Суддя ОСОБА_1
Справа № 644/6748/15-к
Провадження № 1-кп/644/213/16
УХВАЛА
Іменем України
21 грудня 2016 року Орджонікідзевський районний суд м.Харкова у складі:

Головуючого судді ОСОБА_1 ,

Суддів колегії: ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 ,

При секретарі ОСОБА_4 ,

За участю прокурора ОСОБА_5 ,

Захисника обвинуваченого ОСОБА_6 ОСОБА_7 ,

Обвинуваченого ОСОБА_6 , ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження відносно

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, обвинуваченого за п.1 ч.2 ст. 115, ч. 1 ст.263, ч. 1 ст. 309 КК України,

ОСОБА_10 . ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Харкова, громадянина України, обвинуваченого за ч. 1 ст.263 КК України,

ВСТАНОВИВ:
В провадженні Орджонікідзевського районного суду м.Харкова з 01 липня 2015 року перебуває відповідне кримінальне провадження.

Обвинуваченим ОСОБА_6 подано клопотання в порядку ст.201 КПК України про зміну запобіжного заходу на іншу не пов`язану із позбавленням волі або про переведення його до медичного закладу закритого типу, для надання йому необхідної медичної допомоги (обстеження), а також вимагав проведення стаціонарної психіатричної експертизи. Посилався на те, що з моменту розгляду питання про запобіжний захід пройшло вже 30 днів та ним зазначаються нові обставини, які не були розглянуті судом при вирішенні питання про запобіжний захід раніше. Просив при вирішенні питання за його клопотанням дотримуватись норм кримінально-процесуального закону, норм Європейської конвенції з прав людини, вказівок ВССУ викладених в листі «З питаня порядку застосування запобіжного заходу» №511-550/0-13 від 04.04.2013 року. В обґрунтування клопотання обвинувачений посилається на те, що пред`явлене йому обвинувачення спростовується наявним документально підтвердженим алібі, а відповідно до п.3 ст.5 Конвенції з прав людини лише наявність обґрунтованої підозри може бути підставою, з часом для позбавлення волі та судові органи повинні привести інші підстави для продовження арешту, означена позиція викладена в рішенні Європейського суду з прав людини «Єлоєв проти України» від 06.11.2008 року, зазначена вимога також відображена в ПВССУ від 04.04.2013 року параграф 1. Окрім цього, діючим законодавством звернуто увагу судів щодо необхідності доведення існування ризиків, що є підставою для обрання запобіжного заходу. Прокурор протягом тривалого часу перебування його під вартою лише перелічує наявні ризики та не наводить доказів їх існування, що на думку обвинуваченого не може слугувати підставою для прийняття судового рішення, звертав увагу, що обраний запобіжний захід вже продовжується протягом 5 років. Також зазначав, що навість у разі доведеності, існування ризиків, тримання під вартою є найсуворішим видом запобіжного заходу, а тому сторона обвинувачення повинна довести, що інший більш м`який запобіжний захід не зможе зменшити наявність ризиків. Зазначена позиція викладена в рішенні Європейського суду з прав людини «Харченко проти України». Посилався на те, що під час вирішення питання про запобіжний захід в ході розгляду справи неодноразово порушується порядок розгляду. Відповідно до ст.331 КПК України ініціатива від суду може виходити лише в тому випадку коли жодна із сторін не подала відповідного клопотання про зміну або про продовження запобіжного за ходу. Прокурор ОСОБА_5 жодного разу не подав такого клопотання, а лише висловлював свою точку зору, а сторона захисту неодноразово подавала до суду як усні, так і письмові клопотання про перегляд запобіжного заходу, при цьому зазначаючи на конкретні обставини. Окрім того, питання про продовження строку тримання під вартою вирішується судом спонтанно, не надається копія клопотання про продовження строку тримання під вратою, не надається час, встановлений процесуальним законом для вивчення матеріалів та підготовки позиції, таке право гарантовано Європейською Конвенцією з прав людини ст.5 п.4, ст.6 п.1. та про недопущення таких порушень Європейський суд з прав людини зазначив в своєму рішенні «Nikolova v. Bulgaria» від 25.03.1999 року. Також зазначав, що він очевидно потребує медичного обстеження та лікування. З урахуванням позиції ВССУ та ст.508 КПК України у разі наявності підстав вважати, що обвинувачений страждає психічним захворюванням, або його поведінка свідчить про наявність такого захворювання, погіршення стану психічного здоров`я, суд може перевести обвинуваченого у психіатричний заклад. Посилався на те, що судом не був встановлений факт осудності обвинуваченого, як на момент судового розгляду, так і на момент вчинення кримінального правопорушення, а судова колегія покладається на результати поверхової експертизи, проведеної у вигляді співбесіди в ході досудового розслідування, а після її проведення це вплинуло на мотив, психологічну складову злочину. Сторона захисту неодноразово заявляла про необхідність обстеження та лікування обвинуваченого у зв`язку з проявами психічного розладу, але це питання не вирішено, без проведення експертизи, на думку обвинуваченого, суд позбавляє його медичної допомоги. Час перебування його під вартою вже перевищує 5 років та просив врахувати позицію Європейського суду з прав людини у справі «Харченко проти України», яким викладена позиція щодо можливості продовження строку лише у випадку коли конкретний суспільний інтерес потребує подібного обмеження, на думку обвинуваченого в рішення суду повинно бути зазначено що саме обґрунтовує відповідний інтерес. Лише тяжкість вчиненого правопорушення не може слугувати підставою для продовження строку дії запобіжного заходу. Також звертав увагу на те, що сплили строки притягнення його до відповідальності за ст.263 ч.1, ст.309 ч.1 КК України. Також зазначав, що є підстави для призначення стаціонарної психіатричної експертизи.

Прокурором заявлено клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та зазначено, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні 3 кримінальних правопорушень, одно з яких є особливо тяжким, за яке призначено покарання лише у вигляді позбавлення волі на певний строк, ризики що були наявні під час обрання запобіжного заходу не втратили свою актуальність. Зазначав, що обраний запобіжний захід відповідає характеру та тяжкості інкримінованого злочину. Просив також врахувати позицію Європейського суду з прав людини викладеній в рішенні «Харченко проти України», а саме п.79, яким визначено, що тримання під вартою може бути виправдано тяжкістю інкримінованого злочину та суспільним інтересом. Розгляд справи триває, є підстави вважати, що обвинувачений може ухилятись від явки до суду та перешкоджати встановленню істини. В сукупності з п.1, 5 ст.177 КПК України, що були покладені в обгрунтування застосування такого запобіжного заходу, які наявні на день розгляду справи, та наявного суспільного інтересу, вважав, що є підстави для відмови в задоволенні клопотання обвинуваченого та продовження строку дії обраного запобіжного заходу.

Обвинувачений ОСОБА_6 подане клопотання в порядку ст.201 КПК України підтримав, просив його задовольнити з доводів викладених в клопотанні. Додатково просив не враховувати надану довідку про стан його здоров`я, оскільки воне не відображає реальні обставини щодо стану його здоров`я, він потребує медичної допомоги, для чого потребує переведення до медичного закладу закритого типу. Також просив врахувати, що є необхідним призначити психіатричну експертизу. Що стосується клопотання прокурора просив відмовити в його задоволенні, оскільки ним не зазначено який інтерес порушено, фактично ним відбуто мінімальне покарання передбачене санкцією статті, прокурор не враховує змін обставин по справі, оскільки пройшло вже 5 років та за двома інкримінованими злочинами сплив строк притягнення до відповідальності.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_6 ОСОБА_7 , клопотання обвинуваченого підтримав, просив його задовольнити, посилався на те, що у його підзахисного є постійне місце проживання, ризики які визначені ст.177 КПК України втратили свою актуальність, вважав, що запобіжний захід у вигляді домашнього арешту забезпечить виконання обов`язків обвинуваченим. Вважав, що клопотання прокурора необґрунтовано, просив в задоволенні клопотання відмовити.

Обвинувачений ОСОБА_8 просив прийняти рішення за клопотаннями обвинуваченого ОСОБА_6 та прокурора, на розсуд суду.

Суд, вислухавши доводи учасників процесу, дослідивши матеріали провадження, встановив наступне.

Відповідно до вимог ч.1 ст.331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення цього питання відбувається в порядку встановленому главою 18 КПК України.

Відповідно до вимог ст.201 КПК України підозрюваний, обвинувачений, до якого застосовано запобіжний захід, його захисник, має право подати до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, клопотання про зміну запобіжного заходу, в тому числі про скасування чи зміну додаткових обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу та покладених на нього слідчим суддею, судом, чи про зміну способу їх виконання.

Обвинуваченому ОСОБА_6 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою Фрунзенським районним судом м.Харкова та зазначений строку продовжувався, в останнє відповідно до ухвали Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від 10 листопада 2016 року на строк до 08 січня 2017 року. При обранні відповідного запобіжного заходу враховувались обґрунтованість підозри та ризики. З точки зору ч. 2 ст. 177 КПК України, в якій визначено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, визначальними пунктами ст. 184 КПК України будуть п. 3,5,6,7 ч. 1 ст. 184 КПК України. Тобто, саме виклад обставин, які дають змогу обґрунтовано підозрювати особу у скоєнні злочину, та зробити висновок про наявність ризиків, обґрунтування неможливості запобігти ризикам при застосуванні більш м`яких запобіжних заходів та обґрунтування обов`язків.

Вважається, що застосування запобіжних заходів вже можливо при наявності ризиків. Ризик же в свою чергу це не визначена подія, яка по суті, представляє собою ймовірність отримання несприятливих для досудового слідства подій, визначених у ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до вимог ст.17 Закону України № 3477-ІV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визначено, що суди при розгляді справ застосовують Конвенцію та практику Суду, як джерело права, а відповідно до ст.18 цього Закону встановлено порядок посилання на Конвенцію та практику Суду.
Європейська Конвенція з прав людини передбачає можливість затримання чи взяття особи під варту у трьох випадках:1) вчинення злочину; 2) наявність достатніх підстав вважати, що необхідно запобігти вчиненню злочину; 3) загроза втечі ймовірного злочинця, чи загроза вчинення цією особою нового злочину

Судом під час вирішення питання про продовження строку тримання під вартою вже зазначалось, що відповідно до правової позиції ЄСПЛ у справі Мюррей проти Сполученого Королівства (п.55 рішення від 28.10.1994р.) факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження чи навіть для пред`явлення обвинувачення, що є задачею наступних етапів кримінального процесу.
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_6 обвинувачується у скоєнні ряду злочинів, одне з яких віднесено до категорії особливо тяжкого злочину, а саме вчинення вбивства 2 осіб, за яке передбачено покарання в тому числі й довічне позбавлення волі, в цьому полягає суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним в п. 35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції».
Судом за клопотанням обвинуваченого було витребувано довідку про стан його здоров`я з медичної частини Харківської УВП №27, згідно до якої стан здоров`я обвинуваченого ОСОБА_6 стабільний, в цілому задовільний, тобто не встановлено об`єктивних даних, які б вказували на неможливість утримання обвинуваченого під вартою за станом здоровья чи потреби в отриманні медичної допомоги.
Також слід зазначити, що питання надання медичної допомоги обвинуваченим, що утримаються під вартою врегульовано спільним наказом №239/5/104 від 10.02.2012 року Міністерства юстиції України, Міністерства охорони здоров`я України , яким затверджено Порядок взаємодії закладів охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України із закладами охорони здоров`я з питань надання медичної допомоги особам, узятим під варту. В тому числі даним порядок визначено, що медичне обстеження осіб, узятих під варту, здійснюється у разі їх звернення зі скаргою на стан здоров`я за ініціативою лікаря медичної частини СІЗО або адміністрації СІЗО. У випадках, коли лікарі медичної частини СІЗО не можуть самостійно встановити діагноз вирішується питання про направлення хворого на лікування до обраного закладу охорони здоров`я. Тобто, питання переведення до медичного закладу закритого типу, для надання необхідної медичної допомоги (обстеження) вирішується відповідно до встановлено порядку. За наведених обставин продовжують існувати обґрунтовані ризики того, що ОСОБА_6 перебуваючи на волі, може переховуватися від суду, впливати на другого обвинуваченого, та більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою, буде недостатнім для забезпечення запобігання цих ризиків.

З урахуванням наведеного, суд, вважає, що підстав для задоволення клопотання обвинуваченого за ст.201 КПК України не вбачається, а клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, з урахуванням того, що розгляд справи триває, досліджуються письмові докази у справі відповідно до встановленого судом порядку, та з причин, які не залежать від суду, розгляд кримінального провадження не може бути закінчений до спливу 2-х місячного строку тримання під вартою, підлягає задоволенню.

Питання призначення стаціонарної експертизи буде вирішуватись судом окремо відповідно до встановленого судом порядку дослідження доказів.

Керуючись ст. ст. 177, 178, 201, 331 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:
Клопотання обвинуваченого ОСОБА_6 в порядку ст.201 КПК України залишити без задоволення.

Клопотання прокурора задовольнити. Продовжити строк дії запобіжного заходу обраного щодо обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді тримання під вартою на строк на 60 днів до 19 лютого 2017 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: суддя: ОСОБА_1
Судді колегії ОСОБА_2
ОСОБА_3