ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 вересня 2017 року м. Одеса

Малиновський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

секретарів судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участі прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6

потерпілого ОСОБА_7

представників потерпілого адвокатів ОСОБА_8 , ОСОБА_9

перекладача ОСОБА_10

захисників ОСОБА_11 , ОСОБА_12

обвинувачених ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0004039 від 25.06.2013 року по обвинуваченню:

ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеси, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, маючого на утримані двох малолітніх дітей, працюючого експедитором у приватному підприємстві, раніше не судимого, зареєстрованого: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2

у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.146, ч.2 ст.189 КК України,

ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця Одеської області, селища Любашівка, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, раніше судимого в 2003 році за ч.3 ст.185, ч.3 ст.187, 70 КК України до 7-ми років позбавлення волі звільнився 15.07.2009 року умовно-достроково на 6 місяців 11 днів, зареєстрованого: Одеська область, Любашівський район, с.Солтанівка, проживаючого за адресою: АДРЕСА_3

у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.146, ч.2 ст.189 КК України,
ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який народився в с. Орєхово, Ачхой-Мартановського району Чечено-Інгушскої Автомномної Республіці Російської Федерації, громадянина Російської Федерації, чеченця, з середньою освітою, одруженого, раніше не судимого, проживавшого за адресою: АДРЕСА_4

у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.146, ч.2 ст.189 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
25.06.2013 року, приблизно в період часу з 15 до 16 години, ОСОБА_13 , вступивши в попередню змову з ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та ОСОБА_19 (кримінальне провадження відносно останнього закрито 09.02.2016 року у зв`язку зі смертю), на автомобілі «Мерседес Бенц», державний номер НОМЕР_1 прибули до будинку №42 по вул.Ген.Петрова в м.Одесі, де зустріли потерпілого ОСОБА_7 , у якого стали вимагати сісти з ними до їх транспортного засобу, з метою прибуття до іншого місця для подальшого обговорення питань, пов`язаних з колишньою роботою останнього.

Коли ОСОБА_7 відмовився сідати до транспортного засобу, на якому прибули обвинувачені, ОСОБА_15 продемонстрував потерпілому стартовий пістолет, який знаходився за поясом, а ОСОБА_19 ніж, який тримав в руці.

Подолавши опір ОСОБА_7 , умисно та проти волі останнього, ОСОБА_14 , ОСОБА_19 та ОСОБА_15 посадили потерпілого до салону автомобіля «Мереседес Бенц, д/н НОМЕР_1 , за кермом якого знаходився ОСОБА_13 та стали рухатися по вулицям міста Одеси.

Однак, на вул. Гастело, коли ОСОБА_15 вийшов з автомобілю, то був затриманий співробітниками міліції, які вилучили у нього стартовий пістолет та розкладний ніж, а в подальшому також був затриманий транспортний засіб, де знаходились ОСОБА_13 , ОСОБА_19 , ОСОБА_14 та насильно утримувався потерпілий ОСОБА_7 .

Будучи допитаними, обвинувачені ОСОБА_13 та ОСОБА_14 свою провину у вчиненні вищеописаного злочину визнали частково.

Так, обвинувачений ОСОБА_13 вказав, що з потерпілим ОСОБА_7 знайомий, приблизно з 2008 року, разом працювали експедиторами в ТОВ «Укрпромтранс», взаємовідносини були як робочі, так і приятельські, зустрічалися сім`ями.

З ОСОБА_15 знайомий з 2000 року, а ОСОБА_14 та ОСОБА_19 до 25.06.2013 року взагалі не знав.

Після звільнення ОСОБА_7 з роботи в березні-квітні 2013 року, весь об`єм роботи останнього перейшов йому. В зв`язку з цим виникали питання, пов`язані з оформленням документів на вантажі в порту, у вирішенні яких йому необхідна була допомога за якою він звертався до потерпілого, однак той на дзвінки не відповідав.

21.06.2013 року він направив ОСОБА_7 на телефон СМС - повідомлення з пропозицією зустрітися, однак той відмовився.

