Справа № 366/3278/16-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/187/17 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 3 28.02.2017

УХВАЛА
Іменем України
28 лютого 2017 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

Головуючого судді: - ОСОБА_2 ,

суддів: - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора - ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

захисника - адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на вирок Іванківського районного суду Київської області від 28 листопада 2016 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, не працюючого, не одруженого, не зареєстрованого, тимчасово проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, останній раз 06.05.2016 року Іванківським районним судом Київської області за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді 4 років позбавлення волі, із застосуванням ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням та іспитовим строком на 3 роки,

визнано винним у вчиненні злочинів, передбаченихч. 2 ст. 185 КК України, ч. 1 ст. 115 КК України, та призначено покарання за ч. 2 ст. 185 КК Україниу виді 3 років позбавлення волі, за ч. 1 ст. 115 КК України у виді 9 років позбавлення волі.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України призначено покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначивши покарання у виді 9 років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України шляхом часткового складання з покаранням, призначеним вирокомІванківського районного суду Київської області від 06.06.2016 року, яким він засуджений за ч. 3 ст. 185 КК України до 4 років позбавлення волі та на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням та встановленням іспитового строку тривалістю 3 роки, призначено остаточне покарання у виді 10 років позбавлення волі.

Цим же вироком вирішено питання щодо речових доказів.

В С Т А Н О В И Л А:
За вироком суду, ОСОБА_7 визнаний винним та засуджений за вчинення кримінальних правопорушень за наступних обставин. Так,14.09.2016 року, приблизно о 15 годині, ОСОБА_7 , перебуваючи в будинку АДРЕСА_2 , який належить ОСОБА_9 та в якому тимчасово проживав ОСОБА_10 , розпивав з останнім спиртні напої. Під час вживання спиртних напоїв, між ОСОБА_7 та ОСОБА_10 виникла сварка, в ході якої, ОСОБА_7 діючи умисно, з метою вбивства, за допомогою кухонного ножа, якого він взяв зі столу, наніс ОСОБА_10 4 удари в область грудної клітини, чим спричинив останньому 1 проникаюче ножове поранення грудної клітини справа з пошкодженням м`яких тканин міжреберних м`язів та 3 колото-різаних рани в області грудної клітини зліва.

Продовжуючи свій злочинний умисел направлений на позбавлення життя ОСОБА_7 відтягнув ОСОБА_10 , до дивану та за допомогою кухонного ножа, якого він взяв зі столу, перерізав горло, чим спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді різаної рани шиї з пошкодженням м`яких тканин та м`язів шиї, трахеї, стравоходу, загальної сонної артерії справа та зліва, внутрішньої яремної вени справа та зліва, які знаходяться в прямому причинно-наслідковому зв`язку із настанням смерті. Від отриманих тілесних ушкоджень ОСОБА_10 помер на місці події, а ОСОБА_7 пішов до місця свого проживання.

Таким чином, своїми умисними діями, які виразилися в умисному вбивстві, тобто в умисному протиправному заподіянні смерті іншій людині, ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 115 КК України.

Згідно висновку судово-медичної експертизи № 102 від 15.09.2016 року, при судово-медичній експертизі ОСОБА_11 , 1963 року народження, виявлено тілесні ушкодження: 1 різана рана шиї з пошкодженням м`яких тканин та м`язів шиї, трахеї, стравоходу, загальної сонної артерії справа та зліва, внутрішньої яремної вени справа та зліва (знаходиться в прямому причинно-наслідковому зв`язку з настанням смерті, могла утворитися 14.09.2016 року від дії одностороннє-гострого колюче-ріжучого предмету і відноситься до категорії ТЯЖКИХ тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя); 1 проникаюче ножове поранення грудної клітини справа з пошкодженням м`яких тканин міжреберних м`язів (могло утворитися 14.09.2016 року від дії одностороннє-гострого колюче-ріжучого предмету і відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя); 3 колото-різані рани грудної клітини зліва, 1 (одна) різана рана лівого променево - запястного суглобу (могли утворитися 14.09.2016 року від дії одностороннє-гострого колюче-ріжучого предмету і відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я);перелом 1,2,3,4-го ребер зліва, садна лівої половини грудної клітини (могли утворитися 14.09.2016 року від дії тупих предметів і відноситься до категорії середнього ступеня тяжкості тілесних ушкоджень за ознакою тривалого розладу здоров`я).

ОСОБА_12 наступила від гострої крововтрати, через короткий проміжок часу (секунди), після отримання різаної рани шиї з пошкодженням крупних магістральних судин (загальна сонна артерія, внутрішня яремна вена).

Крім того, 14.09.2016 року, приблизно о 22 годині, ОСОБА_7 з метою приховування слідів вчиненого ним умисного вбивства ОСОБА_10 , прийшов до будинку АДРЕСА_2 , де з кишені штанів, які були на трупі ОСОБА_10 , усвідомлюючи, що останній мертвий, таємно викрав грошові кошти у сумі 164 гривні.

Продовжуючи свої дії спрямовані на приховування слідів злочину (умисного вбивства), ОСОБА_7 , з пластикової пляшки об`ємом 1,5 літра, яка на половину була заповнена відпрацьованим машинним маслом, яку він взяв із собою з дому, розлив вміст пляшки в кімнаті, де знаходився труп ОСОБА_10 та за допомогою сірників, підпалив. Після цього він повернувся до себе додому.

Таким чином, своїми умисними діями, які виразились в таємному викрадені чужого майна (крадіжці), вчиненому повторно, ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 185 КК України.

Не погоджуючись з вироком суду,захисник обвинуваченогоподав апеляційну скаргу, в якій, просить вирок суду змінити, виправдати ОСОБА_7 у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та пом`якшити призначене йому покарання за ч. 1 ст. 115 КК України.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що в діях ОСОБА_7 відсутній склад злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, так як потерпілий ОСОБА_10 на момент коли ОСОБА_7 витягнув у нього з кишені гроші, вже був мертвим. Також зазначає, що судом першої інстанції не в повному обсязі враховано щире каяття обвинуваченого, сприяння розкриттю злочину, його постійне місце проживання.

Заслухавши доповідь судді, думки обвинуваченого та захисника, які підтримали апеляційну скаргу, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Відповідно до статті 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, відповідають фактичним обставинам справи, підтверджуються доказами, які всебічно, повно та об`єктивно досліджено і є обґрунтованими. Дії обвинуваченого правильно кваліфіковано за ч. 2 ст. 185КК України та ч. 1 ст. 115 КК України.

Посилання в апеляційній скарзі захисника про те, що в діях ОСОБА_7 відсутній склад злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,є необґрунтованими, виходячи з наступного.

Як вбачається з вироку суду, ОСОБА_7 в судовому засіданні в суді першої інстанції свою вину у вчинені злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України визнав повністю та пояснив, що в той же день після вбивства потерпілого, о 21 годині 30 хвилин, він згадав, що у ОСОБА_10 залишились гроші, які він вирішив забрати собі, а тому пішов до нього додому, та зі штанів забрав гроші, після чого підпалив хату. Він розумів, що гроші якими він заволодів, належали саме потерпілому. Зазначені покази обвинувачений підтвердив і в суді апеляційної інстанції.

Таким чином, органами досудового розслідування та судом першої інстанції вірно кваліфіковано дії ОСОБА_7 , який своїми умисними діями, які виразились в таємному викрадені чужого майна (крадіжці), вчиненому повторно, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 185 КК України.

З вироку суду вбачається, що при призначенні ОСОБА_7 покарання, суд врахував конкретні обставини справи та ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень,які згідно ст. 12 КК України є: ч. 2 ст. 185 КК України злочином середньої тяжкості, за ч. 1 ст. 115 КК України особливо тяжким злочином,дані про особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий, не має місця реєстрації, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується негативно, зловживає спиртним, схильний до правопорушень,обставини, які пом`якшують покарання щире каяттята обставини, що обтяжують покарання вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.

Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 р. №7 (Із змінами, внесеними згідно з постановами Пленуму Верховного Суду України № 18 від 10 грудня 2004 р., № 8 від 12 червня 2009 р. та № 11 від 6 листопада 2009 р.) … призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до ст. 65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.

У відповідності до ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Колегія суддів вважає, що покарання ОСОБА_13 з дотриманням вимог ст. 65 КК України, за своїм видом і розміром є необхідним та достатнім для його виправлення, а також запобігання вчиненню нових злочинів, тобто для досягнення мети, передбаченої ст. 50 КК України.

У зв`язку з наведеним, доводи апеляційної скарги захисника про пом`якшення ОСОБА_7 покарання, призначеногоза ч. 1 ст. 115 КК України є необґрунтованими та не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду.

Істотних порушень норм кримінально-процесуального законодавства України, які б могли бути підставою для скасування чи зміни вироку, судом не допущено.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу захисника обвинуваченого слід залишити без задоволення, а вирок суду без зміни.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :
Вирок Іванківського районного суду Київської області від 28 листопада 2016 ОСОБА_14 залишити без зміни.

Суддя: Суддя: Суддя: