Провадження № 1-кп/161/685/16
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
м. Луцьк 19 грудня 2016 року
Луцький міськрайонний суд Волинської області під головуванням:

судді - ОСОБА_1
за участю секретаря - ОСОБА_2
прокурора - ОСОБА_3
захисника - ОСОБА_4
обвинуваченого - ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Луцька кримінальне провадження, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003969 від 30.08.2016 року, про обвинувачення ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Луцьк Волинської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, проживаючого АДРЕСА_1 , раніше судимого:

-16.04.2015 року Луцьким міськрайонним судом Волинської області за ст.190 ч.1 КК України до покарання у виді громадських робіт строком на 100 годин.

-за ст. 389 ч.2 КК України,

В С Т А Н О В И В:
Обвинувачений ОСОБА_5 , вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 16.04.2015 року визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.190 ч.1 КК України, та призначено покарання у виді громадських робіт на строк 100 (сто) годин.

Так, обвинувачений ОСОБА_5 , будучи 07.07.2015 року поставленим на облік в Луцькому МРВ КВІ УДПтС України у Волинській області та ознайомленим з порядком та умовами відбування призначеного судом покарання, а також попередженим про кримінальну відповідальність за ухилення від відбування громадських робіт 09.07.2015 року направлений до УДПтС в області, що по вул. Січова, 22 в м. Луцьку Волинської області, зобов`язано приступити до виконання громадських робіт з 10.07.2015 року, умисно, з метою ухилення від відбування призначеного покарання у виді громадських робіт в період часу з 10.07.2015 року до 05.08.2016 року, без поважних причин не з`явився до УДПтС в області для відпрацювання громадських робіт, чим злісно ухилився від виконання громадських робіт.

Таким чином, незважаючи на винесені письмові попередження, обвинувачений ОСОБА_5 , злісно ухилився від виконання громадських робіт, чим порушив встановлені ст.37 та ст.40 КВК України, обов`язки, а саме порушив порядок та умови відбування покарання та не вийшов більше двох разів протягом місяця на громадські роботи без поважних причин.
Станом на 21.10.2016 року строк невідбутого покарання обвинуваченого ОСОБА_5 становить 96 годин.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні інкримінованого злочину визнав повністю та показав, що, дійсно, у вказані час, місце та спосіб вчинив зазначений злочин. У вчиненому обвинувачений ОСОБА_5 щиро розкаявся, просив суд суворо його не карати.

Крім повного визнання вини самим обвинуваченим, його вина у вчиненому повністю підтверджується зібраними та дослідженими в судовому засіданні доказами, фактичні обставини яких не оспорюються учасниками судового процесу.

Відповідно до ст. 349 КПК України, при визначенні обсягу доказів, що підлягають дослідженню, судом ухвалено не досліджувати інші докази по даному кримінальному провадженні, оскільки вони не оспорюються учасниками судового розгляду.

Аналізуючи зібрані та досліджені докази в їх сукупності, суд вважає доведено вину обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ст. 389 ч.2 КК України.

Таким чином суд вважає, що обвинувачений ОСОБА_5 своїми умисними діями, які виразились в ухиленні від відбування громадських робіт особою, засудженою до цього покарання, вчинив злочин передбачений ст. 389 ч.2 КК України.

При обранні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого, всі обставини справи, пом`якшуючі та обтяжуючі відповідальність обставини, а також дані про особу обвинуваченого.

До обставин, що пом`якшують відповідальність обвинуваченого ОСОБА_5 , суд відносить щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставини, що обтяжують його відповідальність, суд не вбачає.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_5 свою вину визнав повністю, у вчиненому щиро розкаявся, має постійне місце проживання за яким характеризується із посередньої сторони, однак є раніше судимим, призначене судом покарання не відбув повністю, тому, суд приходить до висновку, що його виправлення та перевиховання не можливе без ізоляції від суспільства, тобто покарання йому слід призначити в межах санкції ст.389 ч.2 КК України, із застосуванням ст.ст.71, 72 КК України у виді арешту, що на думку суду буде необхідним та достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів, і буде відповідати вимогам ст.65 КК України.

Керуючись ст.ст.368, 371, 374 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочину передбаченого ст.389 ч.2 КК України та призначити покарання у виді 1 (один) місяць арешту.

На підставі ст.ст.71,72 КК України за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання до покарання, призначеного за даним вироком, частково невідбутого покарання за вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 16.04.2015 року у виді 10 (десяти) днів арешту, остаточно призначити до відбуття ОСОБА_5 1 (один) місяць 10 (десять) днів арешту.

Строк відбуття покарання ОСОБА_5 рахувати з моменту приведення даного вироку до виконання.

На вирок суду може бути подана апеляція до Апеляційного суду Волинської області, шляхом її подачі через Луцький міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

ГОЛОВУЮЧИЙ: