№ 5-3435ск14
П О С Т А Н О В А

26 грудня 2016 року м. Київ

Суддя судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ ОСОБА_1 , розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_2 на вирок Подільського районного суду міста Києва від 26 грудня 2013 року та ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 25 березня 2014 року щодо нього,

ВСТАНОВИЛА:

Постановою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18 листопада 2016 року відмовлено засудженому ОСОБА_2 у витребуванні кримінальної справи щодо нього із зазначенням недоліків, допущених при подачі касаційної скарги 31.10.2016р. та надано місячний строк для їх усунення.
В постанові суду було вказано, що засуджений, зазначаючи в касаційній скарзі на те, в чому полягає незаконність оскаржуваних судових рішень, заперечував правильність встановлення фактичних обставин справи, вказував на однобічність та неповноту досудового та судового слідства, що у відповідності з вимогами ст. 398 КПК України не є предметом перевірки суду касаційної інстанції.
На адресу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ засуджений повторно надіслав касаційну скаргу від 07.12.2016р. в межах наданого судом місячного строку, однак вказані недоліки не усунув та припустився нових.
Так, всупереч вимогам ст. 350 КПК України, ОСОБА_2 повторно, зазначаючи в касаційній скарзі на те, в чому полягає незаконність оскаржуваних судових рішень, по суті посилається на неповноту й однобічність судового розгляду справи, а також оспорює фактичні обставини справи, що відповідно до вимог ст. 398 КПК 1960 року не може бути підставами для скасування або зміни судових рішень у касаційному порядку.
Також, у повторнійкасаційній скарзі засудженого не міститься обґрунтування необхідності скасування оскаржуваних судових рішень на підставах, передбачених ст. 398 КПК 1960 року, з огляду на положення статей 370-372 цього Кодексу, крім того у скарзі відсутні вимоги до суду касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги, які передбачені у ст. 396 КПК України 1960 року.
Тому, згідно ч. 2 ст. 388 КПК України справа не витребовується, якщо скарга відповідно до вимог ст. 350, ч. 2 ст. 383, ст. 384, ч. 2 ст. 386, ч. 1 ст. 398 цього Кодексу не може бути предметом розгляду суду касаційної інстанції.
Крім того, постановою Подільського районного суду міста Києва від 09 березня 2016 відновлено засудженому ОСОБА_2 строк на касаційне оскарження вищевказаних судових рішень.
Засудженим ОСОБА_2 була подана касаційна скарга до спецчастини виправної колонії 31 жовтня 2016 року та 01 листопада 2016 року надіслана до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, в якій він зазначив невірні відомості, що ухвала Подільського районного суду м. Києва від 09.03.2016 року про відновлення строку на касаційне оскарження була ним отримана 28.10.2016 року.
В той же час, наведену постанову засуджений ОСОБА_2 отримав особисто під підпис 18.03.2016 року, а не 28.10.2016 року, що підтверджується відомостями надісланими з Київського слідчого ізолятора, які надійшли до ВССУ 22.11.2016 року, вже після ухвалення постанови ВССУ від 18.11.2016 року.
Тому, засуджений подав касаційну скаргу після спливу відновленого постановою Подільського районного суду м. Києва від 09.03.2016 року строку на касаційне оскарження, оскільки, даний строк закінчився 09.06.2016 року з огляду на ч. 2 ст. 386 КПК України.
При цьому, поновлення строку не є компетенцією суду касаційної інстанції, вказаний строк може бути відновлений у випадках і порядку, передбачених ст. 353 КПК України судом, який постановив вирок.
І за таких обставин касаційна скарга засудженого ОСОБА_2 не може бути предметом касаційного розгляду.
На підставі викладеного та керуючись ст. 386 КПК України від 28 грудня 1960 року та п. 15 розділу ХІ Перехідних положень до КПК України від 13.04.2012 року

ПОСТАНОВИЛА:

Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_2 на вирок Подільського районного суду міста Києва від 26 грудня 2013 року та ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 25 березня 2014 року щодо нього, визнати такою, що не підлягає розгляду.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1