Справа № 520/826/17
Провадження № 1-кс/520/166/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23.01.2017 року слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора Одеської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_3 , слідчого СВ Таїровського ВП Київського відділу поліції в м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 , розглянувши у судовому засіданні в м. Одесі клопотання слідчого СВ Таїровського ВП Київського ВП в м. Одеса ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 , погоджене прокурором Одеської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_3 , по матеріалах досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру за № 0000036 від 06.01.2017 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, про арешт майна,

ВСТАНОВИВ:
23.01.2017 року в провадження слідчого суді надійшло клопотання про арешт майна.

Як вбачається з клопотання, до ЧЧ Таїровського ВП Київського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області, зареєстровано рапорт співробітника ОСОБА_5 про виявлення за результатами розгляду звернення громадянина Болгарії ОСОБА_6 стосовно автомобіля марки ВМW Х5, VIN НОМЕР_1 , номерний знак « НОМЕР_2 » (Болгарія), ознак кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 190 КК України.

Відомості про вчинення кримінального правопорушення внесені 06.01.2017 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000036.

У ході проведення досудового розслідування відібрано пояснення у ОСОБА_7 , який повідомив, що він являється представником ОТОВ «Моніка Комерс», яка розташована в м. Варна в народній Республіці Болгарії. Дана філія займається перепродажем вилученого майна (кредитного) під лізинг. 01.07.2016 ОТОВ «Моніка Комерс» уклала лізингову угоду з громадянином ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що має громадянство Болгарії та Молдови на автомобіль марки ВМW Х5, VIN НОМЕР_1 , номерний знак « НОМЕР_2 » (Болгарія). Згідно даної угоди ОСОБА_8 , мав право на користування даним автомобілем на території Болгарії без права продажу та виїзду за кордон.

У зв`язку з тим, що ОСОБА_8 , не виконував декілька з основних договірних зобов`язань, а саме невиплати грошових коштів у сумі 2222, 09 євро, за оренду автомобіля марки ВМW Х5, VIN НОМЕР_1 , номерний знак « НОМЕР_2 », у вересні 2016 року ОТОВ «Моніка Комерс» розірвала угоду лізингу з ОСОБА_8 . Однак після розірвання угоди ОСОБА_8 , вищезазначений автомобіль не повернув власникові, а саме ОТОВ «Моніка Комерс».

В подальшому ОСОБА_7 по GPS навігатору виявив, що автомобіль ВМW Х5, VIN НОМЕР_1 , номерний знак « НОМЕР_2 », знаходиться на території України, а саме в м.Одесі, що суперечить умовам договору-лізингу № VА 0025 від 01.07.2016.

Після чого ОСОБА_7 було подано заяву до органів поліції Народної республіки Молдови про незаконне заволодіння автотранспортом ВМW Х5, чорного кольору, VIN НОМЕР_1 , номерний знак « НОМЕР_2 ».

Станом на 09.01.2017 року в еАSF І-24/7 Генерального секретаріату Інтерполу з 05.01.2017 значиться автомобіль марки ВМW Х5, чорного кольору, VIN НОМЕР_1 , номерний знак « НОМЕР_2 » (Болгарія), який викрадений на території Республіки Болгарії (м. Варна).
Слідчий звернувся з клопотанням про арешт майна, обґрунтовуючи клопотання необхідністю проведення слідчих дій, які направлені на встановлення обставин перетину кордону вказаного у клопотанні автомобіля, який викрадений на території Республіки Болгарії (м. Варна), а також враховуючи той факт, що вказане рухоме майно в даному кримінальному провадженні являється предметом злочину та відповідає критеріям п. 4 ч. 1 ст. 167 КПК України як майно, на яке було спрямовано кримінальне правопорушення.
Слідчий та прокурор в судовому засіданні клопотання підтримали в повному обсязі та просили слідчого суддю його задовольнити.

Вивчивши клопотання та матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання, вислухавши думку слідчого та прокурора, вважаю, що клопотання слідчого не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п. 1, 2 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Заходом забезпечення кримінального провадження є, зокрема, арешт майна.

Згідно п. 1, 2 ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження, а також що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора.

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи.

При цьому, у відповідності до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу (ч. 2 ст. 170 КПК України).

Як вбачається з клопотання та доданих до нього документів, жодного доказу на підтвердження зареєстрованого кримінального провадження на території Республіки Болгарії щодо викрадення вказаного у клопотанні автомобіля слідчому судді надано не було. Не було слідчим та прокурором доведено і того, що зазначений у клопотанні автомобіль є предметом кримінального правопорушення. Крім того, слідчий у клопотанні вказує, що в eASF I-24/7 Генерального секретаріату Інтерполу з 05.01.2017 вказаний у клопотанні автомобіль значатиться як викрадений на території Республіки Болгарії (м. Варна), однак документів, які б це підтверджували до клопотання долучено не було.

При цьому, слідчим суддею Київського районного суду м. Одеси вже двічі відмовлялося у задоволенні аналогічних клопотань про арешт вказаного автомобіля у даному кримінальному провадженні, однак слідчий та прокурор звернулися до слідчого судді втретє, при цьому, жодним чином, не врахувавши недоліки вказані у попередніх увалах слідчого судді.

На підставі вищевикладеного, вважаю клопотання слідчого необґрунтованим, невмотивованим, та таким, що задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 170, 171, 172, 173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:
В клопотанні слідчого СВ Таїровського ВП Київського ВП в м. Одеса ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 , погодженого прокурором Одеської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_3 про арешт майна відмовити.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти діб з дня її проголошення до апеляційного суду Одеської області.

Слідчий суддя ОСОБА_1