10.04.2017
Справа № 494/250/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10.04.2017 року м. Березівка
Березівський районний суд Одеської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора - ОСОБА_3 ,
потерпілої - ОСОБА_4 ,
обвинуваченої ОСОБА_5 ,
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українка, уродженка м.Березівка Одеської області з середньою освітою, одружена, зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судима.
в скоєні кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 125 Кримінального кодексу України зі змінами та доповненнями (далі КК України);
ВСТАНОВИВ:
05.02.2017 року приблизно о 18:30 год. ОСОБА_5 , перебуваючи за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , в ході сварки з ОСОБА_4 з мотивів неприязних відносин, умисно, тримаючи в правій руці металеву кочергу, нанесла ОСОБА_4 два удари в область лівої частини голови та один удар в область правої частини голови, та декілька ударів по тулубу та кінцівках, в результаті чого спричинила легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, у вигляді закритої внутрішньочерепної травми, закритого перелому носових кісток та легкі тілесні ушкодження у вигляді лівої нижньої кінцівки. Вказані травми відносяться до легких тілесних ушкоджень, що викликали короткочасний розлад здоров`я.
На розгляд суду досудовим слідством внесено обвинувачення ОСОБА_5 у заподіянні умисного легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, тобто у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 125 КК України.
Судом встановлено, що з урахуванням обвинувачення, внесеного на розгляд суду, вказаними умисними діями ОСОБА_5 заподіяла умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, тобто вчинила злочин, передбачений частиною другою статті 125 КК України.
Відповідно до положень частини третьої статті 349 Кримінально-процесуального кодексу України зі змінами та доповненнями (далі КПК України), з урахуванням того, що усі сторони просили суд про однаковий порядок дослідження доказів, що полягав у дослідженні пояснень обвинуваченого та письмових характеризуючих доказів, наданих суду та за відсутності заперечень сторін, з урахуванням розуміння сторін обставин справи, змісту цих обставин, за відсутності сумнівів у добровільності їх позиції, роз`яснивши сторонам правові наслідки таких їх дій про те, що вони будуть позбавлені права оскаржити вирок в апеляційному порядку з підстав не встановлення обставин, доказів про які суду сторони не надали, суд задовольнив вказані клопотання і встановив порядок дослідження доказів, про який просили сторони.
Крім того, суд з`ясував, що обвинувачена правильно розуміє зміст наданих їй прав та правові наслідки відмови від таких, що виходить також і з вимог п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи "Відносно спрощеного кримінального правосуддя" та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, ст. 349 КПК України, які передбачають, що суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.
В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_5 визнала вину у вчиненні злочину передбаченого частиною другою статті 125 КК України та надала суду пояснення про те яким чином нею було скоєно кримінальне правопорушення, що вона щиро розкаюється у вчинені злочину та просила суд призначити їй найменш суворе покарання.
Відповідно до статті 65 КК України при призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину та особу обвинуваченого, яка не перебуває на психоневрологічному обліку, раніше не судима, за місцем мешкання характеризується посередньо. Перебуває з 31.12.2007 року на наркологічному обліку внаслідок вживання алкоголю, згідно довідки №70 від 14.02.2017 року.
Відповідно до пункту 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 № 7 "Про практику призначення судами кримінального покарання" рішення суду має бути повністю самостійним і не ставитись у залежність від наведених в обвинувальному висновку обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання.
До обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_5 передбачених статтею 66 КК України, суд відносить визнання вини та щире каяття.
На думку суду, ціллю вказаного зізнання та щирого каяття є можливість отримання більш м`якого покарання, що є природним правом кожного обвинуваченого, яким вони скористались.
Обставини, які обтяжують обвинуваченому покарання згідно статті 67 КК України не встанволено.
Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24 жовтня 2003 р. №7 у вироку суд обговорює питання призначення покарання. Так, державний обвинувач просив суд призначити обвинуваченій ОСОБА_5 покарання за частиною другою статті 125 КК України у виді громадських робіт на строк 240 годин. ОСОБА_5 , просила застосувати мінімальне покарання. Потерпіла у судовому засідання просила найсуворіше покарати ОСОБА_5 , оскільки вона постійно знущається над нею.
У відповідності до ст.8 ч.1 Конституції України в Україні діє принцип верховенства права. Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини " передбачено, що суди при розгляді справ застосовують Конвенцію та практику суду як джерело права.
Разом з цим, суд при призначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_5 враховує таку пом`якшуючу покарання обставину, як щире каяття, оскільки обвинувачена визнала вину у інкримінованому їй злочині, надала показання, які відповідають обставинам, викладеним у обвинувальному акті, що свідчить про наявність належної критичної оцінки своєї протиправної поведінки та про готовність нести кримінальну відповідальність.
До вказаного висновку суд прийшов також, виходячи із висновків Європейського суду з прав людини, викладених у рішенні в справі «Орлов проти України» від 11.02.2016 року, відповідно до яких «… національні суди за жодних обставин не повинні дозволяти випадків, за яких завдання тілесних і моральних страждань залишатиметься безкарним. Це важливо для забезпечення громадської впевненості у принципі верховенства права і його підтримки, а також у попередженні будь-яких ознак толерантності органів влади до незаконних дій або співучасті у них».
При цьому суд також враховує, що відповідно до ст.50 КК України покарання є заходом примусу та полягає в передбаченому законом обмеженні прав та свобод засудженого та у відповідності до ч.2 ст.50 КК України має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Злочин вчинений обвинуваченою є дійсно небезпечним, оскільки посягає на життя та здоров`я потерпілої особи. Однак мета покарання - це те, чого прагне держава, застосовуючи його, щодо особи, яка вчинила злочин. Покарання повинно володіти силою впливу та стримування, що полягає не у жорстокості, а у невідворотності та можливої швидкості.
Враховуючи вищевикладене, зважаючи на наявність пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обвинуваченої обставин, наданих суду відомостей щодо особи обвинуваченої, тяжкості вчиненого нею злочину відповідно до статті 12 КК України, позицію державного обвинувача та самої обвинуваченої, думку потерпілої, з врахуванням ставлення обвинуваченої до вчиненого діяння та наслідків діяння, а саме: що вона щиро розкаялась у скоєному, визнала свою провину, усвідомила протиправну поведінку, виявляє жаль з приводу вчиненого злочину, а також з урахуванням думки потерпілої ОСОБА_4 , яка просить покарати обвинувачену відповідно до закону, суд вважає, що необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченої ОСОБА_5 та попередження вчинення нею нових злочинів, є призначення покарання за ч.2 ст.125 КК України у виді громадських робіт в межах санкції цієї статті, що на переконання суду відповідатиме меті покарання, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між захищуваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності, і захистом інтересів потерпілої.
Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.
Цивільний позов по справі не заявлений. Витрати пов`язані із залученням експертів у кримінальному провадженні відсутні.
Суд також вважає, що речовий доказ, а саме: металеву кочергу, яка знаходиться у камері схову речових доказів Березівського ВП Лиманського ВП ГУНП в Одеській області необхідно знищити.
Керуючись ст.ст. 368,370, 374 КПК України, статтею 125 КК України, суд,-
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 125 КК України та призначити покарання у виді 240 (двохсот сорока) годин громадських робіт.
Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.
Цивільний позов по справі не заявлений. Витрати пов`язані із залученням експертів у кримінальному провадженні відсутні.
Речовий доказ, а саме: металеву кочергу, яка знаходиться у камері схову речових доказів Березівського ВП Лиманського ВП ГУНП в Одеській області необхідно знищити.
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Одеської області через Березівський районний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження, а в разі подачі апеляції - з моменту винесення рішення апеляційним судом.
Копію вироку негайно вручити учасникам судового провадження.
Суддя ОСОБА_1