Справа № 483/1440/16-к 06.03.2017
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
6 березня 2017 року м. Миколаїв
Апеляційний суд Миколаївської області у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3 ,
за участю секретаря ОСОБА_4 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, зареєстрованого в ЄРДР за № 0000022, за апеляційною скаргою прокурора відділу прокуратури Миколаївської області ОСОБА_5 на вирок Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 28 грудня 2016 року відносно
ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Войкове Солонянського району Дніпропетровської області, мешкає у АДРЕСА_1 ,
обвинуваченого у вчинені злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.
Учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_7 ,
обвинувачений ОСОБА_6 ,
захисник ОСОБА_8 ,
представник потерпілого ОСОБА_9 .
Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.
Вироком Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 28 грудня 2016 року ОСОБА_6 визнано винним у вчинені злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та йому призначено покарання у виді 3 років позбавлення волі без позбавлення права керування транспортними засобами.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_6 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, а саме періодично з`являтися на реєстрацію до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги.
Прокурор просить вирок скасувати в частині звільнення ОСОБА_6 від відбування покарання та ухвалити новий вирок, яким вважати ОСОБА_6 засудженим за ч. 2 ст. 286 КК України до покарання у виді 3 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік.
Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.
В апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи доведеності вини обвинуваченого у вчинені злочину та фактичних обставин справи, зазначає, що вирок суду є незаконним та таким, що підлягає скасуванню в частині призначеного ОСОБА_6 покарання, яке полягає у неправильному звільненні обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, та не застосуванні додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами.
Зазначає що, суд першої інстанції, приймаючи рішення про можливість виправлення ОСОБА_6 без відбування покарання, не дотримався вимог ч. 2 ст. 50, ст. 65 та ч. 1 ст. 75 КК України, роз`яснень, викладених у п. п. 1, 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 р. «Про практику призначення судами кримінального покарання» - не надав належної оцінки та не врахував наслідків, що настали від злочинних дій обвинуваченого, який, усвідомлюючи суспільну небезпеку своїх дій, грубо порушив вимоги п. п. 2.3 «б», 11.2, 13.3 та вимог лінії дорожньої горизонтальної розмітки 1.1 розділу 34 Правил дорожнього руху України, внаслідок чого одну людину позбавлено життя, що є найвищою соціальною цінністю, а двом заподіяно шкоду здоров`ю у вигляді тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості.
З огляду на наведене, прокурор вважає, що висновки суду про можливість виправлення ОСОБА_6 без відбування покарання не відповідають тяжкості скоєного ним злочину.
Також, апелянт не погоджується з висновком суду про можливість незастосування додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, оскільки, ОСОБА_6 скоїв злочин у сфері безпеки дорожнього руху, а обставини, за яких його вчинено, свідчать про грубе нехтування ним правил дорожнього руху.
Позиції інших учасників процесу.
В запереченнях на апеляційну скаргу захисник ОСОБА_8 зазначив, що вирок Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 28.12.2016 р. постановлений без порушень та у відповідності до норм чинного законодавства.
Призначаючи ОСОБА_6 покарання, суд першої інстанції врахував обставин справи, наявність обставин, що пом`якшують покарання, ставлення обвинуваченого до скоєного, відомості про його особу, думку потерпілих про призначення покарання без позбавлення волі, а також те що обвинувачений працює водієм, і робота для нього є єдиним джерелом доходу, і дійшов правильного висновку, що перевиховання та виправлення ОСОБА_6 можливе без ізоляції від суспільства та звільнив обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням, без призначення додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами.
Обставини, встановлені судом першої інстанції.
14.02.2016 р. близько 19.15 год., ОСОБА_6 , керуючи технічно справним автомобілем «МАЗ» реєстраційний номер НОМЕР_1 з причепом «МАЗ» реєстраційний номер НОМЕР_2 , рухався в темний час доби, по сухій асфальтованій проїжджій частині автодороги Т-15-13 «Нечаяне-Очаків», яка має по одній смузі руху в кожному напрямку, з боку м. Очакова в напрямку м. Миколаєва зі швидкістю приблизно 25-30 км/год.
У цей же час у зустрічному для нього напрямку, у своїй смузі, рухався автомобіль марки «HYUNDAI SONATA» реєстраційний номер НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_10 , зі швидкістю, яка відповідно висновку судово-автотехнічної експертизи № 2991/2992 від 11.08.2016 р., становила близько 149 км/год.
При проїзді 36 км + 400 метрів вказаної автодороги, водій ОСОБА_6 грубо порушив вимоги п. п. 2.3 «б», 11.2, 13.3 та лінії дорожньої горизонтальної розмітки 1.1 (вузька суцільна лінія) розділу 34 Правил дорожнього руху України проявивши неуважність, не стежив за дорожньою обстановкою, відповідно не реагував на її зміни, рухався в обраному ним напрямку таким чином, що ліва сторона його транспортного засобу перебувала на зустрічній смузі руху, перетинаючи при цьому лінію горизонтальної розмітки 1.1, хоча повинен був рухатись якнайближче до правого краю проїзної частини. При цьому, водій ОСОБА_6 під час зустрічного роз`їзду не обрав та не дотримувався небезпечного інтервалу із автомобілем «HYUNDAI SONATA», хоча повинен був це зробити та мав таку технічну можливість, внаслідок чого на зустрічній смузі руху допустив зіткнення керованого ним причепу «МАЗ» з автомобілем «HYUNDAI SONATA» під керуванням водія ОСОБА_10 .
В результаті дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля «HYUNDAI SONATA» ОСОБА_11 отримала тілесні ушкодження у вигляді поєднаної травми голови і тулуба та кінцівок: субарахноїдального крововиливу, перелому тазу, перелому шостого ребра зліва, перелому шийки правої стегнової кістки, перелому лівої плечової кістки, що ускладнилось розвитком травматичного шоку, від яких померла в Очаківській ЦРЛ.
Водій вказаного автомобіля ОСОБА_10 та пасажир ОСОБА_12 отримали тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості, за ознакою тривалого розладу здоров`я на термін понад 21 день, а саме: ОСОБА_10 тілесні ушкодження у вигляді перелому третього, четвертого, п`ятого та шостого ребер зправа з правобічним пневмогемотороксом; ОСОБА_12 тілесні ушкодження у вигляді скальпованої рани лівої лобно-тім`яної області, струсу головного мозку, перелому-вивиху четвертого шийного хребця, забою спинного мозку на рівні шийно-грудного відділу.
Дії ОСОБА_6 судом кваліфіковані за ч. 2 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху, особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілим ОСОБА_10 та ОСОБА_12 тілесні ушкодження середньої тяжкості та смерть ОСОБА_11 .
Заслухавши доповідь судді, думку прокурора на підтримку апеляційної скарги, обвинуваченого, його захисника та представника потерпілих, які заперечували проти задоволення скарги прокурора, дослідивши матеріали кримінального провадження та додатково перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного.
Обставини, встановлені судом апеляційної інстанції.
Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_6 у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, що спричинило загибель ОСОБА_11 та заподіяло потерпілим ОСОБА_10 та ОСОБА_12 тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості, тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, за обставин, викладених у вироку, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам провадження і підтверджуються наявними доказами, в їх сукупності.
Дії обвинуваченого кваліфіковані правильно та апелянтом не оспорюються внаслідок чого, відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, апеляційним судом не перевірялись.
Відповідно до змісту ст. ст. 50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Суд, при призначенні покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.
Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
При призначенні покарання ОСОБА_6 судом першої інстанції в основному дотримано вимог зазначених норм кримінального закону враховано ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_6 злочину, який відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином, дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, працює водієм, має постійне місце реєстрації проживання, за яким позитивно характеризується, обставини, що пом`якшують покарання: щире каяття та визнання вини, відсутність обставин, що обтяжують покарання. Також судом враховано позицію потерпілих, які просили суд не позбавляти обвинуваченого волі, добровільне відшкодування заподіяної шкоди.
Разом з цим, на переконання апеляційного суду, доводи апеляційної скарги прокурора про неправильне застосування судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність, а саме ст. 75 КК України, відповідно до якої обвинувачений ОСОБА_6 звільнений від відбування призначеного основного покарання з випробуванням та не застосуванні додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, заслуговують на увагу.
Відповідно до ч. 1 ст. 75 КК України, якщо суд, при призначенні покарання у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.
Відповідно до роз`яснень, які містяться в п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» рішення суду про звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням має бути мотивованим, при цьому необхідно враховувати не тільки дані про особу обвинуваченого і обставини, які пом`якшують покарання і свідчать про можливість його виправлення без відбування покарання, але й ступінь тяжкості вчиненого злочину, виходячи із особливостей і обставин його вчинення.
Вказаних вище вимог кримінального закону суд першої інстанції не дотримався.
Обґрунтовуючи звільнення ОСОБА_6 від відбування призначеного основного покарання у виді позбавлення волі без призначення додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, суд врахувавши тяжкість злочину, послався на позитивні дані про особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують покарання та відсутність обставин, що обтяжують покарання, позицію потерпілих щодо призначення покарання.
Однак, вищезазначене враховано судом першої інстанції при призначені обвинуваченому покарання в мінімальних межах санкції ч. 2 ст.286 КК України. Характер суспільно-небезпечного діяння, вчиненого ОСОБА_6 та обставини справи, на переконання апеляційного суду, жодним чином не свідчать про можливість виправлення останнього без відбування покарання та можливість не застосування додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами.
На думку апеляційного суду, суд першої інстанції, застосовуючи до ОСОБА_6 положення ст. 75 КК України, залишив поза увагою тяжкість вчиненого ним злочину, який хоча і є необережним злочином, проте відноситься до категорії тяжких і становить підвищену суспільну небезпеку. Злочинна недбалість дій ОСОБА_6 , який не стежив за дорожньою обстановкою, не реагував на її зміни, рухався таким чином, що ліва сторона його транспортного засобу перебувала на зустрічній смузі руху, при цьому, під час зустрічного роз`їзду не обрав та не дотримувався небезпечного інтервалу із автомобілем «HYUNDAI SONATA», хоча повинен був це зробити та мав таку технічну можливість, призвела до зіткнення керованого ним причепу «МАЗ» на зустрічній смузі руху з автомобілем «HYUNDAI SONATA» під керуванням водія ОСОБА_10 та до загибелі людини і спричинення тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості двом особам.
Таким чином, з огляду на наведене, апеляційний суд приходить до висновку про відсутність підстав для звільнення обвинуваченого ОСОБА_6 від відбування основного покарання з випробуванням без призначення додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, а тому вирок Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 28 грудня 2016 року, ухвалений відносно ОСОБА_6 підлягає скасуванню на підставі п. 4 ч. 1 ст. 409 КПК України з постановленням свого вироку відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 420 КПК України.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 409, 419, 420, 424, 532 КПК України, апеляційний суд
у х в а л и в :
апеляційну скаргу прокурора задовольнити.
Вирок Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 28 грудня 2016 року відносно ОСОБА_6 в частині звільнення обвинуваченого від відбування основного покарання з випробуванням та без призначення додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами скасувати.
Призначити ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 286 КК України покарання у виді 3 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік.
Строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_6 рахувати з моменту звернення вироку до виконання.
В іншій частині вирок залишити без змін.
Вирок апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржений в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня його проголошення.
Судді
_____________________ _______________ _____________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3