Справа № 134/1618/15-к
Провадження №11-кп/772/139/2017
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
Доповідач : ОСОБА_2
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 лютого 2017 року м. Вінниця

Апеляційний суд Вінницької області в складі:

головуючого-судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем ОСОБА_5 ,

з участю прокурора: ОСОБА_6 ,

потерпілої ОСОБА_7 ,

представника потерпілої адвоката ОСОБА_8 ,

обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

захисника адвоката ОСОБА_11 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Вінниці матеріали кримінального провадження за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_9 , його захисника адвоката ОСОБА_11 , представника потерпілої ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 та апеляційною скаргою з доповненнями прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_12 на вирок Бершадського районного суду Вінницької області від 17 серпня 2016 року, яким

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Нетребівка Томашпільського району Вінницької області, житель АДРЕСА_1 , громадянин України, українець, з неповною середньою освітою, непрацюючий, неодружений, раніше судимий :
- 02.04.2012 року Томашпільським районним судом Вінницької області за ч.2 ст. 307, ч.2 ст. 309, ч.1 ст. 70 КК України до шести років позбавлення волі з конфіскацією майна, 12.06.2014 року відповідно до ст. 2 ЗУ "Про амністію" від 08.04.2014 року звільнений від відбування покарання,
визнаний винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України з призначенням покарання у виді восьми років позбавлення волі;
відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції від 26 листопада 2015 року) в строк відбуття покарання зараховано строк попереднього ув`язнення з 01 липня 2015 року по день набрання вироком законної сили включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі,
та
ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець с. Городківка Крижопільського району Вінницької області, житель АДРЕСА_1 , громадянин України, українець, з неповною середньою освітою, непрацюючий, неодружений, раніше несудимий,

визнаний винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України з призначенням покарання у виді 200 (двохсот) годин громадських робіт,

в с т а н о в и в:

За вироком суду ОСОБА_9 та ОСОБА_10 визнані винними у тому, що 18.06.2015 року в обідню пору вони разом із ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , перебуваючи в будинку ОСОБА_10 по АДРЕСА_1 почали вживати попередньо придбане спиртне та спілкуватися між собою. Так, в ході розмови ОСОБА_13 , раптово почав висловлюватись в адресу ОСОБА_10 та його матері непристойними словами. Одразу після чого ОСОБА_10 , взявши своєю рукою ОСОБА_13 за його голову та наніс йому один удар лобовою ділянкою голови по голові останнього. Від отриманого удару ОСОБА_13 похитнувся біля вхідних дверей веранди будинку та вийшов на подвір`я домогосподарства. Після цього до нього підійшов ОСОБА_10 та знову ж таки своєю головою, а саме лобовою ділянкою наніс один удар по голові ОСОБА_13 . Від отриманого удару останній похитнувся та впав спиною на камінь, який був закопаний біля лавочки, яка розміщена навпроти веранди будинку. Одразу після чого, коли ОСОБА_13 лежав спиною на землі, до нього підбіг ОСОБА_15 та сів зверху на нього таким чином, що своїми руками закрутив руки ОСОБА_13 йому за голову, а коліна обох ніг були на грудях ОСОБА_13 . В цей час ОСОБА_10 , тримаючи руки ОСОБА_13 за його головою наніс йому біля двох - трьох ударів по грудях та біля двох - трьох ударів з обох боків в область ребер. Потім, сидячи зверху на ОСОБА_13 , запитав його щось та одразу після цього наніс удар кулаком правої руки в область обличчя. Після чого ОСОБА_10 продовжував сидіти зверху на ОСОБА_13 . В цей час до ОСОБА_13 підійшов ОСОБА_9 та умисно з метою спричинення тілесних ушкоджень наніс йому біля двох - трьох ударів своєю ногою по тулубу з правої сторони. Одразу після чого ОСОБА_10 підвівся із ОСОБА_13 та зайшов до веранди будинку. В цей час ОСОБА_13 підвівся із землі та присів таким чином, що його ноги були зігнуті в колінних суглобах, а кисті рук знаходились на колінах. Після чого ОСОБА_9 умисно, з метою спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_13 наніс йому в область живота біля двох, трьох небезпечних для життя в момент заподіяння ударів своєю правою, взутою у туфлі ногою в область передньої черевної стінки. В результаті чого ОСОБА_13 втратив свідомість. В подальшому ОСОБА_16 допоміг ОСОБА_13 прийти до тями, а потім ОСОБА_10 разом із ОСОБА_16 та ОСОБА_9 завезли ОСОБА_13 додому в с. Городківку.
ОСОБА_13 відразу після нанесення йому тілесних ушкоджень не звертався за медичною допомогою, однак стан його погіршувався, тому 24.06.2015 року його було госпіталізовано до реанімаційного відділення Крижопільської ОЛІЛ , прооперовано та розпочато лікування, яке тривало до 13.07.2015 року.
Згідно висновку експерта № 080 від 26.06.2015 року у ОСОБА_13 виявлено забій м`яких тканин обличчя, тулуба та рук, у вигляді численних синців, синюшно-зеленуватого кольору, на обличчі тулубі та верхніх кінцівках, важка закрита-тупа травма органів черевної порожнини, у вигляді розриву тканини підшлункової залози, розриву сальника, шлункової - ободової зв`язки, масивної зачеревної гематоми. Дані ушкодження спричинили розвиток загального ферментативного перитоніту та ускладнились важким терміном станом на фоні загальної ендогенної інтоксикації організму. Вказана закрита тупа травма органів черевної порожнини: розрив підшлункової залози, розрив сальника, розрив шлунково-ободової зв`язки, масивна зачеревна гематома, як момент заподіяння так і в клінічному перебігу через різні проміжки часу, спричинила загрозливі для життя явища, тому за цими ознаками відноситься до тяжких тілесних ушкоджень. Синці мають незначні скороминущі наслідки тривалістю не більше як шість днів і за своїми ознаками відносяться до легких тілесних ушкоджень. Враховуючи локалізацію, вираженість внутрішніх ушкоджень, утворення їх при падінні з висоти власного зросту, навіть за умови надання тілу прискорення ( удару, поштовху, тощо ) виключається.
13.07.2015 року ОСОБА_13 було направлено для проходження лікування у м. Вінницю в лікарню ім. Пирогова, де він лікувався до 31.07.2015 року. Після чого його було відправлено до Крижопільської ОЛІЛ, де ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_13 помер.
Згідно висновку експерта № 083 від 21.09.2015 року у ОСОБА_13 встановлено наявність тілесних ушкоджень у вигляді важкої закритої тупої травми черевної порожнини у вигляді розриву підшлункової залози, сальника, шлунково-ободової зв`язки, масивної - зачеревної гематоми, що спричинило загальний ферментативний перитоніт та ускладнилась ендогенною інтоксикацією організму, що призвело до набряку та дислокації головного мозку, набряку легенів. Важка закрита тупа травма черевної порожнини у вигляді розриву підшлункової залози, сальника, шлунково-ободової зв`язки, масивної - зачеревної гематоми, утворилась внаслідок дії тупого-твердого предмету, з обмеженою контактуючою поверхнею, який не відобразив своїх індивідуальних особливостей в морфологічній характеристиці ушкоджень, до яких належать кулак дорослої людини, взута нога дорослої людини, який діяв з достатньою силою в передню ділянку черевної стінки живота у верхній частині. Вказана травма має ознаки небезпечні для життя як в момент заподіяння, так і в клінічному перебігу, через різні проміжки часу, спричиняє загрозливі для життя явища. Смерть ОСОБА_13 настала від отриманої ним важкої, закритої, тупої травми черевної порожнини, у вигляді розриву підшлункової залози, сальника, шлунково-ободової зв`язки, масивної - зачеревної гематоми. Дана травма ускладнилась некрозом підшлункової залози, товстого і тонкого кишківника з перфорацією, що спричинило ендогенну інтоксикацію організму з подальшим набряком головного та дислокацією головного мозку. Між смертю та травмою черевної порожнини є прямий причинний зв`язок.
В апеляційних скаргах обвинувачений ОСОБА_9 та його захисник адвокат ОСОБА_11 зазначають, що в порушення вимог кримінального процесуального закону суд допустив неповноту судового розгляду, пославшись на надані стороною обвинувачення сумнівні докази, не взявши до уваги доказів сторони захисту, які спростовують винуватість ОСОБА_9 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України, натомість доводять вину іншого учасника побиття ОСОБА_13 , у зв`язку з чим просять скасувати вирок щодо ОСОБА_9 та призначити у кримінальному провадженні новий судовий розгляд у суді першої інстанції.

В апеляційній скарзі представник потерпілої ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 , вважаючи, що здобутими доказами в ході досудового розслідування кримінального провадження та дослідженими у судовому засіданні беззаперечно доведена вина також ОСОБА_10 в умисному заподіянні разом з ОСОБА_9 тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_13 , що потягло його смерть, просить вирок щодо ОСОБА_10 змінити в частині кваліфікації його дій та призначеного покарання, визнавши його винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України, з призначенням йому покарання в межах санкції вказаної норми закону.
В апеляційній скарзі з доповненнями прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_12 , не оспорюючи фактичних обставин кримінального провадження, доведеності вини ОСОБА_9 у скоєному та правильності кваліфікації його дій, посилаючись на допущені судом істотні порушення вимог кримінального процесуального закону та м`якість призначеного обвинуваченому ОСОБА_9 покарання, просить вирок щодо ОСОБА_9 та ОСОБА_10 скасувати з призначенням у кримінальному провадженні нового судового розгляду.

Заслухавши доповідь судді, виступи в дебатах обвинуваченого ОСОБА_9 та його захисника адвоката ОСОБА_11 , які підтримали свої апеляційні скарги, представника потерпілої ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 , яка підтримала свою апеляційну скаргу, прокурора ОСОБА_6 , який наполягав на задоволенні апеляційної скарги з доповненнями прокурора у кримінальному провадженні, потерпілу ОСОБА_7 , яка підтримала позицію свого представника, обвинуваченого ОСОБА_10 , який просив залишити вирок суду першої інстанції без зміни, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційних скарг, підстав для їх задоволення колегія суддів не вбачає.

Відповідно до ч.ч. 1.2 ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею. Під час судового розгляду прокурор може змінити обвинувачення, висунути додаткове обвинувачення, відмовитися від підтримання державного обвинувачення, розпочати провадження щодо юридичної особи.
Висновок суду, який розглянув кримінальне провадження у межах висунутого обвинувачення, що впродовж усього судового розгляду залишалось незмінним, про винуватість ОСОБА_9 в нанесенні умисного тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння, що спричинило смерть потерпілого та ОСОБА_10 в умисному нанесенні легкого тілесного ушкодження потерпілому обґрунтований, базується на досліджених у судовому засіданні доказах, сукупності яких у вироку дана належна оцінка.
Так, про доведеність вини ОСОБА_9 свідчать показання очевидця події свідка ОСОБА_16 , який, зокрема, пояснив, що ОСОБА_9 , підійшовши до ОСОБА_13 , який лежав на землі, двічі вдарив його ногою в бік, а потім, коли потерпілий трохи підвівся та сів таким чином, що його ноги були зігнуті в колінах, ОСОБА_9 наніс йому ще один-два удари в ділянку тулуба.
Вказані показання свідка узгоджуються з висновками експертів та судово-медичної експертизи, згідно яких смерть ОСОБА_13 настала від отриманої ним важкої, закритої, тупої травми черевної порожнини. Дані висновки підтвердив у судовому засіданні судово-медичний експерт ОСОБА_17 , зазначивши, що травма черевної порожнини, яка стоїть у прямому причинному зв`язку зі смертю ОСОБА_13 , могла виникнути від прямої дії твердого, тупого предмета, що діяв з достатньою силою в ділянку черевної стінки живота, у тому числі від удару ногою людини, зауваживши, що травма могла виникнути від одного удару, що міг досягти мети і найімовірніше моментом її виникнення є нанесення ОСОБА_13 удару ногою в живіт в момент сидіння.
Сам обвинувачений ОСОБА_9 не заперечував того факту, що він наніс ОСОБА_13 кілька ударів ногою по тулубу та в ході проведення з ним слідчого експерименту показав, що він наніс потерпілому один удар кулаком у груди, від чого той упав, а потім, коли ОСОБА_13 , підвівшись, присів, ОСОБА_9 знову наніс йому удар у груди, поваливши ОСОБА_13 та лежачому потерпілому наніс ще два удари ногою в ділянку ребер та нижче неї.
Таким чином, дії ОСОБА_9 за ч.2 ст. 121 КК України та ОСОБА_10 за ч.1 ст. 125 КК України судом кваліфіковані вірно, а призначені їм покарання відповідають вимогам ст.ст. 50, 65 КК України.
Вимоги апеляційної скарги представника потерпілої ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 про необхідність визнання винним також ОСОБА_10 у вчиненні разом з ОСОБА_9 кримінального правопорушення, передбаченог ч.2 ст. 121 КК України, суперечать змісту ч.3 ст. 337 КПК України, згідно якої з метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.
Доводи апеляційної скарги з доповненнями прокурора у кримінальному провадженні в тій частині, що відсутність підпису у журналі судового засідання його секретаря прирівнюється до відсутності журналу судового засідання, а тому є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та тягне за собою скасування судового рішення з призначенням у кримінальному провадженні нового судового розгляду, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки відповідно до п.7 ч.2 ст. 412 КПК України судове рішення у будь-якому разі підлягає скасуванню та згідно п.1 ч.1 ст. 415 КПК України у кримінальному провадженні призначається новий судовий розгляд у суді першої інстанції лише, якщо у матеріалах провадження відсутній журнал судового засідання.

Керуючись ст.ст. 405, 407 КПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_9 , його захисника адвоката ОСОБА_11 , представника потерпілої ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 , та апеляційну скаргу з доповненнями прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_12 залишити без задоволення, а вирок Бершадського районного суду Вінницької області від 17 серпня 2016 року щодо ОСОБА_9 та ОСОБА_10 залишити без зміни.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим ОСОБА_9 - у той же строк з дня отримання ним копії ухвали.

Судді: (підписи)
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4 .
Згідно з оригіналом: