УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 і ОСОБА_3 ,
за участю прокурора при секретарі ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

розглянувши в судовому засіданні 16 березня 2017 року в м. Києві кримінальне провадження за касаційними скаргами прокурорів, які приймали участь у розгляді кримінального провадження в судах першої та апеляційної інстанцій, на вирок Березанського міського суду Київської області від

21 січня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Київської області від

29 березня 2016 року щодо ОСОБА_6 ,

в с т а н о в и в:

Зазначеним вироком
ОСОБА_6 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, раніше неодноразово судимого, востаннєвироком Березанівського міського суду Київської області від 23 червня 2015 року за ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки і 1 місяць,

визнано не винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 і ч. 3 ст. 185 КК України, та виправдано.

Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 29 березня 2016 року вирок суду залишено без зміни.

Органами досудового розслідування, ОСОБА_6 обвинувачувався в тому що, він 11 березня 2015 року близько 14 години по вулиці Семенівській м. Березань Київської області, маючи умисел на заволодіння чужим майном, повторно проник до гаража, звідки мав намір таємно викрасти двигун від автомобіля ЗАЗ-965, вартістю 800 гривень, однак злочин не довів кінця, оскільки був затриманий власницею ОСОБА_7 .

У касаційній скарзі прокурор, який приймав участь у розгляді кримінального провадження в суді першої інстанції порушує питання про скасування судових рішень та призначення нового розгляду в суді першої інстанції у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження. На обґрунтування своїх доводів зазначає, що судом безпідставно визнано недопустимими доказами протоколи проведення слідчого експерименту від 16 квітня 2015 року, огляду місця події від 11 березня 2015 року з додатками та висновок судово-товарознавчої експертизи №С-121 від 27 березня 2015 року. Зазначає, що суд обмежився лише показаннями потерпілої ОСОБА_7 , свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9 й не дав їм належної оцінки. Також не взято до уваги, що ОСОБА_6 неодноразово притягувався до відповідальності за вчинення крадіжок, що свідчить про наявність у нього обізнаності для вчинення кримінальних правопорушень. Крім того, судом апеляційної інстанції залишено без розгляду клопотання прокурора щодо дослідження доказів, доводи апеляційної скарги прокурора щодо незаконного виправдання засудженого ОСОБА_6 не перевірено, що вказує на порушення вимог ст. 419 КПК України.

Доводи касаційної скарги прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження в суді апеляційної інстанції, є аналогічними доводам касаційної скарги прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження в суді першої інстанції.

Заслухавши доповідача, пояснення прокурора на підтримання скарг, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у скаргах доводи, колегія суддів дійшла висновку, що вони не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Викладені в скаргах прокурорів доводи про необґрунтованість виправдання місцевим судом ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 15 і ч. 3 ст. 185 КК України, на думку колегії суддів, є безпідставними.

Як убачається з кримінального провадження, висновки місцевого суду про виправдання ОСОБА_6 у пред`явленому йому обвинуваченні обумовлені об`єктивними даними.

Так, ОСОБА_6 у судовому засіданні визнав свою вину лише у тому, що він проник у прибудову гаража, але не мав на меті викрасти двигун.

Також у матеріалах справи немає переконливих даних про те, що ОСОБА_6 намагався викрасти двигун.

Окрім того, органом досудового розслідування, при звинувачені ОСОБА_6 у намаганні викрасти автомобільний двигун, не було встановлено спосіб його заволодіння, а також власника гаража, в якому був затриманий ОСОБА_6 , а питання, щодо належності двигуна саме потерпілій ОСОБА_7 , не з`ясовувалося.

Висновок суду щодо визнання недопустимими доказами протоколу слідчого експерименту від 16 квітня 2015 року, висновку експертів та протоколу огляду місця події від 11 березня 2015 року, належним чином мотивований та обґрунтований.

Давши належну оцінку наведеним та іншим доказам в їх сукупності та взаємозв`язку, місцевий суд прийшов до правильного висновку про відсутність достатніх, допустимих доказів, які безсумнівно підтверджували б вчинення ОСОБА_6 інкримінованого йому злочину.

Апеляційним судом при перевірці даного кримінального провадження в апеляційному порядку прийнято законне та обґрунтоване рішення. Суд надав відповіді на всі доводи прокурора, які були викладені у його апеляції. Свої висновки, з якими погоджується колегія суддів із цього питання, суд належним чином умотивував. Вони підтверджені доказами, які суд апеляційної інстанції ретельно перевірив і належним чином оцінив. Ухвала апеляційного суду відповідає вимогам ст. 419 КПК України.

Доводи прокурора, який брав участь у розгляді справи судом апеляційної інстанції, що судом апеляційної інстанції залишено без розгляду його клопотання щодо дослідження доказів, не обумовлені об`єктивними даними.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що судові рішення є законними та обґрунтованими і не вбачає підстав для їх скасування, як про це порушується у касаційних скаргах прокурорів.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 434-436 КПК України суд,
п о с т а н о в и в:

Касаційні скарги прокурорів, які приймали участь у розгляді кримінального провадження в судах першої та апеляційної інстанцій залишити без задоволення, а вирок Березанського міського суду Київської області від 21 січня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Київської області від 29 березня 2016 року щодо ОСОБА_6 - без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3