печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
14 грудня 2016 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участі заявника ОСОБА_3 ,

представника заявника адвоката ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві судове провадження за клопотанням ОСОБА_3 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 07.09.2016 у кримінальному провадженні № 0001811 від 13.07.2016,-

В С Т А Н О В И В:
У провадження Печерського районного суду м. Києва 23.11.2016 надійшло клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна накладеного за клопотанням прокурора міжрегіональної групи прокурорів у кримінальному провадженні № 0001811 прокурора відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях прокуратури Вінницької області молодшого радника юстиції ОСОБА_6 , ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 07.09.2016, а саме на грошові кошти в сумі 1350 доларів США вилучених 02.09.2016 під час проведення обшуку за місцем проживання підозрюваного ОСОБА_7 .
В обґрунтування вимог клопотання вказав, що кошти, які були вилучені 02.09.2016 під час проведення обшуку за місцем проживання підозрюваного ОСОБА_7 та на які в подальшому 07.09.2016 було накладено арешт ухвалою слідчого судді, належать заявнику, проте у зв`язку з обставинами які склалися на той час, вказані кошти він залишив на тимчасове зберігання своєму родичу - ОСОБА_7 , у зв`язку з чим просив скасувати накладений арешт та повернути йому кошти.
У судовому засіданні заявник та його представник, вимоги клопотання підтримали з підстав викладеному у ньому, і просили задовольнити.
Прокурор у судовому засіданні проти вимог клопотання заперечував у повному обсязі, вказавши, що вимоги заявника є безпідставними та на даний час підстави, які слугували для накладення арешту на майно не відпали та продовжують існувати, у зв`язку з чим наявна об`єктивна необхідність у дії вказаного заходу забезпечення кримінального провадження.
Слідчий суддя, дослідивши матеріали провадження, приходить до наступного висновку.
Департаментом спеціальних розслідувань Генеральної прокуратури України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001811 від 13.07.2016 за підозрою ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 1 ст. 364, ч. 1 ст. 371, ч. 2 ст. 372 КК України.
02.09.2016 на підставі ухвали слідчого судді проведено обшук за місцем проживання підозрюваного ОСОБА_7 , та вході якого вилучено окрім іншого, грошові кошти в сумі 1350 доларів США.
03.09.2016 тимчасово вилучені речі визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.
Ухвалою слідчого судді від 07.09.2016 р. накладено арешт, окрім іншого на грошові кошти в сумі 1350 доларів США, які були вилучені під час проведення обшуку у підозрюваного ОСОБА_7 за місцем його проживання.
Під час судового розгляду клопотання про накладення арешту підозрюваний ОСОБА_7 повідомив, що вилучені грошові кошти належать його дядьку. Свідок ОСОБА_3 в судовому засіданні повідомив, що вилучені в ході обшуку у підозрюваного ОСОБА_7 14 купюр схожих на долари США загальною сумою 1350 доларів США належать йому та були передані на тимчасове зберігання підозрюваному у зв`язку з необхідністю від`їзду з міста Києва, проте слідчий суддя не встановив обставин, які б свідчили про приналежність вказаних коштів свідку та наклав арешт.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Заходи забезпечення кримінального провадження, зокрема арешт майна, носить у собі тимчасовий характер.

Відповідно до ч.1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.
Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Виходячи із аналізу викладеного, вказана норма пов`язує право слідчого судді на скасування арешту майна, із можливістю надання учасникам процесу, доказів та відомостей, які вказуватимуть, що арешт накладено необґрунтовано або в його застосуванні відпала потреба та доведеності перед слідчим суддею їх законності та переконливості.
Водночас, статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Згідно ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Аналізуючи доводи клопотання про скасування арешту на майно, слідчий суддя приходить до висновку, що означені доводи не вказують на необґрунтованість накладення арешту на майно та не доводять, що в подальшому в застосуванні арешту відпала потреба.

При постановленні ухвали про накладення арешту слідчим суддею були досліджені обставини на які заявник посилається у поданому ним клопотання про скасування арешту майна, враховано правову підставу для арешту майна, наслідки арешту майна для інших осіб, розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

При зверненні до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту грошових коштів, заявником не було надано належних та допустимих доказів, які б свідчили, про приналежність грошових коштів в сумі 1350 доларів США вилучених 02.09.2016 останньому.
Таким чином, слідчий суддя вважає, що заявником на даній стадії кримінального провадження, в силу принципу змагальності сторін не доведено необґрунтованість накладення арешту на майно та не доведено відсутність потреби в застосуванні такого заходу, а відтак слідчий суддя не знаходить підстав для задоволення клопотання.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 167, 170-175, 309 КПК України,-
У Х В А Л И В :
Клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 07.09.2016 у кримінальному провадженні № 0001811 від 13.07.2016 залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1