Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 11-кп/781/581/17 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 125 (106) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01.08.2017 року. Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарями ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кропивницькому кримінальне провадження № 0000298 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Компаніївського районного суду Кіровоградської області від 25 травня 2017 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Братерське Компаніївського району Кіровоградської області, громадянина України, українця, з не повною середньою освітою, офіційно не працюючого, на утриманні маючого чотирьох малолітніх дітей, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
засуджено за ч. 2 ст. 125 КК України до покарання у виді громадських робіт на строк 200 годин.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_9 на відшкодування матеріальної 675,00 грн. та моральної шкоди 5000,00 грн.

Вирішено питання про речові докази у провадженні.

за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_10 ,

потерпілої ОСОБА_9 ,

захисника адвоката ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8

ВСТАНОВИЛА:
Вироком суду першої інстанції ОСОБА_8 визнано винним у тому, що він вчинив умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, за наступних обставин.

29 жовтня 2016 року близько 21-30 год. ОСОБА_8 , який перебував у будинку ОСОБА_11 в АДРЕСА_2 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, підійшов до ОСОБА_9 та усвідомлюючи протиправність своїх дій схопив її правою рукою за потилицю та силою вдарив її обличчям об дерев`яні одвірки та надалі наніс ще два удари кулаком правої руки по обличчю останньої чим спричинив тілесні ушкодження, що відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, які викликали короткочасний розлад здоров`я.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, захисник ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій, просить вирок суду першої інстанції стосовно ОСОБА_8 скасувати та закрити кримінальне провадження у зв`язку з тим, що не встановлені достатні докази для доведення винуватості його підзахисного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України в суді і вичерпані можливості їх отримати.

Свої доводи апелянт мотивує тим, що суд першої інстанції при постановленні обвинувального вироку не в повній мірі дослідив всі обставини події, а також докази, які були зібрані та досліджені в ході судового слідства. Зокрема зазначає, що суд не взяв до уваги показання його підзахисного щодо відсутності у нього умислу на нанесення будь - яких тілесних ушкоджень потерпілій. Також на підтвердження сказаної обставини свідчить і те, що він мав гарні стосунки з потерпілою, оскільки був запрошений до неї на святкування дня народження.

Крім того вказує на те, що очевидців даної події немає, а показання свідків, які були допитані в судовому засіданні, були надані з чужих слів. Так, зокрема допитаний малолітній свідок зазначив, що перебував в іншій кімнаті, самої події не бачив, але чув незначні звуки.

Сторона захисту вважає, що даному кримінальному провадженні відсутні належні, достатні та допустимі докази, які б свідчили б про наявність вини в діях обвинуваченого.

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_8 та в його інтересах захисника адвоката ОСОБА_7 , які підтримали доводи апеляційної скарги, просили вирок суду першої інстанції скасувати та закрити кримінальне провадження стосовно ОСОБА_8 у зв`язку з не встановленням достатніх доказів для доведення винуватості обвинуваченого у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, думку прокурора та потерпілої ОСОБА_9 , які заперечили проти задоволення апеляційної скарги сторони захисту, просили вирок районного суду залишити без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження, зваживши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню, з таких підстав.
Перевіркою матеріалів кримінального провадження встановлено, що викладені у вироку суду висновки про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України ґрунтуються на зібраних органами досудового слідства та досліджених у судовому засіданні доказах, яким суд першої інстанції дав правильну та об`єктивну оцінку. Вирок суду відповідає вимогам ст. 374 КПК України, є законним та обґрунтованим.

Допитаний в судовому засіданні суду першої інстанції обвинувачений ОСОБА_8 свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, не визнав, і суду показав, що 09.10.2016 був разом зі своєю дружиною на дні народження у ОСОБА_11 , святкували та розпивали спиртні напої. Пізніше пішов до дому, але в будинку ОСОБА_12 залишив телефон. Коли повернувся за телефоном до домоволодіння ОСОБА_11 , побачив потерпілу ОСОБА_9 , яка була в стані алкогольного сп`яніння, лежала на спині і блювала. Він підійшов до неї хотів їй допомогти, повернув її на живіт і чекав приїзду швидкої допомоги. Після приїзду швидкої, допоміг її занести в машину, потерпіла кричала, що він її побив. Зазначає, що не бив потерпілої, хто її побив - не знає. Відносини з потерпілою були раніше нормальні, в даний час ніякі. Телефон він залишив на підвіконнику будинку ОСОБА_11 .. Потім прийшла його дружина і вони пішли додому.

Щодо не визнання обвинуваченим своєї вини у вчиненні умисного легкого тілесного ушкодження, то колегія суддів вважає таку позицію обвинуваченого ОСОБА_8 , як спосіб уникнути кримінальної відповідальності за вчинений злочин, оскільки винуватість останнього у вчиненні даного кримінального правопорушення повністю підтверджується зібраними по справі доказами, а саме:

- показаннями потерпілої ОСОБА_9 , яка пояснила суду, що була в гостях у ОСОБА_11 на її дні народженні, там були присутні куми, розпивали спиртні напої. Потім ОСОБА_8 з дружиною, пішли додому, вона побачила телефон і хотіла віднести, однак побачила що хтось з гори іде до будинку та повернулась. У будинок зайшов ОСОБА_8 і запитав: «Де його телефон»? Вона йому вказала, де він знаходився, але він звинуватив її у крадіжці телефону і почав бити, після чого вона втратила свідомість, прийшла до тями у лікарні. Зазначила, що після того, як всі розійшлися по домам, нікого крім неї та дітей у будинку не залишилось;
- показаннями неповнолітніх свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , які в присутності педагога ОСОБА_15 та їх матері, представника служби у справах дітей Компаніївської РДА ОСОБА_16 надали суду пояснення, відповідно до яких 29.10.2016 року в них вдома були ОСОБА_8 з дружиною, ОСОБА_9 , ОСОБА_17 та вони святкували день народження їх матері. Після святкування їх мама пішла на деякий час з будинку, а вони залишились вдома з тіткою ОСОБА_18 . Дядько ОСОБА_19 зайшов в будинок по телефон, але його в них не було. Потім ОСОБА_19 почав бити тітку ОСОБА_18 , а їх зачинив в кімнаті, вона все бачили через вікно, спочатку дядько взяв її за шию вдарив головою об одвірки, а потім ще бив руками і ногами, а ОСОБА_18 вся була в крові.
- показаннями свідка ОСОБА_11 , яка повідомила, що 29.10.2016 в неї було день народження, на якому були присутні ОСОБА_8 з дружиною, ОСОБА_17 , ОСОБА_9 та її малолітні діти. Посиділи приблизно дві години, пили пиво. Після чого вона разом з ОСОБА_17 підвезли ОСОБА_8 та його дружину додому та поїхали до ОСОБА_17 за музичною колонкою. Приблизно через 20 хвилин вони з ОСОБА_20 повернулись додому та побачили, що ОСОБА_9 лежить на підлозі вся в крові біля неї стояв ОСОБА_8 , який сказав, що він прийшов, а вона лежала на підлозі. На її запитання до ОСОБА_18 хто її побив, вона відповіла що ОСОБА_8 після того втратила свідомість. ЇЇ малолітні доньки їй також сказали, що ОСОБА_8 побив ОСОБА_9 , бив її головою об одвірки, потім на полу та на подвір`ї.
- показаннями свідка ОСОБА_21 водія на швидкій допомозі при Компаніївської ЦРЛ, який суду повідомив, що 29.10.2016 він перебував на чергуванні, до швидкої надійшов телефонний виклик о 20:56 год, для надання медичної допомоги в АДРЕСА_3 . Близько 21:15 год. 29.10.2016 він разом з фельдшером були на місці виклику. Приїхавши на місце на подвір`ї вищезазначеного будинку лежала жінка, яка перебувала у крові, одяг був брудний, з рота теж текла кров, перенісши її на носилках до автомобіля швидкої, жінку доправили до Компаніївської ЦРЛ. Ніхто не пояснив, що трапилось, потерпіла не розмовляла, жінка яка допомагала донести потерпілу до автомобіля говорила, що діти все бачили.
Окрім вище наведених показань потерпілої, свідків, вина обвинуваченого ОСОБА_8 підтверджується наданими стороною обвинувачення належними та допустимими письмовими доказами, зокрема даними протоколу огляду місця події від 29.10.2016 року, під час якого оглянуто домоволодіння в АДРЕСА_2 та зафіксовані місця, де були виявлені плями бурого кольору (а.к.п. 86 -87),

даними висновку судово-медичної експертизи № 1801 від 18.11.2016 року, згідно якого у ОСОБА_9 виявлені легкі тілесні ушкодження, які утворилися від травматичного контакту з тупим об`єктом і можуть відповідати вказаному в постанові строку ( а.к.п. 90-91); даними протоколу проведення слідчого експерименту від 04.11.2016 року, за участю потерпілої ОСОБА_9 , у ході проведення якого потерпіла розповіла про обставини, спосіб та механізм спричинення їй обвинуваченим тілесних ушкоджень(а.к.п. 88-89);
Таким чином, аналізуючи та оцінюючи всі наведені вище докази в їх сукупності, колегія суддів вважає, що винуватість ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення доведена та його дії правильно кваліфіковані судом першої інстанції за ч. 2 ст.125 КК України, так як він вчинив умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.
Доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 про відсутність належних та допустимих доказів винуватості ОСОБА_8 не ґрунтуються на матеріалах провадження та спростовуються наведеними доказами, які суд першої інстанції належно оцінив та правильно дослідив.
Не знайшли свого підтвердження і доводи захисника щодо відсутності умислу у обвинуваченого ОСОБА_8 на нанесення тілесних ушкоджень потерпілій, оскільки вони повністю спростовуються показаннями потерпілої ОСОБА_9 , малолітніх дітей ОСОБА_11 ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , які були очевидцями вчинення протиправних дій обвинуваченим відносно ОСОБА_9 . Показання даних осіб не викликають жодних сумнівів у колегії суддів та вказують на фактичні обставини подій та на злагодженість дій обвинуваченого. Водночас, показання потерпілої ОСОБА_9 щодо спричинення їй тілесних ушкоджень саме обвинуваченим підтверджуються протоколом проведення слідчого експерименту від 04.11.2016 року з її участю, в ході якого потерпілою вказано про обставини, спосіб вчинення кримінального правопорушення, відтворено механізм спричинення тілесних ушкоджень, що узгоджуються з висновком судово-медичної експертизи за № 1801 від 18.11.2016року щодо можливості утворення тілесних ушкоджень, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень за обставин, на які вказала потерпіла ОСОБА_9 в протоколі слідчого експерименту.
На думку колегії суддів, судом першої інстанції встановлено достатність та взаємозв`язок беззаперечних доказів, які вказують на наявність причинно - наcлідкового зв`язку між умисними та протиправними діями обвинуваченого ОСОБА_8 , який на ґрунті неприязних відносин вдарив потерпілу обличчям об дерев`яні одвірки та наніс їй два удари кулаком правої руки по обличчю та наслідками у вигляді легких тілесних ушкоджень.
Перевіркою матеріалів кримінального провадження, колегією суддів не було виявлено порушень кримінального процесуального закону, як під час досудового розслідування, так і в ході розгляду кримінального провадження судом першої інстанції, які б слугували підставою для зміни чи скасування вироку районного суду. Також не встановленого упередженого ставлення суду до обвинуваченого під час розгляду справи.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_8 покарання суд першої інстанції відповідно до вимог ст. 65 КК України, врахував ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, що є злочином невеликої тяжкості, відсутність пом`якшуючих покарання обставин, наявність обставини, яка обтяжує покарання - вчинення кримінального правопорушення у стані алкогольного сп`яніння, а також дані про особу обвинуваченого, зокрема те, що останній за місцем проживання характеризується позитивно, проходив службу в АТО, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, має на утриманні чотирьох малолітніх дітей, раніше не судимий.

Водночас, прийнято до уваги районним судом і досудову доповідь про обвинуваченого, з якої вбачається, що виправлення особи без позбавлення волі або обмеження волі можливе та становить середній рівень ризику небезпеки для суспільства.

Врахувавши наведені вище обставини, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_8 можливе лише при виконанні у вільний від роботи час безоплатних суспільно корисних робіт, вид яких, визначають органи місцевого самоврядування, у зв`язку з чим правильно призначив йому покарання у виді громадських робіт.

Таким чином, на думку колегії суддів, призначене судом першої інстанції покарання ОСОБА_8 за своїм видом і розміром, є необхідне і достатнє для його виправлення та запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень, також відповідає меті покарання, визначеній у ст. 50 КК України.

Що стосується рішення суду в частині вирішення цивільного позову потерпілої ОСОБА_9 , який судом першої інстанції був задоволений частково, то колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано послався на Постанову Пленуму ВСУ № 3 від 31.03.1989 «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, і стягнення безпідставно нажитого майна» та ст.ст. 23, 1167 ЦК України та правильно стягнув на користь потерпілої 675 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди та 5000 в рахунок відшкодування моральної шкоди. На переконання колегії суддів, розмір відшкодування матеріальної та моральної шкоди відповідає ступеню тяжкості злочину, моральних страждань від негативних обставин, яких зазнала потерпіла, та ґрунтується на засадах розумності, виваженості та справедливості.

З огляду на викладене, оскільки доводи, викладені в апеляційній скарзі захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 не знайшли свого підтвердження та спростовуються матеріалами справи, тому колегія суддів не вбачає підстав для їх задоволення, а вирок суду першої інстанції залишає без змін.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 419 КПК України колегія суддів.

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення.
Вирок Компаніївського районного суду Кіровоградської області від 25 травня 2017 року стосовно ОСОБА_8 залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з дня її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з моменту її проголошення.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4