Справа № 369/1410/17
Провадження № 1-кп/369/247/17
УХВАЛА
Іменем України
10.02.2017 року м. Київ
Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4 ,

провівши підготовче судове засідання у кримінальному провадженні № 000126 від 19.02.2016 року за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Донецьк, українця, громадянина України, який має вищу освіту, одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 191, ч. 1 ст. 366 КК України, -

встановив:
07.02.2017 року до Києво-Святошинського районного суду Київської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 000126, затверджений прокурором Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_3 .

Відповідно до правової кваліфікації, вказаної в обвинувальному акті, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 191, ч. 1 ст. 366 КК України, тобто у закінченому замаху на розтрату чужого майна шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, та у внесенні службовою особою завідомо неправдивих відомостей в офіційні документи.

В підготовчому судовому засіданні прокурор Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_3 просив призначити судовий розгляд у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 191, ч. 1 ст. 366 КК України на підставі обвинувального акту.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_4 заявив клопотання про повернення обвинувального акту прокурору за відсутності сформульованого обвинувачення, що перешкоджає реалізації права на захист, оскільки з пред`явленого ОСОБА_5 обвинувачення за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 191 КК України не зрозуміло яка вартість майна, яке ОСОБА_5 мав намір розтратити та які саме обставини, які не залежали від його волі, завадили йому довести злочин до кінця, а так само не зрозуміло, в які саме офіційні документи ОСОБА_5 та які саме неправдиві відомості були внесені ОСОБА_5 , що стало підставою кваліфікації його дій за ч. 1 ст. 366 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_5 повністю підтримав клопотання свого захисника, представник Києво-Святошинського ВУ ЖКГ при вирішенні питання про можливість призначення судового розгляду кримінального провадження поклався на розсуд суду.

За таких обставин суд, вислухавши учасників судового засідання, вивчивши обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000126, приходить до наступного висновку.

Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам КПК України.

Відповідно до ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним документом, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим ст. 291 КПК України, яка в свою чергу містить вичерпний перелік відомостей, які повинен містити обвинувальний акт і вони є обов`язковими для їх виконання слідчим і прокурором.

Зокрема, згідно з п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті КК України та формулювання обвинувачення.

У відповідності до ч. 1 ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться в межах висунутого особі обвинувачення відповідно до обвинувального акту, який є важливим процесуальним документом і основою для захисту обвинуваченого в суді.

Європейський суд з прав людини у справі «Абрамян проти Росії» від 09.10.2008 року зазначив, що у тексті підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчиненні злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення (рішення від 19.12.1989 року у справі «Камасінскі проти Австрії» №9783/82, п. 79). Крім того, Суд констатував, що положення підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого розгляду (рішення від 25.03.1999 року у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції», п.52).

Проте, під час підготовчого судового засідання у кримінальному провадженні № 0000126 від 19.02.2016 року встановлено, що обвинувальний акт, затверджений 07.02.2017 року прокурором Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_3 , не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, оскільки висунуте обвинувачення є неконкретним.

Так, відповідно до сформульованого ОСОБА_5 обвинувачення за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 191 КК України ОСОБА_5 , перебуваючи на посаді начальника управління першого заступника генерального директора Києво-Святошинського виробничого управління житлово-комунального господарства (далі Києво-Святошинського ВУЖКГ) згідно наказу № 11-к від 13.03.2012 року, та виконуючи обов`язки генерального директора Києво-Святошинського ВУЖКГ згідно наказу № 152-к від 04.12.2013 року, таким чином будучи наділеним організаційно-розпорядчими та адміністративно-господарськими функціями та згідно з ч. 3 ст. 18 КК України являючись службовою особою, маючи прямий умисел, спрямований на розтрату чужого майна шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, та діючи в інтересах ТОВ «А.С.-Груп», 01.06.2015 року у невстановленому досудовим розслідуванням точний час та в невстановленому досудовим розслідуванням місці, уклав з ТОВ «А.С.-Груп» договір купівлі-продажу № 01, відповідно до якого ТОВ «А.С.-Груп» зобов`язано передати у власність Києво-Святошинського ВУЖКГ, а Києво-Святошинськ ВУЖКГ прийняти та оплатити належний ТОВ «А.С.-Груп» на праві приватної власності транспортний засіб: бульдозер (марка ДЗ-171.1.-3, модель Т-170.00, заводський номер НОМЕР_1 , базовий номер 99897), за ціною 100000 (сто тисяч) гривень, без застережних недоліків, які значно знижують цінність, або можливість використання транспортного засобу за цільовим призначенням, який скріпив печаткою Києво-Святошинського ВУЖКГ, після чого 01.06.2015 року у невстановлений досудовим розслідуванням точний час та невстановленому досудовим розслідуванням місці, склав та підписав акт прийому передачі техніки (бульдозера) згідно з договором № 01 від 01.06.2015 року, на підтвердження того, що ТОВ «А.С.-Груп» переданий, а Києво-Святошинським ВУЖКГ прийнятий бульдозер марки ДЗ-171.1-03, модель Т-170.00, рік випуску 1991, заводський номер 2058, базовий номер 99897, згідно якого техніка (бульдозер) відповідно передана та прийнята без пошкоджень в технічно справному стані, який теж скріпив печаткою Києво-Святошинського ВУЖКГ.

Таким чином, ОСОБА_5 вчинив усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця розтрати чужого майна майна Києво-Святошинського виробничого управління житлово-комунального господарства, шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, але даний злочин не було закінчено ОСОБА_5 з причин, які не залежали від його волі, оскільки Києво-Святошинське ВУЖКГ кошти за вказаний бульдозер ТОВ «А.С.-Груп» не перерахувало, а згідно наказу № 66-к від 16.12.2015 Києво-Святошинського ВУЖКГ, ОСОБА_5 звільнений за угодою сторін з 16.12.2015 року.

На думку суду таким чином сформульоване обвинувачення не містить даних про те, яке саме майно Києво-Святошинскього ВУ ЖКГ бульдозер чи 100000 грн. ОСОБА_5 намагався розтратити, які дії, які він вважав необхідними для доведення злочину до кінця, виконав, та з яких причин, які не залежали від його волі, злочин не було доведено до кінця.

При цьому, при формульовані обвинуваченні ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 366 КК України прокурором зазначено, що на момент укладення договору купівлі-продажу та акту прийому-передачі від 01.06.2015 року, право власності на бульдозер марки ДЗ-171.1-03, модель Т-170.00, рік випуску 1991, заводський номер 2058, базовий номер 99897, за ТОВ «А.С.Груп» в Державній інспекції сільського господарства в Київській області та в Державній інспекції сільського господарства в м. Києві не зареєстровано, крім того, документи на бульдозер марки ДЗ-171.1-03, модель Т-170.00, рік випуску 1991, заводський номер 2058, базовий номер 99897, під час підписання договору купівлі-продажу № 01 від 01.06.2015 року та акту прийому-передачі техніки (бульдозера) згідно з договором № 01 від 01.06.2015 в.о. генерального директора Києво-Святошинського ВУЖКГ, начальником управління першим заступником генерального директора Києво-Святошинського ВУ ЖКГ ОСОБА_5 отримані не були, разом з тим ним були підписані вищевказані документи, що таким чином підтверджувало викладені в них відомості, які є недостовірними та не відповідали дійсності, що є службовим підробленням внесенням службовою особою завідомо неправдивих відомостей до офіційних документів.

Проте, поза увагою прокурора залишилось, що обвинувачення за ч. 1 ст. 366 КК України не містить вказівки на те, які конкретні завідомо неправдиві відомості були внесені ОСОБА_5 до договору купівлі-продажу та акту прийому-передачі від 01.06.2015 року.

Відсутність сформульованого обвинувачення порушує право обвинуваченого ОСОБА_5 , передбачене п. 1 ч. 3 ст. 42 КПК України, знати, у вчиненні якого кримінального правопорушення його обвинувачують.

Отже, за таких обставин суд прийшов до висновку, що прокурором у відповідності до вимог кримінального процесуального закону ОСОБА_5 не сформульоване конкретне обвинувачення, що унеможливлює судовий розгляд кримінального провадження, у зв`язку з чим обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору через його невідповідність вимогам п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 291, п. 3 ч. 3 ст. 314, ст. ст. 371, 372, 376 КПК України, суд -

ухвалив:
Клопотання захисника ОСОБА_4 задовольнити.

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000126 від 19.02.2016 року за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 191, ч. 1 ст. 366 КК України, повернути прокурору Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_3 як такий, що не відповідає вимогам КПК України.
Ухвала може бути оскаржена протягом 7 (семи) діб з моменту її оголошення до Апеляційного суду Київської області.

Суддя ОСОБА_1