Справа № 524/3066/17
Провадження 1-кп/524/329/17
УХВАЛА
30.05.2017 року Автозаводський районний суд м. Кременчука Полтавської області

у складі: головуючого судді: ОСОБА_1

при секретарі: ОСОБА_2

за участю прокурора: ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_5

потерпілої ОСОБА_6

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні у залі суду м.Кременчука Полтавської області матеріали обвинувального акту у кримінальному провадженні №0004737 від 18.12.2016 року відносно вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ст.. 186 ч.2 КК України,-

В С Т А Н О В И В :

28.04.2017 року до Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0004737 від 18.12.2016 року відносно вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ст.. 186 ч.2 КК України. Цього ж дня відповідно до здійсненого авторозподілу судових проваджень зазначений обвинувальний акт отриманий головуючим суддею.
03.05.2017 року ухвалою суду кримінальне провадження призначене до підготовчого судового засідання.

Під час підготовчого судового засідання прокурор вважав за необхідне призначити справу до судового розгляду, та продовжити запобіжний захід у вигляді особистого зобов,язання бвинуваченому ОСОБА_5 , також прокурором була заявлено клопотання про виклик у судове засідання свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , яке судом було задоволено. Потерпіла ОСОБА_6 підтримали думку прокурора щодо необхідності призначення справи до судового розгляду з наведених ним підстав.Захисник ОСОБА_4 не погодився з думкою прокурора щодо можливості призначення справи до судового розгляду і заявив клопотання про повернення обвинувального акту прокурору у зв,язку з тим , що виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, носить надто категоричну форму. Так прокурор використовує поняття і терміни «виник умисел», «наніс не менше 8-12 ударів кулаком по голові потерпілої», «повалив на землю та продовжував наносити ногами по голові потерпілій тілесні ушкодження», «заволодів майном», «розпорядився викраденим на власний розсуд» тощо.

За допомогою вербальних засобів комунікації прокурор в категоричній формі стверджує обставини, які ще не доведені суду та не встановлені судом. Саме за допомогою вербальних засобів комунікації ще до ухвалення вироку вважає захисник прокурор намагається тиснути на суд та створювати ілюзію винуватості ОСОБА_15 .

За змістом обвинувального акту зазначається, що ОСОБА_5 «вчинив кримінальне правопорушення», хоча з огляду на вимоги ст. 17 КПК України на даному етапі він може лише обвинувачуватися у вчиненні такого кримінального правопорушення.

Такий виклад фактичних обставин суперечить презумпції невинуватості, закріпленої у ст. 17 КПК України (особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили).

Відповідно ч.1 ст. 91 КПК України, у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: 1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); 2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; 3) вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, тощо.

Недотримання цих вимог закону свідчить про неконкретність пред`явленого обвинувачення, що порушує право обвинуваченого на захист.

Захисник вважає , що обвинувальний акт не містить належним чином сформульованого обвинувачення, а містить лише виклад фактичних обставин, які встановлені слідчим під час досудового розслідування, та правову кваліфікацію дій. Фактично підхід до складання обвинувального акта носить формальний характер.

Європейський суд з прав людини у справі «Абрамян проти Росії» від 09 жовтня 2008 року, зазначив, що у тексті підпункту «а» п. З ст. 6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення ( рішення від 19 грудня 1989 року у справі «Камасінскі проти Австрії», п. 79).

Крім того, Європейський суд з прав людини нагадує, що положення підпункту «а» п. З ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (див.: рішення від 25 березня 1999 року у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції», п. 52; рішення від 25 липня 2000 року у справі «Матточіа проти Італії», п. 58; рішення від 20 квітня 2006 року у справі «І.Н. та інші проти Австрії», п. 34).

За змістом обвинувального акту не конкретизовано мотив і мету вчинення кримінального правопорушення, що є обов`язковим.Не зазначено, яким майном мав намір заволодіти обвинувачений, як він розпорядився награбованим, в чому полягає суб`єктивна сторона злочину.Не зрозуміла правова кваліфікація дій у формі «продовження злочинної діяльності».Не конкретизовано, яку кількість ударів ногами наніс обвинувачений потерпілій та в яку частину голови. Не конкретизовано, в яку частину голови були нанесені удари кулаком. Не зазначено де, коли і ким був затриманий обвинувачений після вчинення кримінального правопорушення, що має істотне значення для вирішення справи в частині наявності можливості «розпорядитися викраденим на власний розсуд».

Виклад фактичних обставин кримінального правопорушення здійснений без посилання на відповідні докази, що виключає наявність самого обвинувачення, оскільки обвинувачення не може існувати без доказів.

Поміж іншого відповідно до вимог п.3 ч.4 ст.291 КПК України невід`ємним додатком до обвинувального акту є розписка підозрюваного про отримання копії обвинувального акта, цивільного позову та реєстру матеріалів досудового розслідування. За нормами, передбаченими ст. 293 КПК України, саме «прокурор зобов`язаний» під розписку надати копію обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування підозрюваному і його захиснику.

При цьому, вказана норма за своїм змістом є імперативною та жодною нормою КПК України не передбачено надання копії обвинувального акту після підписання прокурором слідчому для вручення його обвинуваченому та взагалі вчинення будь-яких дій слідчим після підписання обвинувального акту прокурором, оскільки функція подальшого підтримання державного обвинувачення покладена лише на прокурора. Вказане є гарантією забезпечення права на захист обвинуваченого, у тому числі під час підготовчого судового засідання.

Згідно з положенням ст. 9 КПК України прокурор та слідчий під час кримінального провадження мають діяти у межах наданих повноважень та неухильно додержуватись вимог цього Кодексу.

Незважаючи на це, розписка прокурору від обвинуваченого про отримання копії обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування до обвинувального акту, переданого до суду, не долучена. Вона взагалі прокурору не надавалася, оскільки обвинувальний акт вручався слідчим.

Захисник вважає, що допущений недолік перешкоджає призначенню судового розгляду на підставі отриманого обвинувального акту, оскільки вручення обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування в не передбачений у ст. 293 КПК України процесуальний спосіб замість прокурора особою, яка не уповноважена на це Законом, порушує право обвинуваченого на захист, оскільки обвинувачення висувається лише прокурором та унеможливлює її належний судовий розгляд.

При цьому, не можна визнати не суттєвими зазначені порушення, оскільки будь-яка незаконна дія не може бути прийнята до уваги судом, а у такому випадку без вручення обвинувального акту неможливо призначити судовий розгляд.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Разом з тим. вимогами ст. 242 КПК України передбачено, що слідчий або прокурор зобов`язаний звернутися до експерта для проведення експертизи щодо визначення розміру матеріальних збитків заподіяних кримінальним правопорушенням.

Аналізуючи норми ст.ст. 91, 92, 242, 291 КПК України в системному зв`язку, можна дійти висновку, що розмір матеріальної шкоди завданої кримінальним правопорушенням може бути встановлений, а відтак і викладений як такий в обвинувальному акті, тільки з дотриманням вимог ст. 242 КПК України та залученням експерта.

З наданого реєстру матеріалів досудового розслідування вбачається, що виконання товарознавчої експертизи проведене оцінювачем, а не експертом.

Порушення імперативної норми щодо визначення розміру матеріальних збитків є підставою для повернення обвинувального акта прокурору.

У відповідності до ст. 109 КПК України, реєстр матеріалів досудового розслідування повинен містити номер та найменування процесуальної дії, проведеної під час досудового розслідування, а також час її проведення.

В наданому реєстрі матеріалів досудового розслідування в розділі І «Проведені в ході досудового розслідування процесуальні дії» не зазначено час проведення наступних процесуальних дій: внесення відомостей до ЄРДР (1), огляд місця події (2), повідомлення прокурора про початок досудового розслідування (4), вручення повідомлення про підозру, відкриття матеріалів досудового розслідування.

У відповідності до ст. 110 КПК України, судові рішення приймаються у формі ухвали, постанови або вироку, а рішення слідчого та прокурора приймаються у формі постанови. В розділ II реєстру матеріалів досудового розслідування «Прийняті в ході досудового розслідування процесуальні рішення» було з невідомих підстав включено висновок СМЕ від 26.12.2016 року (2), висновок експерта від 27.12.2016 року (4). клопотання про дозвіл на затримання (6), клопотання про застосування запобіжного заходу (7), повідомлення про підозру (11), висновок додаткової СМЕ № 300 від 10.04.2017 року (13), які не є процесуальними рішеннями.

Крім цього, до реєстру матеріалів досудового розслідування включені не всі процесуальні рішення, які були прийняті слідчим. Так, не включено постанову про призначення групи прокурорів, постанову про залучення захисника, постанову за наслідками розгляду клопотання захисника.

Допущені зазначені вище порушення під час складання реєстру матеріалів досудового розслідування вважає захисник вказують на формальний підхід до складання процесуальних документів, а відтак на порушення права особи на захист.

У відповідності до ч. 4 ст. 291 КПК України, до обвинувального акту додається реєстр матеріалів досудового розслідування, цивільний позов, розписка підозрюваного про отримання копії цивільного позову, обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування. Надання суду інших документів до початку судового розгляду забороняється.

Зі змісту обвинувального акту вбачається, що до нього доданий список осіб, які підлягають виклику у судове засідання.

Таким чином, слідчим та прокурором було брутально порушено пряму заборону закону щодо недопущення долучення до обвинувального акту документів окрім тих. які чітко визначені законом.

Зі змісту обвинувального акту вбачається, що витрати на залучення експерта відсутні, в той час, коли в реєстрі матеріалів досудового розслідування йде посилання на висновок оцінювача від 27.12.2016 року. Обвинувачений ОСОБА_5 підтримав думку захисника ОСОБА_4 щодо повернення обвинувального акту прокурору . Прокурор ОСОБА_3 та потерпіла ОСОБА_6 заперечували проти задоволення клопотання заявленого захисником про повернення обвинувального акту прокурору , оскільки вважають , що це є затягуванням судового розгляду справи і захисником не зазначені підстави , передбачені ст. 291 КПК України для повернення обвинувального акту.

Суд заслухавши думку учасників підготовчого судового засідання, розглянувши клопотання учасників підготовчого судового засідання, приходить до наступних висновків.

Обвинувальний акт складений у відповідності з вимогами Кримінального процесуального кодексу України і поверненню прокурору не підлягає. Відносно клопотання захисника ОСОБА_4 про повернення прокурору обвинувального акту , то воно не підлягає задоволенню відповідно до вимог ст. 314 ч.3 п.3 КПК України , оскільки обвинувальний акт відповідає вимогам ст. 291 КПК України , в обвинувальному акті викладені фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими , зазначена правова кваліфікація кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення , також посилання захисника на те , що вартість викраденого майна була оцінена не експертом , а оцінювачем майна , як на підставу для повернення обвинувального акту ,є неспроможним , оскільки слідчим відповідно до вимог ст.291 ч.2 п.7 КПК України був зазначений розмір шкоди , завданий кримінальним правопорушенням , також суд досліджує докази по справі надані стороною обвинувачення і захисту під час судового розгляду справи , а не в підготовчому судовому засіданні та при ухваленні рішення вирішує питання допустимості доказів по справі.
Згідно п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування законодавства, яке забезпечує право на захист в кримінальному судочинстві» від 24.10.2003 р. №8, суди повинні вимагати від органів досудового слідства, щоб пред`явлене особі обвинувачення було конкретним за змістом. Зокрема, воно повинно містити данні про злочин, у вчиненні якого обвинувачується особа, час, місце та інші обставини його вчинення, наскільки вони відомі слідчому.
Вказаний принцип закріплений у ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, де зазначено, що кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має бути негайно й детально проінформований зрозумілою для нього мовою про характер і причини висунутого проти нього обвинувачення. Суд вважає органами досудового розслідування , а саме слідчим пред,явлене ОСОБА_5 обвинувачення є конкретним за змістом .
Відносно клопотання захисника ОСОБА_4 , що обвинуваченому копія обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування у порушення вимог ст. 293 КПК України була вручена слідчим , а не прокурором , спростовується розпискою обвинуваченого на ім,я прокурора Кременчуцької місцевої прокуратури ОСОБА_16 ( а.с. 10) , що саме ним обвинуваченому ОСОБА_17 була вручена копія обвинувального акту , копія реєстру матеріалів досудового розслідування , та цивільний позов. . Також суд вважає , що ніяким чином на правову кваліфікацію обвинувачення не впливає той факт , що у реєстрі матеріалів досудового розслідування не зазначений час проведення певних процесуальних дій та відповідно до вимог ст. 291 ч.2 п. 8КПК України вказано , що витрати на залучення експерта відсутні .

Провадження за обвинувальним актом підсудне цьому суду. Підстав для закриття провадження чи його направлення прокурору для проведення досудового провадження немає. Порушення вимог КПК України, які б унеможливлювали призначення провадження до судового розгляду, відсутні. У зв`язку з цим суд приходить до висновку про необхідність призначення провадження за обвинувальним актом у судове засідання.

Судове засідання з урахуванням принципу гласності та відкритості судового провадження слід проводити відкрито, обмеження щодо цього, передбачені ч.2 ст.27 КПК України, відсутні.

У підготовчому судовому засіданні визначено коло осіб, які братимуть участь у судовому засіданні.

Враховуючи те, що клопотань про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_5 не надійшло, та в ході досудового розслідування обвинуваченому обраний запобіжний захід особисте зобовязання , суд вважає його залишити без змін та вважати продовженим .

Керуючись ст.ст.314-316,369,392 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_4 про повернення обвинувального акту прокурору відмовити
Призначити кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.. 186 ч.2 КК України, до розгляду у відкритому судовому засіданні в залі Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області на 08.06.2017 року о 10 год. 30 хв.

У судове засідання викликати прокурора, захисників ОСОБА_18 , ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , потерпілу ОСОБА_6 , свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 ..

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_5 обраний органами досудового розслідування у вигляді особистого зобов`язання залишити без змін та вважати продовженим .

Ухвала апеляційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: ОСОБА_1