Провадження № 1-кп/317/110/2017
Справа № 317/692/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 травня 2017 року м. Запоріжжя
Запорізький районний суд Запорізької області
у складі головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участі:
прокурора ОСОБА_3
представника потерпілого ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

захисника обвинуваченого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000570 від 01.04.2014 р., відносно ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 126, ч. 2 ст. 121 КК України,-

ВСТАНОВИВ:
До Запорізького районного суду Запорізької області надійшов обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000570 від 01.04.2014 р., відносно ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 126, ч. 2 ст. 121 КК України.

Ухвалою суду від 16 березня 2017 року у вказаному провадженні призначене підготовче судове засідання.

Прокурор ОСОБА_3 у підготовчому судовому засіданні просила постановити ухвалу про призначення судового розгляду на підставі обвинувального акту, вважаючи, що кримінальне провадження підсудне Запорізькому районному суду Запорізької області, дотримані всі вимоги КПК України, підстав для закриття провадження чи повернення обвинувального акту немає. Також прокурор ОСОБА_3 зазначила, що ОСОБА_5 та його захисник ознайомились зі змістом обвинувального акту, але відмовились отримувати його та підписувати розписки. Факт відмови був зафіксований нею в акті, але з приводу часу його складання нічого не пам`ятає. Також вважає помилковим час, протягом якого відкривались матеріали досудового розслідування ОСОБА_5 та його захиснику, що зазначений в реєстрі.

Представник потерпілого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_4 також висловив думку про можливість призначення провадження до судового розгляду.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_6 , заперечував проти призначення судового розгляду, просив повернути обвинувальний акт прокурору. Свою позицію мотивував тим, що обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування не вручено обвинуваченому ОСОБА_5 . У цей день, 28.02.2017 р., ОСОБА_5 було вручено підозру, потім змінену підозру. В подальшому їм було вручено повідомлення про закінчення досудового розслідування та було запропоновано ознайомитись з матеріалами кримінального провадження, однак вони вказали на передчасність ознайомлення з матеріалами кримінального провадження, з огляду на те, що лише 15 хвилин до того ОСОБА_5 було вручено повідомлення про підозру. Інші документи ОСОБА_5 не вручались, матеріали провадження їм фактично не відкривались.

Крім того, після повернення судом обвинувального акту прокурору, 28.02.2017 р. ОСОБА_5 була вручена підозра у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 126 та ч. 2 ст. 121 КК України. 28.02.2017 р. за матеріалами кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000570 прийнято процесуальне рішення про об`єднання матеріалів кримінального провадження. Однак отримавши кримінальне провадження прокурор та орган досудового розслідування повинні були вирішити питання щодо продовження строку досудового розслідування у порядку, передбаченому параграфом 4 глави 24 КПК України.

Обвинувачений ОСОБА_5 підтримав позицію свого захисника, просив повернути обвинувальний акт прокурору з тих же підстав. Зазначив, що прокурора ОСОБА_3 він взагалі не бачив у приміщенні Запорізького РВП 28.02.2017 р., де йому вручили повідомлення про підозру. Отримати обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування йому не пропонували, від отримання таких документів чи написання розписки він не відмовлявся. Ніяких понятих, які засвідчили відмову його та його захисника від отримання обвинувального акту там не було, були лише слідчий, він та його адвокат.

Вислухавши учасників судового провадження, дослідивши обвинувальний акт, суд приходить до висновку, що він підлягає поверненню прокурору з таких підстав.

Частиною 4 статті 110 КПК України встановлено, що обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у ст. 291 КПК України.

Згідно п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Згідно положень п. «а» ч. 3 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, ратифікованої Верховною Радою України 17 липня 1997 р., кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, має право бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причину обвинувачення проти нього.

Європейський суд з прав людини у справі «Абрамян проти Росії» від 09.10.2008 р. зазначив, що у тексті п. «а» ч. 3 ст. 6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню обвинувачення особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення (рішення від 19.12.1989 р. у справі «Камасінскі проти Австрії» № 9783/82). Крім того, Суд констатував, що положення п. «а» ч. 3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (рішення від 25.03.1999 р. у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції»).

У рішенні від 25.07.2000 р. у справі «Маттоціа проти Італії» Європейський суд з прав людини зазначив, що обвинувачений у вчиненні злочину має бути негайно і детально проінформований про причину обвинувачення, тобто про ті факти матеріальної дійсності, які нібито мали місце і є підставою для висунення обвинувачення; а також про характер обвинувачення, тобто юридичну кваліфікацію згаданих фактів. Хоча ступінь «детальності» інформування обвинуваченого залежить від обставин конкретної справи, однак у будь-якому випадку відомості, надані обвинуваченому, повинні бути достатніми для повного розуміння останнім суті висунутого проти нього обвинувачення, що є необхідним для підготовки адекватного захисту. У цьому відношенні обсяг та доречність наданої обвинуваченому інформації слід оцінювати крізь призму положення, закріпленого у п. «b» ч. 3 ст. 6 Конвенції. Аналогічно слід оцінювати інформацію про зміни, які мали місце в обвинуваченні, включаючи зміни причини обвинувачення.

За приписами ч. 4 ст. 291 КПК України до обвинувального акта додається:

1) реєстр матеріалів досудового розслідування;

2) цивільний позов, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування;

3) розписка підозрюваного про отримання копії обвинувального акта, копії цивільного позову, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування, і реєстру матеріалів досудового розслідування (крім випадку, передбаченого частиною другою статті 297-1 цього Кодексу);

4) розписка або інший документ, що підтверджує отримання цивільним відповідачем копії цивільного позову, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування не до підозрюваного;

5) довідка про юридичну особу, щодо якої здійснюється провадження, у якій зазначаються: найменування юридичної особи, її юридична адреса, розрахунковий рахунок, ідентифікаційний код, дата і місце державної реєстрації.

Надання суду інших документів до початку судового розгляду забороняється.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 290 КПК України, визнавши зібрані під час досудового розслідування докази достатніми для складання обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру прокурор або слідчий за його дорученням зобов`язаний повідомити підозрюваному, його захиснику, законному представнику та захиснику особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру, про завершення досудового розслідування та надання доступу до матеріалів досудового розслідування. Прокурор або слідчий за його дорученням зобов`язаний надати доступ до матеріалів досудового розслідування, які є в його розпорядженні, у тому числі будь-які докази, які самі по собі або в сукупності з іншими доказами можуть бути використані для доведення невинуватості або меншого ступеня винуватості обвинуваченого, або сприяти пом`якшенню покарання.

Судом встановлено, що в порушення ч. 4 ст. 291 КПК України до обвинувального акту прокурором не додано розписки про отримання обвинувального акту ОСОБА_5 та його захисником адвокатом ОСОБА_6 .

Як пояснила у судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 , ОСОБА_5 та його захисник адвокат ОСОБА_6 ознайомились зі змістом обвинувального акту, але обвинувальний акт з додатками не були вручені через відмову від їх отримання та відмову від підписання розписок про отримання даних документів.

Як встановлено судом, за наслідком подій, які мали місце 28.02.2017 р., було складено Акт про відмову в отриманні обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування. За змістом Акту про відмову в отриманні обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування від 28.02.2017 р. ОСОБА_5 та його захисник адвокат ОСОБА_6 обвинувальні акт з додатками отримали, однак відмовились від написання розписок. Зазначеним актом зафіксовано факт відмови у період часу з 13 год. 00 хв. до 13 год. 10 хв.

У свою чергу ОСОБА_5 та його захисник ОСОБА_6 у підготовчому судовому засіданні взагалі заперечували як факт ознайомлення, так і факт отримання обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування.

Суд приходить до висновку, що подання до суду разом з обвинувальним актом Акту про відмову в отриманні обвинувального акту та реєстру матеріалів кримінального провадження від 28.02.2017 р. не є належним виконання приписів ст. 291 КПК України, оскільки, по-перше, акт має суперечливий зміст, а по-друге, жодним чином не підтверджує ознайомлення обвинуваченого та його захисника із змістом обвинувального акту з додатками чи його вручення.

Суд не може не прийняти до уваги й те, що прокурор у судовому засіданні запропонував дві версії обставин 28.02.2017 р. щодо вручення обвинувального акту обвинуваченому та його захиснику. У першому випадку прокурор наполягав на тому, що обвинувачений та його захисник обвинувальний акт з додатками отримали, але відмовились від написання розписок, а в подальшому прокурор вказав на те, що обвинувачений та його захисник ознайомились з обвинувальним актом у Запорізькому РВП, після чого відмовились як від його отримання, так і від підписання розписок про його отримання.

За змістом довідки № 1994/44/01/08/2016 від 07.04.2016 р., наданої захисником обвинуваченого, адвокат ОСОБА_6 знаходився у Запорізькому РВП 28.02.2017 р. з 11 год. 25 хв. до 12 год. 10 хв., тож у період часу з 13 год. 00 хв. до 13 год. 10 хв., як про це зазначено а Акті від 28.02.2017 р. він не міг у Запорізькому РВП відмовитись від отримання обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування.

Крім того, суд вважає слушними доводи захисника ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 щодо не відкриття матеріалів досудового розслідування, оскільки за змістом реєстру матеріалів досудового розслідування, таке відкриття мало місце у період з 12 год. 30 хв. до 12 год. 35 хв. 28.02.2017 р., тобто у період часу, коли захисник ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_6 знаходився поза межами Запорізького РВП. Посилання прокурора на те, що про факт відкриття матеріалів кримінального провадження свідчать підписи ОСОБА_5 та його захисника у відповідному протоколі суд прийняти до уваги не може, оскільки підписи зазначених осіб поставлені не у зв`язку з ознайомленням з матеріалами кримінального провадження у зв`язку з їх відкриттям, а під запереченнями, висловленими з приводу необхідності ознайомлення принаймні з підозрою до відкриття матеріалів кримінального провадження.

Таким чином, суд констатує, що до обвинувального акту не додано належних документів, а у підготовчому судовому засіданні прокурором не надано об`єктивного підтвердження того, що обвинувачений ОСОБА_5 та його захисник ОСОБА_6 належним чином повідомлені про суть обвинувачення, шляхом повідомлення їм змісту обвинувального акту чи його вручення, а також того, що їм відкривались матеріали кримінального провадження.

Отже, на час складання обвинувального акту і передачі його до суду ОСОБА_5 та його захисник ОСОБА_6 фактично з матеріалами кримінального провадження ознайомлені не були і не мали обвинувального акту. Вказана обставина на думку суду є істотним порушення процесуальних прав обвинуваченого та його захисника і є підставою для повернення обвинувального акту прокурору.

Також суд вважає за необхідне зауважити й наступне.

Згідно обвинувального акту: «Досудовим розслідуванням встановлено, що 15 квітня 2012 року, приблизно о 18 год. 15 хв., ОСОБА_5 , будучи у стані алкогольного сп`яніння, маючи умисел на завдання ударів, побоїв або інших насильницьких дій, знаходячись у приміщенні будинку за адресою: АДРЕСА_1 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, усвідомлюючи свою фізичну перевагу над потерпілим, почав наносити численні удари руками та ногами по різним частинам тіла та по голові ОСОБА_8 . Протиправні дії ОСОБА_5 , відбувались протягом тривалого часу приблизно 40 хвилин, які були припинені після того як ОСОБА_8 від ударів, які йому були нанесені, впав на підлогу та втратив свідомість. Далі, не зупиняючись на скоєному, приблизно о 19 год. 10 хв. 15 квітня 2012 року, ОСОБА_5 , ОСОБА_8 разом з ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , прибули до будинку за адресою: АДРЕСА_2 , де ОСОБА_5 продовжив наносити ОСОБА_8 удари руками і ногами по різним частинам тіла та ображав нецензурною лайкою. Такі насильницькі дії тривали приблизно 30 хвилин та вперто не припинялись…». «Крім того, 15.04.2012 р., приблизно з 19 по 22 год. 00 хв., точний час встановити в ході досудового розслідування не надалось можливим, ОСОБА_5 , перебуваючи на ґрунтовій дорозі, яка веде від вул. Першотравневої в с. Степному Запорізького району Запорізької області до старого місцевого кладовища, на відстані 27 метрів від будинку АДРЕСА_2 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, на ґрунті особистих неприязних відносин до ОСОБА_8 , які виникли на ґрунті конфлікту, маючи умисел направлений на спричинення йому тяжких тілесних ушкоджень, не передбачаючи того, що від цього може наступити смерть потерпілого, хоча повинен був і міг передбачати такі наслідки, повалив ОСОБА_8 на землю та почав наносити йому удари ногами по тілу, чим спричинив потерпілому згідно висновку експерта № 1546 від 15.05.2012 р….».

Зазначене обвинувачення містить нез`ясовані та суперечливі обставини, які мають суттєве значення для ухвалення вироку, а саме час вчинення інкримінованого ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України. Так, ОСОБА_5 інкримінується скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України у період часу з 19 по 22 годину 00 хв. 15.04.2012 р. на відстані 27 метрів від будинку АДРЕСА_2 , і при цьому також інкримінується вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України у той же проміжок часу, але в іншому місці у будинку АДРЕСА_2 , а саме приблизно о 19 год. 15 хв. із вчиненням протиправних дій протягом 30 хвилин.

Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

Керуючись ст. 315 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
Обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000570 від 01.04.2014 р. відносно ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 126, ч. 2 ст. 121 КК України повернути прокурору.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Запорізької області протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1