Справа № 159/1766/17
Провадження № 1-в/159/76/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 червня 2017 року м. Ковель

Ковельський міськрайсуд Волинської обл. в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,
з участю: прокурора ОСОБА_3 ,
заявників: засудженого ОСОБА_4 ,
захисника адвоката ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ковелі Волинської обл. клопотання засудженого ОСОБА_4 та його захисника ОСОБА_5 про звільнення засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування покарання,
в с т а н о в и в:
12.05.17 р. заявники звернулись до суду з клопотанням про звільнення заявника - засудженого ОСОБА_4 від відбування покарання у зв`язку з закінченням строків давності виконання обвинувального вироку щодо нього, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що за вироком Ковельського райсуду Волинської області від 03.07.01 р. ОСОБА_4 був визнаний винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 81 КК України (в ред. 1960 р.) із застосуванням ст. 44 КК України (в ред. 1960 р.) і засуджений до 2 р. позбавлення волі з відбуванням покарання у ВТК посиленого режиму без конфіскації майна. Строк відбування покарання було визначено рахувати з моменту приведення вироку до виконання. Цим же вироком було засуджено ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 до різних мір покарання. Вирок суду не змінений та не скасований, набрав законної сили 11.07.01 р.. Заявникові засудженому 07.09.99 р. було видано паспорт громадянина України, куди 25.07.08 р. Ковельським МРВ У МВС України у Волинській області було вклеєно фотографію по досягненню особою певного віку, що свідчить про явку заявника засудженого до Ковельського МРВ У МВС України у Волинській області. 20.12.13 р. відділом держреєстрації ацс ІНФОРМАЦІЯ_2 у паспорті заявника засудженого було зроблено відмітку про сімейний стан у зв`язку з одруженням; 16.10.08 р. заявник засуджений був взятий на тимчасовий облік запасу ЗС України, що підтверджує його явку до органів державної влади. 01.09.05 р. було заповнено трудову книжку на ім`я заявника засудженого - про роботу з 01.09.05 р. по 08.02.17 р. на посадах водія департаменту транспорту, у зв`язку з якою останній неодноразово проходив відповідну підготовку, перепідготовку, підвищення кваліфікації. 18.06.15 р. заявникові засудженому було видано паспорт громадянина України для виїзду за кордон і останній впродовж 2016 2017 р. р. неодноразово у встановленому законом порядку перетинав кордон України. Зазначають, що заявник засуджений в розшук не оголошувався, працював, процедурі виконання обвинувального вироку суду не перешкоджав. З 2001 р. по даний час мали місце зміни у законодавстві України, що покращують становище засудженого. Покликаючись на ст. 49 КК України (в ред. 1960 р.), ст. 80 КК України, зазначають, що за станом на травень 2017 р. впродовж 15 р. обвинувальний вирок щодо заявника засудженого до виконання приведений не був. Просять клопотання задовольнити.

У судовому засіданні заявники, кожен зокрема, клопотання підтримали, обґрунтувавши його вищенаведеними доводами, просять клопотання задовольнити.

Суд, заслухавши думку прокурора, який покладається на розсуд суду, заслухавши пояснення заявників, вивчивши матеріали справи, оглянувши у судовому засіданні оригінали обліково статистичних карток на кримінальну справу № 1 51/01 Ковельського райсуду Волинської області по обвинуваченню, у т. ч. заявника ОСОБА_4 , приходить до висновку про підставність клопотання.

Так, заявник засуджений ОСОБА_4 суду пояснив, що він, будучи засудженим за вказаним вище вироком, від відбування покарання не ухилявся. Просить клопотання задовольнити.

Аналогічні пояснення надав суду і інший заявник захисник адвокат.

Як вбачається з копії вироку Ковельського райсуду Волинської області від 05.07.01 р. у справі № 1 51/2001 по обвинуваченню ОСОБА_6 за ч. 4 ст. 81, ст. 208 КК України, ОСОБА_4 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 за ч. 4 ст. 81 КК України, ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 за ч. 3 ст. 81 КК України, що надана на вимогу суду, заявник засуджений був визнаний винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 81 КК України і із застосуванням ст. 44 КК України був засуджений до 2 р. позбавлення волі з відбуванням покарання у ВТК посиленого режиму без конфіскації майна. Ухвалено строк відбування йому покарання рахувати з моменту приведення вироку до виконання; міру запобіжного заходу залишити попередню - підписку про невиїзд. Вирок набрав законної сили 26.07.17 р..

Як слідує з копії паспорта заявника засудженого, останній з 22. 06.01 р. по 09.03.01 р. не мав реєстрації місця проживання, з 09.07.01 р. і по даний час зареєстрований у с. Сільці Ковельського району Волинської області, хоча з 15.04.02 р. без попереднього зняття з реєстрації у Ковельському районі Волинської області був зареєстрований у м. Гомелі Республіки Бєларусь.

З 2005 р. заявник засуджений працевлаштовувався у м. Києві, що стверджується копією його трудової книжки.

Свій шлюб заявник засуджений вже у 2013 р. реєстрував у м. Києві, що стверджується даними його паспорта та копією свідоцтва про шлюб.

Як слідує з матеріалів справи, заявник ОСОБА_4 був засуджений за вчинення злочину, що, з врахуванням положень ст. 7 1 КК України (1960 р.), відносився до тяжких злочинів. За змістом ст. 12 КК України злочин, що полягає у викраденні чужого майна за попередньою змовою групою осіб, поєднаний з проникненням у інше сховище, також належить до категорії тяжких злочинів.

За змістом ст. 49 КК України (1960 р.), обвинувальний вирок не виконується, якщо його не було виконано в такі строки, рахуючи з дня набрання вироком законної сили, зокрема, три роки - при засудженні до позбавлення волі на строк не більше двох років. Перебіг давності переривається, якщо засуджений ухилиться від відбуття покарання або вчинить до скінчення строків новий злочин, за який судом призначено покарання у вигляді позбавлення волі на строк не менше одного року. Обчислення давності в разі вчинення нового злочину починається з моменту його вчинення, а в разі ухилення від відбуття покарання - з моменту з`явлення для відбуття покарання або з моменту затримання засудженого, що переховувався. При цьому обвинувальний вирок не може бути виконано, якщо від часу його винесення минуло п`ятнадцять років і давність не була перервана вчиненням нового злочину.

За змістом ст. 80 КК України, особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано в такі строки, зокрема, п`ять років - у разі засудження до покарання у виді позбавлення волі за злочин середньої тяжкості, а також при засудженні до позбавлення волі на строк не більше п`яти років за тяжкий злочин. Строки давності щодо додаткових покарань визначаються основним покаранням, призначеним за вироком суду. Перебіг давності зупиняється, якщо засуджений ухиляється від відбування покарання. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення засудженого для відбування покарання або з дня його затримання. У цьому разі строки давності, передбачені п. п. 1 - 3 ч. 1 цієї статті, подвоюються. Перебіг давності переривається, якщо до закінчення строків, зазначених у частинах першій та третій цієї статті, засуджений вчинить новий середньої тяжкості, тяжкий або особливо тяжкий злочин. Обчислення давності в цьому випадку починається з дня вчинення нового злочину. Давність не застосовується у разі засудження за злочини проти миру та безпеки людства, передбачені статтями 437 - 439 та частиною першою статті 442 цього Кодексу.

Як слідує з матеріалів справи, вирок, що набрав законної сили 26.07.01 р., Ковельським райсудом Волинської області було звернуто до виконання.

Однак, заявник засуджений ОСОБА_4 не був у встановленому законом порядку поміщений в установу відбування покарання.

У розпорядженні суду відсутні докази того, що заявник засуджений ОСОБА_4 після набрання обвинувальним вироком щодо нього законної сили ухилявся від відбування покарання чи перешкоджав виконанню вироку суду щодо нього іншим чином.

Так, заявник засуджений ОСОБА_4 до 15.04.02 р. не змінював місця прописки. Він періодично відкрито звертався до тих чи інших державних, у т.ч. правоохоронних органів як громадянин України з приводу отримання тих чи інших документів і у розпорядженні суду відсутні як відомості про оголошення його у розшук, так і відомості про вчинення ним нового злочину в період з 05.07.01 р. по даний час.

Тому, керуючись ст. ст. 537 КПК України, ст. 80 КК України, суд

у х в а л и в:
Клопотання задовольнити.
Звільнити засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця с. Сільця Ковельського району Волинської області, від відбування покарання у виді позбавлення волі терміном 2 (два) роки у виправно - трудовій колонії посиленого режиму за вироком Ковельського райсуду Волинської області від 05.07.01 р. у справі № 1 -51/01.
Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Волинської області через Ковельський міськрайонний суд Волинської області протягом 7 (семи) днів з дня її оголошення.

Головуючий:ОСОБА_1