний унікальний № 335/9952/16-к
Категорія: ст. 185 ч. 2 КК України Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 березня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого-судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

за участю:

прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003124,

за апеляційною скаргоюобвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 19 жовтня 2016 року щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,
встановила:
в апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 просить вирок Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 19 жовтня 2016 року змінити, пом`якшивши призначене йому покарання, посилаючись на те, що у вироку не зазначено, як обставину, що пом`якшує покарання, те, що він активно сприяв розкриттю злочину з самого початку ще на досудовому розслідуванні, такі ж показання він надав в суді першої інстанції під час судового слідства.

Також вважає, що оскільки перелік обставин, що пом`якшують покарання, передбачений ст. 66 КК України, не є вичерпним, суд міг врахувати як пом`якшуючу обставину те, що він скоїв злочин внаслідок збігу тяжких особистих сімейних обставин, оскільки він під час судового засідання заявляв те, що в нього хвора мати, яка потребує його допомоги та якою він опікується, й хоча він неофіційно працює, вдома все одно дуже скрутне становище, так як всі зароблені гроші йдуть на оплату комунальних платежів та ліків.

Крім того, в ході досудового розслідування і судового розгляду потерпілою цивільний позов заявлено не було, завдану шкоду він повністю відшкодував шляхом повернення майна, тяжких наслідків від скоєного кримінального правопорушення не настало, повністю визнав свою вину у вчиненому.

Оскаржуваним вироком ОСОБА_7 визнано винним та засуджено за ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі.
На підставі ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднано невідбуте покарання за вироком Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 25.10.2012 року за ч. 2 ст. 186 КК України, та остаточно призначено покарання у виді 3 років позбавлення волі.
Строк покарання постановлено рахувати з моменту приведення вироку до виконання.
Постановлено стягнути з ОСОБА_7 на користь держави процесуальні витрати у сумі 439 грн. 80 коп.
Вирішена доля речових доказів на підставі ст. 100 КПК України.

У вироку також зазначено, що ОСОБА_7 раніше судимий:

- 30.11.2004 року Хортицьким районним судом м. Запоріжжя за ч. 1 ст. 186 КК України до покарання у вигляді штрафу у розмірі 850 грн.;
- 21.11.2005 року Хортицьким районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 185 КК України, на підставі ст. ст. 69, 70, 71 КК України, до 2 років 6 місяців позбавлення волі та штрафу в сумі 850 грн.;
- 16.02.2006 року Хортицьким районним судом м. Запоріжжя за ч. 1 ст. 309 КК України, на підставі ч. 4 ст. 70 КК України до 2 років позбавлення волі та штрафу в сумі 850 грн.; 21.03.2008 року звільнений умовно-достроково на невідбутий строк покарання 1 рік 26 днів;
- 09.12.2008 року Хортицьким районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 186 КК України до позбавлення волі на строк 4 роки; ухвалою Апеляційного суду Запорізької області на підставі ст. 69 КК України призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки;
- 23.09.2011 року Хортицьким районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 309 КК України до позбавлення волі на строк 2 роки, на підставі ст. 75 КК України звільнений з іспитовим строком 2 роки;
- 25.10.2012 року Хортицьким районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 186 КК України, на підставі ст. 71 КК України до позбавлення волі на строк 5 років, 28.09.2015 року звільнений умовно-достроково на невідбутий строк 1 рік 5 місяців 26 днів.
Як вказано у вироку суду, 07 липня 2016 року, приблизно о 12.45 годині, ОСОБА_7 , знаходячись на території Центрального пляжу м. Запоріжжя за адресою: м. Запоріжжя, Набережне шосе, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, повторно, суб`єктивно усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та переконавшись, що його злочинним намірам перешкодити ніхто не зможе, з простирадла, розстеленого на пляжі, таємно викрав майно, яке належить ОСОБА_9 , чим спричинив останній матеріальну шкоду на загальну суму 1 476 гривень 33 копійки.
Заслухавши доповідь судді про сутність судового рішення та апеляційної скарги, обвинуваченого та захисника, які підтримали доводи скарги, прокурора, який заперечував проти скарги обвинуваченого, вивчивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить наступного висновку.

Відповідно до норм, передбачених ч. 1 ст. 404 КПК України, вирок суду першої інстанції переглядається в межах апеляційної скарги.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні злочину при обставинах, зазначених у вироку, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, підтверджуються матеріалами провадження та є обґрунтованими.

Кваліфікація дій ОСОБА_7 в апеляційній скарзі також не оспорюються і є правильною.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України суд призначає покарання у межах санкції статті Особливої частини кримінального кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин із врахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, особи винного та обставин, що обтяжують та пом`якшують покарання. При цьому особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення й попередження нових злочинів.
При призначенні ОСОБА_7 покарання, суд першої інстанції, врахувавши ступінь тяжкості вчиненого злочину, його особу, обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання, призначив мінімальне покарання, передбачене санкцією ч. 2 ст. 185 КК України, яке, на думку колегії суддів, є достатнім для його виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів.

Так, із матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_7 вироком Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 25.10.2012 року було засуджено за ч. 2 ст.186 КК України до п`яти років позбавлення волі та на підставі ухвали суду від 28.09.2015 року він був звільнений умовно-достроково на невідбутий строк один рік п`ять місяців двадцять шість днів та злочин, за який його засуджено, вчинив в період умовно-достроково звільнення від відбування покарання.
Відповідно до вимог ч. 4 ст. 81 КК України у разі вчинення особою, до якої було застосовано умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, протягом невідбутої частини покарання нового злочину, суд призначає їй покарання за правилами, передбаченими ст. ст. 71,72 КК України, тобто за сукупністю вироків.

Враховуючи зазначені вимоги кримінального закону, суд обґрунтовано призначив ОСОБА_7 остаточне покарання за сукупністю вироків та до призначеного покарання зач. 2 ст. 185 КК України частково приєднав з одного року п`яти місяців двадцяти шести днів невідбутого покарання за попереднім вироком лише один рік позбавлення волі.

Доводи скарги ОСОБА_7 про те, що суд не зазначив у вироку обставину, що пом`якшує покарання, - активне сприяння розкриттю злочину та не врахував, що злочин вчинено внаслідок збігу тяжких особистих сімейних обставин, так як він має хвору матір і всі доходи від неофіційної праці ідуть на оплату комунальних платежів та ліків, що завдану шкоду потерпілим ним відшкодовано шляхом повернення майна, що він повністю визнав свою вину, є необґрунтованими, оскільки судом при призначенні покарання враховані зазначені обставини, що пом`якшують покарання, а шкоду потерпілим було відшкодовано не ним, а поліцією шляхом повернення вилученого у нього викраденого майна та в матеріалах провадження відсутні будь-які дані про хворобу матері.

Враховуючи викладене, колегія суддів не вбачає підстав для зміни вироку суду першої інстанції в частині призначеного ОСОБА_7 покарання та його пом`якшення.

Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

ухвалила:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 19 жовтня 2016 року щодо обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та на неї може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4