ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
В И Р О К
іменем України
Справа № 210/1458/16-к
Провадження № 1-кп/210/89/17

"07" квітня 2017 р.

Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретарів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривий Ріг Дніпропетровської області кримінальне провадження № 0000029 від 21.01.2016 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, громадянина України, освіта вища, раніше не судимий, одружений, неповнолітніх дітей на утриманні не має, пенсіонер, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , мешкає : АДРЕСА_2

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 118 КК України

сторони кримінального провадження та інші учасники кримінального провадження: прокурори: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , потерпіла: ОСОБА_8 , обвинувачений ОСОБА_4 , захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_9 ,

ВСТАНОВИВ:
До чергової частини Криворізького відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області від гр. ОСОБА_4 21 січня 2016 року о 11 годин 41 хвилин надійшло повідомлення про те, що за адресою АДРЕСА_2 скоєна крадіжка.

Цього ж дня, а саме 21 січня 2016 року о 11 годині 44 хвилини до чергової частини Криворізького відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області від гр. ОСОБА_10 надійшло повідомлення, про те, що на території домоволодіння АДРЕСА_3 гр. ОСОБА_4 затримав злочинця

У подальшому, а саме 21 січня 2016 року о 13 годині 00 хвилин до чергової частини Дзержинського відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області від фельдшера ІНФОРМАЦІЯ_2 , надійшло повідомлення про те, що за адресою АДРЕСА_3 констатована смерть гр. ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Відомості щодо даного факту внесені до ЄРДР№ 0000029 та розпочато кримінальне провадження за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 118 КК України.

Під час судового розгляду встановлено, що 21 січня 2016 року близько об 11.30 годин ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , повертаючись пішки за місцем свого проживання - будинку АДРЕСА_2 , по мобільному телефону, від своєї матері ОСОБА_12 , яка знаходилася у зазначеному помешканні, довідався, що щойно у вікно даного будинку гучно стукав незнайомий їй чоловік.

Близько об 11.35 годин 21.01.2016 року ОСОБА_4 повернувшись до свого помешкання - будинку за вищевказаною адресою, виявив викрадення належного йому майна з приміщення гостьової кімнати вказаного житла.

Тут же, ОСОБА_4 , зі свого мобільного телефону подзвонив по лінії «102» до поліції та повідомив правоохоронцям про вчинення тяжкого корисливого злочину.

Відразу ж після цього ОСОБА_4 , залишаючись на прямому мобільному зв`язку з поліцейськими, вийшов за територію власного домоволодіння на вулицю де, на подвір`ї будинку АДРЕСА_4 , побачив раніше йому незнайомого ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який утримував у руках, викрадений з його житла ноутбук «Samsung RV-508».

На вимогу ОСОБА_4 зупинитися та підійти до нього, ОСОБА_11 кинув на землю викрадений ноутбук та почав втікати.

Не гаючи часу, ОСОБА_4 діючи з метою затримання ОСОБА_11 , як особи, яку він обґрунтовано запідозрив у викраденні належного йому майна, почав переслідувати ОСОБА_11 та близько об 11.40 годин 21.01.2016 року наздогнавши останнього на подвір`ї будинку АДРЕСА_3 , умисно завдав ОСОБА_11 одного удару правим зап`ястком, на якому були вдягнені належні йому наручні часи - в область лівої тім`яної ділянки голови.

Відразу ж після цього ОСОБА_4 повалив ОСОБА_11 передньою поверхнею тіла на землю та умисно налігши йому на спину та шию, вагою свого тіла, притиснув останнього своїм тулубом до землі, після чого став утримувати ОСОБА_11 в такий спосіб з метою подальшої передачі (доставляння) злочинця органам поліції та попередження можливості втечі.

В цей же час, ОСОБА_11 , відчуваючи нестачу доступу повітря до органів свого дихання, внаслідок здавлювання органів шиї та тулубу зажатих між твердою ґрунтову поверхню землі та тілом ОСОБА_4 , почав прохати останнього надати йому можливість підвестись на ноги чи зменшити тиск на нього, попереджаючи, що він відчуває гострі приступи удушення.

