АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД м. КИЄВА
У Х В А Л А
Іменем України

16 січня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_4 ,

переглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні матеріали судового провадження за апеляційними скаргами захисників адвокатів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , які діють у захист прав та інтересів підозрюваного ОСОБА_10 , на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 14 грудня 2016 року,

за участю прокурора ОСОБА_11 ,
підозрюваного ОСОБА_12
захисників адвокатів ОСОБА_5 , ОСОБА_7 ,

ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

у с т а н о в и л а:

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 14 грудня 2016 р. в кримінальному провадженні №0000018, внесеному 13.03.2015 р. до Єдиного реєстру досудових розслідувань, було задоволено клопотання старшого слідчого 5 відділу 1 управління досудового розслідування Головного слідчого управління СБ України ОСОБА_13 , погоджене із заступником начальника відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням і підтримання державного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів Службою безпеки України та Державною прикордонною службою України Департаменту нагляду за додержанням законів у кримінальному провадженні та координації правоохоронної діяльності Генеральної прокуратури України ОСОБА_14 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо:

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який народився в м. Умань, Черкаської області, одруженого, маючого на утриманні двох неповнолітніх дітей, працюючого військовослужбовцем Збройних сил України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого,

якому оголошено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 2583 КК України.

Застосовано до підозрюваного ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави.

Строк дії ухвали визначено до 08.02.2017 р., включно.

Ухвала слідчого судді мотивована тим, що з урахуванням наявності обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_15 інкримінованого особливо тяжкого кримінального правопорушення, за яке законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до п`ятнадцяти років з конфіскацією майна або без такої, конкретних обставин вчинення кримінального правопорушення, яке має надзвичайно високий ступінь суспільної небезпеки, зумовленої тяжкими наслідками не лише для конкретної особи, а й для суспільства в цілому, а також наявності значного суспільного інтересу в результатах розслідування кримінального провадження, слідчий суддя прийшов до висновку про необхідність застосування до ОСОБА_16 запобіжного у вигляді тримання під вартою, з метою запобігання ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України та з метою належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Не погоджуючись з ухвалою суду, захисникиОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 подали апеляційні скарги, в яких вважають оскаржувану ухвалу суду незаконною, необґрунтованою, а висновки слідчого судді, викладені в оскаржуваній ухвалі, такими що не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, яка прийнята з істотними порушеннями норм кримінального процесуального закону та без достатніх на те правових підстав, а тому просять скасувати ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 14.12.2016 р. про застосування щодо ОСОБА_12 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та звільнити останнього з-під варти в залі суду.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 також вважає оскаржувану ухвалу незаконною, а тому просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою у задоволенні клопотання слідчого про застосування щодо ОСОБА_12 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відмовити.

Мотивуючи свої доводи, викладені в апеляційній скарзі захисники ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 вказують на те, що оскаржувана ухвала постановлена слідчим суддею без належного дослідження доказів та обставин кримінального провадження, з огляду на відсутність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_15 інкримінованих йому кримінальних правопорушень.

Також всі апелянти, в поданих ними апеляційних скаргах, вказують на те, що слідчим суддею, при застосуванні до ОСОБА_12 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не взято до уваги, що в клопотанні слідчого відсутні докази, які підтверджують наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а прокурором в судовому засіданні не доведено, що вказані ризики існують і в самій ухвалі слідчий суддя не зазначив конкретних обставин, які свідчать про існування ризиків.

Додатково захисник ОСОБА_5 звертає увагу суду на порушення вимог кримінального процесуального закону, яки мали місце під час його затримання ОСОБА_12 , зокрема щодо відсутності підстав, передбачених ч. 1 ст. 208 КПК України.

Крім того, захисник ОСОБА_6 наголошує на тому, що слідчим у клопотанні та прокурором в судовому засіданні, в суді першої інстанції не було доведеного того, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ст. 176 КПК України не зможе запобігти зазначеним у клопотанні слідчого ризикам, а слідчим суддею в свою чергу, не зазначено про неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

Крім того, захисники ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 зазначають про те, що слідчий суддя, в порушення вимог ст. 178 КПК України, обравши запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, не врахував характеризуючі дані про особу ОСОБА_12 , а саме його стан здоров`я, сімейний стан, соціальні зв`язки, наявність у підозрюваного постійного місця проживання, а також те, що ОСОБА_17 раніше не судимий, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався.

Додатково захисники ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 вказують на те, що слідчим суддею, в порушення ст. ст. 86, 95 КПК України, в судовому засіданні були досліджені виключно документи, надані стороною обвинувачення, які не містять фактичних даних про винність ОСОБА_12 та є неприпустимими доказами відповідно до кримінального процесуального законодавства України.

В судове засідання не з`явився захисник ОСОБА_6 , який був повідомлений належним чином про дату час та місце розгляду апеляційної скарги, однак до початку розгляду апеляційних скарг по суті повідомив суд апеляційної інстанції про неможливість свого прибуття до суду апеляційної інстанції, а також про те, що подану ним апеляційну скаргу та апеляційні скарги інших захисників він підтримує в повному обсязі, а розгляд апеляційних скарг просить провести у його відсутність.

А ні підозрюваний ОСОБА_17 , а ні інші захисники ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , які прибули до суду апеляційної інстанції, не заперечували проти розгляду апеляційних скарг без участі захисника ОСОБА_6 , з чим також погодився і прокурор, що дає суду апеляційної інстанції підстави розглядати справу у відсутність захисника ОСОБА_6 .

Заслухавши доповідь судді, думку захисників та підозрюваного, які підтримали апеляційні скарги та просили їх задовольнити в повному обсязі, доводи прокурора, який вважає ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою, а апеляційні скарги такими, що не підлягають задоволенню, перевіривши та обговоривши доводи апеляційних скарг, вивчивши матеріали судового провадження, колегія суддів приходить до висновку про те, що ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, а апеляційні скарги захисників підозрюваного без задоволення, виходячи з наступних підстав.

Як вбачається з представлених в апеляційний суд матеріалів, Головним слідчим управлінням СБ України досудового розслідування в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань під №0000018, від 13.03.2015 р. за підозрою ОСОБА_16 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 2583 КК України.

Органом досудового розслідування ОСОБА_17 підозрюється в участі у терористичній організації, а також у сприянні діяльності терористичної організації, а саме в тому, що 16.08.2014 р. начальник розвідки - начальник розвідувального відділу штабу управління 8 армійського корпусу ІНФОРМАЦІЯ_2 полковник ОСОБА_16 , разом із старшим офіцером військової служби правопорядку майором НОМЕР_1 ОСОБА_18 та командиром глибинної розвідки НОМЕР_2 окремого розвідувального батальйону 8 АК СВ ЗС України капітаном ОСОБА_19 під час ведення перемовин щодо можливого обміну полоненими (пораненими, тілами загиблих) між сторонами протистояння в районі н.п. Степанівка Шахтарського району Донецької області потрапив у полон до представників терористичної організації «ДНР» та перебуваючи в полоні ОСОБА_16 прийняв пропозицію так званого начальника Розвідувального управління (РУ) «ДНР» з позивним «Хмурий» - генерал-майора ГРУ ГШ ЗС РФ ОСОБА_20 щодо вступу до вказаного підрозділу терористичної організації «ДНР» на посаду так званого заступника начальника відділу збору та аналізу розвідувальної інформації.

В подальшому, як зазначає орган досудового розслідування, поділяючи політичні погляди членів терористичної організації «Донецька народна республіка», її мету та усвідомлюючи протиправний характер діяльності цієї терористичної організації, перебуваючи на території Донецької області, яка контролюється вказаною терористичною організацією, з серпня 2014 року по липень 2016 року ОСОБА_16 був членом цієї терористичної організації та отримав свої ідентифікуючі позивні « ОСОБА_21 » та « ОСОБА_22 », військову форму російського зразка, особисту зброю - автоматичний пістолет Стєчкіна, автомобіль та особистого водія з ідентифікуючим позивним « ОСОБА_23 », кабінет у розташуванні РУ «ДНР», у колишньому офісі «Індустріального союзу Донбасу», за адресою: м. Донецьк, вул. Щорса, 48, проживав разом з іншими членами зазначеного підрозділу у захопленому будинку Рената Ахметова, розташованому у ботанічному саду м. Донецька.

При цьому, як вважає сторона обвинувачення, ОСОБА_16 , приймаючи безпосередню участь у діяльності терористичної організації «ДНР», організовував збір та обробку розвідувальної інформації стосовно пересування сил та засобів українських військових підрозділів, задіяних у проведенні антитерористичної операції на сході України та маючи досвід роботи у Генеральному штабі Збройних Сил України, здійснював аналіз дій ЗСУ, з метою викриття їх тактичного задуму, розробляв стратегію протидії Збройним Силам України, у тому числі, організовував заходи щодо збройного протистояння диверсійно-розвідувальними підрозділами «ДНР» українським військовослужбовцям.

Крім того, як стверджує орган досудового розслідування, ОСОБА_16 безпосередньо підпорядковувався так званому начальнику відділу збору та аналізу розвідувальної інформації терористичної організації «ДНР» з ідентифікуючим позивним «63-й», а також т.зв. начальнику Розвідувального управління «ДНР» з позивним « ОСОБА_24 » - генерал-майору ГРУ ГШ ЗС РФ ОСОБА_20 , а у разі їх відсутності виконував їх функції.

12.12.2016 р. ОСОБА_17 був затриманий, в порядку ст. 208 КПК України та того ж дня останньому було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 2583 КК України, а саме в участі у терористичній організації, а також у сприянні діяльності терористичної організації.

13.12.2016 р. старший слідчий 5 відділу 1 управління досудового розслідування Головного слідчого управління СБ України ОСОБА_13 , за погодженням із заступником начальника відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням і підтримання державного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів Службою безпеки України та Державною прикордонною службою України Департаменту нагляду за додержанням законів у кримінальному провадженні та координації правоохоронної діяльності Генеральної прокуратури України ОСОБА_14 , звернувся до слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_12 , посилаючись на те, що останній обґрунтовано підозрюється у вчиненні інкримінованого йому особливо тяжкого кримінального правопорушення, за яке законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`ятнадцяти років з конфіскацією майна або без такої, а також з урахуванням наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України та можливості останнього переховуватися від органів досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити будь-які речі чи документи, які мають істотне значення для досудового розслідування, незаконними засобами впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення, а тому більш м`які запобіжні заходи, на переконання сторони обвинувачення, не зможуть запобігти вказаним ризикам.

14.12.2016 р. ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києвазадоволено клопотання слідчого та застосовано відносно ОСОБА_12 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 08.02.2017 р., включно, без визначення розміру застави.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

З ухвали суду та журналу судового засідання вбачається, що наведені в клопотанні слідчого підстави для обрання ОСОБА_25 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою перевірялись при розгляді клопотання. При цьому був допитаний підозрюваний ОСОБА_17 , вислухана думка прокурора та захисників, допитано свідка, з`ясовані інші обставини, які мають значення при вирішенні питання обрання запобіжного заходу.

При судовому розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд з`ясував питання про те, чи підтверджується наявність зазначених у клопотанні слідчого підстав застосування запобіжного заходу, передбачених статтею 177 КПК України.

Відповідно до ст. 178 КПК України, судом також враховано вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_25 , у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, характеризуючі дані про особу підозрюваного, в їх сукупності.

Перевіряючи доводи та обставини, на які посилаються слідчий та прокурор у клопотанні, слідчим суддею з`ясовано, що наведені у клопотанні дані свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_15 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 2583 КК України. Виклад обставин, що дають підстави підозрювати ОСОБА_12 у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення, слідчим зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, що їх підтверджують.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Крім того, як правильно вказав в своїй ухвалі слідчий суддя, з чим погоджується і колегія суддів, поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві та, виходячи з положень ч. 5 ст. 9 КПК України, необхідно взяти до уваги позицію Європейського суду з прав людини, відображену у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, N 182), те що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).

За таких умов, слідчий суддя, як вважає колегія суддів, дослідивши, матеріали клопотання та долучені до нього документи, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, керуючись законом, оцінюючи сукупність зібраних доказів, лише щодо пред`явленої підозри, - з точки зору достатності та взаємозв`язку прийшов до обґрунтованого висновку про наявність у провадженні доказів, передбачених параграфами 3-5 Глави 4 КПК України (показання, речові докази і документи та інші), які свідчать про обґрунтованість підозри ОСОБА_12 у вчиненні кримінального правопорушення, оскільки об`єктивно зв`язують його з ним, тобто підтверджують існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрюваний, міг вчинити дане правопорушення.

В даному кримінальному провадженні зв`язок підозрюваного ОСОБА_12 з вчиненими кримінальними правопорушеннями підтверджується наявними у кримінальному провадженні доказами. Сукупність цих доказів дають підстави вважати, що причетність ОСОБА_12 до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 2583 КК України є обґрунтованою, що дає підстави для застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з метою здійснення подальшого розслідування.

При цьому слід зауважити, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінальних правопорушень. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення кримінальних правопорушень вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів. Дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, слідчий суддя у висновках, які зробив орган досудового розслідування відносно ОСОБА_12 , чогось очевидно необґрунтованого чи недопустимого не встановив. Не виявлено таких обставин і колегією суддів.

Зазначені в апеляційних скаргах доводи та підстави, з яких захисники просять скасувати ухвалу слідчого судді, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, не є визначеними законом підставами для скасування оскаржуваного рішення та спростовуються викладеним.

Разом з тим, відповідно до змісту ст. ст. 177, 183 КПК України, крім наявності обґрунтованої підозри у вчиненні особою особливо тяжкого кримінального правопорушення, тримання під вартою має бути обумовлено доведеністю обставин, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Достатні дані при цьому повинні бути не уявними або ж припустимими, а конкретними, визначеними, необхідними, підтвердженими відповідними доказами, які б в сукупності свідчили про наявність підстав, що були достатніми для застосування запобіжного заходу, а тому не заслуговують на увагу і посилання захисників підозрюваного про відсутність ризиків, оскільки слідчий суддя, розглядаючи клопотання прокурора, всебічно з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваного, при цьому заслухав пояснення як сторони обвинувачення, так і сторони захисту, допитав свідка, та навів в ухвалі мотиви необхідності задоволення клопотання слідчого.

Наявність характеризуючих даних про особу підозрюваного ОСОБА_12 , а саме його стан здоров`я, сімейний стан, соціальні зв`язки, наявність у підозрюваного постійного місця проживання, а також те, що ОСОБА_17 раніше не судимий та до кримінальної відповідальності не притягувався, не можуть бути безумовними підставами для скасування ухвали слідчого судді, оскільки не спростовують висновки місцевого суду про те, що ОСОБА_17 може незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні.

Крім того, слід зазначити, що зміст ст.ст. 95, 193 КПК України не вимагає від слідчого судді, як обов`язок, при розгляді клопотання безпосередньо заслуховувати пояснення свідків та потерпілих, а також нормами закону не встановлено чіткого порядку вивчення слідчим суддею матеріалів клопотання. Тому, підстав вважати, що слідчим суддею були порушені вимоги КПК України при дослідженні клопотання та матеріалів, які його обґрунтовують, немає.

Зазначені в апеляційній скарзі доводи захисника ОСОБА_5 щодо порушення вимог кримінального процесуального закону, яки мали місце під час його затримання ОСОБА_12 , зокрема щодо відсутності підстав, передбачених ч. 1 ст. 208 КПК України, колегія суддів сприймає критично, оскільки, як вбачається з наданих до суду матеріалів судового провадження, вказані обставини були в повному обсязі досліджені, перевірені та оцінені слідчим суддею в судовому засіданні, що також не заперечується і самим захисником в поданій ним апеляційній скарзі.

На підставі викладеного, колегія суддів погоджується з рішенням суду щодо необхідності задоволення клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки слідчий в повному обсязі довів суду обставини, які виправдовують обмеження права ОСОБА_12 на свободу. Таке обмеження не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки по справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.

Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_25 , суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

Ухвала слідчого судді відповідає вказаним вимогам.

Таким чином підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу не вбачається.

Крім того, слідчий суддя, з урахуванням вимог ч. 5 ст. 176, ст. 183 КПК України, з огляду на те, що запобіжні заходи у вигляді особистого зобов`язання, особистої поруки, домашнього арешту, застави не можуть бути застосовані до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-1, 258-258-5, 260, 261 Кримінального кодексу України, обґрунтовано не визначив розмір застави в даному кримінальному провадженні, оскільки ОСОБА_17 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 2583 КК України.

Дані, які б унеможливлювали тримання ОСОБА_12 під вартою матеріали судової справи не містять, та апелянтами не надані.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді у справі не вбачається.

Рішення слідчого судді є законним та обґрунтованим, яке ухвалено на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтвердженні достатніми даними, дослідженими судом, а також яким дана належна оцінка, а тому апеляційні скарги захисників підозрюваного, з викладеними в них доводами, задоволенню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 176-178, 183, 193, 194, 404, 405, 407 ч. 3 п. 1, 418 ч. 1, 422 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва

п о с т а н о в и л а:

Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 14 грудня 2016 року, в кримінальному провадженні №0000018, внесеному 13.03.2015 р. до Єдиного реєстру досудових розслідувань, якою задоволено клопотання старшого слідчого 5 відділу 1 управління досудового розслідування Головного слідчого управління СБ України ОСОБА_13 , погоджене із заступником начальника відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням і підтримання державного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів Службою безпеки України та Державною прикордонною службою України Департаменту нагляду за додержанням законів у кримінальному провадженні та координації правоохоронної діяльності Генеральної прокуратури України ОСОБА_14 ,та застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком до 08.02.2017 р., включно, без визначення розміру застави залишити без змін.

Апеляційні скарги захисників адвокатів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , які діють у захист прав та інтересів підозрюваного ОСОБА_10 , залишити без задоволення.

Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України,є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

С У Д Д І:

ОСОБА_26 ОСОБА_27 ОСОБА_28 и б а к