Справа № 466/9031/15-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/783/710/17 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 липня 2017 року колегія cуддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Львівської області у складі:
головуючого - судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря ОСОБА_5 ,
розглянувши кримінальне провадження №0000786 від 05 листопада 2014 року за ч.2 ст. 190 КК України, щодо:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою АДРЕСА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_7 ,
потерпілого ОСОБА_8 ,
за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_9 на вирок Шевченківського районного суду м.Львова від 28 квітня 2017 року,

ВСТАНОВИЛА:
Вироком Шевченківського районного суду м.Львова від 28 квітня 2017 року ОСОБА_6 визнано винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.2 ст. 190 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік
У відповідності до ст. 75 КК України засудженого ОСОБА_6 звільнено від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом 1 року іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки.
У відповідності до ч.1 ст. 76 КК України покладено на засудженого ОСОБА_6 обов`язки періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи . У відповідності до ч.2 ст. 76 КК України додатково покласти на ОСОБА_6 обов`язок не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Запобіжний захід по справі не обирався.
Вирішено питання з речовими доказами.
Згідно з вироком ОСОБА_6 13.09.2013 в невстановлений досудовим розслідуванням час, маючи умисел на заволодіння чужим майном шляхом обману, увійшовши в довіру до потерпілого ОСОБА_8 та переконавши останнього, що позичає у нього кошти для придбання автомобіля за кордоном, за адресою АДРЕСА_3 , отримав у ОСОБА_8 3 700 дол. США, що згідно з курсом НБУ станом на 13.09.2013 становить 29 574 грн. 10 коп. без наміру їх повертати. В подальшому, продовжуючи свій злочинний умисел ОСОБА_6 23.04.2014, шляхом обману, увійшовши в довіру до потерпілого ОСОБА_8 , переконавши останнього, що позичає у нього кошти на придбання автомобіля марки « Ауді» за межами України, за адресою м. Львів вул. Хімічна, 9»а» отримав від потерпілого кошти в розмірі 8 000 дол. США , що за курсом НБУ станом на 23.04.14 р. становило 91 072 грн., без наміру їх повернути.
Крім того, ОСОБА_6 05.08.2014 у невстановлений досудовим розслідуванням час, маючи умисел на заволодіння чужим майном шляхом обману, діючи повторно, увійшовши у довіру до потерпілого ОСОБА_10 , переконав останнього що позичає у нього кошти для придбання автомобіля. За адресою АДРЕСА_4 ОСОБА_6 отримав від ОСОБА_10 кошти у розмірі 4 100 дол. ША , що згідно курсу НБУ станом на 05.08.2014 становило 50 417 грн. 70 коп., без наміру їх повернути. Вказаними діями обвинувачений спричинив потерпілому ОСОБА_8 матеріальної шкоди на суму 120 826 грн. 10 коп., а потерпілому ОСОБА_10 на суму 50 417 грн. 70 коп.
На вирок суду захисник обвинуваченого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу, в якій просить даний вирок змінити в частині призначення покарання ОСОБА_6 та обрати обвинуваченому покарання у виді максимального розміру штрафу.
В обґрунтування покликається на те, що суд першої інстанції призначив ОСОБА_6 покарання, яке не відповідає ступеню тяжкості злочину та особі обвинуваченого, яке хоч і не виходить за межі, встановленого санкцією ч.2 ст. 190 КК України, але за своїм розміром є явно несправедливим внаслідок суворості, що є наслідком однобічності та неповноти судового слідства, оскільки не були належним чином з`ясовані з достатньою повнотою дані про особу обвинуваченого, а саме, що обвинувачений, як на досудовому так і на судовому слідстві під час допиту його в якості підозрюваного та обвинуваченого частково визнав вину у вчинених ним діянь, намагання частково відшкодувати матеріальні збитки потерпілим, неврахування в повній мірі того, що ОСОБА_6 раніше не притягувався до кримінальної чи інших відповідальностей, а також того, що в обвинуваченого на утриманні та вихованні є малолітня дитина.
Заслухавши доповідь судді, виступ прокурора про безпідставність апеляційної скарги захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_9 та залишення вироку без змін, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_9 задоволенню не підлягає з наступних підстав.
ОСОБА_6 та його захисник ОСОБА_9 в судове засідання не з`явилися, причини своєї неявки суду не повідомили, хоча належним чином були повідомлені про час та місце розгляду апеляційної скарги, що підтверджуються рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення.
Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні зазначеного у вироку кримінального правопорушення відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується зібраними та перевіреними в судовому засіданні доказами і є обґрунтованим, правильність його кваліфікації в апеляційній скарзі не оспорюється та на думку колегії суддів є вірною.
Щодо призначення покарання, то відповідно до ст. 65 КК України суд повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, за яких вчинений злочин, в тому числі і ті обставини, які пом`якшують покарання. Дотримання цих вимог з приводу загальних засад призначення покарання необхідне, оскільки саме за допомогою них реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
У відповідності до п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Відповідно до ст. 75 звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням може бути застосовано в тому разі, коли суд при призначенні покарання, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення без відбування покарання.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження та відповідно до вироку Шевченківського районного суду м.Львова від 28 квітня 2017 року, ОСОБА_6 визнано винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.2 ст. 190 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік, у відповідності до ст. 75 КК України ОСОБА_6 звільнено від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом 1 року іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки.
Обираючи покарання обвинуваченому суд першої інстанції врахував всі ці обставини, також ступінь суспільної небезпечності вчиненого, тяжкість вчиненого злочину, який є злочином середньої тяжкості, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, стан здоров`я якого є незадовільний, на утриманні має малолітню дитину, правомірно призначив покарання обвинуваченому, яке буде необхідне та достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів з чим погоджується колегія суддів.
Тому виходячи з вищевикладеного, колегія суддів не знайшла підстав для задоволення вимог апеляційної скарги захисника, оскільки такі є необґрунтованими та безпідставними.
Також, з матеріалів справи вбачається, що в апеляційному провадженні захисник ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_9 не навів нових обґрунтованих підстав для призначення більш м`якого покарання. Пом`якшуючі обставини, які зазначив в своїй апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_9 , а саме, що обвинувачений ОСОБА_6 частково визнав вину у вчинених ним діянь, намагався частково відшкодувати матеріальні збитки потерпілим, раніше не притягувався до кримінальної чи інших відповідальностей, а також те, що в обвинуваченого на утриманні та вихованні є малолітня дитина судом першої інстанції було враховано при обранні покарання.
Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому підстав для зміни вироку колегія суддів не знаходить.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів
УХВАЛИЛА:
Вирок Шевченківського районного суду м.Львова від 28 квітня 2017 року залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_9 без задоволення.
Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який утримується під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.
Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4