АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/69/17 Справа № 195/156/16-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 квітня 2017 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого-судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 ,

ОСОБА_4

при секретарях ОСОБА_5 ,

ОСОБА_6

за участю прокурорів ОСОБА_7 ,

ОСОБА_8

обвинуваченого ОСОБА_9

захисника ОСОБА_10 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі матеріали кримінального провадження внесеного до ЄРДР за №0000745 за апеляційною скаргою обвинуваченого на вирок Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 12 серпня 2016 року щодо
ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який народився у с. Настасівка, Томаківського району, Дніпропетровської області, судимого 16 березня 2012 р. Томаківським районним судом Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, згідно зі ст. 70 ч. 4 КК частково приєднано покарання за вироком від 12 грудня 2011 р. у виді 1 року позбавлення позбавлення волі і остаточно призначено покарання 4 роки позбавлення волі; 30 жовтня 2014 р. постановою Самарського районного суда м. Дніпропетровська 22 жовтня 2014 р. звільнено на підставі ст. 81 КК умовнодостроково на 1 рік 2 місяці 25 днів, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 297 КК України, -

встановила:

За вказаним законом ОСОБА_9 засуджено до 5 років позбавлення волі.
На підставі ст. 71 КК за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання невідбутої частини за вироком Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 16 березня 2012 р., остаточно ОСОБА_12 призначено покарання у виді 5 років 1 місяця позбавлення волі.
З обвинуваченого ОСОБА_9 на користь потерпілого ОСОБА_13 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди постановлено стягнути 879 грн.
ОСОБА_9 визнано винним та засуджено за те, що він з метою крадіжки металевих виробів, які знаходяться під пам*ятниками на могилах, а також на наругу над могилами, 22 грудня 2015 р. о 10 год. 30 хвил. прибув до кладовища поблизу вул. Лугова, с. Сергіївка, Томаківського району, з-під пам*ятника похованих ОСОБА_14 , ОСОБА_15 витягнув металеві швелери, та пошкодив пам*ятник ОСОБА_16 і за залишив місце події.
23 грудня 2015 р. ОСОБА_12 прибув до кладовища с. Петрівки, Томаківського району та за попередньою змовою з особою, стосовно якої матеріали провадження виділені в окреме провадження, біля 13 год. з-під пам*ятника похованого ОСОБА_17 витягли металеві швелери і зникли з місця події.
24 грудня 2015 р. ОСОБА_12 разом із вказаною особою прибули до місцевого кладовища в с. Кисличувата, Томаківського району і приблизно об 11 год. 35 хвил. з-під могил похованих ОСОБА_18 , ОСОБА_19 та ОСОБА_20 витягли металеві швелери, поклали до автомобілю під керуванням обвинуваченого і з місця події зникли.
25 грудня 2015 р. ОСОБА_12 разом зі своїм приятелем, матеріали провадження щодо якого виділені в окремене провадження о 12 год. та в період часу з 13 год. 15 хвил. до 15 год. 15 хвил. знаходячись на кладовищі с. Преображенка,Томаківського району, Дніпропетровської області з-під могил похованого ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 та ОСОБА_28 витягли металеві швелери, поклали в автомобіль марки «ВАЗ-21063» та зникли з місця події.
27 грудня 2015 р. ОСОБА_12 із вказаною особою за попередньою змовою, знаходячись на кладовище с. Зелений Гай, Томаківського району з-під могил ОСОБА_29 та ОСОБА_30 витягли металеві швелери. В цей же день прибули до кладовища с. Краснопілля, Томаківського району і з-під могили похованого ОСОБА_31 також витягли металеві швелери, поклали до автомобілю і зникли з місця події.
Обвинувачений ОСОБА_12 не згоден з рішенням суду. В апеляції просить його скасувати. Стверджує, що злочину не скоював. Допомогав ОСОБА_32 на своєму автомобілі перевозити металолом. Про те, що він викрадений, відомо не було.
В судовому засіданні визнав провину, оскільки на досудовому слідстві посадовими особами поліції застосовувались недозволені заходи.
Відомо, що ОСОБА_33 також було застосовани заходи впливу працівниками поліції. В результаті останній дав покази, які не відповідають об*єктивності.
Заслухав суддю-доповідача, обвинуваченого та його захисника про невідповідність висновків суду фактичним обставинам, прокурора про законність судового рішення, колегія суддів, обговоривши доводи апеляцій, перевірив надані матеріали провадження, вважає, що скарга не може підлягати задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст. 370 КПК, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, тобто, ухваленим судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК, ухваленим судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до КПК, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Посилання обвинуваченого в апеляції на неповноту та необ*єктивність досудового та судового слідства, на невідповідність висновків суду про його винність у вчиненні інкримінованого йому діяння фактичним обставинам справи є безпідставними.
Матеріалами справи встановлено, що досудове і судове слідство проведені з дотриманням процесуального закону, а висновки суду про винність ОСОБА_9 у вчиненні злочинів, за які його засуджено, відповідають фактичним обставинам справи і підтверджені розглянутими в судовому засіданні та викладеними у вироку доказами.
В обгрунтування свого висновку про винність ОСОБА_9 , суд, насамперед, послався на показання самого обвинуваченого, які той давав під час досудового і судового слідства після роз*яснення йому прав, передбачених ст. ст. 28, 29, 55, 56, 59, 62, 63 Конституції України, ст. 42 КПК при допиті в якості підозрюваного, а також при слідчому експерименті відтворення події після роз*яснення прав у присутності понятих, із застосуванням фотозйомки, в умовах, які виключали здійснення на нього будь-якого тиску.
Як свідчить проведений судом аналіз, ці показання відзначались послідовністю і узгодженістю між собою і містили дані щодо часу, місця, мотиву, форми вини, способу заволодіння чужим майном, наслідків таких дій та інші фактичні обставини злочину, які складають елементи кримінально-караного діяння, і які визнані доведеними судом і викладені в мотивувальній частині вироку.
Суть пояснень ОСОБА_9 зводилась до того, що за попередньою домовленістю зі своїм родичем Біньковським на кладовищах Томаківського району Дніпропетровської області з-під могил похованих викрадали металеві швелери і здавали їх до пункту прийому металобрухту.
Судом прийнято до уваги, що показання ОСОБА_9 щодо обставин, які підлягають доказуванню у справі і складають об*єктивну та суб*єктивну сторони інкримінованого останньому злочину, містять подробиці подій, які могла знати лише особа, яка вчинила такі дії.
Вірність повідомлених обвинуваченим даних про обставини вчинення злочинів засвідчена власноручними записами та підписами ОСОБА_9 та інших учасників процесуальних дій, понятих та посадових осіб, які брали участь у відповідних процесуальних діях, без будь-яких зауважень.
Не залишено судом без уваги, що викривальні показання щодо обставин вчинення ОСОБА_9 інкримінованих йому дій той давав різним посадовим особам, які за його ж поясненнями та власноручними записами, не чинили на нього будь-якого тиску, і він добровільно виклав обставини вчинення ним злочинів разом з ОСОБА_34 .
Колегія звертає увагу на те, що узгоджені з викривальними показаннями ОСОБА_9 дані містяться:
-в показах свідка Місюра про те, що ОСОБА_12 разом з ОСОБА_34 привозили на автомобілі шведера в якості металобрухуту;
-в протоколі огляду місця мешкання свідка ОСОБА_35 про вилучення у нього металевих швелерів, зданих ОСОБА_12 та ОСОБА_34 (т. 1 а.п. 58-59);
-в протоколі огляду автомобіля ОСОБА_9 про вилучення з нього лома зі слідами грунта (т. 1 а.п. 19-20);
-в показах свідка ОСОБА_33 про те, що саме за ініціативою ОСОБА_12 викрадали з кладовищ з-під могил похованих металеві швелери (т. 1 а.п. 44-46; 65-66; 67-71; 162);
-в протоколі слідчого експерименту за участю ОСОБА_12 та ОСОБА_33 з застосуванням відеозапису на місці події про те, як у співучасті викрали з-під могили металеві швелери (т. 1 а.п. 51-53);
-в інших доказах, докладно проаналізованих і оцінених у вироку.
Наведеними у вироку даними спростовані твердженя обвинуваченого та його захисника про відсутність у справі доказів винності останнього у вчиненні інкримінованих йому злочинів та невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи.

Цими ж доказами спросотовані твердження обвинуваченого про те, що не знав про те, що швелери викрадені ОСОБА_34 .

Зміст попередньї домовленості, узгодженість дії, знаряддя злочину (лом), спосіб викрадення, наслідки таких дій свідчать про те, що ОСОБА_12 за попередньою домовленістю з особою, у відношенні якої матеріали провадження виділені в окреме провадження, надругались над могилами. Про це суд, на думку колегії, докладно мотивував висновок про наявність в діях обвинуваченого складу злочину, передбаченого ст. 297 ч. 3 КК.

Версія обвинуваченого ОСОБА_12 про дачу ним викривальних показань під тиском недозволених методів та обмову його з ОСОБА_34 , спростована сукупністю досліджених у судовому засіданні доказів і за дорученням суду апеляційної інстанції була перевірена слідчим органом прокуратури Дніпропетровської області, яким ретельно перевірена висунута обвинуваченим ОСОБА_12 версія, та яка не знайшла свого підтвердження, тому колегія суддів прийшла до висновку про її вигаданість та безпідставність.

Не можна не відмітити про те, що матеріали справи свідчать, що обвинуваченому ОСОБА_12 з моменту його затримання роз*яснені процесуальні права, в тому числі і право на захист. Воно реально було забезпечено на стадії апеляційного перегляду з врахуванням бажання про його реалізацію на відповідній стадії.

Тому колегія не находить порушень процесуального характеру, пов*язаного з правом на захист.

Таким чином, давши аналіз зібраним у справі доказам у їх сукупності, та належним чином їх оцінивши, суд обгрунтовано визнав ОСОБА_9 винним у вчиненні зазначеного у вироку злочину, за який його засуджено, а його дії вірно кваліфіковано за ч. 3 ст. 297 КК.

Істотних порушень вимог процесуального закону, які б тягнули за собою скасування вироку, у справі не встановлено.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 419 КПК України колегія суддів, -

постановила:

Апеляцію обвинуваченого ОСОБА_36 залишити без задоволення, а вироку Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 12 серпня 2016 р. щодо ОСОБА_11 без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку впродовж трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4