Дата документу 28.02.2017
Справа № 501/2317/16-к

В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 лютого 2017 року Іллічівський міський суд Одеської області у складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
потерпілої - ОСОБА_4 ,
захисника - адвоката ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Чорноморська (Іллічівськ) Одеської області, громадянина України, який має середньо-спеціальну освіту, неодруженого, непрацюючого, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
22 березня 2013 року Іллічівським міським судом Одеської області за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України від відбуття покарання звільнений з випробуванням строком 1 рік;
16 грудня 2013 року Іллічівським міським судом Одеської області за ч. 1 ст. 309, 71 КК України до 3 років 1 місяця позбавлення волі;
11 липня 2014 року Іллічівським міським судом Одеської області за ч. 2 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до 3 років 1 місяця позбавлення волі;
за звинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 та ч. 3 ст. 185 КК України,
В судовому засіданні обвинувачуваний ОСОБА_6 свою вину в вчиненні злочину не визнав в повному обсязі, та показав суду, що з ранку 28 серпня 2016 року відпочивав на морі біля території бази відпочинку «Дружба» у м. Чорноморську. Проходячи по території бази до нього випадково підскочила невідома йому на той час ОСОБА_8 , яка почала його ображати, подалі приєднався її чоловік ОСОБА_9 , які звинувачували його у якісь крадіжці. Примусово підвели його до охоронців бази відпочинку. Після чого ОСОБА_8 сходила до будиночку та принесла планшет, пояснюючи, що він [ ОСОБА_10 ] нібито вкрав його. Його примусово затовкли у приміщення охорони бази, звідки він спробував втікти через вікно, але був затриманий працівниками приватної служби охорони. Втікав, вважаючи, що з врахуванням його попередніх судимостей ніхто не буде розбиратися та його незаконно будуть обвинувачувати. Просить виправдати.
Винуватість ОСОБА_11 у закінченому замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжці), поєднаному з проникненням у житло, вчиненому повторно, підтверджується дослідженими судом доказами:
Свідок ОСОБА_7 , чоловік потерпілої, в судовому засіданні надав показання аналогічні показанням потерпілої, додавши, що 28 серпня 2016 року приблизно о 6.00 годині її розбудила ОСОБА_8 , та вони почали переслідувати ОСОБА_10 , якій зі слів дружини виходив від кімнати їх родичів. Коли вони вибігали з будинку решітка, яку закривали на ніч, була відкрита настіж, а замок знаходився поряд з нею в траві;
протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 28 серпня 2016 року від ОСОБА_4 (а.с.78);
протоколом огляду місця події з фототаблицями, складеного слідчим СВ Чорноморського ВП Овідіопольського ВП ГУНП в Одеській області від 28 січня 2016 року(а.с.80-87);
заявою потерпілої ОСОБА_4 від 28 серпня 2016 року щодо добровільної видачі вказаного планшету (а.с.88);
протоколом огляду предмету з фототаблицею від 28 серпня 2016 року - вказаного планшету (а.с.89-91);
постановою про визнання та долучення до матеріалів кримінального провадження речового доказу - вказаного планшету від 28 серпня 2016 року(а.с.92);
схороною розпискою ОСОБА_4 від 28 серпня 2016 року, про отримання на зберігання вказаного планшету (а.с.93);
протоколом затримання особи, підозрюваної у вчинені злочину, складеного слідчим СВ Чорноморського ВП Овідіопольського ВП ГУНП в Одеській області від 28 серпня 2016 року, о 15.00 годині (а.с.97-100);
висновком експерта НДЕКЦ МВС України від 15 вересня 2016 року № 805-Д, згідно якого слід пальця руки, розмірами 18х25 мм, розташований на відрізку липкої стрічки, розмірами 25Х28 мм, вилучений в ході огляду вказаного планшету 28 серпня 2016 року, залишений безіменним пальцем правої руки ОСОБА_6 (а.с.105-114).
Суд звертає увагу, що 28 серпня 2016 року з 12.20 до 12.40 годин слідчим Чорноморського ВП Овідіопольського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_12 проведено процесуальну дію «пред`явлення особи для впізнання за фотознімками» під час якої потерпілій ОСОБА_4 пред`явлено світлокопії фотознімків чотирьох осіб чоловічої статті, в тому числі, ОСОБА_6 , зі складанням відповідного протоколу від 28 січня 2016 року, згідно якого потерпіла ОСОБА_4 впізнала обвинуваченого ОСОБА_13 (а.с. 94-96).
Згідно ч.6 ст. 228 КПК України за необхідності впізнання може провадитися за фотознімками, матеріалами відеозапису з додержанням вимог, зазначених у частинах першій і другій цієї статті.
Згідно протоколу затримання від 28 серпня 2016 року ОСОБА_6 був затриманий фактично з 8.30 годин 28 серпня 2016 року, і це затримання ґрунтувалося на свідченнях потерпілої ОСОБА_4 , тобто мало ознаки того, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні вказаного злочину. Існування такої підозри підтверджувалося тим фактом, що слідчий ужив подальших заходів для перевірки достовірності свідчень ОСОБА_4 , проводячи впізнання, тобто слідчі дії, які зазвичай проводяться з підозрюваним. Суд вважає, що становище ОСОБА_14 стало значно вразливішим одразу після вжиття слідчих заходів з перевірки підозри стосовно нього та підготовки версії обвинувачення.
Згідно прецендетної практики Європейського суду з прав людини (далі Суд) під обвинуваченням Суд розуміє офіційне повідомлення особи компетентним органом державної влади про наявність припущення про те, що ця особа вчинили кримінальне карне правопорушення. Проте Суд не у всіх випадках вимагає, щоб мав місце факт такого повідомлення. Натомість самі дії щодо особи певних державних органів можуть свідчити про те, що особа підозрюється, а тому обвинувачується у розумінні Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), у вчиненні правопорушення (рішення Суду у справі Брюско проти Франції від 14 жовтня 2010 року, Нечипорук та Йонкало проти України від 21 квітня 2011 року).
Таким чином, фактично з моменту затримання ОСОБА_6 , тобто з 8.30 годин 28 серпня 2016 року у нього виникло право на захист та участь у проведенні процесуальних дій (ч. 3 ст. 42 КПК України).
В протоколі пред`явлення особи для впізнання за фотознімками не наводиться підстав проведення саме такої дії при наявності затриманої особи, яка підозрюється у вчиненні злочину.
Крім того, для впізнання було пред`явлено не фотознімки, а їх світлокопії, що не передбачено кримінально-процесуальним законодавством.
Частиною 1 статті 2 КПК України передбачено, що завданнями кримінального провадження є, зокрема, «щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура».
Суд приходить до висновку, що вказана процесуальна дія та складений відповідний протокол є істотними порушеннями прав людини і основоположних свобод, а саме, порушення права ОСОБА_6 на захист, тобто, вказаний протокол є недопустимим та не може бути використаний судом при прийнятті процесуального рішення (ч.2 ст.86, ч. 1 та п. 3 ч. 2 ст. 87 КПК України).
При цьому суд вважає, що виключення вказаного доказу не впливає на висновки суду щодо вини ОСОБА_6 у вчиненні злочину.
Твердження ОСОБА_6 щодо його випадковості знаходження на території бази відпочинку, нібито маніпулювання потерпілою планшетом та безпідставного обвинувачення, суд оцінює критично, вважаючи таку позицію намаганням обвинуваченого уникнути відповідальності за вчинення злочину. При цьому, суд вважає, що вина ОСОБА_6 у вчиненні злочину доведена стороною обвинувачення поза розумним сумнівом.
Таким чином, ОСОБА_6 , своїми навмисними діями, які виразилися у закінченому замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжці), поєднаному з проникненням у житло, вчиненому повторно, вчинив злочин, передбачений ч.2 ст.15 та ч.3 ст.185 КК України.
ОСОБА_6 раніше судимий, має не зняту ти не погашену судимість, не знаходиться на обліку у лікаря - психіатра, лікаря нарколога, за місцем проживання характеризується умовно задовільно (а.с. 121-123, 127-128).
Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання ОСОБА_6 , судом не встановлено.
При призначенні обвинуваченому покарання, необхідного і достатнього для його виправлення і попередження нових злочинів, суд враховує ступінь тяжкості і обставини вчиненого обвинуваченим злочину, дані про його особу, відсутність обставин, що пом`якшують або обтяжують його покарання, і вважає, що йому має бути призначене покарання у виді позбавлення волі, так як менш суворе покарання не сприятиме його виправленню.
Характер і міра суспільної небезпеки вчиненого злочину, особа обвинуваченого дають суду підстави вважати, що виправлення і перевиховання його не можливі без ізоляції від суспільства, у зв`язку з чим, суд не вбачає правових підстав для застосування до нього ст. 75 КК України.
Судом враховується положення ст.72 ч.5 КК України та згідно якої передбачено зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження особи до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосоване попереднє ув`язнення, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Згідно протоколу затримання особи, складеного слідчим відділу Чорноморського ВП Овідіопольського ВП ГУНП в Одеській області фактична дата затримання ОСОБА_6 28 серпня 2016 року та ухвалою Іллічівського міського суду Одеської області від 29 серпня 2016 року йому обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою (а.с.97-103). У зв`язку з цим підлягає зарахуванню в строк відбування покарання засудженому час його затримання, попереднього ув`язнення та перебування під вартою, а саме, з 28 серпня 2016 року до моменту постановлення вироку, тобто до 28 лютого 2017 року, включно. Разом з цим, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до набрання вироком чинності суд залишає не змінним.
При цьому, суд вважає за необхідне роз`яснити, що наступне зарахування, зокрема у випадку тримання особи під вартою до набрання вироком законної сили, здійснюється місцевим судом в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, або апеляційним судом в разі оскарження вироку.
Судові витрати підлягають стягненню з засудженого в частині вартості проведення судової експертизи.
Питання речових доказів вирішується відповідно до ст. 100 КПК України.
Керуючись ст.ст. 370, 374, 395 КПК України, суд,-
У Х В А Л И В:
ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.15 та ч.3 ст. 185 КК України та призначити йому покарання чотири роки позбавлення волі.
Обчислювати строк відбуття покарання ОСОБА_6 з 28 лютого 2016 року, зарахувавши період затримання та тримання його під вартою з 28 серпня 2016 року по 28 лютого 2017 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України (а.с.97-103).
Запобіжний захід у відношенні ОСОБА_6 у виді тримання під вартою - залишити незмінним до набрання вироком законної сили.
Стягнути з ОСОБА_6 на користь Держави витрати на проведення експертизи у розмірі 1320,60 грн (а.с.104-108).
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Одеської області через Іллічівський міський суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а для осіб які не були присутні при оголошенні в той же строк з моменту отримання копії вироку.
Суддя