25.06.2013 року, близько 16 години зустрівся з ОСОБА_15 , який попрохав підвезти до аеропорту та по дорозі забрати своїх знайомих. Він керував автомобілем «Мерседес», д/н НОМЕР_1 , до якого незабаром сіли ОСОБА_14 та ОСОБА_19 . В подальшому все ж таки вирішив заїхати додому до ОСОБА_7 та поспілкуватись з приводу питань по роботі.

Коли заїхали до двору, де мешкав потерпілий, той як раз виходив зі свого автомобілю, та він того попрохав пересісти до його автомобілю, щоб поговорити. Коли потерпілий пересів до його автомобілю, вони поїхали в напрямку аеропорту. По дорозі, на прохання ОСОБА_7 передавав тому свій мобільний телефон для здійснення дзвінка дружині. Крім нього с потерпілим більше ніхто не спілкувався та гроші ніхто не вимагав. Біля ТЦ «Аеропортівський» ОСОБА_15 вийшов з автомобілю та незабаром він побачив, що того затримали співробітники міліції. Розвернувшись, повернувся назад до співробітників міліції для з`ясування причин затримання ОСОБА_15 , однак всім було запропоновано вийти з автомобіля та надати документи. В подальшому їх не відпускали, т.я. у ОСОБА_15 були виявлені якісь предмети. Йому дзвонив їх з ОСОБА_7 спільний знайомий - ОСОБА_20 , який цікавився де вони знаходяться. Потім на місце приїхали ще співробітники міліції, а також ОСОБА_20 та ОСОБА_21 , з яким він також був знайомий, телерепортери та в подальшому всі були доставлені до відділу міліції.

Зазначив, що у ОСОБА_7 гроші не вимагав, погроз не висловлював, інші обвинувачені фізичний вплив до потерпілого не застосовували, наміру на викрадення не мали, однак вказав, що можливо в грубій формі ОСОБА_7 було запропоновано пересісти до його автомобілю.

Чому потерпілий звинувачує його у вимаганні грошей - не може пояснити, однак допускає, що той вважає його винуватим у звільненні з роботи.

Обвинувачений ОСОБА_14 підтвердив, що раніше як з потерпілим, так і з ОСОБА_13 та ОСОБА_15 знайомий не був, а вперше побачив 25.06.2013 року. ОСОБА_19 знав на протязі тривалого часу та той був знайомий з ОСОБА_15 .

Влітку 2013 року, приблизно о 14 годині, коли вони з ОСОБА_19 на вулиці очікували ОСОБА_15 , той під`їхав на автомобілі «Мерседес», за кермом якого знаходився ОСОБА_13 . ОСОБА_15 запропонував поїхати в район аеропорту, де в якомусь кафе поговорити з приводу питань будівництва, якими на той час вони займалися. Погодившись, сіли до автомобілю, після чого ОСОБА_13 сказав, що необхідно заїхати до компаньйона по роботі на декілька хвилин.

Коли заїхали у двір якогось будинку, він з ОСОБА_19 пішли купити води, а коли повернулись, то ОСОБА_13 вже розмовляв з потерпілим та говорив тому сісти в їх автомобіль. Так як потерпілий квапився, він та ОСОБА_19 підійшли до того та в жорсткій формі сказали сісти в автомобіль, після чого той злякався та сів до автомобілю. В руках, крім пляшки з водою, інших предметів у нього не було. По дорозі, з потерпілим спілкувався тільки ОСОБА_13 , говорили про контейнери.

Коли під`їхали до будинку, де проживав ОСОБА_15 , той вийшов, однак незабаром був затриманий співробітниками міліції. Побачивши це, ОСОБА_13 розвернув автомобіль та вони під`їхали до співробітників міліції, щоб з`ясувати причину затримання ОСОБА_15 , після чого всім наказали вийти з автомобілю та надати документи. В подальшому вони щось очікували тривалий час.

Бачив як ОСОБА_13 передавав потерпілому мобільний телефон та той дзвонив дружині.

Зазначив, що фізичного насилля до потерпілого не застосовувалось, ножем та пістолетом тому ніхто не погрожував. Про те, що ОСОБА_15 мав при собі пістолет, стало відомо після затримання останнього.

Суд критично оцінює показання обвинувачених ОСОБА_13 та ОСОБА_14 в частині заперечення демонстрації ножа та пістолета при примушуванні ОСОБА_7 сісти до транспортного засобу, т.я. після затримання у ОСОБА_15 були виявлені саме ніж та пістолет, що в цій частині співвідноситься з показаннями потерпілого про обставини злочину.

Обвинувачений ОСОБА_15 після оголошення обвинувального акта, свою провину у вчинені злочинів, передбачених ч.2 ст.146, ч.2 ст.189 КК України не визнав, однак допитати його по обставинам кримінального провадження суду не надалось можливим у зв`язку зі смертю останнього ( а.с.74 том 1).

Однак, винуватість обвинувачених ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 у вчинені злочину, передбаченого ч.2 ст.146 КК України підтверджується наступними, дослідженими судом, доказами.

Показаннями потерпілого ОСОБА_7 , який пояснив, що з ОСОБА_13 знайомий з 2007 року по сумісній роботі експедиторами в ТОВ «Укрпромтранс», інших обвинувачених раніше не знав.

До 2012 року тісно з ОСОБА_13 не спілкувався, однак в подальшому їх стосунки стали дружніми та в кінці 2012 року він запрошував останнього з дружиною до себе на новосілля.

На початку 2013 року ОСОБА_13 скаржився на стан здоров`я та нестачу грошей, в зв`язку з чим він передав тому в борг 3 000 доларів США без оформлення розписки.

З роботи звільнився в квітні 2013 року за власним бажанням. Однак, перед звільненням ОСОБА_13 висловлював претензії, що він начебто багато заробив грошей та чи не хоче з ним поділитися. В подальшому з ОСОБА_13 не зустрічався.

Приблизно 11.05.2013 року на його мобільний телефон надійшло СМС- повідомлення з погрозою викрасти сім`ю, про що він розповів своєї дружині та знайомим.

Перед 25.06.2013 року від ОСОБА_13 надійшло СМС - повідомлення, в якому той просив зустрітися по роботі, на що він відмовився також СМС- повідомленням.

Коли 25.06.2013 року після 15 години на автомобілі заїжджав до свого будинку, побачив ОСОБА_14 , ОСОБА_19 та ОСОБА_15 , які стали підходити до його автомобіля. Однак він проїхавши далі, зупинився біля іншого будинку, а коли вийшов, то побачив автомобіль «Мерседес» за кермом якого був ОСОБА_13 , який перегородив йому виїзд. До нього одразу підійшли ОСОБА_14 , ОСОБА_19 та ОСОБА_15 , який запитав чи знайомий він з ОСОБА_13 та сказав, що начебто він себе негарно веде і необхідно поговорити в автомобілі, на що він відмовився та запропонував поговорити на вулиці.

Однак ОСОБА_19 та ОСОБА_14 почали на нього кричати, нецензурно висловлюватись, схопили за руки та стали насильно садити до автомобілю «Мерседес». В руках ОСОБА_14 бачив ніж, а у ОСОБА_15 за поясом штанів побачив рукоятку від пістолету. Де знаходився в цей час ОСОБА_13 не бачив.

Насильно посадивши його в автомобіль за кермом якого був ОСОБА_13 , поїхали по вул.І.Рабіна. При цьому ОСОБА_14 та ОСОБА_19 сиділи з ним на задньому сидінні по різні боки, а він всередині та хтось з них приставляли до його тіла ніж. Він почав просити зупинитися та поговорити чи заїхати до ресторану, де поговорити, однак обвинувачені не погоджувались, стали на нього кричати, а ОСОБА_15 сказав, що він начебто винен ОСОБА_13 60 000 доларів США, що підтвердив останній.

Також він пропонував обвинуваченим забрати техпаспорт на свій автомобіль, щоб тільки його відпустили.

На вулиці, де розташований супермаркет «Аеропортівський», з автомобіля вийшов ОСОБА_15 та попросив почекати. В цей час до автомобілю підійшли співробітники міліції «Беркут» та запропонували всім надати документи та вийти. Про те що з ним сталося, відразу повідомив працівників «Беркута».

Причин обумовлювати ОСОБА_13 та інших обвинувачених не має, гроші він нікому не винен. Вважає, що ОСОБА_13 завів в оману інших обвинувачених з приводу нечебто його боргових зобов`язань.