Однак ОСОБА_4 , не піддаючись на прохання ОСОБА_11 , не оцінивши обстановки затримання злочинця, маючи можливість захистити свої інтереси без заподіяння смерті потерпілому ОСОБА_11 , перевищуючи заходи, необхідні для затримання ОСОБА_11 , продовжував умисно утримувати потерпілого ОСОБА_11 під вагою свого тіла притиснутим грудною клітиною та шиєю до землі, на території подвір`я будинку АДРЕСА_3 до приїзду наряду поліції.

Після прибуття близько об 11.55 годин 21.01.2016 року на територію вказаного домоволодіння поліцейських, ОСОБА_4 перестав утримувати потерпілого ОСОБА_11 притиснутим до землі та підвівся на ноги, виявивши що останній перебуває, без ознак життя.

Після цього, цим же нарядом поліції потерпілому ОСОБА_11 було викликано бригаду швидкої медичної допомоги, працівники якої об 12.15 годин 21 січня 2016 року на подвір`ї будинку АДРЕСА_3 констатували біологічну смерть ОСОБА_11 , що настала у результаті асфіксії у наслідок стиснення органів шиї та тулубу.

Таким чином, в результаті умисних дій ОСОБА_4 , вчинених при перевищенні заходів, необхідних для затримання злочинця, потерпілому ОСОБА_11 були спричинені тілесні ушкодження у вигляді: садна тім`яної області зліва, внутрішньо-шкірних крововиливів лівої лопаткової області спини, крововиливів в м`язи передньо-зовнішніх поверхонь верхніх третини грудної клітини та лівої передньо-бічної поверхні шиї.

Згідно висновку судово-медичної експертизи №188 від 11.02.2016 року виявлені у потерпілого ОСОБА_11 тілесні ушкодження в області шиї та тулубу, які призвели до розвитку загрозливого для життя явища «механічної асфіксії», за своїм характером відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, за ознакою небезпеки для життя та перебувають у прямому причинно-наслідковому зв`язку зі смертю потерпілого ОСОБА_11 , що настала на території подвір`я будинку АДРЕСА_3 , в результаті стиснення органів шиї та тулубу між масивними тупими предметами, що призвело до розвитку механічної асфіксії.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений свою вину визнав повністю та підтвердив обставини, викладені в обвинувальному акті. Цивільний позов визнав частково, а саме: - матеріальну згідно з вимогами закону, а моральну - в силу своїх фінансових можливостей..
Під час допиту у судовому засіданні ОСОБА_4 показав, що має на утриманні матір, ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , здійснює за нею догляд за адресою: АДРЕСА_2 . В день подій, а саме 21 січня 2016 року приблизно о 10год30хв. вийшов від матері з будинку в аптеку за ліками. На зупинці біля «1-го участку» зателефонувала матір та сказала, що хтось стукає у вікно, на що він відповів, що їй здалося. Коли він повернувся до домоволодіння, то побачив, що обидві двері домоволодіння відкриті, а матір на ходунках. Спитав у неї, чому вона стоїть. Зайшов у кімнату, а там безлад, все перевернуто, гроші зі шкатулки зникли. Одразу зателефонував до поліції, вийшов надвір, а там стоїть чоловік. Крикнув йому, оскільки чоловік тримав його ноутбук. Чоловік почувши крик, кинув ноутбук на землю. Він ( ОСОБА_13 ) почав кричати сусідам підійти на допомогу, собаці крикнув «фас», чоловік почав тікати з території домоволодіння та по дорозі щось викиду вати. Чоловік перепригнув через паркан до тітки ОСОБА_14 сусідки, у неї відкрита завжди хвіртка, та він ( ОСОБА_13 ) почав переслідувати цього втікача. У нього ( ОСОБА_13 ) була перебинтована одна рука, та вдарив втікача здоровою рукою, на ній були на зап`ясті часи. Вони вдвох впали, виникла боротьба, чоловік намагався вирватись та втекти, смикався, та він ( ОСОБА_13 ) на нього ліг зверху та утримував до приїзду поліції. В такому положенні утримував втікача десь 4 хвилини. Втікач кричав, що йому важко дихати, а він ( ОСОБА_13 ) просив його повернути викрадені грошові кошти, на що втікач зазначив що вони у нього в кармані. Умислу на вбивство не мав, бажав лише затримати чоловіка, який проник на територію його домоволодіння та вчинила крадіжку, не міг встати так як чоловік набагато молодше, намагався втекти та міг уникнути від відповідальності за скоєння крадіжки. Не розрахував своїх сил, співчуває близьким що так трапилось. Щиро кається, просить вибачення.
Допитана у судовому засіданні потерпіла ОСОБА_8 , судові повідомила, що померлий є її сином, їй подзвонила співмешканка сина, та повідомила що ОСОБА_15 вбили. ОСОБА_15 04 червня 2015 року звільнився з колонії № 94, де відбував покарання. Як він при житті їй пояснював, що крадіжку, за яку сидів, взяв на себе. Зазначила, що втрата сина для неї була шоком, вона зазнала значних страждань, оскільки не зважаючи на те, що син вів не зовсім правильний спосіб життя, відбував покарання, для неї він завжди буде її дитиною. Тому просить обрати суворе покарання та стягнути матеріальні та моральні збитки. Вважає, що обвинувачений міг би відпустити її сина, та утримувати його в інший спосіб, не позбавляючи життя. Заявлений нею цивільний позов повністю підтримала та просила задовольнити в повному обсязі. Стосовно цивільного позову, зазначила, що вона понесла значні витрати на поховання сина, працює в лікарні, значних доходів не має. Внаслідок злочину, вона постійно перебуває у нестабільному психоемоційному стані, що викликає появу негативних психологічних переживань. Вважає, що дії обвинуваченого слід кваліфікувати за іншою статтею, більш суворою.
Крім визнання вини обвинуваченим, та показів потерпілої, вина обвинуваченого підтверджується сукупністю зібраних у справі доказів.

Відповідно до положень ст. 23 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків. В силу ст. 24 КПК України суд досліджує докази безпосередньо. Показання учасників кримінального провадження суд отримує усно.

Згідно з ст. 349 КПК України обсяг доказів, та порядок їх дослідження вирішується з урахуванням думки учасників судового провадження.

За клопотанням сторін кримінального провадження судом виклик та допит свідків обставин події не здійснювався.

Не зважаючи на те, що ОСОБА_4 визнав себе винним, його вина у вчиненні кримінального правопорушення також повністю підтверджується наступними доказами, дослідженими в судовому засіданні:
- протоколом огляду трупа від 21.01.2016р., здійсненого на території домоволодіння АДРЕСА_3 , з якого вбачається що за вказаною адресою виявлено труп ОСОБА_11 в положенні лежачі на землі, в ході якого зафіксовано загальний вигляд місця події, виявлені та вилучені в ході огляду речі мікрооб`єкти обох рук, зрізи нігтьових пластинок, грошові кошти в сумі 4000,00грн, мобільний телефон НТС, та фото таблицями до нього;
- висновок експерта № 188 від 11 лютого 2016 року, згідно якого на підставі даних судово-медичної експертизи трупа гр. ОСОБА_11 , 1977р.н., при досліджені трупа виявлено ушкодження: садно тім`яної області зліва внутрішньо-шкірні крововиливи лівої лопаткової області спини, крововиливи в м`язи передньо-зовнішніх поверхонь верхніх третин грудної клітки та лівої передньо-бічної поверхні шиї, що утворилися незадовго до настання смерті від тиснення масивними тупими предметами, також виявлені численні синці передніх поверхонь стегон, які утворилися від впливів тупих предметів з обмеженою контактуючою поверхнею орієнтовно за 2-4 діб до моменту настання смерті. Крапкові ранки верхньої третини передньо-внутрішньої поверхні правого стегна утворилися прижиттєво від поступових дій гострого предмету типу голки шприца при проведенні внутрішньовенних ін`єкцій. Садно тім`яної області зліва, синці передніх поверхонь стегон, крапкові ранки правого стегна як у сукупності, так і кожне окремо на трупі мають ознаки ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень. Заподіяння ушкодження в області шиї та тулубу привело до розвитку загрозливого для життя явища «механічна асфіксія», що за ознакою небезпеки для життя відноситься до Тяжких тілесних ушкоджень. Причиною його смерті з`явилося стиснення органів шиї та тулубу між масивними тупими предметами, що привело до розвитку механічної асфіксії. Даний висновок підкріплюється наявністю ушкоджень, характерними для даного виду смерті морфологічними ознаками, результатами лабораторних методів досліджень. При судово-токсикологічному дослідженні крові з трупа метиловий, ізопропіловий, пропіловий, ізобутиловий, бутиловий, ізоаміловий, аміловий спирти не виявлені. При судово-токсикологічному дослідженні шлунка, нирки, печінки та жовчі, тонкого та кишечника з трупа барбітала, фенобарбитала, циклобарбетала, гексобарбитала, бензонала; діоніну, папаверину, стрихніну, атропіну, гиосциамина, скополамина, пахикарпина, анабазину, нікотину, аминазина, дипразина, тизерцина, трифтазина, хмизина, барбамілу, етаминала, кокаїну, ефідрина, ефедрона, промедолу, морфіну, кодеїну не виявлено. Видано остаточне лікарське свідоцтво про смерть (замість попереднього) №188 від 11.02.2016р., причина смерті: Т71 а) асфіксія , Х91.0 г) напад з повішенням, удавленням та задушенням з метою вбивства чи нанесення ушкоджень;

- протоколом огляду предметів від 25 січня 2016 року, на якому відображено зміст аудіо запису телефонної розмови з архіватору телефону =102= чергової частини Криворізького відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області.

- картою виїзду швидкої медичної допомоги за адресою: АДРЕСА_2 , що мало місце 21 січня 2016 року;

-протоколом проведення слідчого експерименту від 22.02.2016 р. за участю обвинуваченого ОСОБА_4 .. В ході цієї слідчої дії обвинувачений розповів про обставини вчинення злочину та детально показав, як відбувались події 21 січня 2016р. та фото таблицями до нього;
- додатковим висновком експерта № 188 (від 24 лютого 2016 року), згідно якого при досліджені трупа виявлено ушкодження: садно тім`яної області зліва, що утворилося не менш ніж від однократної ударної дії тупого твердого предмету із обмеженою контактуючою поверхнею або при ударі об нього; внутрішньо-шкірні крововиливи лівої лопаткової області спини, крововиливи в м`язи передньо-зовнішніх поверхонь верхніх третин грудної клітки та лівої передньо-бічної поверхні шиї, що утворилися незадовго до настання смерті від стиснення між масивними тупими предметами. Також виявлені численні синці передніх поверхонь стегон, які утворилися від впливів тупих предметів із обмеженою контактуючою поверхнею орієнтовно за 2-4 діб до моменту настання смерті. Крапкові ранки верхньої третини передньо-внутрішньої поверхні правого стегна утворилися прижиттєво від поступових дій гострого предмету типу голки шприца при проведенні внутрішньовенних ін`єкцій. Безпосередньою причиною настання його смерті з`явилася механічна асфіксія. Враховуючи дані протоколу огляду трупа на місці виявлення «...Трупне заклякання виражене не визначається у м`язах нижньої щелепи та шиї, намічається у м`язах верхніх кінцівок та тулубу, ще не розвинулось у м`язах нижніх кінцівок. Трупні плями синюшно-фіолетові з рожевими ділянками. При 3-х кратному натисканні на них динамометром на протязі 3-х секунд по передній ділянці зникають та відновлюються через 8-20 секунд (13.18 год). Труп на дотик теплий... Температура повітря -7°С...»; порівнюючи їх із посмертними змінами трупа на момент його судово-медичного дослідження «...Шкіряні покрови бліді, холодні на дотик. Трупне заклякання добре виражене в усіх бічних поверхнях тулуба та кінцівок. При дозованому трьохкратному натисканні на них динамометром в поперековій області з зусиллям 2кг/см.кв. на протязі трьох секунд свій першопочатковий колір не змінюють (10 годин 30 хвилини). Ознаки гниття не виражені...». Вважаю, що смерть його могла настати орієнтовно за 1-3 години до моменту огляду трупа на місці виявлення. При досліджені трупа виявлено ушкодження: садно тім`яної області зліва, що утворилося незадовго до настання смерті не менш ніж від однократної ударної дії тупого твердого предмету із обмеженою контактуючою поверхнею або при ударі об нього; внутрішньо-шкірні крововиливи лівої лопаткової області спини, крововиливи в м`язи передньо-зовнішніх поверхонь верхніх третин грудної клітки та лівої передньо-бічної поверхні шиї утворилися незадовго до настання смерті від стиснення між масивними тупими предметами впродовж не менш 5-7 хвилин до моменту настання смерті. Також виявлені численні синці передніх поверхонь стегон, які утворилися від впливів тупих предметів із обмеженою контактуючою поверхнею орієнтовно за 2-4 діб до моменту настання смерті. Крапкові ранки верхньої третини передньо-внутрішньої поверхні правого стегна утворилися прижиттєво від поступових дій гострого предмету типу голки шприца при проведенні внутрішньовенних ін`єкцій. Особисті властивості травмуючих предметів не відобразились на ушкодженнях; не виключається можливість заподіяння ушкодження в тім`яній області голови від дії наручних годинників. Анатомічна локалізація, морфологічні особливості тілесних ушкоджень не є характерними для отримання їх під час падіння з висоти власного зросту. .Співставляючи наявний механізм заподіяння тілесних ушкоджень постраждалому із способом їх заподіяння, вказаним під час проведення слідчого експерименту за участю підозрюваного ОСОБА_4 , протиріч не виявлено.
Вищенаведені висновки експертиз здобуті у спосіб, передбачений КПК України, є належними та допустимими доказами, належним чином аргументовані, та не викликають сумнівів в їх достовірності, правильності та повноти.

Таким чином, суд дійшов до переконання, що у кримінальному провадженні зібрана достатня кількість належним та допустимих доказів, які вказують на доведеність вини обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушень.
Дії обвинуваченого ОСОБА_4 суд кваліфікує за ст. 118 КК України та визнає його винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 118 КК України за ознаками умисного вбивства, у разі перевищення заходів, необхідних для затримання злочинця.

Відповідно до статей 3 і 27 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються найвищою соціальною цінністю. Право на життя є невід`ємним правом людини. Ніхто не може бути свавільно позбавлений життя.
Згідно п. 8 Постанова Пленуму Верховного Суду України від 7 лютого 2003 р. № 2 "Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи" Умисне вбивство, при перевищенні меж необхідної оборони чи в разі перевищення заходів, необхідних для затримання злочинця ст. 118 КК України, кваліфікується тільки за цими статтями КК, навіть якщо воно й мало ознаки особливої жорстокості. Не можна кваліфікувати як вчинене з хуліганських мотивів умисне вбивство під час сварки чи бійки, яку розпочав сам потерпілий, а так само з ревнощів, помсти чи з інших мотивів, що виникли на грунті особистих стосунків, навіть якщо при цьому було порушено громадський порядок.
Згідно п. 24 Постанова Пленуму Верховного Суду України від 7 лютого 2003 р. № 2 "Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи" відповідальність за ст. 118 або ст. 124 КК за вбивство чи заподіяння тяжкого тілесного ушкодження в разі перевищення меж необхідної оборони або перевищення заходів, необхідних для затримання злочинця, настає лише за умови, що здійснений винним захист явно не відповідав небезпечності посягання чи обстановці, яка склалася. Відповідно до п. 27 вказаної постанови водночас треба мати на увазі, що висновки судово-медичних експертиз містять лише медичну оцінку наслідків злочинного діяння і саме в такому розумінні вони повинні оцінюватися судами при вирішенні питання про доведеність винуватості особи у злочині, обставин його вчинення та про його кримінально-правову кваліфікацію.
Обов`язковою умовою кваліфікації вбивства за ст. 118 КК України є перебування винного при вчиненні цього діяння у стані необхідної оборони, уявної оборони або в умовах необхідності затримання злочинця. Якщо буде встановлено, що винний не перебував у такій обстановці, вчинене ним за наявності підстав слід кваліфікувати за ст. 115 КК.
ОСОБА_4 вчинив діяння, яке спрямовано на порушення права особи на життя, в умовах необхідності затримання злочинця, тому воно заборонене кримінальним законом під загрозою кримінального покарання. Обставин, що виключають злочинність діяння обвинуваченого, не встановлено. Викладене свідчить про наявність в діяннях ОСОБА_4 ознак протиправності. Об`єктом злочину є життя ОСОБА_11 .
Відповідно до ч.1 ст.337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків передбачених цією статтею. Разом з тим, відповідно до ч. 3 ст. 337 КПК України з метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження. Вказана потерпілою обставина не покращує становища обвинуваченого, а навпаки погіршує, отже суд не в праві самостійно перекваліфіковувати дії обвинуваченого на більш тяжкий злочин.
Відповідно до ч.1 ст. 338 КПК України з метою правової кваліфікації та або обсягу обвинувачення, прокурор має право змінити обвинувачення, якщо під час судового розгляду встановлені нові обставини кримінального правопорушення у вчиненні якого обвинувачується особа.
За таких обставин суд не вправі вийти за межі пред`явленого обвинувачення, а під час судового розгляду прокурор заслухавши всіх учасників та дослідивши всі матеріали не прийшов до висновку про зміну обвинувачення на більш тяжкий злочин в порядку ст. 338,341 КПК України.
Таким чином, підстав для зміни кваліфікації дій обвинуваченного за клопотанням потерпілої не вбачається.
Обираючи обвинуваченому кримінальне покарання, суд враховує тяжкість вчинених злочинів, дані, які характеризують його особу, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
При визначенні ОСОБА_4 покарання суд виходить з того, що він вчинив один злочини проти життя та здоров`я особи, яких є злочином невеликої тяжкості. Обвинувачений щиро розкаявся у вчиненні кримінального правопорушення та активно сприяв його розкриттю. Ці обставини пом`якшують покарання. Обвинувачений раніше не судимий, є пенсіонером, на обліках у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває.
Обставини які обтяжують покарання обвинуваченого відсутні.
За наявності обставин, що пом`якшують покарання, відсутність обставин, які обтяжують відповідальність, а також враховуючи обставини, які позитивно характеризують особу обвинуваченого, суд дійшов до переконання, що ОСОБА_4 допустимо призначити покарання передбачене санкцією ст. 118 КК України у вигляді позбавлення волі.
Разом з тим, відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Відповідно до ч. 3 ст. 50 КК України покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.
Отже, перевиховання та виправлення такої особи як ОСОБА_4 є можливим без ізоляції від суспільства, враховуючи обставини вчинення злочину, та наявність обставин, які пом`якшують відповідальність, даних, які характеризують його особу. Тому до обвинуваченого суд застосовує положення ст. 75 КК України звільнення від відбування покарання з випробуванням, із покладанням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Підстав для застосування ст. 69 КК України не встановлено.

Суд, керуючись ст.ст. 65, 50 КК України вважає, що таке покарання буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та запобіганню скоєнню нових злочинів.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати відсутні.

Вирішуючи цивільний позов потерпілоі ОСОБА_8 , суд зазначає наступне.

Згідно з ст. 128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Згідно зі ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду передбачені ст. 1166 ЦК України. Відповідно до цієї правової норми шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Таким чином, єдиною підставою цивільно-правової відповідальності за заподіяння шкоди є правопорушення, що включає такі елементи, як шкода, протиправність поведінки, причинний зв`язок між ними, а також за виключенням передбачених законом випадків, вина заподіювача шкоди, тобто відшкодуванню підлягає тільки та шкода, яка є об`єктивним наслідком протиправної дії чи бездіяльності.

Згідно з ст. 1166, ст.1167 ЦК України майнова та моральна шкода, завдана майну, особистим немайновим правам, а так само і майну фізичної особи, неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. В силу ст. 1177 ЦК України, шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її права, і така шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях , яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі, гідності, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Згідно з ч.1 ст. 1201 ЦК України особа, яка завдала шкоди смертю потерпілого, зобов`язана відшкодувати особі, яка зробила необхідні витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, ці витрати.
Відповідно до п. 4 постанови Правління фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 03.10.2008 року №45 витрати на поховання та пов`язанні з цим ритуальні послуги проводяться тільки за наявності документів (довідок, рахунків тощо), що підтверджують відповідні витрати на день поховання, які зазнані страхувальником, сім`єю потерпілого або іншими особами, але не вище розмірів витрат на поховання потерпілого та пов`язаних з цим ритуальних послуг для управлінь виконавчої дирекції Фонду в розмірі, установленому цією постановою, то відшкодування проводиться тільки за фактичними витратами.
Згідно п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» №6 від 27.03.1992 року витрати на виготовлення пам`ятників і огорож визначаються, виходячи з їх фактичної вартості, але не вище граничної вартості стандартних пам`ятників і огорож в даній місцевості.
Статтею 2 Закону України "Про поховання та похоронну справу" визначено, що поховання померлого - комплекс заходів та обрядових дій, які здійснюються з моменту смерті людини до поміщення труни з тілом або урни з прахом у могилу або колумбарну нішу, облаштування та утримання місця поховання відповідно до звичаїв та традицій, що не суперечать законодавству. Під комплексом заходів та обрядових дій розуміється, зокрема, організація поховання померлого і проведення у зв`язку з цим ритуальних послуг відповідно до місцевих умов.
Виходячи із визначення поняття поховання відповідно до закону до таких витрат можна віднести ті, які здійснюються з моменту смерті людини до поміщення труни з тілом у могилу.
Отже, витрати на проведення поминального обіду, який проводиться після поховання, не відносяться до витрат на поховання, відшкодувати які зобов`язані спадкоємці відповідно до ст. 1232 ЦК України.
З наведених правових норм випливає, що право на відшкодування витрат на поховання та спорудження пам`ятника належить особі, яка фактично ці витрати понесла.
Згідно з ч. 1 ст. 128 КПК України ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.
Доведеність на судовому розгляді підстав цивільного позову зобов`язує суд при ухваленні рішення задовольнити цивільний позов у розмірі, підтвердженому у судовому засіданні доказами і відмовити в ньому в тій його частині, яка доказами не доведена.
Встановлено, що потерпіла понесла витрати на поховання свого сина у розмірі 7 987 гривень, що підтверджуються наданими в судовому засіданнями квитанціями та товарними чеками, за вирахуванням витрат на поминальний обід (3500,00). Винним у заподіянні смерті ОСОБА_11 є обвинувачений, тому на нього покладається обов`язок відшкодувати ОСОБА_8 понесені нею витрати на поховання.
Згідно з п. 1 ч. 2, ч. 3 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає у стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з ушкодженням здоров`я. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, а також з урахуванням інших обставин.
Крім того, у відповідності до ч. 2 ст. 1167 ЦК України фізична особа, яка зазнала душевних страждань у зв`язку зі смертю членів її сім`ї чи близьких родичів, має право на відшкодування моральної шкоди. Моральна шкода визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Встановлено, що у зв`язку зі смертю сина ОСОБА_8 зазнала душевних страждань. Стресовий стан матері та її особистий психоемоційний стан приносить їй страждання, У такий спосіб їй була заподіяна моральна шкода. З урахуванням глибини та тривалості душевних страждань, яких зазнала потерпіла, пов`язаних з невідворотністю втрати сина, позбавленням можливості спілкуватись з ним в подальшому та істотними змінами в сімейному житті, ступеня вини ОСОБА_4 та з огляду на вимоги розумності і справедливості розмір моральної шкоди, яку належить відшкодувати ОСОБА_8 , становить 100 000,00 тисяч гривень.
Запобіжний захід, обраний до обвинуваченого ОСОБА_4 , особисте зобов`язання - залишити без змін до вступу вироку в законну силу.
Керуючись ч. 9 ст. 100, ст. ст. 118, 124, ч. 1 ст. 128, 337, ч. 1 ст. 369, ст. 370, ч. ч. 1, 2,4, ст. 371, ч. ч. 2, 3 ст. 373, ст. 374, ч. ч. 1, 3, 4 ст. 376 КПК України, ст. ст. 50, 65-67, 118 КК України, ст. 23, ч.1 ст.1166, ст.1167 ,ч.1 ст. 1201, ЦК України суд -
УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого за ст. 118 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробовувальним строком тривалістю в 1 (один) рік.

Відповідно до п.п. 1, 2 частини 1 статті 76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання; та на підставі п. 2 ч. 2 ст. 76 КК України додаткові обов`язки не покладати.
Запобіжний захід до вступу вироку в законну силу особисте зобов`язання залишити без змін.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_8 до обвинуваченого ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_8 матеріальну шкоду у розмір 7987,00грн., моральну шкоду у розмірі 100 000 (сто) тисяч гривень, в іншій частині цивільного позову відмовити.
Речові докази: - мобільний телефон НТС Desire 616 imei НОМЕР_1 , НОМЕР_2 с sim картою, який згідно зберігальної розписки від 01.02.2016 року,переданий ОСОБА_8 - залишити у володінні останньої;

- мікрооб`єкти з обох рук трупа ОСОБА_11 , нігтьові зрізи з піднігтьовим вмістом з обох рук трупа ОСОБА_11 , які знаходяться у кімнаті речових доказів Криворізького відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області залишити на зберіганні в камері схову;

- гроші в сумі 4000 гривень (купюрами по 500 гривень), які зберігаються в СВ Дзержинського відділення поліції Криворізького ВП ГУНП в Дніпропетровській області - залишити на зберіганні в камері схову до вирішення питання про їх належність в порядку цивільного судочинства;

- дерев`яні та металеві чотки, які знаходяться в СВ Дзержинського відділення поліції Криворізького ВП ГУНП в Дніпропетровській області залишити в СВ Дзержинського відділення поліції Криворізького ВП ГУНП в Дніпропетровській області до вирішення питання про їх належність в порядку цивільного судочинства;

-дактилоскопічну картку трупа ОСОБА_11 , яка знаходиться в СВ Дзержинського відділення поліції Криворізького ВП ГУНП в Дніпропетровській області знищити.
Матеріали кримінального провадження № 0000029 від 21.01.2016 року, залишити при обвинувальному акті № 210/1458/16-к (пр. № 1-кп/210/89/17).

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подачі апеляційної скарги через Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим, який перебуває під вартою, - в той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Роз`яснити обвинуваченому право подати клопотання про помилування, право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

Суддя: ОСОБА_1