Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/4870/17
Провадження № 1-кс/711/1818/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 червня 2017 року м. Черкаси
Слідчий суддя Придніпровського районного суду м. Черкаси ОСОБА_1 , за участю:
секретаря судових засідань ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
слідчого ОСОБА_4
представника скаржника адвоката ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Черкаси скаргу ОСОБА_6 на постанову слідчого в ОВС слідчого відділу прокуратури Черкаської області ОСОБА_4 від 09.06.2017 року про відмову в задоволенні клопотання про визнання потерпілим,
В С Т А Н О В И В:
Скаржник ОСОБА_6 звернувся до суду із скаргою на постанову слідчого в ОВС слідчого відділу прокуратури Черкаської області ОСОБА_4 від 09.06.2017 року про відмову в задоволенні клопотання про визнання потерпілим, мотивуючи тим, що 20.03.2017 року він звернувся до прокуратури Черкаської області з клопотанням у кримінальному провадженні № 0000048 від 28.03.2017 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 364, ч. 1 ст. 366 КК України, в якому просив визнати його потерпілим. Однак постановою слідчого в ОВС слідчого відділу прокуратури Черкаської області ОСОБА_4 від 09.06.2017 року йому відмовлено в задоволенні клопотання про визнання потерпілим.

Вказує, що постанова слідчого не є вмотивованою, тому як не містить жодної підстави вважати його - ОСОБА_6 , особою, якій не завдано моральної шкоди, зазначеної у ч. 1 ст. 55 КПК України. Слідчий не навів, які саме матеріали досудового розслідування дають підстави дійти такого висновку.

А тому, просить скасувати постанову слідчого в ОВС слідчого відділу прокуратури Черкаської області ОСОБА_4 від 09.06.2017 року про відмову в задоволенні клопотання про визнання його потерпілим у кримінальному провадженні та зобов`язати прокурора та слідчого у даному кримінальному провадженні визнати його - ОСОБА_6 потерпілим.
В судовому засіданні представник скаржника ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_5 скаргу підтримав та просив її задовольнити.
В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 заперечував проти задоволення скарги.
В судовому засіданні слідчий ОСОБА_4 заперечував проти задоволення скарги, пояснивши, що постанова від 09.06.2017 року про відмову в задоволенні клопотання ОСОБА_6 про визнання його потерпілим обґрунтована і законна, підстав визнавати ОСОБА_6 потерпілим у кримінальному провадженні немає, оскільки під час досудового розслідування не встановлено жодних даних про спричинення майнової шкоди ТОВ «Агрохім 2001» чи моральної або майнової шкоди директору ОСОБА_6 . А тому, просив відмовити в задоволенні скарги.
Заслухавши пояснення представника скаржника ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_5 , пояснення прокурора ОСОБА_3 , пояснення слідчого ОСОБА_4 , дослідивши матеріали скарги та матеріали наданого кримінального провадження, слідчий суддя приходить до наступного висновку.
Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення слідчого, прокурора, про відмову у визнанні потерпілим особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою.
Відповідно до ст. 307 КПК України, за результатами скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора постановляється ухвала. Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: скасування рішення слідчого чи прокурора; зобов`язання припинити дію; зобов`язання вчинити певну дію; відмову в задоволенні скарги.
Відповідно до п. 18 ст. 3 КПК України слідчий суддя суддя першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.
В судовому засіданні встановлено, що слідчим відділом прокуратури Черкаської області проводитися досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000048 від 28.03.2017 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 364, ч. 1 ст. 366 КК України.

30.05.2017 року ОСОБА_6 звернувся до слідчого із заявою про визнання його потерпілим у даному кримінальному провадженні.
Відповідно до ч. 1 ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.
Відповідно до ч. 3 ст. 55 КПК України, потерпілим є також особа, яка не є заявником, але якій кримінальним правопорушенням завдана шкода і у зв`язку з цим вона після початку кримінального провадження подала заяву про залучення її до провадження як потерплого.
Згідно з ч. 5 ст. 55 КПК України за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.
Як зазначено в рішенні Верховного Суду України від 27.10.2016 по справі № 5-99кс16, диспозиція частини першої статті 364 і частини першої статті 365 КК України, якими передбачено відповідальність за заподіяння істотної шкоди охоронюваним законом правам, свободам та інтересам окремих громадян або громадським чи державним інтересам, чи інтересам юридичних осіб, може становити не лише майнову шкоду, а й включати прояви немайнової шкоди, але тільки ті, які можуть одержати майнове відшкодування (як істотна шкода може враховуватися будь-яка за характером шкода, якщо вона піддається грошовій оцінці та відповідно до такої оцінки досягла встановленого розміру).

Наслідки нематеріального характеру, які піддаються грошовій оцінці (реальна шкода) та відповідно до такої оцінки досягли встановленого розміру («істотної шкоди» чи «тяжких наслідків») із заподіянням шкоди охоронюваних Конституцією України чи іншими законами прав та свобод людини і громадянина (соціального, політичного, морального, організаційного чи, іншого характеру), можуть бути із: спричинення фізичної шкоди - витрати на лікування чи протезування потерпілої особи; порушення законних прав та інтересів громадян - витрати на відновлення таких прав (виплати незаконно взятому під варту чи ув`язненому або незаконно звільненому з роботи чи навчання, відшкодування за невиконання судового рішення, компенсацію шкоди від поширення відомостей, які ганьблять особу тощо); політичної шкоди (витрати на проведення нових виборів та заходів антитерористичного характеру тощо); організаційної шкоди (витрати на відновлення роботи установи).

При цьому, має бути чітко встановлено і доведено, що саме вчинення того чи іншого службового злочину стало причиною відповідних наслідків. Обчислення їх розміру також має бути належним чином підтверджено та не викликати сумніву.
До того ж в узагальненні Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ практики з розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування зазначено, що відповідно до ч. 5 ст. 55 КПК України за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної в частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді. Отже, саме правильність застосування слідчим або прокурором цієї норми є предметом перевірки слідчим суддею під час розгляду аналізованої категорії скарг.
Процесуальною підставою прийняття рішення про відмову у визнанні потерпілим відповідно до ст. 55 КПК України є наявність очевидних та достатніх підстав вважати, що заява подана особою, якій не завдано шкоди. При цьому відповідні підстави згідно із зазначеною статтею мають бути належним чином мотивовані. За умови встановлення того, що зазначені вимоги є недотриманими, слідчі судді приймають рішення про скасування постанов.
В обґрунтування вимог скарги ОСОБА_6 вказує на те, що йому було необґрунтовано відмовлено у визнанні його потерпілим.
Разом з тим, у відповідності до ст. 55 КПК України скаржник ОСОБА_6 до скарги не приєднав, а його представник в судовому засіданні не надав жодних доказів про те, що ОСОБА_6 було завдано моральної шкоди.
До того ж з досліджених матеріалів кримінального провадження № 0000048 від 28.03.2017 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 364, ч. 1 ст. 366 КК України, також не вбачається об`єктивних даних та доказів на підтвердження завдання ОСОБА_6 моральної шкоди.
Враховуючи вищевказані обставини, слідчий суддя не вбачає підстав для задоволення скарги, оскільки в органу досудового розслідування відсутні будь-які об`єктивні підстави для визнання ОСОБА_6 потерпілим у кримінальному провадженні № 0000048, до того ж оскаржувана постанова є належним чином мотивована.

Крім того, враховуючи положення процесуального законодавства, яке не передбачає прийняття слідчим суддею процесуального рішення про визнання особи потерпілою, або зобов`язання прийняття такого рішення, вважаю, що скарга в частині зобов`язання визнати скаржника потерпілим навіть з цих підстав не підлягає до задоволення.
На підставі викладеного та, керуючись ст.ст. 2, 3, 55, 60, 113-116, 214, 303-309, 310, 372 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:
В задоволенні скарги ОСОБА_6 на постанову слідчого в ОВС слідчого відділу прокуратури Черкаської області ОСОБА_4 від 09.06.2017 року про відмову в задоволенні клопотання про визнання потерпілим відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1