Справа №718/968/17
Провадження №1-кп/718/75/17
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.06.2017 року Кіцманський районний суд Чернівецької області

у складі: головуючої-судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю: прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Кіцмань кримінальне провадження № 0000193, внесене 04.04.2017 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця, с. Кулига, Літинського району, Вінницької області, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , проживаючого по АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, із середньою освітою, не одруженого, на утриманні малолітніх дітей не має, не працюючого, раніше судимого: 20.12.2012 року Кіцманським районним судом Чернівецької області за ч.2 ст. 186 КК України до позбавлення волі строком на 4 роки; ст.75,76 КК України звільнений від відбування покарання строком 2 роки;

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 395 КК України,-
В С Т А Н О В И В :

Обвинувачений ОСОБА_4 в період з 26.03.2017 року по 30.03.2017 року в нічний час, ухиляючись від адміністративного нагляду, самовільно залишив місце свого проживання, яке знаходиться в АДРЕСА_2 , чим порушив правила адміністративного нагляду, встановлені йому строком на один 1 рік відповідно до постанови Кіцманського районного суду Чернівецької області від 08.07.2016 року, після звільнення із місць позбавлення волі
Відтак, дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ст. 395 КК України, а саме порушення правил адміністративного нагляду, тобто самовільне залишення місця проживання з метою ухилення від адміністративного нагляду .

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 після роз`яснення суті обвинувачення, свою вину у вчиненому кримінальному правопорушенні визнав повністю. Пояснив, що всі обставини, викладені у пред`явленому йому обвинуваченні відповідають дійсності. Так, він, знаючи про обмеження, встановлені відносно нього постановою суду від 08.07.2016 року, залишив місце свого проживання та в період з 26.03.2017 року по 30.03.2017 року перебував в с. Костинці, Сторожинецького району у зв`язку із сімейними обставинами. У вчиненому щиро розкаявся.
Враховуючи те, що обвинувачений не заперечував фактичні обставини та судом було встановлено, що він правильно розуміє зміст цих обставин, переконавшись у добровільності та істинності його позиції, суд, роз`яснивши всім учасникам судового провадження правові наслідки ч.3 ст. 349 КПК України та отримавши на це їх згоду, визнав не доцільним дослідження інших доказів по справі.

З огляду на наведене, суд дійшов висновку, що винність ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, яке йому інкриміноване, доведена повністю.

Виходячи з вимог ст.337 КПК України, зокрема те, що судовий розгляд проводиться лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, суд, розглянувши дане кримінальне провадження дійшов висновку, що кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_4 за ст. 395 КК України є правильною, оскільки він самовільно залишив місце проживання з метою ухилення від адміністративного нагляду.

Відповідно до ст. 65 КК України, п.1 постанови Пленуму ВСУ №7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» (із змінами станом на 6 листопада 2009 року), під час призначення покарання у кожному конкретному випадку суд має враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винуватого та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Згідно п.3 згаданої Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 24.10.2003 року , визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст..12 КК України), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо).

Згідно з ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

Тому, вирішуючи питання про обрання обвинуваченому покарання, суд відповідно до ст.ст. 65-67 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, зокрема те, що згідно із ст. 12 КК України, злочин, вчинений ОСОБА_4 відноситься до категорії злочинів невеликої тяжкості.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, які обтяжують покарання судом не встановлено.

Також судом враховуються фактичні обставини та характер злочинного діяння, відношення обвинуваченого до скоєного, а також дані про особу обвинуваченого ОСОБА_4 , а саме те, що він по місцю проживання характеризується посередньо, раніше неодноразово судимий, також неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності, на обліку у лікаря психіатра чи нарколога не перебуває, його майновий стан.

Крім того, суд бере до уваги, що ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю, а тому на підставі викладеного, суд приходить до висновку, що виправлення і перевиховання обвинуваченого ОСОБА_4 можливе в умовах тримання його в ізоляції .

Саме такий вид покарання, на погляд суду, є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого, попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень та за переконанням суду, відповідатиме не тільки тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставинам кримінального провадження, але й особі обвинуваченого, та є обґрунтованим і буде відповідати цілям покарання.

Керуючись ст.ст. 349, 370, 373, 374 КПК України, ст.ст. 12, 65-67 КК України, суд

У Х В А Л И В :

Визнати ОСОБА_4 винним в скоєнні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ст. 395 КК України та призначити йому покарання у виді 3 (трьох) місяців арешту.

Вирок може бути оскаржено в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не заперечувалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним, відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України. З інших підстав вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Чернівецької області через Кіцманський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити прокурору та обвинуваченому.

Суддя: ОСОБА_1