Єдиний унікальний номер №243/4375/17
Номер провадження №1-м/243/5/2017
У Х В А Л А
Іменем України
27 червня 2017 року м. Слов`янськ
Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку Мєщанського районного суду м. Москви Російської Федерації від 27 січня 2015 року у відповідність із законодавством України відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Горлівка Донецької області Україна, громадянина України, із вищою освітою, одруженого, який має на утриманні малолітню дитину, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , засудженого 27 січня 2015 року Мєщанського районного суду м. Москви Російської Федерації за ч. 3 ст.30, п. «б» ч.3 ст.228-1 КК РФ до 5 років позбавлення волі без позбавлення його права займати певні посади та займатися певною діяльністю, без штрафу з відбування покарання в виправній колонії суворого режиму, -

В С Т А Н О В И В:

13 травня 2017 року Міністерство юстиції України звернулось до Слов`янського міськрайонного суду Донецької області з клопотанням про приведення вироку Мєщанського районного суду м. Москви Російської Федерації від 27 січня 2015 року у відповідність із законодавством України.

За вироком Мєщанського районного суду м. Москви Російської Федерації від 27 січня 2015 року, ОСОБА_4 засуджено до покарання у вигляді 5 років позбавлення волі без позбавлення його права займати певні посади та займатися певною діяльністю, без штрафу з відбування покарання в виправній колонії суворого режиму, за вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст.30, п. «б» ч.3 ст.228-1 КК РФ, що також є караним діянням відповідно до законодавства України про кримінальну відповідальність.

ОСОБА_4 відбуває покарання в ФКУ «Виправна колонія №3 УФСВП Росії по Рязанській області», кінець відбуття строку покарання 12 жовтня 2018 року.

Згідно вироку Мєщанського районного суду м. Москви Російської Федерації від 27 січня 2015 року, ОСОБА_4 вчинив злочин з наступних обставин.

ОСОБА_4 , переслідуючи корисливу мету і маючи можливість придбання психотропних речовин, в приміщенні, використовуваному для розваги і дозвілля, на території міста Москви, в період часу до 07 годин 11 хвилин 13 жовтня 2013 року, у невстановленої особи придбав речовину, що містить у своєму складі заборонену до обороту на території РФ психотропну речовину - амфетамін, масою 0,21 грама, що відповідно до Постанови Уряду Російської Федерації від 01 жовтня 2012 року №1002 (з подальшими змінами), утворює значний розмір, який в цілях подальшого незаконного збуту зберігає при сам. Після чого, переслідуючи мету незаконного збуту наркотиків, підсудний 13 жовтня 2013 року, приблизно о 7 годині, знаходячись в приміщенні нічного клубу "DubJam", розташованого за адресою: м. Москва, Проспект Світу, будинок 19, будова 1, домовився з громадянином ОСОБА_5 про незаконний збут останньому наявної у нього вищезгаданої психотропної речовини. Потім, реалізовуючи задумане і не маючи відомостей про те, що ОСОБА_6 діє з відома правоохоронних органів і бере участь в оперативно-розшуковому заході, ОСОБА_4 , знаходячись в названому вище приміщенні, використовуваному для розваги і дозвілля, приблизно о 07 годині 11 хвилин незаконно передав ОСОБА_5 полімерний пакет з безбарвного полімерного матеріалу з лінійною застібкою з тим, що знаходиться усередині порошкоподібною речовиною, що містить у своєму складі психотропну речовину - амфетамін масою 0,21 грама, що складає значний розмір, отримавши від останнього в якості плати за наркотик 1000 рублів. Після чого підсудний був затриманий співробітниками УФСКН Росії по м. Москві безпосередньо на місці злочину, а передана психотропна речовина потім була вилучена з незаконного обігу.

Суд, заслухавши думку прокурора, який просив задовольнити клопотання Міністерства юстиції України, дослідивши матеріали клопотання, з метою забезпечення виконання в Україні покарання, призначеного громадянину України російським судом, керуючись статтею 9 Конституції України, статтями 9-11 Конвенції про передачу засуджених осіб 1983 року, статтями 606-610 Кримінального процесуального кодексу України, вважає за можливе привести у відповідність із законодавством України покарання, призначене ОСОБА_4 вироком Мєщанського районного суду м. Москви Російської Федерації від 27 січня 2015 року за вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст.30, п. «б» ч. 3 ст.228-1 (замах на незаконний збут психотропних речовин у приміщеннях, які використовують для розваг і дозвілля, вчинений у великому розмірі) КК РФ.

Здійснюючи процедуру приведення вироку Мєщанського районного суду м. Москви Російської Федерації від 27 січня 2015 року відносно ОСОБА_4 у відповідність із законодавством України, суд виходить із положень Конституції України, глави 46 КПК України, якими регламентовано визнання та виконання вироків судів іноземних держав та передача засуджених осіб, Конвенції про передачу засуджених осіб 1983 року, та норм Кримінального кодексу України.

Так, відповідно до вимог ч. 1 ст. 602 КПК України вирок суду іноземної держави може бути визнаний і виконаний на території України у випадках і в обсязі, передбачених міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Пунктом b) частини 1 статті 9 Європейської конвенції про передачу засуджених осіб визначено, що компетентні власті держави виконання вироку визнають вирок і таким чином замінюють міру покарання, призначену в державі визначення вироку, мірою покарання, передбаченою законодавством держави виконання вироку за такий самий злочин, згідно з положеннями статті 11.

Пунктами а), d) статті 11 Конвенції про передачу засуджених осіб встановлено, що при заміні вироку мають враховуватися зроблені щодо фактів висновки, які ясно викладені або припускаються в рішенні, ухваленому державою винесення вироку, а також не може посилюватися кримінальне покарання засудженої особи.

Крім того, умови передачі засуджених осіб і їх прийняття для відбування покарання визначені у ст. 606 КПК України, а порядок розгляду судом питання про приведення вироку суду іноземної держави у відповідність із законодавством України регламентований положеннями ст. 610 КПК України, відповідно до яких під час розгляду клопотання Міністерства юстиції України суд визначає статті (частини статей) закону України про кримінальну відповідальність, якими передбачена відповідальність за кримінальне правопорушення, вчинене засудженим громадянином України, і строк позбавлення волі, визначений на підставі вироку суду іноземної держави. При призначені строку покарання у виді позбавлення волі, що підлягає відбуванню на підставі вироку суду іноземної держави, суд дотримується тривалості призначеного таким вироком покарання, крім випадків, визначених у ч. 4 ст. 610 КПК України. При цьому суд, як це визначено у ч. 3 ст. 603 КПК України, не перевіряє фактичні обставини, встановлені вироком суду іноземної держави, та не вирішує питання щодо винуватості особи.

Статтею 606 КПК України визначаються умови передачі засуджених осіб для відбування покарання в Україні: якщо ця особа є громадянином держави виконання вироку; якщо вирок набрав законної сили; якщо на час отримання запиту про передачу засуджений має відбувати покарання упродовж як найменш шести місяців або якщо йому ухвалено вирок до ув`язнення на невизначений строк; якщо на передачу згоден засуджений або з урахуванням його віку або фізичного чи психічного стану на це згоден законний представник засудженого; якщо кримінальне правопорушення, внаслідок вчинення якого було ухвалено вирок, є злочином згідно із законодавством держави виконання вироку або було б злочином у разі вчинення на її території, за вчинення якого може бути призначено покарання у виді позбавлення волі; якщо відшкодовано майнову шкоду, завдану кримінальним правопорушенням, а в разі наявності - також процесуальні витрати; якщо держава ухвалення вироку і держава виконання вироку згодні на передачу засудженого.

ОСОБА_4 є громадянином України, останнє відоме місце проживання в Україні: АДРЕСА_2 .

ОСОБА_4 засуджено вироком Мєщанського районного суду м. Москви Російської Федерації від 27 січня 2015 року до покарання у вигляді 5 років позбавлення волі без позбавлення його права займати певні посади та займатися певною діяльністю, без штрафу з відбування покарання в виправній колонії суворого режиму, за вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст.30, п. «б» ч. 3 ст.228-1 КК РФ з застосуванням ст. 64 КК РФ (призначення покарання за наявності обставин, що пом`якшують покарання; призначення більш м`якого покарання, ніж передбачено законом).

ОСОБА_4 висловив бажання бути переданим в Україну, що підтверджується його письмовою заявою.

ОСОБА_4 засуджено за вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст.30, п. «б» ч.3 ст.228-1 (замах на незаконний збут психотропних речовин у приміщеннях, які використовуються для розваг і дозвілля, вчинений у великому розмірі) КК РФ з застосуванням ст. 64 КК РФ (призначення покарання за наявності обставин, що пом`якшують покарання; призначення більш м`якого покарання, ніж передбачено законом), що також є караним діянням відповідно до законодавства України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до довідки про відбуття строку покарання ОСОБА_4 початок строку 13 жовтня 2013 року, кінець строку 12 жовтня 2018 року, станом на 21 грудня 2016 року не відбутий строк покарання 1 рік 9 місяців 22 днів.

Разом з тим, відповідно до ч. 3 ст. 609 КПК України Міністерство юстиції України в разі прийняття рішення щодо прийняття громадянина України, засудженого судом іноземної держави, для подальшого відбування покарання на території України звертається до суду з клопотанням про приведення вироку суду іноземної держави у відповідність із законодавством України.

Відповідно до ч. 1 ст. 610 КПК України клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку суду іноземної держави у відповідність із законодавством України відповідно до ч.3 ст. 609 цього Кодексу розглядає суд першої інстанції за останнім відомим місцем проживання засудженої особи в Україні або за місцем знаходження Міністерства юстиції України.

Згідно з Розпорядженням Голови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 02 вересня 2014 року №27/0/38-14, розгляд справ, підсудних Калінінському районному суду м. Горлівки, здійснюється Слов`янським міськрайонним судом Донецької області.

Відповідно до діючого Кримінального кодексу України замах на незаконний збут наркотичних речовин у великому розмірі кваліфікується за ч.1 ст. 15, ч.2 ст. 307 Кримінального кодексу України. Санкція за цей злочин передбачає покарання від шести до десяти років позбавлення волі з конфіскацією майна.

Згідно ч. 1 ст. 15 КК України замахом на злочин є вчинення особою з прямим умислом діяння (дії або бездіяльності), безпосередньо спрямованого на вчинення злочину, передбаченого відповідною статтею Особливої частини цього Кодексу, якщо при цьому злочин не було доведено до кінця з причин, що не залежали від її волі. Ч. 2 ст. 15 КК України передбачено, що замах на вчинення злочину є закінченим, якщо особа виконала усі дії, які вважала необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від її волі.

Таким чином, за умови вчинення аналогічного кримінального правопорушення на території України, дії засудженого ОСОБА_4 мали бути кваліфіковані за ч.1 ст. 15, ч.2 ст. 307 Кримінального кодексу України, як замах на незаконний збут наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів у місцях, що призначені для проведення навчальних, спортивних і культурних заходів у великому розмірі.

Однак, відповідно до частини 3 статті 603 КПК України при розгляді клопотання Міністерства юстиції України про виконання вироку суду іноземної держави суд не перевіряє фактичні обставини, встановлені вироком суду іноземної держави, та не вирішує питання щодо винуватості особи. З огляду на викладене, з метою недопущення погіршення становища засудженого ОСОБА_4 , його дії, які полягали у замаху на незаконний збут наркотичних речовин у великому розмірі, відповідно до законодавства України, мають бути буквально кваліфіковані за ч.1 ст. 15, ч.2 ст. 307 Кримінального кодексу України.

Згідно з ч.5 ст.610 КПК України суд може також розглянути питання про виконання додаткового покарання, призначеного вироком суду іноземної держави. Невиконане додаткове покарання, призначене вироком суду іноземної держави, підлягає виконанню, якщо таке покарання за вчинення цього кримінального правопорушення передбачено законом України. Воно виконується в межах і в порядку, передбачених законодавством України.

Відповідно до ч.4 ст. 610 КПК України при визначенні строку покарання у виді позбавлення волі, що підлягає відбуванню на підставі вироку суду іноземної держави, суд дотримується тривалості призначеного таким вироком покарання, крім таких випадків:

1) якщо законом України про кримінальну відповідальність за кримінальне правопорушення максимальний строк позбавлення волі є меншим, ніж призначений вироком суду іноземної держави, суд визначає максимальний строк позбавлення волі, передбачений кримінальним законом України;

2) якщо строк покарання, призначений вироком суду іноземної держави, є меншим, ніж мінімальний строк, передбачений санкцією статті Кримінального кодексу України за відповідне кримінальне правопорушення, суд дотримується строку, визначеного вироком суду іноземної держави.

Тобто, незважаючи на те, що мінімальний строк покарання, передбачений санкцією ч.2 ст. 307 КК України є більшим, ніж покарання, призначене вироком суду Російської Федерації, суд дотримується строку, визначеного вироком суду Російської Федерації.

При призначені покарання обвинуваченому ОСОБА_4 до нього не застосоване додаткове покарання у виді позбавлення його права займати певні посади та займатися певною діяльністю, без штрафу з відбування покарання в виправній колонії суворого режиму.

Враховуючи, що відповідно до положень п. d ч.1 ст. 11 Конвенції про передачу засуджених осіб від 21 березня 1983 року, замінюючи вирок компетентний орган не повинен посилювати кримінальне покарання засудженій особі, а тому слід застосувати положення ст. 69 КК України(призначення більш м`якого покарання, ніж передбачено законом) та призначити засудженому покарання без застосування передбаченого ст. 307 ч.3 КК України обов`язкового додаткового покарання у виді конфіскації майна, з огляду на те, що судом іноземної держави додаткове покарання засудженому не призначалося.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 602, 603, 609, 610 КПК України, Конвенцією про передачу засуджених осіб (Страсбург, 21 березня 1983 року), суд, -

У Х В А Л И В:

Привести у відповідність із законодавством України вирок Мєщанського районного суду м. Москви Російської Федерації від 27 січня 2015 року, яким ОСОБА_4 засуджено до покарання у вигляді 5 років позбавлення волі без позбавлення його права займати певні посади та займатися певною діяльністю, без штрафу з відбування покарання в виправній колонії суворого режиму, за вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст.30, п. «б» ч.3 ст.228-1 КК РФ.

Вважати ОСОБА_4 засудженим за ч.1 ст. 15, ч.2 ст. 307 КК України із застосуванням ст. 69 КК на 5 (п`ять) років позбавлення волі без конфіскації майна.

Строк відбуття покарання ОСОБА_4 , відповідно до вироку Мєщанського районного суду м. Москви Російської Федерації від 27 січня 2015 року, при приведенні його у відповідність із законодавством України, рахувати з 13 жовтня 2013 року.

Запобіжний захід ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишити попередній - тримання під вартою.

Копію ухвали направити до Міністерства юстиції України та Державної пенітенціарної служби України.

Ухвала може бути оскаржена органом, що подав клопотання, особою, щодо якої вирішено питання про приведення вироку суду іноземної держави у відповідність із законодавством України, та прокурором до Апеляційного суду Донецької області через Слов`янський міськрайонний суд Донецької області протягом семи діб з моменту її проголошення, а засудженим - з моменту її вручення.

Суддя ОСОБА_1