Підтвердив, що після того як до них підійшли співробітниками міліції, він попрохав у ОСОБА_13 телефон, з якого подзвонив своїй дружині, вказавши що знаходиться на роботі, однак та відповіла, що все бачила та вже повідомила в міліцію.

В той день був одягнутий у футболку сірого кольору та вважає, що пошкодження з правої сторони футболки утворилося від дії ножа, який приставляли обвинувачені.

Показаннями свідка ОСОБА_22 , яка при допиті слідчому надала неправдиві відомості про своє прізвище та назвалась як ОСОБА_23 , яка пояснила, що знайома з потерпілим та його дружиною.

25.06.2013 року після обіду бачила, як потерпілий ОСОБА_7 під`їжджав на своєму автомобілі до будинку, де проживав.

В подальшому побачила, що з іншого автомобіля вийшло три особи, які почали заштовхувати ОСОБА_7 на заднє сидіння свого автомобіля, який знаходився поруч, після чого виїхали з двору. Про це вона одразу повідомила дружині потерпілого по телефону. В руках незнайомих осіб будь-яких предметів не бачила.

Показаннями свідка ОСОБА_24 - дружини потерпілого, яка вказала, що ОСОБА_13 знає як бувшого співробітника чоловіка та той зі своєю дружиною був у них вдома. Інших обвинувачених не знає.

25.06.2013 року, приблизно в 14 год. 30хв. 14 год. 45 хв., бачила як чоловік під`їхав до будинку, де вони проживали, однак зупинився біля іншого під`їзду. Потім до чоловіка під`їхав автомобіль «Мерседес» за кермом якого знаходився ОСОБА_13 , з якого вийшло три особи, скрутили чоловікові руки за спину, посадили в автомобіль та поїхали. При цьому у незнайомих осіб бачила якийсь блискучий предмет. Вона одразу подзвонила знайомим ОСОБА_25 та ОСОБА_21 , а потім в міліцію.

В цей же день її повідомили, що автомобіль в який посадили чоловіка затримали та вона давала свідчення співробітникам УБОЗ, куди її викликали. Тілесних ушкоджень у чоловіка не бачила.

Також вказала, що чоловік звільнився з роботи, т.я. посварився з ОСОБА_13 .

Показаннями свідка ОСОБА_26 співробітника міліції, який пояснив, що особи обвинувачених ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_19 йому знайомі у зв`язку з доставленням в кінці літа 2013 року до Малиновського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області з вул.Гастело в м.Одесі, де був зупинений автомобіль «Мерседес» по повідомленню про насильницьке утримання людини. В автомобілі сиділо троє чоловіків ззаду та водій за кермом. Особа чеченської зовнішності перед цим вийшла з автомобілю.

Потерпілий повідомив, що його насильно посадили та утримують в транспортному засобі, вимагаючи значну суму грошей, після чого була викликана слідчо-оперативно група та всі особи доставлені до райвідділу. Чоловік чеченської зовнішності також був затриманий, у якого були виявлені ніж та пістолет. Затримані будь-яких пояснень не давали.

Також свідок пояснив, що потерпілий знаходився в автомобілі на задньому сидінні, але де саме не пам`ятає та на момент затримання автомобіль «Мерседес» стояв та не рухався. Підтвердив, що автомобіль «Мерседес» самостійно повернувся до того місця, де перед цим вийшов чоловік чеченської зовнішності.

Вказав, що на потерпілому тілесних ушкоджень не бачив, а якщо такі були б, то він би помітив.

Допитаний свідок ОСОБА_25 пояснив, що обвинувачених бачив 25.06.2013 року, приблизно о 16 годині, коли ті насильно забирали потерпілого ОСОБА_7 , з яким він знаходився в дружніх відносинах.

В цей день заїхав в двір, де проживав ОСОБА_7 за адресою АДРЕСА_5 , де побачив потерпілого та трьох осіб біля нього, а також автомобіль «Мерседес», який перегороджував виїзд автомобілю потерпілого.

Бачив як з правої сторони від потерпілого були двоє обвинувачених, у одного з яких в руці був ніж, а у чоловіка кавказької зовнішності за поясом штанів бачив рукоятку пістолета. Все спостерігав з відстані, приблизно 20-25 метрів.

Посадивши ОСОБА_7 до автомобілю, обвинувачені виїхали з двору дому. Про що йшла мова між потерпілим та обвинуваченими не чув, а тільки визначив, що розмова була на підвищених тонах. Одразу йому подзвонила дружина потерпілого, яка повідомила що все бачила з вікна квартири, а він в свою чергу подзвонив в УБОЗ та повідомив що сталося

ОСОБА_27 подальшому був присутнім на місці затримання обвинувачених по вул.Гастело м.Одеси, біля супермаркету «Аеропортівський».

Предмет який приставляли до боку потерпілого сприйняв як ніж. Коли прибув на місце затримання обвинувачених, то потерпілий відмовлявся писати заяву про вчинений злочин, побоюючись погроз та наслідків, однак він настояв, щоб той написав заяву. Також бачив, що футболка потерпілого з правої сторони була пошкоджена. В розмові, потерпілий повідомив, що в цей день обвинувачені вимагали 60 000 доларів США та те, що вимагання мало місце і раніше.

Суд критично оцінює показання свідка ОСОБА_25 у зв`язку з наявністю обставин, які дають підстави для сумніву у правдивості його показань.

Так, в ході судового розгляду за клопотанням сторони захисту судом були отримані роздруківки телефонних розмов свідка ОСОБА_25 25.06.2013 року та залучені спеціалісти для роз`яснення отриманої інформації.

Так, опитаний в якості спеціаліста ОСОБА_28 , після ознайомлення з отриманими судом в результаті тимчасового доступу документами вказав, що 25.06.2013 року о 15 год.45 хв. на мобільний телефон свідка ОСОБА_25 дійсно здійснювався дзвінок абонента ОСОБА_24 , однак свідок перебував на той час в зоні дії базової станції, розташованої біля торгового центру «Середньофонтанский»( в радіусі 1 км). В період часу з 15 год.45 хв. до 16 год.07 хв. абонент ОСОБА_25 перебував в районі базової станції «Одесса-Малая»(а.с.248-250 том 1).

З огляду на вищенаведені обставини суд визнає показання свідка недостовірними та не визнає їх в якості доказу обставин злочину.

Повідомленням оператора «102» від 25.06.2013 року, з якого вбачається, що о 16 год. 40 хвилин 25.06.2013 року дружина потерпілого ОСОБА_24 повідомила, що невідомі особи силою відвезли(забрали) її чоловіка.

а.с.5 том 2

Протоколом прийняття заяви потерпілого ОСОБА_7 від 25.06.2013 року про вжиття заходів до ОСОБА_13 та трьох невідомих осіб, які 25.06.2013 року, близько 15 години 24 хвилин, погрожуючи ножем та пістолетом, насильно посадили його в автомобіль «Мерседес» та вимагали гроші в сумі 60 000 доларів США.

а.с.6-7 том 2

Висновком експерта №218 від 24.08.2013 року, відповідно з яким ніж, вилучений при огляді місця події 25.06.2013 року холодною зброєю не являється, є ножем туристичним, який відноситься до господарських ножів, виготовлений заводським способом.

а.с.199-204 том 2

Висновком експерта №127-Д/299-Б/952-Х від 03.09.2013 року про те, що вилучений 25.06.2013 року в ході огляду місця події пістолет є стандартним шумовим пістолетом та до категорії вогнепальної зброї не відноситься.

а.с.215-225 том 2

Відповідно до протоколу огляду предметів від 18.09.2013 року, при огляді футболки, добровільно виданої потерпілим ОСОБА_7 , на її задній частині в районі поясу біля шву виявлено пошкодження у вигляді прорізу, довжиною 4 см, «Г» подібного вигляду.

а.с.153, 231-232 том 2

В ході судового розгляду також досліджувалась вищезазначена футболка потерпілого ОСОБА_7 , який вказав що саме в нею він був одягнений 25.06.2013 року, однак зробити висновок, що пошкодження на футболці утворилося саме в результаті прикладання ножа неможливо, у зв`язку з відсутністю експертних досліджень про механізм утворення пошкодження.

Крім того, в ході досудового розслідування потерпілий ОСОБА_7 на предмет наявності тілесних ушкоджень не освідувався, а в місці пошкодження цілісності тканини футболки слідів схожих на кров при візуальному огляді виявлено не було як слідчим, так і судом, а експертні дослідження з цього приводу також проведені не були.

При судовому розгляді не надалось можливим дослідити протокол огляду місця події від 25.06.2013 року(а.с.9-11 том.2), у зв`язку з чим був допитаний в якості свідка слідчий ОСОБА_29 , який пояснив, що особи обвинувачених знає у зв`язку з виїздом 25.06.2013 року в якості чергового слідчого Малиновського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області на місце події - на вул. Гастело в м.Одесі по повідомленню про викрадення людини.

Ним складався протокол огляду місця події, в якому помилково зазначено час проведення огляду - з 14 годин 20 хв. по 16 год. 20 хв., т.я. огляд було закінчено приблизно о 17-18 годині.

Вказав, що в ході огляду вилучався пістолет та розкладний ніж. На футболці потерпілого бачив пошкодження-розріз, однак це не було зафіксовано, т.я. огляд потерпілого не проводився.

Потерпілий пояснював, що обвинувачені погрожували ножем та пістолетом, вимагали гроші, т.я. той був комусь винен.

Однак, коли суд надав можливість свідку оголосити протокол огляду місця події від 25.06.2013 року, останній не зміг його прочитати у зв`язку з чим, суд був позбавлений можливості дослідити наданий стороною обвинувачення доказ та з`ясувати, що саме було зафіксовано, виявлено та вилучено в результаті проведення зазначеної процесуальної дії. Тому з цих підстав вказаний доказ суд не може визнати належним.

Враховуючи показання обвинувачених, потерпілого та свідків, суд вважає, що вилучення у ОСОБА_15 ножа та пістолета мало місце, та поза розумним сумнівом є достовірно встановленою обставиною.

Відповідно до обвинувального акта ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 також було висунуто обвинувачення у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.189 КК України, а саме в тому, що вони, а також ОСОБА_19 , діючи разом, навмисно, з корисливих мотивів вирішили викрасти ОСОБА_7 з метою подальшого вимагання від останнього грошових коштів в сумі 60 000 доларів США. Маючи на меті вказаний злочинний намір, ОСОБА_13 зустрівся 25.06.2013 року в невстановленому місці в м.Одеса, де запропонував своїм знайомим ОСОБА_15 , ОСОБА_14 та ОСОБА_19 , за його дорученням під його керівництвом, викрасти ОСОБА_7 , з метою вимагання від останнього грошових коштів в сумі 60 000 доларів США, на що ОСОБА_15 , ОСОБА_14 та ОСОБА_19 дали свою згоду. Далі, за взаємною згодою, ОСОБА_13 , ОСОБА_15 , ОСОБА_14 та ОСОБА_19 розподілили між собою ролі, згідно яких ОСОБА_13 , керуючи автомобілем «Мерседес Бенц», державний номер НОМЕР_1 , під`їде до двору будинку АДРЕСА_5 , де мешкає ОСОБА_7 , та разом з ОСОБА_15 , ОСОБА_14 та ОСОБА_19 будуть чекати появи ОСОБА_7 , та при появі останнього, ОСОБА_15 , ОСОБА_14 та ОСОБА_19 з застосуванням до ОСОБА_7 фізичного насилля, викрадуть його та помістять останнього до автомобіля. ОСОБА_13 в цей час буде залишатися в автомобілі та буде спостерігати за обстановкою, та у випадку виникнення небезпеки попередить ОСОБА_15 , ОСОБА_14 та ОСОБА_19 про виникнення небезпеки, та в подальшому у випадку викрадення ОСОБА_7 вони разом на автомобілі «Мерседес Бенц», державний номер НОМЕР_1 перевезуть його до іншого місця де стануть вимагати від ОСОБА_7 грошові кошти в сумі 60 000 доларів США.

25.06.2013 року, в період з 15 год. до 16 год. 40 хв., маючи заздалегідь розроблений план скоєння злочину, ОСОБА_15 спільно з ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_19 , діючи умисно, з корисливих мотивів, реалізуючи свій злочинний намір, згідно розробленого ними плану по викраденню ОСОБА_7 , під`їхали на автомобілі «Мерседес Бенц», державний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_13 до будинку АДРЕСА_5 , де в`їхавши до двору вказаного будинку, побачили ОСОБА_7 , який знаходився біля свого автомобілю та вільно пересувався, під`їхали до останнього та заблокували виїзд його автомобіля, після чого ОСОБА_15 , ОСОБА_14 та ОСОБА_19 вийшли з автомобіля, а ОСОБА_13 залишився в автомобілі спостерігати за обстановкою. Далі ОСОБА_15 , маючи при собі стартовий пістолет, який не є вогнепальною зброєю, підійшли до ОСОБА_7 та вказавши останньому на пістолет, який знаходився у нього за поясом, став погрожувати застосувати вказаний пістолет, який ОСОБА_7 сприйняв як справжню зброю, та наказав ОСОБА_7 сісти до автомобілю «Мерседес Бенц», д/н НОМЕР_1 . В той же час ОСОБА_19 та ОСОБА_14 стали по обидві сторони біля ОСОБА_7 , тим самим позбавили ОСОБА_7 змоги вільно пересуватися, та погрожуючи йому ножем, який не є холодною зброєю, наказали сісти до вказаного автомобіля. ОСОБА_7 на наказ сісти до автомобіля відмовився, після чого ОСОБА_19 разом з ОСОБА_14 , застосувавши до останнього силу, та погрозу фізичної розправи, взяли ОСОБА_7 за руки та насильно помістили його в салон автомобіля, тим самим викрали ОСОБА_7 . Після чого, коли ОСОБА_7 знаходився в салоні автомобіля, та коли ОСОБА_13 на автомобілі виїхав з місця скоєння злочину та направився в сторону виїзду з м.Одеса, під час руху ОСОБА_13 , ОСОБА_15 , ОСОБА_14 та ОСОБА_19 , погрожуючи застосувати до ОСОБА_7 насилля, почали вимагати від останнього грошові кошти в сумі 60 000 доларів США. Та коли вони рухалися по вул.Гастело м.Одеси, були зупинені працівниками міліції.

Дії ОСОБА_13 , ОСОБА_15 та ОСОБА_19 кваліфіковані як вимагання передачі чужого майна, з погрозою застосування насилля над потерпілим, за попередньою змовою групою осіб, а ОСОБА_14 також як вчинення повторного злочину за тими ж кваліфікуючими ознаками.

В ході судового розгляду всі обвинувачені свою провину у вчинені зазначеного злочину не визнали та категорично заперечували про вимагання у потерпілого грошових коштів та застосування до останнього у зв`язку з цим будь-якого насилля.

Дослідивши та проаналізувавши надані державним обвинуваченням докази, давши їм оцінку, суд прийшов до висновку, що обвинувачення за ч.2 ст.189 КК України недоведене, а ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 підлягають виправданню за цим звинуваченням виходячи з наступного.

Так, твердження потерпілого ОСОБА_7 про вимагання обвинуваченими у нього передачі 60 000 доларів США, крім показань самого потерпілого, буд-якими іншими об`єктивними доказами, а також показаннями свідків не підтверджені. В ході судового розгляду не було встановлено дій з боку обвинувачених, які могли б свідчити про їх попередню змову на вимагання, а також учинення інших дій, як б підтверджували такі наміри.

Як було встановлено, всі дії обвинувачених були направлені на насильницьке, проти волі потерпілого, примушування останнього слідувати з ними до певного місця, тобто на незаконне позбавлення волі.

Крім того, з урахуванням конкретних обставин кримінального провадження, а саме: дружніх стосунків між потерпілим та обвинуваченим ОСОБА_13 ; не доведеності знайомства до 25.06.2013 року ОСОБА_13 з ОСОБА_14 та ОСОБА_19 та попередньої їх змови на вчинення вимагання; телефонне повідомлення 21.06.2013 року ОСОБА_13 . ОСОБА_7 про намір зустрічі з приводу питань пов`язаних з роботою; надання ОСОБА_13 свого мобільного телефону потерпілому для розмови з дружиною; не намагання обвинувачених уникнути зустрічі з співробітниками правоохоронних органів та інші обставини, у своїй сукупності, не співвідносяться та знаходяться в протиріччі з доводами потерпілого ОСОБА_7 про вимагання у нього грошових коштів, а стороною обвинувачення з цього приводу відповідних доказів не надано.

Дії ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 суд кваліфікує за ч.2 ст.146 КК України як незаконне позбавлення волі, вчинене за попередньою змовою групою осіб.

При цьому суд не погоджується з визначеною стороною обвинувачення кваліфікацією дій ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 як викрадення людини.

Так, як встановлено, всі дії обвинувачених були направлені на незаконне позбавлення волі потерпілого, що виразилось в примусовому поміщенні останнього до транспортного засобу, триманні його там, де він не бажав перебувати та не мав змоги вільно залишити.

Судом не були встановлені мотиви та дії зі сторони обвинувачених, які могли б свідчити про їх намір на викрадення потерпілого.

При визначенні ОСОБА_13 покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, першу судимість, знаходження на утриманні двох малолітніх дітей, відсутність як пом`якшуючих, так і обтяжуючих покарання обставин та приходить до висновку, що необхідним та достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів, буде призначення покарання з випробуванням.

Визначаючи покарання ОСОБА_14 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, наявність непогашеної судимості, сімейний стан, відсутність обставин, які пом`якшують покарання, обставину, що обтяжує покарання рецидив злочинів та, приймаючи до уваги обставини справи та стан здоров`я, приходить до висновку що необхідним та достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів буде призначення покарання з випробуванням.

Кримінальне провадженні відносно обвинуваченого ОСОБА_15 за ч.2 ст.146 КК України підлягає закриттю на підставі п.5 ч.1 ст.284 КПК України у зв`язку зі смертю.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_7 підлягає залишенню без розгляду на підставі п.5 ч.1 ст.207 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 369, 373, 374, 376 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винуватим у вчинені злочину, передбаченого ч.2 ст.146 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 3(три) роки.

На підставі ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_13 від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі, встановивши іспитовий строк на 1 /один/ рік 6/шість/ місяців.

Відповідно до ч.1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_13 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання або роботи
За пред`явленим обвинуваченням у вчинені злочину, передбаченого ч.2 ст. 189 КК України ОСОБА_13 визнати невинуватим та виправдати.

До вступу вироку в законну силу, обрати ОСОБА_13 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання та покласти на нього обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме: не відлучатися з населеного пункту, в якому він проживає чи перебуває без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання та роботи.

ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_2 визнати винуватим у вчинені злочину, передбаченого ч.2 ст.146 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 5/п`ять/ років.

На підставі ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_14 від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі, встановивши іспитовий строк на 2 /два/ роки.

Відповідно до ч.1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_14 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання або роботи
За пред`явленим обвинуваченням у вчинені злочину, передбаченого ч.2 ст. 189 КК України ОСОБА_14 визнати невинуватим та виправдати.

До вступу вироку в законну силу, запобіжний захід ОСОБА_14 залишити у вигляді застави(а.с.121, 127 том 2).

ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_3 визнати винуватим у вчинені злочину, передбаченого ч.2 ст.146 КК України.

На підставі п.5 ч.1 та ч.7 ст.284 КПК України кримінальне провадження відносно ОСОБА_15 закрити у зв`язку зі смертю останнього.

За пред`явленим обвинуваченням у вчинені злочину, передбаченого ч.2 ст. 189 КК України ОСОБА_15 визнати невинуватим та виправдати.

Запобіжний захід, обраний ОСОБА_15 у вигляді застави скасувати. Внесену заставу у розмірі 22 940 гривень, після вступу вироку в законну силу, повернути особі яка внесла заставу або родичам засудженого.

Стягнути з ОСОБА_13 та ОСОБА_14 в дохід держави процесуальні витрати по 1 762 грн.20 коп. з кожного.

Речові докази: футболку(а.с.233-234 том 2) - залишити у потерпілого ОСОБА_7 ; пістолет та складний ніж (а.с.229-230 том 2) знищити.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Одеської області на протязі тридцяти днів з дня його проголошення.

Копія вироку після його оголошення негайно вручається засудженому та прокурору.

СУДДЯ: ОСОБА_1