Справа № 388/139/17
провадження № 1-кп/403/25/17
В И Р О К І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
06 липня 2017 року смт.Устинівка
Устинівський районний суд Кіровоградської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю учасників судового провадження: прокурора ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , обвинуваченої ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_7 ,
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с.Піщанка Піщанського району Вінницької області, адреса останнього місця проживання без реєстрації у встановленому законом порядку: АДРЕСА_1 , не працюючої, не маючої освіти, не одруженої, громадянки України, раніше судимої:
1) 08.06.2000 року Дергачівським районним судом Харківської області за ч.3 ст.140 КК УРСР (1960 року) до 4 років позбавлення волі, звільнена 04.02.2004 року;
2) 29.06.2006 року Долгинцівським районним судом м.Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч.3 ст.185, ч.2 ст.15 ч.3 ст.185, ст.70 КК України до 4 років позбавлення волі, звільнена 29.01.2010 року;
3) 12.06.2007 року Заводським районним судом м.Запоріжжя Запорізької області за ч.3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі, звільнена 29.01.2010 року;
4) 03.09.2014 року Врадіївським районним судом Миколаївської області за ч.3 ст.185, ст.69 КК України до 1 року позбавлення волі. Ухвалою Полтавського районного суду Полтавської області від 27.04 2015 року звільнена 05.05.2015 року з місця відбування покарання умовно-достроково, невідбутий строк покарання три місяці два дні
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України,
В С Т А Н О В И В:
26 квітня 2016 року, зранку, близько 10 год. 00 хв., обвинувачена ОСОБА_6 йдучи по вул.Горького в м.Долинська Кіровоградської області, помітила незачинену хвіртку до подвір`я одного з будинків, розташованих по цій вулиці під АДРЕСА_2 . Зайшовши через незачинену хвіртку до подвір`я вказаного будинку та побачивши відкритими вхідні двері до житлового будинку, обвинувачена ОСОБА_6 , впевнившись, що за нею ніхто не спостерігає і її дії ніким не будуть помічені, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправність своїх дій, через незачинені вхідні дверіпроникла до житлового будинку, належного потерпілій ОСОБА_8 , та знаходячись в приміщенні будинку, пройшовши по коридору, побачила на столі в кухні каструлю алюмінієву ємкістю 2 л. вартістю 42 грн. 84 коп., каструлю алюмінієву ємкістю 3 л. вартістю 47 грн. 88 коп., каструлю алюмінієву ємкістю 3 л. вартістю 59 грн. 28 коп. та алюмінієву пательню (сковорідку) діаметром 24 см. вартістю 57 грн. 62 коп., які вона зібрала та поклала до сумки, що принесла із собою.В подальшому із викраденим з місця вчинення злочину зникла, розпорядившись ним на власний розсуд, чим заподіяла потерпілій ОСОБА_8 майнову шкоду в загальному розмірі 207 грн. 62 коп.. Допитана в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_6 вину в скоєному злочині визнала частково, та показала, що дійсно зранку 26.04.2016 року вона вийшла з будинку, розташованого по АДРЕСА_1 , де проживала разом з батьками, та пройшла прямо далі по вулиці. Біля одного з будинків вона побачила незачинену хвіртку та через неї зайшла до подвір`я. Помітивши, що двері до будинку не закриті, вона зайшла в будинок, пройшла по коридору, нікого не було, та побачила в приміщенні кухні каструлі та сковорідку. Оскільки вони з батьками тільки переїхали до м.Долинська і не було в чому варити їсти, вона зібрала каструлі та поклала їх до належної їй сумки, з якою прийшла до будинку. В будинку потерпіла її не бачила. Вийшовши з будинку, пішла до хвіртки, біля якої її помітила потерпіла та запитала, що вона тут робить і хто вона така. Оскільки потерпіла думала, що вона тільки збирається зайти на подвір`я, відповіла, що йшла з метою спитати про горіхи на продаж. До цього потерпіла її не бачила та не знала, що в сумці вона виносить алюмінієвий посуд. Після цього вона пройшла близько 50 метрів та залишила сумку з каструлями і сковорідкою за «вуглом» будинку біля деревини на вулиці, тому що викрадене їй не було потрібно. Після цього вирішила, що потрібно йти до міліції, дійшла до магазину, а там була машина з міліціонерами, які її доставили в прокуратуру. Суду показала, що розуміла, що будинок, в який вона заходила, їй не належить, а також те, що вона кликала господиню, але ніхто не обізвався. Думала, може людина спить. Повністю визнала обставини вчинення нею кримінального правопорушення щодо здійснення нею крадіжки алюмінієвих каструль та пательні (сковорідки) з будинку потерпілої ОСОБА_8 .. Щодо проникнення її в будинок потерпілої з метою крадіжки заперечила та дала суду показання, що зайшла до будинку в пошуках господині з метою запитати у неї про наявні горіхи на продаж. Зазначила, що щиро розкаюється у вчиненому.
Потерпіла ОСОБА_8 в судові засідання по розгляду кримінального провадження жодного разу не з`явилась. Про дати, час та місце розгляду кримінального провадження повідомлялась у встановленому законом порядку. Згідно направленої до суду письмової заяви від 03.07.2017 року, прохала розглянути кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого за ч.3 ст.185 КК України без її участі. Зазначила, що претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченої не має. Міру покарання залишає на розсуд суду (а.п.180).
З огляду на викладене, відповідно до ст.325 КПК України судом, після з`ясування думки учасників судового провадження судовий розгляд кримінального провадження проведено без потерпілої ОСОБА_8 .. При цьому суд приймає до уваги, що згідно ч.3 ст.56 КПК України брати участь у судовому провадженні є правом потерпілої, і за відсутності її наміру скористатися цим правом, суд позбавлений можливості примусити потерпілу з"явитися в судове засідання. Вина обвинуваченої ОСОБА_6 , крім часткового визнання нею своєї вини, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, підтверджується безпосередньо дослідженими під час судового розгляду кримінального провадження доказами:
- показаннями свідка ОСОБА_9 , що в минулому році, точного місяця він не пам`ятає, було холодно, але снігу вже не було, годину назвати також не може, але був день, оскільки магазин вже працював, він на велосипеді поїхав до магазину по хліб та побачив на вулиці незнайому йому жінку, яка вийшла з вулиці Горького та йшла по переулку Горького в напрямку вул.Радянської. Повернувшись додому, він знову через незначний проміжок часу поїхав до магазину. Коли він повторно їхав до магазину, то побачив потерпілу ОСОБА_8 , яка вийшла з АДРЕСА_1 та повідомила йому, що невідома їй жінка викрала в неї з будинку посуд каструлі та сковорідку, при цьому описавши її прикмети - низькоросла, смуглява. При цьому потерпіла була "розстроєна", оскільки це був її останній посуд. Він згадав, що бачив схожу жінку на вулиці та поїхав її шукати. Наздогнавши жінку, схожу за описом на ту, що бачила потерпіла, яка вже із сумкою повертала на вул.Заводську, що веде до ринку. Інших осіб в цей час на вулиці він не бачив. Забравши сумку з посудом у незнайомої йому жінки, він повернув його потерпілій ОСОБА_8 , і остання впізнала цей посуд, як такий що був у неї викрадений. Пізніше працівники поліції проводили огляд викраденого посуду вже вдома у потерпілої. Показав, що жінкою, в якої він забрав кухонний посуд, належний потерпілій, є обвинувачена ОСОБА_6 ;
- заявою потерпілої ОСОБА_8 від 26.04.2016 року про притягнення до кримінальної відповідальності невідомої особи жіночої статі циганської зовнішності, яка 26.04.2016 року, перебуваючи у приміщенні її будинку, скоїла крадіжку алюмінієвого посуду (а.п.51);
- протоколом огляду місця події від 26.04.2016 року з доданими фототаблицями №1 та №2, який розпочато о 10 год. 45 хв. та закінчено о 11 год. 30 хв., відповідно до якого проведеним оглядом встановлено, що домоволодіння потерпілої ОСОБА_8 огороджене парканом із каліткою, пошкоджень не має. Прямо знаходиться будинок, обладнаний вхідними дверима, які на момент огляду відчинені, пошкоджень не має. За вхідними дверима знаходиться прихожа, на право ведуть двері до кімнат будинку, прямо знаходяться двері, які ведуть до кухні. При огляді кухні встановлено, що зліва на право знаходяться двері до іншої кімнати, стіл, з права газова піч в кількості 2 штук, піч опалення твердим паливом, металевий стіл (а.п.53-54);
- протоколом огляду місця події від 26.04.2016 року з доданою фототаблицею №1, який розпочато о 11 год. 30 хв. та закінчено о 12 год.20 хв., відповідно до якого місцем огляду являється територія біля домоволодіння по АДРЕСА_2 , де свідок ОСОБА_9 вказує на клітчату поліетиленову сумку, яку він забрав у жінки циганської зовнішності по АДРЕСА_3 , та в якій знаходився викрадений у гр-нки ОСОБА_8 алюмінієвий посуд, а саме: три каструлі та сковорідка (а.п.81-82);
- протоколом проведення слідчого експерименту від 28.04.2016 року з доданими фототаблицями №, № 1, 2, 3 за участю підозрюваної (під час досудового розслідування) ОСОБА_6 , в ході якого остання вказала на обставини вчинення нею крадіжки з будинку потерпілої ОСОБА_8 , а саме: продемонструвала яким чином вона зайшла в будинок та з якої кімнати викрала алюмінієвий посуд(а.п.57-61);
- висновком експерта №17-213 за результатами проведення судової товарознавчої експертизи від 08.02.2017 року, відповідно до якого вартість: алюмінієвої каструлі ємкістю 2 л. без ручок, придбаної в 2010 році, бувшої у використанні придатної для користування станом на 26.04.2016 року складала 42, 84 грн.; алюмінієвої каструлі ємкістю 3 л. без ручок, придбаної в 2010 році, бувшої у використанні придатної для користування станом на 26.04.2016 року складала 47, 88 грн.; алюмінієвої каструлі ємкістю 3 л., придбаної в 2010 році, бувшої у використанні придатної для користування станом на 26.04.2016 року складала 59,28 грн.; алюмінієвої пательні діаметром 24 см., придбаної в 2010 році, бувшої у використанні придатної для користування станом на 26.04.2016 року складала 57,62 грн. (а.п.63-64);
- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 07.02.2017 року з доданою фототаблицею №1 та довідкою до протоколу впізнання за участю свідка ОСОБА_9 , який, серед чотирьох фотографій осіб жіночої статі, по рисам обличчя впізнав жінку циганської зовнішності, у якої він взяв сумку з посудом, на фотознімку № 1. Згідно довідки до протоколу впізнання 1. Фотознімок ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.п.86-88);
- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 07.02.2017 року з доданою фототаблицею №1 та довідкою до протоколу впізнання за участю потерпілої ОСОБА_8 , яка, серед чотирьох фотографій осіб жіночої статі, по рисам обличчя впізнала жінку, яка викрала у неї посуд, на фото № 2. Згідно довідки до протоколу впізнання 2. Фотознімок ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.п.89-91).
Враховуючи викладене, суд, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин вчинення кримінального правопорушення, підтверджених доказами, безпосередньо дослідженими під час судового розгляду та оцінених судом відповідно до ст.94 КПК України приходить до висновку, що:мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_6 ; це діяння містить склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням у житло, вчинена повторно, оскільки обвинувачена ОСОБА_6 раніше вчиняла злочини, передбачені ст.185 КК України, і судимості за ці злочини не зняті та не погашені у встановленому законом порядку; вина обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, є встановленою та доведеною і вона підлягає покаранню за вчинене нею кримінальне правопорушення. При цьому доводи обвинуваченої ОСОБА_6 про те, що вона не мала наміру здійснювати крадіжку з будинку потерпілої ОСОБА_8 і не заходила до будинку саме з цією метою, а хотіла лише знайти господиню, щоб запитати у неї про горіхи на продаж, для чого навіть кликала господарів, а також показання обвинуваченої про те, що вже перебуваючи в будинку потерпілої та проходячи повз одну із кімнат кухню вона побачила алюмінієвий посуд, який вирішила викрасти, суд вважає такими, що носять неправдивий та недостовірний характер виходячи з наступного.
Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року №10 «Про судову практику у справах про злочини проти власності» під проникненням у житло, інше приміщення чи сховище слід розуміти незаконне вторгнення до них будь-яким способом (із застосуванням засобів подолання перешкод або без їх використання; шляхом обману; з використанням підроблених документів тощо або за допомогою інших засобів), який дає змогу винній особі викрасти майно без входу до житла, іншого приміщення чи сховища.
При цьому проникнення - це термін не фізичний, а юридичний, тому головне в ньому не фізичне пересування, а його юридичний зміст: за дозволом чи без такого особа перебувала у житлі та чи легально вона увійшла до нього. За таких обставин проникненням також буде вважатися і входження до житла без подолання перешкод та опору людей за відсутності їх згоди на таке. Проникнення виключається лише у випадках, коли мета на викрадення виникла у винного вже під час перебування у житлі, за умови, що винна особа увійшла туди легально, за дозволом чи запрошенням.
Натомість матеріалами кримінального провадження, що не заперечується і самою обвинуваченою, встановлено, що обвинувачена ОСОБА_6 не проживала в господарстві потерпілої ОСОБА_8 та не мала права вільно заходити до її помешкання. При цьому перебуваючи на подвір"ї біля будинку потерпілої, обвинувачена, яка зайшла через незачинену хвіртку, не бачила, щоб хтось перебував на подвір"ї і після того, як вона покликала їй також ніхто не відповів, однак обвинувачена, усвідомлюючи, що цей будинок належить іншій особі, протиправно зайшла до будинку потерпілої, звідки викрала речі, які не залишила навіть після того, як була в подальшому помічена потерпілою, що свідчить про вольові, свідомі та цілеспрямовані дії обвинуваченої, спрямовані саме на заволодіння чужим майном.
Також показання обвинуваченої ОСОБА_6 та твердження її захисника про вчинення нею крадіжки без проникнення до житла, не відповідають показаннями самої обвинуваченої про те, що з початку вона зайшла до подвір`я потерпілої через відкриту хвіртку, і побачивши відкритими вхідні двері до будинку, зайшла до нього, а також про те, що вона кликала господарів, але їй ніхто не відповів. З огляду на викладене, показання обвинуваченої, що вона зайшла до будинку, щоб запитати господиню чи не має горіхів на продаж, спростовуються її ж показаннями про те, що вона кликала власника будинку, і їй ніхто не відповів, що мало за вказаних обставин свідчити про відсутність вдома власника або про те, що останній не чує про перебування на території свого подвір`я сторонньої особи, а тому в даному випадку в обвинуваченої були відсутні будь-які підстави входити до будинку потерпілої саме для того, щоб запитати у неї про горіхи, що в свою чергу свідчить про наявність в обвинуваченої іншого мотиву проникнення до будинку потерпілої. При цьому з урахуванням: способу життя обвинуваченої на протязі багатьох років та постійне систематичне вчинення нею злочинів проти власності (крадіжок), подальших дій обвинуваченої під час перебування останньої в будинку потерпілої, безпосередньо спрямованих на заволодіння чужим майном, та особи обвинуваченої, раніше неодноразово судимої за вчинення крадіжок з проникненням у житло, суд вважає встановленим умисел обвинуваченої на проникнення до будинку потерпілої ОСОБА_8 з метою викрадення належного останній майна.
Крім того, суд приходить до висновку, що проникаючи до будинку потерпілої ОСОБА_8 обвинувачена мала невизначений умисел на викрадення майна, без його конкретизації, і лише потім, перебуваючи в середині будинку та побачивши на кухні алюмінієві каструлі та пательню (сковорідку), в обвинуваченої ОСОБА_6 виник визначений умисел саме на їх викрадення.
Крім того, приймаючи до уваги, що обвинувачена ОСОБА_6 неодноразово засуджувалася за вчинення крадіжок, кримінальна відповідальність за які передбачена саме ч.3 ст.185 КК України, тобто поєднаних з проникненням до житла, з урахуванням особи обвинуваченої та способу її життя, які свідчать про систематичне вчинення нею крадіжок за аналогічних обставин, показання обвинуваченої ОСОБА_6 про те, що вона не заходила до будинку потерпілої з метою вчинення крадіжки, а тільки перебуваючи в середині будинку та побачивши на кухні алюмінієві каструлі та пательню (сковорідку), вона вирішила їх викрасти, суд, відповідно до вимог ст.94 КПК України, оцінює критично, як такі, що носять неправдивий та недостовірний характер, і розцінює їх як обраний обвинуваченою спосіб захисту та спробу пом`якшити вид і розмір покарання за вчинений злочин.
При призначенні обвинуваченій ОСОБА_6 покарання суд відповідно до ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого нею злочину, особу винної та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Відповідно до ч.4 ст.12 КК України вчинений обвинуваченою ОСОБА_6 злочин класифікується як тяжкий злочин. Згідно з п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан тощо.
З урахуванням викладеного, судом встановлено, що обвинувачена ОСОБА_6 являється особою раніше судимою. Неодноразово вчиняла умисні корисливі злочини проти власності, за які засуджувалась до покарання у виді позбавлення волі. Останній раз засуджувалась 03.09.2014 року за вироком Врадіївського районного суду Миколаївської області за ч.3 ст.185, ст.69 КК України до 1 року позбавлення волі. Ухвалою Полтавського районного суду Полтавської області від 27.04.2015 року звільнена 05.05.2015 року з місця відбування покарання умовно-достроково, невідбутий строк покарання три місяці два дні (а.п.74-75, 69).
Обвинувачена ОСОБА_6 не працює, не має місця проживання, зареєстрованого у встановленому законом порядку, та постійного місця проживання. Характеризується посередньо (а.п.70, 71).
Згідно відповіді Долинської центральної районної лікарні Кіровоградської області про стан здоров`я обвинувачена ОСОБА_6 на диспансерному обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває. Згідно відповіді Державної установи «Миколаївський слідчий ізолятор» від 06.07.2017 року обвинувачена ОСОБА_6 знаходиться на «Д» обліку з діагнозом: хронічний гепатит, цироз печінки змішаного ґенезу, хронічний холецистит стадія ремісії, може утримуватись в умовах ізолятора тимчасового тримання, потребує амбулаторного лікування.(а.п.72,175,183).
Обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченої ОСОБА_6 відсутні. При цьому необхідно зазначити, що у розумінні п.1 ч.1 ст.66 КК України щире каяття має полягати у належній критичній оцінці особою свого протиправного діяння, його осуді. Щире каяття, яке характеризує суб`єктивне ставлення винної особи до вчиненого злочину, виявляється в тому, що вона повністю визнає свою провину, висловлює жаль з приводу вчиненого та бажає виправити ситуацію, що склалася. Натомість ОСОБА_6 частково визнає свою вину у вчиненому злочині, наполягаючи на тому, що не мала умислу на викрадення чужого майна, коли зайшла до будинку потерпілої, що свідчить про не визнання нею всіх фактичних обставин скоєного злочину, та відсутність у зв`язку з цим таких важливих складових елементів щирого каяття, як беззаперечне визнання своєї вини у скоєному та осуд свого вчинку, а тому показання обвинуваченої не мають ознак критичної оцінки нею своєї протиправної поведінки.
При цьому суд не приймає до уваги як обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченої ОСОБА_6 , її вік, матеріальне становище та наявність на утриманні матері похилого віку, оскільки обвинувачена ОСОБА_6 групи інвалідності не має, а тому, за необхідності та наявності бажання отримати заробіток чесною працею без порушення охоронюваного законом права власності громадян, за відсутності освіти та можливості влаштуватися на постійну роботу, могла отримувати засоби для існування та грошові кошти шляхом зайняття домашнім господарством або виконанням тимчасових робіт у громадян (жителів м.Долинська), а тому ні вік, ні матеріальне становище обвинуваченої, з урахуванням її особи та способу життя, за якого остання систематично відбуває покарання у виді позбавлення волі, не можуть свідчити про перебування на її утриманні матері та здійсненні за нею догляду, та не може бути виправданням вчинення нею злочину і підставою для пом`якшення їй покарання.
Відповідно до п.6 ч.1 ст.67 КК України обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченої ОСОБА_6 , суд визнає: вчинення злочину щодо особи похилого віку, оскільки потерпіла ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мала на момент вчинення злочину 81 рік та являється такою, що досягла пенсійного віку. При цьому суд, зазначає, що відповідно до п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року №10 «Про судову практику у справах про злочини проти власності» крадіжку потрібно вважати закінченою з моменту, коли винна особа вилучила майно і мала реальну можливість розпоряджатися чи користуватися ним. Як слідує з показань самої обвинуваченої ОСОБА_6 вона бачила потерпілу та розмовляла з нею, вийшовши з будинку та перебуваючи біля хвіртки, тримаючи при цьому сумку з викраденим кухонним посудом. Тобто на час, коли обвинувачена побачила потерпілу, вона ще не мала реальної можливості розпорядитися викраденим майном, а тому злочин ще не був нею закінчений. З огляду на викладене, суд приходить до висновку про наявність обставини, яка обтяжує покарання обвинуваченої, а саме: вчинення злочину щодо особи похилого віку, оскільки на час вчинення злочину (до його закінчення) обвинувачена ОСОБА_6 , бачила потерпілу особисто, безпосередньо спілкувалась з нею, та усвідомлюючи, що потерпіла є особою похилого віку, з метою залишення місця злочину, знаючи, що викрадене майно знаходиться в неї в сумці, свідомо ввела потерпілу в оману, сказавши їй особисто у вічі про те, що лише мала намір придбати за наявності у неї горіхи.
При призначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_6 суд враховує також вимоги ст.65 КК України щодо призначення судом покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, з урахуванням того, що особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів і що більш суворий вид покарання з числа передбачених за скоєний злочин призначається лише у випадку, якщо менш суворий вид покарання буде недостатнім для виправлення особи і попередження вчинення нею нових злочинів та роз`яснення, що містяться в п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» щодо дотримання судами у кожному конкретному випадку при призначенні покарання вимог кримінального закону й зобов`язання враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.
При цьому суд не вбачає підстав для застосування до обвинуваченої ОСОБА_6 положень ст.69 КК України, виходячи з наступного.
Відповідно до ч.1 ст.69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційний злочин, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за цей злочин.
У відповідності до роз`яснень п.8 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» призначення основного покарання, нижчого від найнижчої межі, передбаченої законом за даний злочин, або перехід до іншого, більш м`якого виду основного покарання, або не призначення обов`язкового додаткового покарання (ст.69 КК) може мати місце лише за наявності декількох (не менше двох) обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного. Обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченої ОСОБА_6 відсутні.
Обвинувачена ОСОБА_6 раніше неодноразово судима за вчинення умисних тяжких корисливих злочинів проти власності з відбуванням покарання в місцях позбавлення волі, однак не зважаючи на це, маючи не зняті та непогашені у встановленому законом порядку судимості, знову вчинила кримінальне правопорушення, яке згідно ст.12 КК України віднесене до категорії тяжких, є умисним та закінченим злочином.
Обвинувачена ОСОБА_6 не працює, постійних доходів для проживання не має, суспільно-корисною діяльністю не займається, не має зареєстрованого у встановленому законом порядку місця проживання, а також постійного місця проживання, під час досудового розслідування по даному кримінальному провадженню відносно неї була постановлена ухвала про надання дозволу на затримання з метою приводу до суду для розгляду питання про застосування запобіжного заходу, оскільки остання була відсутня за останнім відомим місцем проживання по АДРЕСА_1 , інше місце проживання було невідоме (а.п.79-80).
Крім того, суд звертає увагу, що за вироком Врадіївського районного суду Миколаївської області від 12.06.2014 року обвинуваченій ОСОБА_6 було призначено покарання за ч.3 ст.185 КК України із застосуванням ст.69 КК України у виді одного року позбавлення волі та за ухвалою Полтавського районного суду Полтавської області від 27.04.2015 року звільнено умовно-достроково на невідбутий строк покарання три місяці два дні. Проте обвинувачена жодних висновків для себе щодо необхідності дотримуватися встановлених у суспільстві правил співжиття та не порушувати охоронювані кримінальним законом відносини власності не зробила. Вказані обставини свідчать про підвищену суспільну небезпеку особи обвинуваченої, її схильність до вчинення нових злочинів та небажання стати на шлях виправлення. Суд не вбачає підстав для призначення ОСОБА_6 покарання з урахуванням ст.75 КК України, оскільки з урахуванням тяжкості вчиненого обвинуваченою злочину та її особи, судом не встановлені обставини, за яких призначення покарання в межах санкції ч.3 ст.185 КК України є недоцільним, а виправлення обвинуваченої можливе без відбування нею покарання. При цьому суд приходить до висновку, що призначення обвинуваченій ОСОБА_6 покарання із застосуванням ст.75 КК України не відповідатиме загальним засадам призначення покарання, принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Таке покарання не буде достатнім та необхідним для виправлення обвинуваченої і попередження вчинення нею нових злочинів.
Разом з тим, ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.
У справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року) та в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п.38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський суд з прав людини вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».
З огляду на викладене, суд при призначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_6 з урахуванням: ступеня тяжкості вчиненого нею злочину, який є тяжким злочином, наявності обставини, обтяжуючої покарання обвинуваченої ОСОБА_6 та особи обвинуваченої, яка будучи неодноразово засудженою за вчинення умисних тяжких злочинів проти власності до покарання у виді позбавлення волі, маючи не зняті та непогашені у встановленому законом порядку судимості, позитивних висновків для себе не зробила, на шлях виправлення не стала і знову вчинила умисний тяжкий злочин, що свідчить про її суспільну небезпечність, приходить до висновку, що у відповідності до ст.65 КК України, необхідним і достатнім покаранням для виправлення та попередження вчинення обвинуваченою ОСОБА_6 нових злочинів, буде покарання у виді позбавлення волі, призначене в межах санкції ч.3 ст.185 КК України, яка передбачає кримінальну відповідальність за вчинений нею злочин, з відбуванням призначеного покарання в умовах ізоляції від суспільства, але в мінімальному розмірі, передбаченому санкцією ч.3 ст.185 КК України, що з урахуванням відсутності тяжких наслідків вчиненого обвинуваченою злочину та стану її здоров"я, який при цьому не виключає можливості відбування нею покарання у виді позбавлення волі, виходячи з принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання буде відповідати характеру вчиненого обвинуваченою кримінального правопорушення, його небезпечності, даним про особу обвинуваченої, необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченої і попередження вчинення нею нових злочинів.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не пред`являвся. Питання про долю речових доказів вирішити відповідно до п.п.4, 5 ч.9 ст.100 КПК України. Відповідно до ч.2 ст.124 КПК України процесуальні витрати у даному кримінальному провадженні, а саме: витрати, пов`язані із залученням експерта (за проведення судової товарознавчої експертизи №17-213 від 08.02.2017 року) в сумі 528 грн. 60 коп. підлягають стягненню з обвинуваченої ОСОБА_6 (а.п.76). Ухвалою слідчого судді Долинського районного суду Кіровоградської області від 02.02.2017 року у кримінальному провадженні до обвинуваченої ОСОБА_6 застосовано захід забезпечення кримінального провадження у виді запобіжного заходу тримання під вартою. Ухвалами Устинівського районного суду Кіровоградської області від 20.03.2017 року та від 19.05.2017 року дію запобіжного заходу було продовжено строком на 60 днів. З метою забезпечення виконання вироку, з урахуванням того, що стосовно обвинуваченої ОСОБА_6 під час досудового розслідування в кримінальному провадженні було надано дозвіл на її затримання з метою приводу до суду для участі у розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, остання не має зареєстрованого та постійного місця проживання, підстав для зміни чи скасування зазначеного запобіжного заходу обвинуваченій ОСОБА_6 до набрання вироком законної сили судом не встановлено.
Згідно ч.5 ст.72 КК України (в редакції ст.72 КК України із змінами, внесеними згідно із Законом №838-VIІІ від 26.11.2015 року) у строк покарання ОСОБА_6 необхідно зарахувати строк попереднього ув`язнення, а саме: тримання її під вартою як запобіжний захід, обраний слідчим суддею на стадії досудового розслідування та продовжений під час судового розгляду кримінального провадження, в період з 02.02.2017 року по 20.06.2017 року включно з розрахунку: один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі та у зв"язку з набранням чинності Законом України від 18.05.2017 року №2046-VІІІ "Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо правила складання покарань та зарахування строку попереднього ув`язнення", яким внесено зміни до ч.5 ст.72 КК України, з 21.06.2017 року по день набрання вироком законної сили з розрахунку: один день попереднього ув"язнення за один день позбавлення волі.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.349, 368, 371, 373-376, 392, 395, 532 КПК України, суд,- У Х В А Л И В :
ОСОБА_6 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України та призначити їй покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі. Початок строку відбування покарання рахувати з 02 лютого 2017 року.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не пред`являвся. Речові докази по кримінальному провадженню: 1) алюмінієву каструлю ємкістю 2 л. без ручок, алюмінієву каструлю ємкістю 3 л. без ручок, алюмінієву каструлю ємкістю 3 л. з кришкою, алюмінієву пательню діаметром 24 см., які під час досудового розслідування передані на зберігання потерпілій ОСОБА_8 , залишити останній, як власнику;
2) клітчату сумку, яка здана на зберігання до кімнати речових доказів Долинського ВП ГУНП в Кіровоградській області, знищити. Стягнути із ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с.Піщанка Піщанського району Вінницької області, на користь держави процесуальні витрати, пов`язані із залученням експерта у даному кримінальному провадженні за проведення судової товарознавчої експертизи №17-213 від 08.02.2017 року в розмірі 528 грн. 60 коп. (п`ятсот двадцять вісім гривень 60 копійок). Запобіжний захід стосовно ОСОБА_6 у виді тримання під вартою залишити без змін до набрання вироком законної сили.
Відповідно до ч.5 ст.72 КК України (в редакції ст.72 КК України із змінами, внесеними згідно із Законом №838-VIІІ від 26.11.2015 року) зарахувати ОСОБА_6 у строк відбування покарання строк її попереднього ув`язнення в період з 02.02.2017 року по 20.06.2017 року включно з розрахунку: один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Відповідно до ч.5 ст.72 КК України (в редакції ст.72 КК України із змінами, внесеними згідно із Законом №2046-VIII від 18.05.2017 року) зарахувати ОСОБА_6 у строк відбування покарання строк її попереднього ув`язнення в період з 21.06.2017 року по день набрання вироком законної сили з розрахунку: один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Кіровоградської області через Устинівський районний суд Кіровоградської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченій та прокурору.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.
Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Головуючий ОСОБА_1