Справа № 496/2105/17
Провадження № 1-кп/496/227/17
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 cерпня 2017 року Біляївський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілих ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в місті Біляївка в залі суду кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та громадянина Грузії, грузина, який має середню освіту, не працюючого, неодруженого, має доньку ОСОБА_7 , 2016 р.н., раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1, 2 ст. 185 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_6 обвинувачується в тому, що він 21 травня 2017 року, біля 01 год. 30 хв., перебуваючи у селі Усатове, Біляївського району Одеської області, в провулку перший Курортний напроти будинку № 1 побачив припаркований автомобіль марки ВАЗ 2106 державний номерний знак НОМЕР_1 .

В подальшому, з метою таємного викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, ОСОБА_6 переконавшись, що за його протиправними діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу підійшов до вказаного автомобіля та відкривши його капот, з моторного відсіку забрав акумулятор «Ista» 60 Ah, вартістю 1000 грн., який належить ОСОБА_4 та з місця події зник, розпорядившись тим самим викраденим майном на власний розсуд.

Своїми умисними злочинними діями ОСОБА_6 спричинив потерпілому ОСОБА_4 матеріальну шкоду на загальну суму 1000 грн.

Крім того, 21 травня 2017, біля 01 год. 40 хв. ОСОБА_6 , перебуваючи у с. Усатове, Біляївського району Одеської області, на вулиці Леніна напроти будинку № 69 побачив припаркований автобус марки «Mercedes-Benz» державний номерний знак НОМЕР_2 .

В подальшому, з метою таємного викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, діючи повторно, ОСОБА_6 переконавшись, що за його протиправними діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу підійшов до вказаного автобусу та відкривши задні двері зайшов до його салону, звідки забрав акумулятор «Extrеme» 100 Ah, вартістю 2000 грн., буксирувальний трос довжиною 6 метрів, вартістю 500 грн. та металевий двосторонній гайковий ключ на «13», вартістю 50 грн., які належать ОСОБА_5 та з місця події зник, розпорядившись тим самим викраденим майном на власний розсуд.

Своїми умисними злочинними діями ОСОБА_6 спричинив потерпілому ОСОБА_5 матеріальну шкоду на загальну суму 2550 грн.

Під час досудового розслідування, на підставі положень ст. 468 КПК України, 26 червня 2017 року між ОСОБА_6 та потерпілими ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , було укладено угоду про примирення у рамках даного кримінального провадження, у зв`язку з чим прокурором, на виконання вимог ч. 1 ст. 474 КПК України, направлено до суду обвинувальний акт з підписаною сторонами угодою.

З вказаної угоди від 26 червня 2017 року вбачається, що її сторони - підозрюваний ОСОБА_6 та потерпілі ОСОБА_4 , ОСОБА_5 у кримінальному провадженні № 0000560 дійшли згоди щодо формулювання підозри та її правової кваліфікації, яка ніким не оспорюється. ОСОБА_6 повністю визнає свою винуватість у вчиненому кримінальному правопорушенні; сторони угоди зазначили істотні для даного кримінального провадження обставини, зокрема, пом`якшуючу покарання ОСОБА_6 щире каяття. Сторони угоди узгодили призначення покарання підозрюваному ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 185 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 1 рік, за ч. 2 ст. 185 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 2 роки. Відповідно до ч.1 ст. 70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, визначити остаточне покарання у вигляді позбавлення волі на 2 роки. На підставі ст. 75 КК України, звільнити від відбування покарання з випробувальним строком на 1 рік, разом і з покладенням обов`язків, передбачених п. п. 2, 3, 4 ч. 1 ст. 76 КК України.

В угоді зазначено, що її сторонам роз`яснені наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені ст. 476 КПК України.

Ухвалою суду від 07 липня 2017 року, згідно ч. 1 ст. 314 КПК України, призначено підготовче судове засідання, на розгляд у якому, винесено питання регламентовані ст. ст. 314-316, 474 КПК України та безпосередньо можливості затвердження укладеної угоди.

Обвинувачений ОСОБА_6 , в підготовчому судовому засіданні, розуміючи надані йому законом права на справедливий судовий розгляд і наслідки укладення та затвердження угоди про примирення; характер пред`явленого обвинувачення, щодо якого він визнає себе винуватим; вид покарання, який буде до нього застосований у разі затвердження угоди судом, наслідки затвердження угоди та права визначені ч. 5 ст. 474 КПК України, просив суд затвердити угоду про примирення і призначити узгоджену в ній міру покарання, при цьому беззастережно визнав себе винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1, 2 ст. 185 КК України, в повному обсязі сформульованого обвинувачення та зазначив, що в повній мірі розуміє наслідки не виконання останньої, визначені ст. 476 КПК України.

Потерпілий ОСОБА_4 розуміючи наслідки укладення та затвердження угоди, визначені ст. 473 ч. 1 п. 2 КПК України, у підготовчому судовому засіданні пояснив, що укладення угоди є добровільним, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, наполягав на затвердженні угоди про примирення.

Потерпілий ОСОБА_5 , який є стороною угоди про примирення, розуміючи наслідки укладення та затвердження угоди, визначені ст. 473 ч. 1 п. 2 КПК України, у підготовчому судовому засіданні, просив затвердити угоду, запевняв суд, що укладення угоди є добровільним, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, просив затвердити угоду.

Прокурор ОСОБА_3 в підготовчому судовому засіданні, зауважив, що при укладенні даної угоди були дотримані вимоги і правила КПК України та КК України, тож просив цю угоду затвердити і призначити узгоджену в угоді міру покарання.

На виконання вимог ст. 474 КПК України, судом з`ясовано обставини, які дають змогу впевнитися в тому, що обвинувачені усвідомлюють свої права, наслідки укладення і затвердження угоди, характер обвинувачення, вид покарання, яке буде до них застосовано, а також усвідомлюють наслідки невиконання угоди про примирення відповідно до ст. 476 КПК України.

Таким чином, суд, заслухавши думку сторін угоди та висновок прокурора ОСОБА_3 , дослідивши матеріали провадження, перевіривши угоду на відповідність вимогам КПК України та КК України приходить до наступного.

Згідно з положеннями ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч. 1 ст. 9 Конституції України, ратифікована Законом від 17 липня 1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 Конвенції» і є частиною національного законодавства України, якою встановлено, що кожен при встановленні обґрунтованості будь-якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Згідно із ст. 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію і практику Суду як джерело права.

У п. 113 рішення ЄСПЛ в справі «Коваль проти України» від 19 жовтня 2006 року, суд наголосив, що «основна мета статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод у рамках кримінального провадження - забезпечити справедливий розгляд справи судом, який встановить обґрунтованість будь - якого кримінального обвинувачення».

Стаття 6 Конвенції гарантує обвинуваченому ефективну участь у кримінальному провадженні. Основним аспектом права на справедливий суд є те, що розгляд кримінальної справи, включаючи елементи кримінального провадження, які відносяться до процедури, повинен бути змагальним і в ньому має забезпечуватись рівність сторін обвинувачення і захисту (рішення від 16 лютого 2000 року у справі «Роув і Дейвіс проти Сполученого Королівства»). А також у рішеннях в справах «Леонід Лазаренко проти України» від 28 жовтня 2010 року та «Боротюк проти України» від 16 грудня 2010 року, у пунктах 52 та 80 яких, відповідно, зазначено, що «… ані буква, ані дух статті 6 Конвенції не перешкоджають особі добровільно відмовитися - у відкритий чи мовчазний спосіб - від свого права на гарантії справедливого судового розгляду. Однак для того, щоб така відмова була дійсною для цілей Конвенції, вона має бути виражена у недвозначній формі і має супроводжуватися мінімальними гарантіями, співмірними з важливістю такої відмови (рішення у справі «Сейдович проти Італії»).

Статтею 468 КПК України регламентовано, що в кримінальному провадженні може бути укладена угода між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.

Згідно із ч. 3 ст. 469 КПК України, угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Суд кваліфікує дії ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна(крадіжка), та за ч. 2 ст. 185 КК України як таємне викрадення майна (крадіжка), вчинена повторно.

Як вбачається із обвинувального акту та угоди про примирення, дії ОСОБА_6 кваліфіковані за ч. 1, 2 ст. 185 КК України, які, відповідно до ст. 12 КК України, класифікуються як злочин середньої тяжкості.

Зміст угоди про примирення від 26 червня 2017 року, укладеної між підозрюваним ОСОБА_6 та потерпілими ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , відповідає вимогам, встановленим в ст. 471 КПК України, так як містить усі необхідні реквізити.

Зокрема, у вказаній угоді зазначені: її сторони; формулювання підозри та її правова кваліфікація із зазначенням частини статті Кримінального кодексу України; істотні для даного кримінального провадження обставини; узгоджене покарання та згода сторін на його призначення; наслідки укладення та затвердження угоди; наслідки невиконання угоди. Угода містить зазначення дати укладення та скріплена підписами сторін.

Крім того, судом встановлено, що укладення угоди про примирення між сторонами є добровільним, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, ОСОБА_6 зможе виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання. Для з`ясування добровільності укладення угоди прокурором надані матеріали провадження № 0000560, які судом вивчені на предмет наявності скарг обвинуваченого під час досудового розслідування.

Також, судом встановлено, що ОСОБА_6 цілком розуміє права, визначені п. 1 ч. 5 ст. 474 КПК України; характер обвинувачення; вид покарання, що і обвинувачений, і потерпілі розуміють наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України.

Згідно з угодою про примирення від 26 червня 2017 року, її сторони дійшли згоди щодо формулювання підозри, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій ОСОБА_6 за ч. 1, 2 ст. 185 КК України, визнаючи, шляхом її укладення доведеним, що обвинувачений ОСОБА_6 21 травня 2017 року, біля 01 год. 30 хв., перебуваючи у селі Усатове Біляївського району Одеської області, в провулку перший Курортний напроти будинку № 1 побачив припаркований автомобіль марки ВАЗ 2106 державний номерний знак НОМЕР_1 . В подальшому, з метою таємного викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, ОСОБА_6 переконавшись, що за його протиправними діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу підійшов до вказаного автомобіля та відкривши його капот, з моторного відсіку забрав акумулятор «Ista» 60 Ah, вартістю 1000 грн., який належить ОСОБА_4 та з місця події зник, розпорядившись тим самим викраденим майном на власний розсуд. Крім того, 21 травня 2017, біля 01 год. 40 хв. ОСОБА_6 , перебуваючи у с. Усатове, Біляївського району Одеської області, на вулиці Леніна напроти будинку № 69 побачив припаркований автобус марки «Mercedes-Benz» державний номерний знак НОМЕР_2 . В подальшому, з метою таємного викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, діючи повторно, ОСОБА_6 переконавшись, що за його протиправними діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу підійшов до вказаного автобусу та відкривши задні двері зайшов до його салону, звідки забрав акумулятор «Extrеme» 100 Ah, вартістю 2000 грн., буксирувальний трос довжиною 6 метрів, вартістю 500 грн. та металевий двосторонній гайковий ключ на «13», вартістю 50 грн., які належать ОСОБА_5 та з місця події зник, розпорядившись тим самим викраденим майном на власний розсуд.

Як наслідок, своїми протиправними діями, які полягають у таємному викраденні чужого майна, ОСОБА_6 завдав потерпілому ОСОБА_4 матеріального збитку на суму 1000,00 гривень та потерпілому ОСОБА_5 матеріального збитку на суму 2550,00 гривень

Отже, судом встановлено, що ОСОБА_6 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, оскільки своїми умисними діями вчинив крадіжку чужого майна, що укладена угода між обвинуваченим та потерпілими відповідає вимогам КПК України, дії ОСОБА_6 кваліфіковані вірно, фактичні підстави для визнання винуватості обвинуваченого - наявні, узгоджене сторонами угоди покарання відповідає загальним засадам призначення покарання, визначеним в ст. 65 КК України.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що укладена між підозрюваним ОСОБА_6 та потерпілими ОСОБА_4 , ОСОБА_5 угода про примирення підлягає затвердженню на підставі п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України в підготовчому судовому засіданні.

Цивільний позов по справі не заявлено. Майнових вимог будь якого характеру потерпілі до обвинуваченого не мають.

В підготовчому судовому засіданні від обвинуваченого, та потерпілих надійшли клопотання про скасування арешту який накладено на досудовому слідстві на речові докази, а саме:

-на акумулятор «Extreme» 100 Аh, буксир овальний трос довжиною 6 м., металевий гайковий ключ на «13»;

-на акумулятор «Іsta» 60 Аh;

-автомобіль «Дайхатсу» д.н.з НОМЕР_3 , зеленого кольору, який належить ОСОБА_8 , свідоцтво про реєстрацію серії НОМЕР_4 ;

Вирішуючи питання про затвердження угоди про примирення та ухвалюючи вирок, суд вважає за необхідне скасувати арешт накладений на зазначені речові докази.

Судові витрати по даному кримінальному провадженню відсутні.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_6 органом досудового розслідування не обирався.

Керуючись п. 1 ч. 3 ст. 314, ст. 368, ч. 1 ст. 369, ст. ст. 373-376, 471, 473, 474, 475 КПК України, суд,
У Х В А Л И В:

Затвердити угоду від 26 червня 2017 року про примирення між підозрюваним ОСОБА_6 та потерпілими ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , що укладена у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 21 травня 2017 року за № 0000560.

ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1, 2 ст.185 КК України.

Призначити покарання ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 185 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 1 рік.

Призначити покарання ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 185 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 2 роки.

Відповідно до ч.1 ст. 70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, визначити остаточне покарання у вигляді позбавлення волі на 2 роки.

На підставі ч. 1, 2 ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання з випробувальним строком на 1 рік.

Покласти на ОСОБА_6 обов`язки, передбачені п. п. 1, 2, ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 76 КК України, а самє:- періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання та роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;,.

Скасувати арешт накладений на речові докази, а саме:

-на акумулятор «Extreme» 100 Аh, буксир овальний трос довжиною 6 м., металевий гайковий ключ на «13»;

-на акумулятор «Іsta» 60 Аh;

-автомобіль «Дайхатсу» д.н.з НОМЕР_3 , зеленого кольору, який належить ОСОБА_8 , свідоцтво про реєстрацію серії НОМЕР_4 ;

Вважати зазначені речові докази повернутими за належністю власникам.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Одеської області через Біляївський районний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, визначених ст. 394 КПК України, а саме: 1) обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частиною п`ятою - сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди; 2) потерпілим, його представником, законним представником, виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; не роз`яснення йому наслідків укладення угоди; невиконання судом вимог, встановлених частинами шостою чи сьомою статті 474 цього Кодексу; 3) прокурором виключно з підстав затвердження судом угоди у кримінальному провадженні, в якому згідно з частиною третьою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія вироку суду надсилається не пізніше наступного дня після його ухвалення.

Суддя ОСОБА_1

17 серпня 2017 року