Справа № 127/7851/16-к
Провадження №11-кп/772/487/2017
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 червня 2017 року м. Вінниця

Апеляційний суд Вінницької області в складі:

головуючого-судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з секретарем ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

захисників ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні у м. Вінниці кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 08.07.2015 року за № 0004482, 07.04.2016 року за № 0002621, за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_7 , адвоката ОСОБА_11 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , адвоката ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , прокурора ОСОБА_12 на вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 22 грудня 2016 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вінниці, громадянина України, освіта середня, непрацюючого, неодруженого, проживаючого в цивільному шлюбі, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимого,
визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.187 КК України, та призначено покарання у виді 7 років позбавлення волі з конфіскацією належного йому на праві власності майна.
Строк відбування покарання визначено рахувати з 27.02.2016 року.
Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України, зараховано строк перебування ОСОБА_7 під вартою з 27.02.2016 року по день набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Запобіжний захід до набрання вироком законної сили залишено утримання під вартою, але не довше ніж до 20.02.2017 року.
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Вінниці, громадянина України, освіта середня спеціальна, непрацюючого, неодруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
02.04.2001 року Староміським районним судом м. Вінниці за ч. 2 ст. 141, ч. 2 ст. 140, ст. 17, 42, 44, 45 КК України до покарання у виді 2 років 6 місяців позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки;
27.05.2003 року Немирівським районним судом Вінницької області за ч. 3 ст. 187 КК України до покарання у виді 8 років позбавлення волі з конфіскацією належного йому на праві власності майна;
15.06.2004 року Ленінським районним судом м. Вінниці за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді 8 років позбавлення волі з конфіскацією належного йому на праві власності майна;
12.03.2010 року Вінницьким районним судом Вінницької області за ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді 5 років 2 місяців позбавлення волі;
визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 186; ч. 2 ст. 187 КК України, та призначено покарання:

- за ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 186 КК України у виді чотирьох років позбавлення волі;
- за ч. 2 ст. 187 КК України у виді семи років позбавлення волі з конфіскацією належного йому на праві власності майна.
Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням визначено ОСОБА_8 остаточне покарання у виді семи років позбавлення волі з конфіскацією належного йому на праві власності майна.
Строк відбування покарання визначено рахувати з 19.05.2016 року.
Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України, зараховано строк перебування ОСОБА_8 під вартою з 19.05.2016 року по день набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Запобіжний захід до набрання вироком законної сили залишено утримання під вартою, але не довше ніж до 20.02.2017 року.
Стягнуто солідарно з ОСОБА_7 та ОСОБА_13 на користь ОСОБА_14 1599,92 грн. матеріальної шкоди та 5000 грн. моральної шкоди.
Стягнуто з ОСОБА_7 та ОСОБА_8 в рівних частинах на користь держави 767,70 грн. вартості проведення криміналістичних досліджень.
Стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави 675,18 грн. вартості проведення криміналістичних досліджень.
Речові докази, що передані на зберігання ОСОБА_15 , залишені останній.
Згідно вироку суду, 07.07.2015 року біля 21.00 год. ОСОБА_8 , проходячи повз будинок АДРЕСА_2 , помітив відчинене вікно до квартири АДРЕСА_3 у зазначеному будинку. В цей час у ОСОБА_8 виник умисел на таємне викрадення чужого майна. Реалізовуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_8 підійшов до вищевказаного вікна, переконавшись в тому, що за його діями ніхто не спостерігає, незаконно проник до приміщення квартири через незачинене вікно. Однак, закінчити реалізацію свого злочинного умислу на таємне викрадення чужого майна ОСОБА_8 не зміг, оскільки був помічений власницею даного будинку ОСОБА_15 , яка зайшла до кімнати.
Усвідомлюючи, що його дії являються відкритими та очевидними для ОСОБА_15 , не реагуючи на її зауваження та прохання покинути приміщення квартири, ОСОБА_8 , підбурюваний жагою до незаконної наживи, діючи відкрито, продовжив свої злочинні дії.
Зокрема, в одній з кімнат ОСОБА_8 на тумбочці виявив телевізор марки «Джінліпу» вартістю відповідно до висновку експерта № 791 від 08.09.2015 року 576 грн.; з шафи дістав жіночу шкіряну куртку вартістю відповідно до висновку експерта № 791 від 08.09.2015 року 15,50 грн. Вказану куртку ОСОБА_8 поклав на ліжко біля телевізора. В подальшому на тумбочці ОСОБА_8 знайшов мобільний телефон марки «Соні-Еріксон», який помістив до поліетиленового пакету, знайденого на кухні вказаної квартири. Також, перебуваючи в приміщенні кухні, до зазначеного пакету ОСОБА_8 помістив 9 керамічних тарілок для першої страви вартістю відповідно до висновку експерта № 791 від 08.09.2015 року 143,31 грн. та 8 керамічних тарілок для другої страви вартістю відповідно до висновку експерта № 791 від 08.09.2015 року 127,39 грн., а також продукти харчування.
Однак, вчинити всі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, ОСОБА_8 не зміг з причин, що не залежали від його волі, оскільки до приміщення квартири зайшли працівники Державної служби охорони, які затримали його на місці події.
Крім того, 03.01.2016 року біля 16.00 год. в приміщенні квартири АДРЕСА_4 ОСОБА_8 за попередньою змовою з ОСОБА_7 , маючи умисел на вчинення нападу з метою заволодіння чужим майном, з корисливих мотивів із застосуванням насильства, небезпечного для життя та здоров`я потерпілого ОСОБА_14 , вчинили розбійний напад на останнього.
Зокрема, під час спільного вживання спиртних напоїв, біля 16.00 год. 03.01.2016 року в приміщенні кухні квартири АДРЕСА_4 , ОСОБА_14 дістав свій мобільний телефон, подивився на час і поклав його до внутрішньої кишені куртки. Після цього ОСОБА_8 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, сказав ОСОБА_14 , щоб той віддав йому мобільний телефон. Отримавши незгоду на передачу мобільного телефону, ОСОБА_8 , реалізовуючи свій злочинний умисел, усвідомлюючи протиправність своїх дій, рукою схопив ОСОБА_14 за шию та почав душити. ОСОБА_14 намагався чинити опір, в ході якого впав на підлогу. ОСОБА_8 , продовжуючи свої злочинні дії, з метою подолання опору потерпілого, коліном натиснув на шию ОСОБА_14 , тим самим придушуючи і притискаючи його до підлоги, та рукою став наносити йому удари в різні ділянки голови. В цей час ОСОБА_7 , який також перебував у стані алкогольного сп`яніння, підійшов до лежачого на підлозі ОСОБА_14 і почав наносити йому удари ногами в різні частини тулуба, після чого дістав з внутрішньої кишені куртки ОСОБА_14 мобільний телефон марки «Престіжо», вартістю відповідно до висновку експерта № 91 від 29.01.2016 року 1599,92 грн.
Згідно з висновком експерта № 3 від 04.01.2016 року у ОСОБА_14 виявлені тілесні ушкодження: синці та садно на голові, синці та садно на шиї, крововилив під кон`юктиву правого ока, крововиливи та садна на слизовій оболонці нижньої губи; які належать до легких тілесних ушкоджень, виникли від дії тупого твердого предмету (предметів), можливо, 03.01.2016 року.
Таким чином, відкрито заволодівши мобільним телефоном, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 з місця вчинення злочину зникли, викраденим розпорядились на власний розсуд, спричинивши ОСОБА_14 матеріальної шкоди на суму 1599,92 грн.
Обвинувачений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок скасувати, справу направити на новий судовий розгляд. Вважає, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, судом допущено істотне порушення вимог кримінального процесуального закону. Вказує, що лише викрав у ОСОБА_14 мобільний телефон, останнього не бив. Покази потерпілого вважає неправдивими.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 просить вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 22 грудня 2016 року скасувати в частині обвинувачення за ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 186 КК України та закрити провадження за недоведеністю, а в частині обвинувачення за ч. 2 ст. 187 КК України перекваліфікувати дії з ч. 2 ст. 187 КК України на ч. 1 ст. 125 КК України, та відмовити в задоволенні цивільного позову потерпілого ОСОБА_14 . Свої доводи мотивує тим, що кваліфікація дій за ч. 2 ст. 187 КК України є не вірною, вважає, що мета заволодіння чужим майном та попередній зговір на заволодіння цим майном не доказано. Дії ОСОБА_8 слід кваліфікувати на ч. 1 ст. 125 КК України, а дії його брата ОСОБА_16 за ч. 1 ст. 185 КК України, посилаючись на те, що у даному випадку мав місце ексцес виконавця. Крім того вказує, що суд прийшов до помилкового висновку про винуватість ОСОБА_8 за ч. 3 ст.15, ч. 3 ст. 186 КК України оскільки жодних доказів не здобуто.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_11 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 ставить питання про зміну вироку в частині обвинувачення ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 187 КК України, перекваліфікувавши його дії на ч. 1 ст. 185 КК України. Вказує, що суд не взяв до уваги всі неточності у показаннях потерпілого ОСОБА_14 та не дав належної оцінки показам обвинувачених.

