Справа № 307/1820/16-к
А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д З А К А Р П А Т С Ь К О Ї О Б Л А С Т І
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

05.05.2017 року м. Ужгород
Апеляційний суд Закарпатської області в складі суддів: ОСОБА_1 (головуючого), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , при секретарі ОСОБА_4 , за участю прокурора ОСОБА_5 , обвинуваченої ОСОБА_6 , її захисника - адвоката ОСОБА_7 , представника потерпілого ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченої ОСОБА_6 на вирок Тячівського районного суду Закарпатської області від 27 грудня 2016 року, яким
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка та мешканка АДРЕСА_1 , громадянка України, з вищою освітою, агроном ДП «Хуст-Земля Карпати», розлучена, раніше не судима,
засуджена за ч.2 ст.358 КК України до штрафу в розмірі 50 (п`ятдесят) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.
Питання про речові докази вирішено в порядку ст.100 КПК України.
В с т а н о в и в :
Згідно вироку суду, ОСОБА_6 визнана винуватою і засуджена за те, що в другій декаді березня 2015 року, будучи згідно наказу №22 від 18 жовтня 2011 року призначеною на посаду агронома ДП «Хуст-Земля Карпат», що розташоване в м.Тячів по вул..Незалежності, 53, яка не є службовою особою та в межах своїх обов`язків здійснює професійну діяльність, пов`язану з наданням публічних послуг, діючи умисно та маючи на меті вчинення неправомірних дій, скориставшись наданими їй повноваженнями, внесла недостовірні відомості до офіційного документу - збірного кадастрового плану земельної ділянки, площею 0,2317 га, яка розташована в АДРЕСА_2 , а саме, достовірно знаючи, що на вказаній земельній ділянці знаходиться незакінчений будівництвом об`єкт фундамент під магазин, 13% готовності, який зареєстрований у встановленому законом порядку, умисно не зазначила відомості про даний фундамент в збірному кадастровому плані, хоча достовірно знала про це, оскільки особисто виїжджала до місцезнаходження зазначеної земельної ділянки, та таким чином підробила його, що в подальшому стало підставою прийняття незаконного рішення 2 сесією 7 скликання Нижньоапшанської сільської ради Тячівського району від 16 листопада 2015 року №7 про затвердження проекту землеустрою та передачу земельної ділянки у власність та оформлення свідоцтва про право власності на вказану земельну ділянку від 01 грудня 2015 року №48771426 за ОСОБА_9 .
В апеляційній скарзі обвинувачена ОСОБА_6 просить вирок Тячівського районного суду від 27.12.2016 року щодо неї скасувати та постановити новий, яким виправдати її за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.358 КК України. В обґрунтування своїх вимог вказує, що вирок суду є передчасним, а встановлені судом обставини не відповідають фактичним, оскільки нотаріальний договір, згідно якого ОСОБА_10 являється власником незакінченого будівництвом об`єкту фундаменту під магазин 13% готовності, відповідно до вимог ЦК України, не зареєстрований. Крім того зазначає, що в порушення вимог ст..374 КПК України, у мотивувальній частині вироку, суд першої інстанції не зазначив мотиви неврахування окремих доказів, зокрема, її пояснень про те, що на момент складання графічних даних їй не було відомо про розташування зазначеного в обвинуваченні об`єкту нерухомості та довідки про відсутність будь-якої реєстрації нерухомого майна за цією адресою. Вважає, що висновки суду про її винуватість у вчиненні злочину побудовані на припущеннях, які повинні були тлумачитись на її користь. На думку апелянта судом першої інстанції не встановлено її умислу, як обов`язкової складової кримінального правопорушення, що поставлено їй у вину, а також залишено поза увагою зміст посадової інструкції агронома ДП «Хуст-Земля Карпат» .
Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченої ОСОБА_6 , її захисника адвоката ОСОБА_7 , які підтримали апеляційну скаргу, думку прокурора та представника потерпілого ОСОБА_8 про законність вироку суду першої інстанції щодо ОСОБА_6 , дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи сторін, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга обвинуваченої ОСОБА_6 задоволенню не підлягає, виходячи з таких підстав.
Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Ці вимоги закону у кримінальному провадженні про обвинувачення ОСОБА_6 судом першої інстанції були дотримані.
Так, висновки суду про винуватість ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому злочину відповідають фактичним обставинам справи і підтверджуються сукупністю доказів, досліджених у судовому засіданні та наведеними у вироку.
ОСОБА_6 в судовому засіданні вину за ч. 2 ст. 358 КК України не визнала та показала, що, будучи агрономом ДП «Хуст-Земля Карпат» ТзОВ Хуст-Земля Карпат» у 2015 році виготовлявся проект із землеустрою щодо відведення земельної ділянки в с.Подішор Тячівського району у власність ОСОБА_9 . На час складання вказаних графічних матеріалів їй не було відомо, що на цій же земельній ділянці був розміщений незакінчений будівництвом об`єкт фундамент під магазин, 13% готовності, який належав ОСОБА_10 . Також зазначила, що розміри земельної ділянки вимірювали працівники-геодезисти без її участі, а в квітні-травні 2015 році під час складання вказаного проекту із землеустрою, вона особисто виїжджала оглянути дану земельну ділянку, однак проводила такий огляд, не заходячи на земельну ділянку, а з центральної дороги фундаменту не бачила. Не було відображено цього об`єкту й у програмі Google Maps, якою користувалася під час складання проекту із землеустрою.
Однак, із матеріалів кримінального провадження видно, що судом першої інстанції з дотриманням, передбачених процесуальним законом положень судового розгляду справи, досліджено усі наявні докази у справі, дано їм належну правову оцінку, яким спростовані такі показання обвинуваченої ОСОБА_6 .
Згідно вироку, винуватість ОСОБА_6 підтверджено наведеними показаннями потерпілого ОСОБА_10 , свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , які були безпосередньо допитані в судовому засіданні і підтвердили її вину.
Зокрема, потерпілий ОСОБА_10 ствердив, що в 2003 році придбав у Дібрівського споживчого товариства незакінчений будівництвом об`єкт - фундамент під магазин, 13% готовності. Земельну ділянку, на якій розташований вказаний фундамент обгородив сіткою, посадив на ній дерева та доглядав за нею.. Під час виготовлення документів права власності на вказану земельну ділянку, дізнався, що вона передана у приватну власність ОСОБА_9 .
Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні показав, що в 2015 році виконував обов`язки Нижньоапшанського сільського голови. В сільську раду із заявою про виділення земельної ділянки для ведення сільського господарства в с.Підошр звернулася ОСОБА_9 . На черговій сесії сільської ради ОСОБА_9 було надано дозвіл на розробку проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, а на наступній сесії - затверджений представлений ОСОБА_9 проект із землеустрою, виготовлений ДП «Хуст-Земля Карпат» та передану їй земельну ділянку у власність. Згодом в сільську раду звернувся ОСОБА_10 і представив документи, згідно яких на земельній ділянці, що була передана у власність ОСОБА_9 , розташоване належне йому нерухоме майно.
Свідок ОСОБА_12 землевпорядник Нижньоапшанської сільської ради також підтвердив, що проект із землеустрою представлений ОСОБА_9 щодо відведення у власність останній земельної ділянки в АДРЕСА_2 виготовлявся ДП «Хуст-Земля Карпат» , а ним, як землевпорядником погоджувався. Крім того ствердив, що під час погодження вказаного проекту, на земельну ділянку він не виїзджав, таку не оглядав, а погодився з даними, що були відображені в графічних матеріалах, що виготовлені ДП «Хуст-Земля Карпат» .
Аналогічні покази в судовому засіданні дав допитаний в якості свідка начальник відділу містобудування, архітектури та житлово-комунального господарства Тячівської РДА ОСОБА_16 .
Свідки ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , які є депутатами Нижньоапшанської сільської ради в судовому засіданні показали, що рішення у 2015 році про виділення ОСОБА_9 земельної ділянки у власність прийнято без обговорення, оскільки про жодний фундамент на вказаній земельній ділянці ніхто, в тому числі і землевпорядник, не доповідав.
Крім того, допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_17 , мешканець с.Подішор Тячівського району показав, що по АДРЕСА_2 розміщена земельна ділянка, на якій більше десяти років розташований фундамент, який добре видно з центральної дороги.
Вина ОСОБА_6 в сукупності з показами потерпілого та цих свідків підтверджується також іншими доказами, що містяться в матеріалах справи.
Зокрема, протоколом огляду місця події та доданою до нього фото таблицею від 25.05.2016 року земельної ділянки в АДРЕСА_3 , огородженої металевою сіткою, металевими стовпами і воротами. На вказаній земельній ділянці розташований фундамент, насип гравію та декілька палет з блоками.
Згідно Акту обстеження від 28.01.2016 року земельна ділянка , що розташована в АДРЕСА_2 , площею 0,20 га, по периметру огороджена парканом металевої сітки. На цій земельній ділянці паралельно з дорогою, знаходиться бетонна споруда (фундамент ) розміром : 26,6м. довжиною та 12,3м.шириною, садові насадження в кількості по 10 штук з кожної сторони земельної ділянки та 4 ялинки.
Договором купівлі-продажу від 11 .01.2003 року стверджується, що Дібрівське споживче товариство продало ОСОБА_10 незакінчену будівництвом будівлю (фундамент) під магазин, 13% готовності, що знаходиться в АДРЕСА_4 .
Відповідно до пункту 2.1.2 статуту ДП «Хуст-Земля Карпат», предметом діяльності підприємства являється складання проектів відведень земельних ділянок у власність або користування тощо та підготовка документів, що посвідчують вказані права.
Згідно наказу ДП «Хуст-Земля Карпат» ТзОВ «Хуст-Земля Карпат» №22 від 18.10.2011 року ОСОБА_6 прийнята на посаду агронома з 18.10.2011 року.
Згідно посадової інструкції агронома ДП «Хуст-Земля карпат» ТзОВ «Хуст-Земля Карпат», з якою ОСОБА_6 ознайомлена 01.06.2011 року, агроном бере участь у розробленні технічної документації із землеустрою, виконує роботу зі збирання, оброблення і накопичення вихідних матеріалів, науково-технічної документації, готує описи робіт, таблиці та інші технічну документацію. Агроном має право, в межах своєї компетенції, повідомляти безпосередньому керівнику про всі недоліки виявлені в процесі його діяльності, та вносити пропозиції щодо їх усунення; отримувати особисто від фахівців інших структурних підрозділів інформацію та документи, необхідні для виконання його посадових обов`язків.
Згідно Акту встановлення та погодження зовнішніх меж земельної ділянки та Акту прийомупередачі межових знаків на зберігання, ОСОБА_6 була присутня при проведенні встановлення в натурі межі землекористування за адресою: АДРЕСА_2 , та прийомі-передачі межових знаків на вказану земельну ділянку. .
Судом першої інстанції оглянуто фотографії та карту с.Нижня Апша (с.Подішор) з супутника на веб-сайті Яндекс, з якої вбачається, що на земельній ділянці, що була передана у приватну власність ОСОБА_9 , видно фундамент.
Таким чином, дослідивши в судовому засіданні усі докази у справі та оцінивши їх у відповідності до вимог кримінального процесуального закону суд першої інстанції вірно дійшов висновку, що у діях ОСОБА_6 міститься склад злочину, передбачений ч.2 ст.358 КК України - складання працівником юридичної особи будь-якої форми власності, яка не є службовою особою, завідомо підроблених офіційних документів, які посвідчують певні факти, що мають юридичне значення або надають певні права.
Посилання обвинуваченої ОСОБА_6 в апеляційній скарзі на однобічність та неповноту дослідження обставин справи, не ґрунтується на матеріалах справи і доказах, які досліджено судом. . Це твердження спростовується сукупністю зібраних по справі та наведених у вироку доказів, зокрема, показаннях потерпілого, свідків, письмових та речових доказах.
Виходячи з наведеного колегія суддів вважає, що на підставі тих доказів, які були предметом перевірки в судовому засідання, судом першої інстанції з достатньою повнотою з`ясовано всі обставини, які могли мати істотне значення для правильного вирішення справи.
Таким чином, всупереч твердженням обвинуваченої про її невинуватість у складанні завідомо підробленого офіційного документа, який посвідчує певні факти, що мають юридичне значення та надають певні права, судом ретельно перевірялась, і обґрунтовано визнана неспроможною.
Апеляційні доводи обвинуваченої ОСОБА_6 про те, що судом першої інстанції не взято до уваги те, що договір, згідно якого ОСОБА_10 являється власником незакінченого будівництвом об`єкту фундаменту під магазин, не зареєстрований, не спростовує її винуватості у вчинення інкриміновано злочину.
Безпідставними є і доводи апеляційної скарги обвинуваченої про нібито залишення судом першої інстанції поза увагою зміст її посадових обов`язків як агронома ДП «Хуст-Земля Карпат», оскільки такі судом ретельно досліджувались .
Крім того, всупереч твердженню обвинуваченої ОСОБА_6 в апеляційній скарзі, суд першої інстанції дав оцінку її показам та обґрунтував чому не взяв їх до уваги. Як видно з вироку суду, проаналізувавши зазначені показання обвинуваченої, незважаючи на заперечення своєї причетності до скоєного кримінального правопорушення, суд першої інстанції мотивовано спростував їх, об`єктивними та достовірними, на думку колегії суддів, доказами.
Наведені у вироку докази, на думку апеляційного суду, зокрема, документи, свідчать про безпосередню участь ОСОБА_6 у їх підготовці та внесенні до них даних, в тому числі пов`язаних із оглядом земельної ділянки, і які вказують на те, що вона усвідомлювала небезпечний характер свого діяння, передбачала його суспільно-небезпечні наслідки і бажала їх настання, тобто діяла з прямим умислом на підроблення офіційного документа, тому посилання в апеляції на відсутність умислу в її діях є необґрунтованим.
Як видно, об`єктивних, допустимих та достовірних доказів на підтвердження доводів, викладених захисником обвинуваченого в апеляційній скарзі надано не було ні обвинуваченою, ні захисником, і такі не були встановлені судом апеляційної інстанції.
Як видно із вироку при обранні ОСОБА_6 покарання суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винної, її позитивну характеристику, обставини за яких було вчинено злочин і призначив їй покарання у виді штрафу згідно санкції ч.2 ст.358 КК України.
Таке покарання ОСОБА_6 відповідає вимогам ст. 65 КК України, є необхідним і достатнім для її виправлення і попередження нових злочинів.
Істотних порушень кримінального процесуального закону, які передбачені ст.412 КПК України та які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, не встановлено.
На думку колегії суддів при розгляді кримінального провадження щодо ОСОБА_6 , судом першої інстанції були встановлені і досліджені всі обставини, з`ясування яких мало істотне значення для правильного вирішення цього провадження, а тому доводи апеляційної скарги про недоведеність її винуватості у вчиненні злочину та про постановлення виправдувального вироку, є безпідставними.
З врахуванням наведеного, апеляційна скарга обвинуваченої ОСОБА_6 задоволенню не підлягає.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 405, 407, 419 КПК України, апеляційний суд
п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Тячівського районного суду Закарпатської області від 27 грудня 2016 року щодо неї - без змін.
Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення її апеляційним судом.

Судді: