ВИЩИЙ СПЕЦІАЛІЗОВАНИЙ СУД УКРАЇНИ
З РОЗГЛЯДУ ЦИВІЛЬНИХ І КРИМІНАЛЬНИХ СПРАВ
УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних
і кримінальних справ у складі:[1]
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі
судового засідання ОСОБА_4 ,
розглянувши у судовому засіданні в м. Києві 16 березня 2017 року касаційні скарги прокурора, який брав участь у розгляді провадження судом апеляційної інстанції, та засудженої ОСОБА_5 на вирок Московського районного суду м. Харкова від 6 жовтня 2014 рокута ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 5 жовтня 2015 рокуу кримінальному провадженні щодо засуджених
ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки
України, судимої вироком Жовтневого районного
суду м. Харкова від 23 листопада 2012 року за ч. 1
ст. 185 КК України до покарання у виді штрафу в
розмірі 850 грн, що не сплачений,
ОСОБА_5 ,
ІНФОРМАЦІЯ_2 , останній раз судимої
вироком Московського районного суду м. Харкова
від 7 червня 2011 року за ч. 2 ст. 309 КК України, на
підставі ст. 71 КК України до покарання у виді
позбавлення волі на строк два роки два місяці,
звільненої 16 листопада 2012 року по відбуттю строку
покарання,
прокурора ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,
засудженої ОСОБА_5 ,
встановив:
У касаційних скаргах:
прокурор виклав вимогу про скасування ухвали апеляційного суду та призначення нового розгляду в суді апеляційної інстанції, обґрунтовуючи невідповідністю призначеного засудженим покарання тяжкості вчиненого ними злочину та їх особам внаслідок м`якості. Вказав також на недотримання апеляційним судом вимог ст. 419 КПК України, оскільки доводи апеляційної скарги прокурора щодо невідповідності призначеного покарання залишилися неперевіреними повною мірою, а отже, і спростованими з наведенням докладних мотивів прийнятого рішення.
В доповненнях до касаційної скарги прокурор порушує питання про скасування судових рішень щодо засуджених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 із призначенням нового розгляду в суді першої інстанції зі стадії підготовчого судового засідання, мотивувавши істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, оскільки у матеріалах кримінального провадження відсутній технічний носій інформації, на якому було б зафіксовано підготовче судове засідання від 04 квітня 2014 року, що в свою чергу позбавляє можливості перевірити дотримання судом першої інстанції обов`язку роз`яснити обвинуваченим ОСОБА_5 та ОСОБА_6 їх право на розгляд кримінального провадження судом присяжних.
засуджена ОСОБА_5 у касаційній скарзі із доповненням виклала вимогу про скасування судових рішень щодо неї з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції, мотивуючи необґрунтованістю висновків суду першої інстанції про доведеність її винуватості у вчиненні умисного вбивства, скоєння якого заперечує, наголошуючи лише на вчиненні злочину, передбаченого ст. 396 КК України (приховування злочину). Крім того, зазначила, що твердження її апеляційної скарги перевірені апеляційним судом поверхово.
Після ознайомлення касаційним судом із матеріалами кримінального провадження засуджена ОСОБА_5 подала зміни до касаційної скарги, в яких виклала вимогу про скасування судових рішень щодо неї із призначенням нового розгляду в суді першої інстанції, мотивувавши розгляд провадження в суді першої інстанції незаконним складом суду через нероз`ясненя їй права на його розгляд судом присяжних. Вказала також на відсутність технічних носіїв інформації із записом всіх судових засідань, що є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.
Вироком Московського районного суду м. Харкова від 6 жовтня 2014 року засуджено:
ОСОБА_6 за вчинення злочину, передбаченого п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України, до покарання у виді позбавлення волі на строк дванадцять років. На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання за цим вироком приєднано невідбуте покарання за вироком суду від 23 листопада 2012 року у виді штрафу та остаточно визначено покарання у виді позбавлення волі на строк дванадцять років зі сплатою штрафу у розмірі 850 грн. На підставі ч. 3 ст. 72 КК України покарання у виді штрафу прийнято рішення виконувати самостійно;

ОСОБА_5 за вчинення злочину, передбаченого п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України, до покарання у виді позбавлення волі на строк дванадцять років.

Вироком суду також вирішено питання процесуальних витрат та долю речових доказів.

Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 5 жовтня 2015 року апеляційні скарги прокурора, засуджених та їхніх захисників залишено без задоволення, а вирок суду від 6 жовтня 2014 року щодо ОСОБА_6 , ОСОБА_5 без зміни.

За вироком суду ОСОБА_6 , ОСОБА_5 визнано винуватими у вчиненні злочину за таких обставин.

У період із 14.00 години до 23.00 години 15 листопада 2013 року ОСОБА_6 , ОСОБА_5 та ОСОБА_9 , перебуваючи у підвальному приміщенні будинку АДРЕСА_1 , розпивали спиртні напої. В ході вживання спиртних напоїв у ОСОБА_6 і ОСОБА_5 виникла сварка з ОСОБА_9 , яка згодом переросла в бійку, під час якої у ОСОБА_6 виник умисел на позбавлення життя ОСОБА_9 , для реалізації якого вона знайшла металеву трубу, якою стала наносити численні удари по ногах останнього, від яких він втратив рівновагу і впав на підлогу. ОСОБА_6 , продовжуючи свої злочинні дії, діючи з умислом на позбавлення життя ОСОБА_9 , усвідомлюючи настання його смерті та бажаючи цього, стала наносити йому численні удари металевою трубою в життєво-важливі органи, а саме в область голови.

У цей час ОСОБА_5 , будучи у стані алкогольного сп`яніння, усвідомлюючи протиправність дій ОСОБА_6 , бажаючи об`єднати зусилля для досягнення єдиного злочинного наміру, спрямованого на умисне позбавлення життя ОСОБА_9 , підтримуючи злочинні дії ОСОБА_6 та у групі з нею, взяла з рук останньої металеву трубу, і, тим самим приєднавшись до протиправних дій останньої, діючи у мовчазній змові з нею, стала наносити удари металевою трубою в область голови ОСОБА_9 .

Продовжуючи злочинні дії, ОСОБА_6 знайшла дерев`яну палку, а саме фрагмент ніжки столу, і, повернувшись до кімнати, в якій ОСОБА_5 продовжувала наносити ОСОБА_9 удари металевою трубою по голові, нанесла останньому не менше трьох ударів цією палкою по голові. ОСОБА_5 , діючи узгоджено з ОСОБА_6 , взяла з її рук вказану палку і нанесла нею безперервно не менше трьох ударів по голові ОСОБА_9 .

Після цього ОСОБА_6 знайшла у сусідній кімнаті лопату і, повернувшись до кімнати, в якій ОСОБА_5 продовжувала наносити ОСОБА_9 удари палкою по голові, нанесла останньому зі значною силою не менше п`яти ударів металевою частиною лопати по голові. ОСОБА_5 , діючи узгоджено з ОСОБА_6 , взяла з її рук лопату, якою безперервно нанесла не менше п`яти ударів по голові ОСОБА_9 .

Злочинні дії ОСОБА_6 та ОСОБА_5 були припинені самостійно після досягнення ними спільної мети, спрямованої на спричинення смерті ОСОБА_9 , а саме після того, як вони переконалися, що останній не подає ознак життя, після чого ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , забравши із собою знаряддя злочину лопату, залишили місце скоєння злочину.

Від нанесених ОСОБА_6 та ОСОБА_5 тілесних ушкоджень ОСОБА_9 помер на місці події. Відповідно до висновку судово-медичної експертизи від 12 лютого 2014 року № 42/2014-С/13 його смерть настала внаслідок черепно-мозкової травми, що супроводжувалася крововиливами в речовину головного мозку.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, яка підтримала касаційну скаргу прокурора та не заперечувала проти задоволення касаційної скарги засудженої ОСОБА_5 у частині порушення права на захист через нероз`яснення права на суд присяжних та істотні порушення вимог КПК України через відсутність технічного носія із записом судового засідання, захисника ОСОБА_8 та засуджену ОСОБА_5 , які заперечували проти задоволення касаційної скарги прокурора та просили про задоволення скарги засудженої, перевіривши матеріали провадження й обговоривши наведені у скаргах доводи, суд дійшов висновку, що касаційні скарги прокурора та засудженої підлягають задоволенню частково, з таких підстав.

Висновки суду про винуватість ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, за які їх засуджено, у касаційній скарзі прокурора не оспорюються, як і кваліфікація дій засуджених осіб у даному кримінальному провадженні.

Разом з тим, доводи касаційних скарг прокурора та засудженої ОСОБА_5 про допущені істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, що є безумовною підставою до скасування судових рішень із призначенням нового розгляду у суді першої інстанції, є обґрунтованими.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 412 КПК України істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
Як передбачено п. 7 ч. 2 цієї ж статті КПК України судове рішення у будь-якому разі підлягає скасуванню, якщо у матеріалах провадження відсутній журнал судового засідання або технічний носій інформації, на якому зафіксовано судове провадження в суді першої інстанції.
В матеріалах кримінального провадження відсутній технічний носій інформації, з якого було б можливим відтворення для сприйняття підготовчого судового засідання від 04 квітня 2014 року.
Крім того, суд касаційної інстанції погоджується й з твердженнями касаційної скарги засудженої ОСОБА_5 шодо порушення права на захист, оскільки розгляд провадження в суді першої інстанції відбувся без роз`ясненя їй права на його розгляд судом присяжних.

За змістом ч. 1 ст. 384 КПК України вбачається, що не тільки прокурор, а й суд зобовязаний роз`яснити обвинуваченому у вчиненні злочину, за який передбачене покарання у виді довічного позбавлення волі, можливість та особливості розгляду кримінального провадження стосовно нього судом присяжних.
Частиною 2 цієї ж статті КПК України передбачено, що обвинувачений у вчиненні злочину, за який передбачене покарання у виді довічного позбавлення волі, під час підготовчого судового засідання має право заявити клопотання про розгляд кримінального провадження стосовно нього судом присяжних.

З огляду на те, що технічний носій саме цього судового засідання не прослуховується та із змісту журналу судового засідання (а.к.п. 184 т. 1) чи роз`яснювалось судом ОСОБА_5 та ОСОБА_6 право на розгляд провадження судом присяжних встановити неможливо.

При цьому суд касаційної інстанції погоджується й з наявністю порушеного права й щодо засудженої ОСОБА_6 , від якої не подано касаційну скаргу, однак, враховуючи положення ч. 2 ст. 433 КПК України, якою передбачено, що у разі, якщо задоволення скарги дає підстави для прийняття рішення на користь інших засуджених, від яких не надійшли скарги, суд касаційної інстанції зобов`язаний прийняти таке рішення.

Крім того, суд касаційної інстанції не входить в обговорення питання щодо невідповідності призначеного засудженим покарання внаслідок м`якості за доводами касаційної скарги прокурора враховуючи наведені порушення процесуального закону.

З огляду на викладене, вирок суду першої інстанції та ухвала апеляційного суду щодо засуджених ОСОБА_6 , ОСОБА_5 підлягають скасуванню із призначенням нового розгляду в суді першої інстанції, із обранням щодо останніх запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на два місяці.

Керуючись статтями 376, 434, 436, 438 КПК України, суд

постановив:

Касаційні скарги прокурора та засудженої ОСОБА_5 задовольнити частково.

Вирок Московського районного суду м. Харкова від 6 жовтня 2014 рокуй ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 5 жовтня 2015 рокущодо засуджених ОСОБА_6 , ОСОБА_5 скасувати, призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Обрати ОСОБА_6 та ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на два місяці.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення й оскарженню не підлягає.

Судді:

____________________ ____________________ _________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Провадження за касаційною скаргою № 5-2806км16 Категорія: п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України
Головуючий в суді першої інстанції: ОСОБА_10
Доповідач в суді апеляційної інстанції: ОСОБА_11
Доповідач в касаційній інстанції: ОСОБА_1