В апеляційній скарзі прокурор ставить питання про скасування вироку суду з підстав невідповідності призначеного судом покарання тяжкості кримінальних правопорушень та особам обвинувачених внаслідок м`якості. Просить постановити новий вирок, яким визнати ОСОБА_7 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.187 КК України, та призначити йому покарання у виді 8 років позбавлення волі з конфіскацією належного йому на праві власності майна. Визнати ОСОБА_8 винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 186; ч. 2 ст. 187 КК України, та призначити покарання за ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 186 КК України у виді п`яти років позбавлення волі; за ч. 2 ст. 187 КК України у виді десяти років позбавлення волі з конфіскацією належного йому на праві власності майна. Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням визначити остаточне покарання у виді десяти років позбавлення волі з конфіскацією належного йому на праві власності майна. В решті вирок залишити без змін. Апелянт вважає, що судом належним чином не врахований характер вчиненого злочину, той факт, що обвинувачені неодноразово притягалися до кримінальної відповідальності, вину у вчиненні злочинів не визнали, завдану шкоду не відшкодували.
Заслухавши доповідь судді, доводи обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_7 про задоволення апеляційних скарг, адвокатів ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які підтримали апеляційні скарги, промову прокурора, який підтримав свою апеляційну скаргу, заперечивши проти задоволення апеляційних скарг захисників, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що підстав для задоволення поданих апеляційних скарг не вбачається.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Ці вимоги закону судом були дотримані.

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується наявними у справі доказами, яким суд дав належну правову оцінку, дослідив у судовому засіданні та навів у вироку.

Суд врахував, що потерпілий ОСОБА_14 в судовому засіданні показання обвинувачених щодо їх непричетності до вчинення інкримінованого їм злочину спростував, надавши чіткі та послідовні показання стосовно обставин спричинення йому тілесних ушкоджень. Вказані показання потерпілого також підтверджуються і відомостями, отриманими внаслідок проведення з потерпілим слідчого експерименту. Крім того, в ході проведення 04.01.2016 року огляду місця події в підвальному приміщенні, розташованому в під`їзді № 2 будинку № 2 по вул. Артема в м. Вінниці, виявлено та вилучено пластику дисконтну картку, паперову візитну картку, пластикову банківську картку, сліди пальців рук. Згідно з висновком проведеного у справі криміналістичного дослідження від 13.01.2016 року слід руки розмірами 20х30 см (картка Євроаптека), вилучений за фактом пограбування ОСОБА_14 , залишений великим пальцем правої руки ОСОБА_7 . Обвинувачений ОСОБА_7 , заперечуючи свою причетність до заволодіння майном потерпілого не зміг обґрунтовано заперечити дану обставину. Крім того, потерпілий ОСОБА_14 в судовому засіданні повідомив, що виявлені у підвальному приміщенні картки знаходились у чохлі мобільного телефону. Крім того суд врахував, що згідно з листом з ломбарду ОСОБА_8 є клієнтом даного ломбарду, предметом застави був мобільний телефон марки «Престіжіо». Саме вказаний мобільний телефон було викрадено у потерпілого ОСОБА_14 .

Обвинувачений ОСОБА_8 в судовому засіданні першої інстанції факт наявності конфлікту з потерпілим не заперечував, та пояснював про спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_14 . Однак, потерпілий в судовому засіданні, не заперечуючи наявності конфлікту, повідомив, що він розпочався саме у зв`язку з вимогою ОСОБА_8 передати мобільний телефон і в подальшому застосуванням до нього насильства саме з метою заволодіння даним мобільним телефоном. Потерпілий в судовому засіданні також повідомив, що обвинувачений ОСОБА_8 здушував його за шию, а в подальшому прижав його шию ногою до підлоги. Вказані показання потерпілого узгоджуються з відомостями, отриманими в ході проведення з ним слідчого експерименту, а також висновком проведеної у справі судово-медичної експертизи, згідно з яким у нього мали місце синці та садно на голові, синці та садно на шиї, крововилив під кон`юктиву правого ока, крововиливи та садна на слизовій оболонці нижньої губи.

Згідно з роз`ясненнями, наданими в п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 10 від 6.11.2009 року «Про судову практику у справах про злочини проти власності», небезпечне для життя чи здоров`я насильство це умисне заподіяння потерпілому легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я або незначну втрату працездатності, середньої тяжкості або тяжке тілесне ушкодження, а також інші насильницькі дії, які не призвели до вказаних наслідків, але були небезпечними для життя чи здоров`я в момент їх вчинення. До них слід відносити, зокрема, і насильство, що призвело до втрати свідомості чи мало характер мордування, придушення за шию, скидання з висоти, застосування електроструму, зброї, спеціальних знарядь тощо.

Таким чином, суд першої інстанції правильно прийшов до висновку, що до потерпілого ОСОБА_14 було застосовано саме насильство, яке є небезпечним для життя чи здоров`я в момент вчинення.

Крім того, в п. 24 вказаної Постанови Верховним Судом України надано роз`яснення, відповідно до яких злочин визначається вчиненим за попередньою змовою групою осіб у разі його вчинення декількома (двома і більше) суб`єктами цього злочину, які заздалегідь домовилися про його спільне вчинення. Учасники вчинення злочину групою осіб діють узгоджено, зі спільним умислом, і кожен із них безпосередньо виконує діяння, що повністю чи частково утворює об`єктивну сторону складу злочину. При цьому можливий розподіл функцій, за якого кожен співучасник виконує певну роль у вчиненні злочину.

Проаналізувавши докази суд прийшов до висновку, що обвинувачені при заволодінні майном потерпілого діяли узгоджено, кожен з них безпосередньо виконував діяння, що охоплюється складом розбою, та вірно вказав на наявність у обвинувачених спільного умислу на вчинення нападу на потерпілого з метою заволодіння його майном.

Доводи адвоката, викладені в апеляційній скарзі, з посиланням на те що мав місце ексцес виконавця ОСОБА_7 , а обвинувачений ОСОБА_8 має нести відповідальність за ті наслідки, що настали не є необґрунтованими.

Аналізуючи показання обвинуваченого ОСОБА_7 про те, що він не вчиняв нападу на потерпілого, а тільки розбороняв та після того як впав телефон потерпілого ОСОБА_14 лише непомітно викрав його, апеляційний суд оцінює як надумані та спрямовані на уникнення відповідальності за скоєння більш тяжкого злочину. Доводи захисника ОСОБА_11 з цього приводу, викладені в апеляційній скарзі, жодним чином не ґрунтуються на нормах закону та не можуть бути задоволені.

Крім того в суді першої інстанції було встановлено, що 7.07.2015 року біля 21.00 год. ОСОБА_8 було затримано в квартирі АДРЕСА_5 . Під час проведення огляду вказаної квартири на кухні було виявлено у пакеті складені речі.

Обвинувачений ОСОБА_8 в судовому засіданні повідомив, що він познайомився з дівчиною, яка проживала у даному будинку і вона дозволила йому залишитись у неї на ніч. Свою причетність до складання речей обвинувачений в судовому засіданні заперечив.

Разом з тим, судом враховано пояснення свідка ОСОБА_17 , яка в судовому засіданні повідомила, що вона з ОСОБА_18 відпочивала на природі протягом дня і додому вони повернулись у вечірній час, та зазначила, що можливості спілкування з ОСОБА_18 до повернення додому у ОСОБА_8 з останньою не було. Крім того, суд взяв до уваги, що обвинувачений ОСОБА_8 в судовому засіданні не зміг повідомити, чому він користувався ліхтариком, перебуваючи у вказаному помешканні.

Версія обвинуваченого ОСОБА_8 щодо його непричетності до вчинення даного злочину, спростована і показаннями свідків ОСОБА_19 та ОСОБА_20 працівників поліції, які виїхали на виклик ОСОБА_18 у зв`язку з проникненням до її помешкання невідомої особи.

За таких обставин судом правильно встановлено наявність у ОСОБА_8 умислу на заволодіння чужим майном з проникненням до помешкання. Доводи захисника ОСОБА_9 , викладені ним в апеляційній скарзі, щодо недостатності доказів по цьому епізоду не заслуговують на увагу.

Крім того суд враховував, що на час перебування ОСОБА_8 у вищевказаному помешканні він був викритий ОСОБА_15 . А тому дії ОСОБА_8 , розпочаті ним, як крадіжка, але виявлені потерпілим чи іншими особами і, незважаючи на це, продовжені винною особою з метою заволодіння майном, вірно кваліфікував як грабіж.

Доводи прокурора викладені в апеляційній скарзі щодо м`якості призначеного покарання є необґрунтованими та непереконливими.

Виходячи з наведеного, колегія суддів вважає, що на підставі тих доказів, які були предметом перевірки в судовому засідання, судом першої інстанції з достатньою повнотою з`ясовані всі обставини, які могли мати істотне значення для правильного вирішення справи.

Об`єктивних, допустимих та достовірних доказів на підтвердження доводів, викладених в апеляційних скаргах надано не було і такі не були встановлені судом апеляційної інстанції.

При обранні покарання обвинуваченим, суд вірно у відповідності до вимог ст. 65 КК України врахував ступінь тяжкості вчинених ними злочинів, в тому числі і вчинення тяжких злочинів, особи обвинувачених, характеристики, їх ставлення до вчиненого, відсутність пом`якшуючих обставин та наявність обтяжуючих обставин та обґрунтовано призначив покарання у вигляді позбавлення волі.

Призначена міра покарання обвинуваченому є необхідною та достатньою для їх виправлення і попередження нових злочинів.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які передбачені ст. 412 КПК України та які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, не встановлено.

З врахуванням наведеного, апеляційні скарги до задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 405, 407 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :
Апеляційні скарги адвоката ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , обвинуваченого ОСОБА_7 , адвоката ОСОБА_11 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , прокурора ОСОБА_12 залишити без задоволення.

Вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 22 грудня 2016 року щодо ОСОБА_8 за ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 186, ч. 2 ст. 187 КК України та ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 187 КК Українизалишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженими ОСОБА_7 та ОСОБА_8 з дня отримання копії судового рішення.

Судді: (підписи)
Згідно з оригіналом. Суддя: