Справа № 278/141/17
В И Р О К
Іменем України
18 квітня 2017 року м. Житомир
Житомирський районний суд Житомирської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
з участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження стосовно
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину, із середньою освітою, військовослужбовця строкової служби військової частини НОМЕР_1 , не судимого,
обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України,
в с т а н о в и в:
27 вересня 2016 року військовослужбовець військової служби за контрактом військової частини НОМЕР_2 солдат ОСОБА_4 був відряджений до військової частини НОМЕР_3 .
7 жовтня 2016 року о 17 годині солдат ОСОБА_4 в умовах особливого періоду умисно з метою тимчасово ухилитися від проходження військової служби без поважних причин вчасно не прибув зі звільнення до підрозділу військової частини НОМЕР_3 , який розташований на НОМЕР_4 загальновійськовому полігоні ВДВ ( АДРЕСА_2 ), обов`язки за посадою не виконував та проводив час на власний розсуд до 28 листопада 2016 року.
Обвинувачений ОСОБА_4 вину в інкримінованому злочині визнав повністю, підтвердив обставини справи, у вчиненому кається.
Беручи до уваги, що фактичні обставини ніким не оспорювалися, суд на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України визнав їх встановленими в судовому засіданні та вважав недоцільним дослідження доказів щодо цих обставин, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням доказів, що характеризують його особу.
Суд вважає, що вина ОСОБА_4 у вчиненні злочину доведена, і кваліфікує його діяння за ч. 4 ст. 407 КК України як нез`явлення вчасно військовослужбовцем на службу без поважних причин, вчинене в умовах особливого періоду.
При призначенні покарання відповідно до ст. 65 КК України суд враховує, що злочин, передбачений ч. 4 ст. 407 КК України, є умисним тяжким військовим злочином.
Обвинувачений ОСОБА_4 не судимий, одружений, має на утриманні малолітню дитину 2016 року народження, за місцем проживання характеризується позитивно, проходить строкову військову службу.
Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 , є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину. Обставин, що обтяжують йому покарання, не встановлено.
Враховуючи наведене, особу обвинуваченого, відсутність обтяжуючих та наявність двох пом`якшуючих покарання обставин, які в сукупності з наведеним істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, позицію державного обвинувача, суд дійшов висновку про можливість на підставі ст. 69 КК України перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не передбаченого санкцією ч. 4 ст. 407 КК України, та призначає покарання у виді арешту на гауптвахті, що буде достатнім для виправлення та перевиховання обвинуваченого. Оскільки покарання також має на меті запобігання вчиненню нових злочинів як самим засудженим, так і іншими особами, суд не вбачає підстав для звільнення ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, що стане негативним прикладом для інших військовослужбовців в умовах особливого періоду.
Цивільний позов не пред`явлений, дані щодо судових витрат відсутні.
Підстав для обрання відносно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу не вбачається.
Керуючись ст. ст. 369-371, 373-374 КПК України, суд
у х в а л и в:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, та призначити йому покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді двох місяців арешту на гауптвахті.
Строк відбування покарання обчислювати з дня звернення вироку до виконання.
До вступу вироку в законну силу запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_4 не обирати.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо він не скасований, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
На вирок може бути подана апеляція до апеляційного суду Житомирської області через Житомирський районний суд протягом тридцяти днів з моменту його проголошення, а обвинуваченим в той же строк з моменту вручення копії вироку. Вирок не може бути оскаржено з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися, і дослідження яких визнано судом недоцільним.
Копію вироку негайно після проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.
Суддя ОСОБА_1