Апеляційний суд Рівненської області
_______________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України
14 лютого 2017 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати по розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Рівненської області у складі:

судді-доповідача - ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Рівне кримінальне провадження № 0003148 за апеляційною скаргою прокурора на вирок Рівненського міського суду Рівненської області від 21 грудня 2016 року по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Знаменівка, Новомосковського району, Дніпропетровської області, громадянина України, неодруженого, з вищою освітою, студента Дніпропетровського гуманітарного університету, раніше не судимого, проживаючого в АДРЕСА_1 .

Вироком Рівненського міського суду Рівненської області від 21 грудня 2016 року ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених:

-за ч.1 ст.185 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік;

-за ч.2 ст.289 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років без конфіскації майна;

Відповідно до статті 70 Кримінального кодексу України - шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточне покарання призначено - позбавлення волі на строк 5 років без конфіскації майна.

Згідно статті 75 Кримінального кодексу України звільнено ОСОБА_4 від призначеного покарання з випробуванням, призначено іспитовий строк 1 рік.

На підставі статті 76 Кримінального кодексу України покладено на ОСОБА_4 обов`язок не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально - виконавчої інспекції.

Вирішено питання стосовно речових доказів.

при секретарі ОСОБА_5

з участю: прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_7

ВСТАНОВИЛА:

За вироком суду, ОСОБА_4 визнано винним та засуджено за те, що він 16 травня 2016 року, о 11 годині 50 хвилин перебуваючи в приміщенні кімнати відпочинку № НОМЕР_1 , залізничного вокзалу станції Рівне, що за адресою АДРЕСА_2 , викрав належний ОСОБА_8 рюкзак чорного кольору, вартістю 436,22 гривень, в якому знаходився мобільний телефон марки «Nokia 112», вартістю 416,67 гривень, внаслідок чого заподіяв останньому майнової шкоди в розмірі 852,89 гривень.
16 травня 2016 року, близько 12 годині 10 хвилин, ОСОБА_4 , перебуваючи на території пилорами за адресою АДРЕСА_3 , незаконно заволодів належним ОСОБА_9 , автомобілем марки «Fiat Doblo», державний реєстраційний знак НОМЕР_2 , червоного кольору, 2004 року випуску, вартістю 80 047,96 гривень.

В поданій апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи фактичні обставини провадження, доведеність винуватості ОСОБА_4 у вчиненні злочину та кримінально-правової оцінки його діянь, покликається на невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості вчинених злочинів. Крім того вказує, що звільнення ОСОБА_4 на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання з випробуванням належним чином не обґрунтоване і незаконне. Вказане рішення прийняте за відсутності передбачених для цього умов і підстав. Просить вирок суду скасувати та ухвалити новий, яким призначити ОСОБА_4 покарання за ч.2 ст. 289 КК України у виді 6 років позбавлення волі з конфіскацією майна; за ч.1 ст.185 КК України 2 роки позбавлення волі. На підставі ч.1 ст.70 КК України остаточне покарання призначити 6 років позбавлення волі з конфіскацією майна.
Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, обвинуваченого ОСОБА_4 та його захисника ОСОБА_7 , які заперечили проти задоволення апеляційної скарги прокурора, перевіривши вирок суду в межах апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора не підлягає до задоволення з таких підстав.
Згідно вимог ч.1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_4 у вчиненні злочинів за обставин, викладених у вироку, та правильність кваліфікації його дій за ч.1 ст.185, ч.2 ст.289 КК України в апеляційній скарзі не оскаржується.
Відповідно до вимог ч.2 ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно з ч.2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.
Обираючи ОСОБА_4 вид та міру покарання, судом першої інстанції у відповідності до вимог ст. 65 КК України враховано, ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу винного, який на диспансерному обліку в лікарів нарколога та психіатра не перебуває (а.с.140). Позитивно характеризується по місцю проживання (а.с.142), раніше не судимий (а.с.126). Думку потерпілого ОСОБА_8 , який на момент розгляду справи судом першої інстанції не мав до ОСОБА_4 претензій.
Таким чином, урахувавши повною мірою усі обставини кримінального провадження, суд першої інстанції призначив ОСОБА_4 покарання за ч.1 ст.185 КК України у виді позбавлення волі на строк 1 рік та за ч.2 ст.289 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 років без конфіскації майна мінімальне покарання в межах санкції статті, яке буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.
Колегія суддів, зважаючи на конкретні обставини по справі, з урахуванням вищезазначених фактів і даних про особу обвинуваченого та відсутність тяжких наслідків від вчинених діянь, погоджується з висновком суду першої інстанції про можливість виправлення та перевиховання обвинуваченого без ізоляції від суспільства із застосуванням ст. 75 КК України та звільненням обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку - 1 рік з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.
На думку колегії суддів, звільнення обвинуваченого ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням є обґрунтованим, а встановлений іспитовий строк буде необхідним і достатнім для виправлення останнього та попередження вчинення ним в подальшому нових злочинів.
Доказів на спростування висновків місцевого суду прокурором в апеляційній скарзі не наведено та обґрунтовано лише тяжкістю вчинених злочинів.
Істотних порушень вимог кримінального та кримінального процесуального закону, які давали б підстави для скасування вироку при апеляційному розгляді колегія суддів не встановлено.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -
УХВАЛИЛА:
Вирок Рівненського міського суду Рівненської області від 21 грудня 2016 року стосовно ОСОБА_4 залишити без зміни, а апеляційну скаргу прокурора - без задоволення.
Ухвала може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_3 ОСОБА_2