УХВАЛА
судового засідання
21 червня 2017 рокуСправа №451/1061/16-к
Провадження № 1-кс/451/184/17
Суддя Радехівського районного суду Львівської області ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , заступника керівника Радехівської місцевої прокуратури ОСОБА_3 та заявника ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м.Радехів справу за заявою ОСОБА_4 про відвід слідчого судді ОСОБА_5 та секретаря судового засідання ОСОБА_6 , -
ВСТАНОВИВ:
04 травня 2017 року за вх.№2501 у адресу Радехівського районного суду Львівської області надійшла заява ОСОБА_4 про відвід слідчого судді ОСОБА_5 , у провадженні якого знаходиться скарга ОСОБА_4 на бездіяльність заступника керівника Радехівської місцевої прокуратури ОСОБА_7 стосовно відмови у внесенні відомостей у ЄРДР інформації про вчинення суддями Буського районного суду Львівської області злочинів та у провадження до судді ОСОБА_1 зазначені матеріали, за наслідком їх розподілу автоматизованою системою документообігу суду, відповідно до вимог ст.35 КПК України, надійшли 31.05.2017 року.
Відповідно до вимог, викладених у зазначеній заяві, питання також ставиться і про відвід секретаря судового засідання ОСОБА_6 ..
В обґрунтування заяви про відвід, заявник зазначає, що слідчий суддя ОСОБА_5 , з участю секретаря ОСОБА_6 , розглядав його скаргу на рішення та бездіяльність керівника Радехівської місцевої прокуратури ОСОБА_8 та у задоволенні такої відмовив. Вважає наведене, як обставини, що вказують на заінтересованості і упередженості слідчого судді, а також на залежність ОСОБА_5 від прокурора. Крім цього зазначає, що секретар ОСОБА_6 , за участі якої розглядалися попередня скарга, може впливати на слідчого суддю з метою винесення незаконного рішення у справі за зверненням скаржника.
У судовому засіданні заявник ОСОБА_4 свої позиції в обґрунтування відводу слідчого судді та секретаря виклав аналогічно, зазначеним у заяві (а.с.2-3) та просить таку задоволити. Окрім цього наголосив, що ОСОБА_5 уже розглядав аналогічну справу за його скаргою на дії та бездіяльність працівників прокуратури. У даному випадку скаржник не заперечив, що справи за його скаргами містили інакший суб`єктивний склад та нумерація проваджень була іншою. Вважає процесуальне рішення слідчого судді ОСОБА_5 , яким той відмовив у задоволенні його скарги, неправосудним, однак при цьому ствердив, що таке не скасоване у встановленому законом порядку. Стосовно підстав відводу секретаря судового засідання ОСОБА_6 , додаткових аргументів, окрім тих, що викладені ним у заяві, не надав. Також, із наведенням відповідних доводів (а.с.4), просить справу №451/1061/16-к скерувати до апеляційного суду Львівської області для вирішення питання про підсудність.
Заступник керівника Радехівської місцевої прокуратури ОСОБА_3 щодо підстав відводу судді та секретаря заперечив та пояснив, що такі не ґрунтуються на вимогах процесуального законодавства. У задоволенні заяви просить відмовити.
Слідчий суддя Радехівського районного суду Львівської області ОСОБА_5 та секретар судового засідання ОСОБА_6 , особи, яким заявлено відвід, дати пояснення з приводу обґрунтувань заяви, бажання не виявили.
Розглянувши заяву про відвід слідчого судді та секретаря, вислухавши заявника в обґрунтування такої та заперечення представника прокуратури, суддя вважає, що у задоволенні відводу слід відмовити, виходячи з наступних міркувань.
У відповідності до ч.1 ст.81 КПК України, у разі заявлення відводу слідчому судді або судді, який здійснює судове провадження одноособово, його розглядає інший суддя цього ж суду, визначений у порядку, встановленому частиною третьою статті 35 цього Кодексу.
Відповідно до ст.75 КПК України слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні: 1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача; 2) якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник; 3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження; 4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості; 5) у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи.
Наявність хоча б однієї із зазначених обставин виключає участь судді у судовому провадженні.
Згідно з ст.8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права.
У національному законодавстві відсутні будь-які роз`яснення щодо визначення критеріїв чи обставин, які би могли враховуватися судом при надані оцінки фактам щодо неупередженості, а саме які складові елементи повинні містити обставини, щоб можна було прийти до висновку в неупередженості суду.
17 липня 1997 року Україна ратифікувала Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» та Протоколи 1, 2, 4, 7, 11, чим визнала її дію в національній правовій системі, а також обов`язковість рішень Європейського суду з прав людини, які стосуються тлумачення та застосування норм Конвенції.
Відповідно до положень ст.9 Конституції України та ст.17 Закону України «Про міжнародні договори» від 22.12.1993 року, міжнародні договори, згода на обов`язковість яких дана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Передбачено також, що коли міжнародним договором встановлені інші права, ніж ті, що передбачені законодавством України, то застосовуються правила міжнародного договору.
Статтею 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» визначено, що кожна особа має право на справедливий і відкритий розгляд справи впродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.
Так, виходячи із основних засад і практики Європейського суду з прав людини, неупередженість (безсторонність) суду відповідно до п.1 ст.6 вказаної вище Конвенції, повинна визначатися за критеріями суб`єктивними, при яких беруться до уваги особисті переконання та поведінка судді та об`єктивними, які визначаються, серед інших аспектів, чи забезпечував суд відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності.
Проаналізувавши пояснення заявника і прокурора, дослідивши матеріали справи, суддя вважає, що слідчий суддя ОСОБА_5 вирішував справи, передані у його провадження відповідно до вимог ст.35 КПК України, що були оформленні відповідно до вимог закону, тобто наведене виключає можливість розгляду суддею справ аналогічних за змістом, чи суб`єктивним складом.
Приймаючи до уваги наведене та із врахуванням підстав, покладених в основу відводу слідчого судді, приходжу до переконання, що в даному випадку поставлено під сумнів дії ОСОБА_5 виключно, як процесуальної особи у судовому провадженні, що не позбавляє права заявника викласти щодо цього свою позицію у апеляційній скарзі під час оскарження кінцевого процесуального рішення суду.
Таким чином, узагальнюючи наведене вище, суддя не вбачає жодних підстав, передбачених ст.75 КПК України, для задоволення відводу і вважає, що в діях слідчого судді ОСОБА_5 відсутні об`єктивні компоненти, які б вказували на сумніви в його неупередженості, а тому вважаю, що вимоги не є належно обґрунтованими, від так до задоволення не підлягають.
Також, що стосується підстав відводу секретаря судового засідання ОСОБА_6 , такі в контексті вимог ст.ст.77,79 КПК України не ґрунтуються на законі, відповідно у їх задоволенні слід відмовити.
Окрім цього, що стосується прохання передати справу до суду вищої інстанції, вважаю за необхідне наголосити, що підстави передачі кримінального провадження на розгляд іншого суду викладені у ч.1 ст.34 КПК України.
Підстав для скерування справи до суду апеляційної інстанції для вирішення питання підсудності, не встановлено.
Керуючись ст.ст.76,77,79-81,110,369-372 КПК України, суддя -
УХВАЛИВ:
У задоволенні заяви ОСОБА_4 про відвід слідчого судді ОСОБА_5 та секретаря судового засідання ОСОБА_6 , відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з дня її постановлення.

ГоловуючийОСОБА_1