Ухвала
іменем україни
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

розглянула в судовому засіданні в м. Києві 16 травня 2017 року касаційну скаргу засудженого ОСОБА_5 на вирок Вишгородського районного суду Київської області від 28 березня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Київської області від 8 червня 2016 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000616.

Вироком Вишгородського районного суду Київської області від 28 березня 2016 року

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та проживаючого у АДРЕСА_1 , громадянина України, раніше не судимого,

засуджено за ч. 1 ст. 286 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 5100 грн. без позбавлення прав керувати транспортними засобами

Постановлено стягнути з ОСОБА_5 на користь держави витрати за проведення експертиз у розмірі 1718 грн. 64 коп., витрати на лікування потерпілої ОСОБА_6 на користь КЗ «Вишгородська центральна районна лікарня» в розмірі 2688 грн. 54 коп., на користь потерпілої ОСОБА_6 матеріальну шкоду у розмірі 31373 грн. 20 коп. та моральну шкоду в розмірі 70000 грн.

Вирішено питання про речові докази.

Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 8 червня 2016 року вирок місцевого суду залишено без зміни.

Кримінальне провадження розглянуто за участю:

прокурора ОСОБА_7 ,
У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_5 , не оскаржуючи доведеності вини та правильність кваліфікації своїх дій, просить скасувати судові рішення в частині вирішення цивільного позову та призначити новий розгляд у суді першої інстанції в порядку цивільного судочинства, посилаючись при цьому на порушення кримінального процесуального закону. Стверджує, що цивільний позов у судовому засіданні не оголошувався, ставлення його до позову не з`ясовувалось, чим він був позбавлений подати будь-які заперечення на нього. Розмір стягнутої моральної та матеріальної шкоди вважає необґрунтовано завищеним, оскільки такі витрати не підтверджуються матеріалами провадження, окрім того, суд, задовольняючи цивільний позов потерпілої ОСОБА_6 , не навів мотивів прийнятого рішення.

За вироком суду, ОСОБА_5 визнано винним у тому, що він 8 травня 2015 року близько 21 год. 20 хв., керуючи справним автомобілем марки «Seat Ibiza», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався по проїжджій частині автодороги «Київ-Овруч» зі сторони села Старі-Петрівці в напрямку м. Київ в межах вул. Святопокровської в селі Нові-Петрівці Вишгородського району Київської області в порушення вимог п. 18.1 та п. 18.4 ПДР України виїхав на нерегульований пішохідний перехід, розташований біля зупинки громадського транспорту «Валки», що по вул. Святопокровській в селі Нові-Петрівці Вишгородського району Київської області, де скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_6 , яка перетинала проїжджу частину автодороги «Київ-Овруч», заподіявши останній середньої тяжкості тілесні ушкодження.
Заслухавши доповідь судді, вислухавши доводи прокурора, який, заперечував проти касаційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у касаційні скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга засудженого підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 438 КПК України підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення й особі засудженого.

Згідно зі ст. 433 цього Кодексу касаційний суд перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального й процесуального права при ухваленні судових рішень у тій частині, в якій їх було оскаржено.

Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, кваліфікація його дій за ч. 1 ст. 286 КК України та призначене покарання у касаційному порядку не оскаржуються.

Що стосується доводів про неправильне вирішення судом цивільного позову потерпілої ОСОБА_6 то колегія суддів дійшла наступного висновку.
Відповідно до ст. 129 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими зазначеним Кодексом. Положеннями ст. 374 цього ж Кодексу визначено, що у мотивувальній частині вироку зазначаються підстави для задоволення цивільного позову або відмови у ньому, залишення його без розгляду.

При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди суд мав виходити із роз`яснення, що містяться в Постанові Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», і врахувати характер та обсяг страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, дотримуючись при цьому засад розумності, виваженості та справедливості.

Так, місцевий суд, задовольняючи позовні вимоги потерпілої про відшкодування моральної шкоди, не врахував у повному обсязі вимог статей 10, 60 ЦПК України щодо засад змагальності сторін у цивільному судочинстві та покладення на позивача обов`язків доводити обставини, на які він посилається як на підстави своїх вимог, суд належним чином не мотивував свого рішення і не обґрунтував якими критеріями він виміряв присуджений розмір відшкодування моральної шкоди. Судом також не враховано й методики встановлення заподіяної моральної шкоди та методу оцінки розміру компенсації спричинених страждань, зареєстрованої Міністерством юстиції України 03 березня 2010 року під номером 14.1.04.

Не містить вирок у цій частині посилань на матеріальний закон (статті 23, 1167, 1187 ЦК України, якими врегульовано питання відшкодування моральної шкоди, в тому числі й завданої джерелом підвищеної небезпеки), яким керувався суд, розв`язуючи цивільний позов потерпілих.

Отже, ухвалюючи рішення про стягнення із засудженого на користь потерпілої ОСОБА_6 у рахунок відшкодування моральної шкоди, суд не взяв до уваги наведених вище норм закону, внаслідок чого прийняв рішення, яке не можна вважати законним та вмотивованим.
Також, суд першої інстанції без належного вмотивування, обґрунтування та розрахунку стягнув 31373,20 грн. матеріальної шкоди на користь ОСОБА_6 .
На вказані порушення вимог закону суд апеляційної інстанції увагу не звернув, доводи апеляцій представника цивільного відповідача не спростував, не виправив помилки районного суду.
З урахуванням наведеного судові рішення щодо ОСОБА_5 в частині задоволення цивільного позову ОСОБА_6 підлягають скасуванню з призначенням в цій частині нового розгляду в суді першої інстанції в порядку цивільного судочинства.
Керуючись ст.ст. 433, 434, 436, 438 КПК України, п. 6 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 2 червня 2016 року колегія суддів

постановила:
Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_5 задовольнити.
Вирок Вишгородського районного суду Київської області від 28 березня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Київської області від 8 червня 2016 року щодо ОСОБА_5 в частині вирішення цивільного позову скасувати та призначивши новий розгляд в суді першої інстанції в порядку цивільного судочинства.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3