АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження №11кп/790/2721/16 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ст.81 КК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
6 грудня 2016 року м. Харків
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Харківської області у складі:
Головуючого судді ОСОБА_3 ,

суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

при секретарі ОСОБА_6 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_7 ,

засудженого ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду м. Харкова кримінальне провадження щодо ОСОБА_8 за апеляційною скаргою засудженого на ухвалу Червонозаводського районного суду м. Харкова від 3 листопада 2016 року,
В С Т А Н О В И Л А:
Вироком Жовтневого районного суду м. Харкова від 19 серпня 2015 року ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України та йому призначено покарання із застосуванням ч.4 ст.70 КК України 3 роки та 2 місяці позбавлення волі.

Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 3 листопада 2016 року відмовлено у задоволенні подання Диканівської виправної колонії управління Державної пенітенціарної служби України в Харківській області (№12) про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_8 .

Суд мотивував рішення тим, що умовно-дострокове звільнення ОСОБА_8 від подальшого відбування покарання є передчасним, оскільки засуджений, хоча і має два заохочення від адміністрації, але своїм ставленням до праці та поведінкою не довів свого виправлення.

В апеляційній скарзі засуджений просить ухвалу Червонозаводського районного суду м. Харкова від 3 листопада 2016 року скасувати та звільнити його умовно-достроково від подальшого відбування покарання, на підставі ст.81 КК України.

Обґрунтовуючи свої вимоги, засуджений посилається на те, що він усвідомив свою провину перед потерпілими та суспільством, у зв`язку з чим з першого дня перебування в колонії працевлаштований на промисловій зоні слюсарем механо-складальних робіт, вже відбув 2/3 строку покарання та заслуговує на умовно-дострокове звільнення. Також зазначає, що дома на нього чекають мати, сестра, племінниця та бабуся похилого віку, які потребують його допомоги.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши пояснення засудженого, який просив задовольнити його апеляційну скаргу з викладених в ній підстав, а також думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги засудженого та вважав ухвалу районного суду законною та обґрунтованою, вивчивши доводи апеляційної скарги та дослідивши як матеріали особової справи засудженого, так і матеріали судового провадження, колегія суддів прийшла до наступних висновків.

Згідно п.2 ч.3 ст.81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин.

Як вбачається з матеріалів особової справи, ОСОБА_8 раніше засуджений: 13 березня 2015 року за ч.1 ст.125, ч.3 ст.185 КК України із застосуванням ч.1 ст.70 КК України до 3 років позбавлення волі; 5 червня 2015 року за ч.1 ст.187 КК України із застосуванням ч.4 ст.70 КК України до 3 років та 2 місяців позбавлення волі; 19 серпня 2015 року за ч.3 ст.185 КК України із застосуванням ч.4 ст.70 КК України до 3 років та 2 місяців позбавлення волі.

Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 26 квітня 2016 року, ОСОБА_8 зараховано у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 13 березня 2015 року по 21 вересня 2015 року, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання засудженим 13 березня 2015 року, а кінець 5 липня 2017 року, отже засуджений на час розгляду провадження вже відбув 2/3 строку призначеного йому покарання.

Разом з тим, відповідно до ст.6 КВК України, виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Основними засобами такого виправлення є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.

Згідно з вимогами ч.2 ст.81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

У пункті 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» від 26 квітня 2002 року зазначено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого.

Висновок про можливість застосування умовно-дострокового звільнення засудженого повинен ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь час відбуття покарання, в тому числі й на даних, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому.

При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання - того, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку про те, що ОСОБА_8 своєю поведінкою та ставленням до праці на даний час не довів свого виправлення.

Так, районний суд, приймаючи рішення про відмову в умовно-достроковому звільненні ОСОБА_8 від подальшого відбування покарання вірно зазначив, що засуджений за час відбування покарання дійсно має два заохочення від 21 квітня 2016 року та 15 жовтня 2016 року від адміністрації колонії, проте в матеріалах особової справи знаходиться рапорт про порушення засудженим правил внутрішнього розпорядку та проведення з ним бесіди виховного характеру від 17 жовтня 2016 року.

Крім того, із подання та характеристики засудженого від 26 жовтня 2016 року вбачається, що ОСОБА_8 відбуває покарання у Диканівській ВК (№12), де характеризується позитивно, адміністрацією установи заохочувався 2 рази, режим тримання не порушував. Працевлаштований слюсарем механо-складальних робіт з відрядною оплатою праці, до виконання поставлених завдань ставиться відповідально, виконує їх якісно, вчасно, не допускає порушень вимог пожежної безпеки та безпеки праці. До майна установи та предметів якими користується при виконанні робіт, ставиться дбайливо, здійснює за ними належний догляд, використовує їх за призначенням. Приймає участь у програмах диференційованого виховного впливу «Духовне відродження» та «Фізкультура і спорт», до їх реалізації ставиться із зацікавленістю.

ОСОБА_8 прагне до підвищення наявного загальноосвітнього рівня, у вільний час займається самоосвітою, читанням художньої літератури. За характером цілеспрямований, врівноважений, товариський, адекватно реагує на критику в свою адресу.

Разом з тим, згідно характеристики від 13 квітня 2016 року, затвердженої начальником установи Диканівської ВК (№12) ОСОБА_9 , засуджений ОСОБА_8 упродовж строку відбування покарання у виправній колонії характеризується посередньо, хоча вимоги режиму тримання не порушував, але на заходи виховного впливу реагує погано, правильні висновки робить не завжди. До виконання робіт із благоустрою установи ставиться не завжди сумлінно, не завжди вбачає суспільної необхідності у їх виконанні. За характером скритний та хитрий.

Судом першої інстанції правильно взято до уваги та оцінено витяг із протоколу №15 засідання комісії від 13 квітня 2016 року Диканівської ВК (№12) по розгляду матеріалів про переведення засудженого до дільниці соціальної реабілітації при колонії (згідно ст.101 КВК України), згідно з яким, засудженому ОСОБА_8 відмовлено у переведенні засудженого до дільниці соціальної реабілітації при колонії, тому що він не стає на шлях виправлення.

Також з характеристики засудженого від 26 травня 2016 року, яка затверджена начальником Диканівської ВК (№12) вбачається, що за період відбування покарання ОСОБА_8 характеризується посередньо, адміністрацією установи не заохочувався, вимоги режиму тримання не порушував, однак на заходи виховного впливу реагує погано. У відношенні до представників адміністрації установи не завжди ввічливий, має схильність до нетактовного поводження щодо них. До виконання встановлених законодавством вимог ставиться не завжди сумлінно через особисту неорганізованість. Першочерговим завданням ставить собі отримання заохочень, а не ресоціалізацію. Працевлаштований, але до праці ставить посередньо, до матеріалів та інструментів ставиться байдуже. До виконання робіт по благоустрою ставиться безвідповідально, не вбачає суспільної необхідності у їх виконанні. Підвищувати свій загальноосвітній рівень та духовний розвиток не бажає, самоосвітою не займається, бібліотеку установи не відвідує. Потребує контролю за своїми діями зі сторони працівників адміністрації, до самостійного соціально-нормативного життя у суспільстві готовий не повністю.

За результатами засідання комісії Диканівської ВК (№12) по розгляду матеріалів про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, згідно ст.82 КК України, від 26 травня 2016 року було постановлено не направляти матеріали до районного суду для розгляду питання заміни невідбутої частини покарання у вигляді позбавлення волі на обмеження волі, згідно ст.82 КК України, тому що засуджений ОСОБА_8 не став на шлях виправлення.

З огляду на викладене, твердження засудженого про те, що судове рішення про відмову в задоволенні подання Диканівської ВК (№12) про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, ухвалене без вагомих на те підстав, оскільки він працевлаштований, не має стягнень, а навпаки має два заохочення, не вплинули на висновки суду.

Колегія суддів, вважає рішення суду законним та обґрунтованим, у зв`язку з чим, не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги засудженого.
Керуючись ст. 81 КК України, ст.ст.404, 405, 407, 418, 419, 537, 539 КПК України, колегія суддів,
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу Червонозаводського районного суду м. Харкова від 3 листопада 2016 року, якою відмовлено у задоволенні подання Диканівської виправної колонії управління Державної пенітенціарної служби України в Харківській області (№12) про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_8 без зміни.

Ухвала набирає законної сили з дня її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - у той же строк з дня вручення йому зазначеної копії судового рішення.

Судді:
_________________ _________________ _________________

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_5