Провадження № 1-кс/761/8221/2017
У Х В А Л А
Іменем України
24 травня 2017 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

слідчого судді ОСОБА_1

секретаря судових засідань ОСОБА_2

заявника ОСОБА_3

представника заявника ОСОБА_4 ,

розглянувши скаргу заявника ОСОБА_3 на постанову слідчого Шевченківського УП ГУ НП України у м. Києві ОСОБА_5 від 18 березня 2017 року про закриття кримінального провадження № 0000190 від 06 грудня 2012 року,

В С Т А Н О В И В :
до Шевченківського районного суду м. Києва надійшла скарга заявника ОСОБА_3 на постанову слідчого Шевченківського УП ГУ НП України у м. Києві ОСОБА_5 від 18 березня 2017 року про закриття кримінального провадження № 0000190 від 06 грудня 2012 року у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України.

Свою скаргу заявник ОСОБА_3 мотивує тим, що він не погоджується з рішенням про закриття згаданого кримінального правопорушення. Зокрема зазначив, що 04 грудня 2012 року він звернувся до прокурора м. Києва із заявою про притягнення до кримінальної відповідальності посадових осіб головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві у зв`язку з невиконанням ними рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 02 квітня 2009 року, яким визнано неправомірними дії головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо встановлення обмежень у виплаті йому пенсійного забезпечення. 06 грудня 2012 року його заяву про злочин було зареєстровано та внесено відомості до ЄРДР за № 0000190. Після цього, слідчими неодноразово виносилися постанови про закриття кримінального провадження, які в подальшому скасовувались слідчими суддями. Разом з тим, слідчим після скасування слідчим суддею 07 жовтня 2016 року попередньої постанови про закриття кримінального провадження не проведено жодної слідчої дії, тобто не виконано ухвали слідчого судді. Натомість, 10 листопада 2016 року Голосіївським районним судом м. Києва винесено постанову, якою визнано протиправними дії головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо відмови у перерахуванні та виплаті йому пенсії без обмежень, починаючи з 01 жовтня 2011 року із розрахунку 100% грошового забезпечення з усіма видами підвищення або надбавок до пенсії. Вказана постанова набрала законної сили та 05 січня 2017 року державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, якою боржнику головному управлінню Пенсійного фонду України в м. Києві запропоновано виконати добровільно рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 10 листопада 2016 року. Однак на даний час не виконано рішення суду, яким поставлено крапку щодо незаконного обмеження його пенсії з 01 жовтня 2011 року посадовими особами головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві та посадовими особами Пенсійного фонду України, які давали незаконні роз`яснення та вказівки.

Порушив питання про скасування оскаржуваної постанови слідчого.

Під час судового розгляду заявник ОСОБА_3 та його представник ОСОБА_4 скаргу підтримали, з мотивів у ній наведеними та просили задовольнити її.

У судове засідання суб`єкт оскарження, будучи належним чином повідомленим про дату та час розгляду скарги, не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, клопотання про відкладення розгляду скарги до суду не подавав.

Враховуючи, що відповідно до ст.306 КПК України скарги на рішення про закриття кримінального провадження розглядаються не пізніше п`яти днів з моменту їх надходження, а відсутність слідчого, який належним чином повідомлений про місце, час та дату розгляду скарги, не є перешкодою для розгляду скарги, слідчий суддя виходячи з загальних засад кримінального провадження: змагальності та розумних строків, вважає за необхідне розглянути скаргу з урахуванням наявних у суду матеріалів.

При цьому, відповідно до вимог ч. ч. 1, 3 ст. 26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Суб`єкту оскарження судом було надано можливість надати в судове засідання докази, які б спростовували доводи скарги, однак цього зроблено не було, у зв`язку з чим слідчий суддя, дотримуючись розумних строків розгляду скарги, вважає за необхідне розглянути скаргу по суті на підставі наявних матеріалів.

Слідчий суддя, вислухавши доводи заявника ОСОБА_3 та його представника ОСОБА_4 , вивчивши матеріали скарги, вважає за необхідне скаргу задовольнити, виходячи з наступного.

Як вбачається зі скарги та доданих до неї документів, строк на оскарження постанови не пропущено.

Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що слідчий Шевченківського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_5 , розглянувши матеріали кримінального провадження №0000190 від 06 грудня 2012 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України, закрив вказане кримінальне провадження, у зв`язку із відсутністю в діянні складу цього кримінального правопорушення, про що виніс постанову від 18 березня 2017 року.

У відповідності до вимог ст. 110 КПК України постанова про закриття кримінального провадження повинна містити зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови, мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу. Тобто таке процесуальне рішення повинно відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема, в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулась з метою захисту своїх прав та відповіді на всі поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією із гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу.

Проте, ці положення кримінального процесуального закону фактично не були дотримані слідчим при прийнятті процесуального рішення про закриття кримінального провадження.

Виносячи оскаржувану постанову, слідчий мотивував її тим, що спір, який виник між ОСОБА_3 та головним Управлінням пенсійного фонду України в м. Києві стосується іншого предмету оскарження, а тому підстави щодо притягнення до кримінальної відповідальності службових осіб Головного Управління пенсійного фонду України в м. Києві за невиконання постанови Окружного адміністративного суду м. Києва від 02 квітня 2009 року у справі № 7/660, відсутні.

При цьому, в постанові відсутнє обґрунтування того, які саме матеріали досудового розслідування свідчать про інший предмет оскарження та який саме предмет, оскільки не наведено їх змісту (суті) та їх оцінки.

Крім того, зі змісту постанови слідує, що в ній відсутнє викладення суті заяви ОСОБА_3 та як наслідок, не зрозумілим є, чи всі обставини з`ясовано в ході досудового розслідування.

Більше того, в постанові слідчий фактично вдався до цитування законодавчих актів, при цьому, належним чином не обґрунтував взаємозв`язку між цими актами та обставинами, що підлягають доказуванню в даному кримінальному провадженні.

Згідно з положеннями п. 4 ч. 1 ст. 91 КПК України, у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема, обставини, які є підставою закриття кримінального провадження.

Закриття кримінального провадження є одним із способів її остаточного вирішення, а тому провадження має закриватися після всебічного повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи та оцінки слідчим всіх зібраних та перевірених доказів (ст. 2, ст. 284 КПК України), проте слідчим суддею з урахуванням вищевикладеного встановлено, що слідчий, приймаючи рішення, зробив висновки щодо обставин, що обумовлюють закриття провадження у справі, передчасно, без перевірки всіх обставин.

Викладене свідчить про однобічність та неповноту досудового розслідування та про необґрунтованість висновків слідчого щодо закриття кримінального провадження, у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України.

Також слід зауважити, що ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 07 жовтня 2016 року було скасовано постанову слідчого Шевченківського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_5 від 05 серпня 2016 року у кримінальному провадженні №0000190 від 06 грудня 2012 року у зв`язку з тим, що слідчим не вжито заходів для виявлення як тих обставин, що викривають, так і тих, що виправдовують, не надано належної правової оцінки обставинам, повідомленим заявником, не виконано вимоги ухвали Шевченківського районного суду м. Києва від 12 листопада 2015 року та прийнято рішення про закриття кримінального провадження, яке не ґрунтується на достатніх, належних та допустимих доказах.

Разом з тим, слідчим не вживалися заходи на виконання вказівок зазначених у згаданій ухвалі слідчого судді, оскільки винесена оскаржувана постанова про закриття кримінального провадження, аналогічна за своїм змістом попередній постанові про закриття кримінального провадження.

Таким чином, слідчий суддя, розглянувши скаргу в межах питань, які були винесені на його розгляд сторонами кримінального провадження, та перевіривши надані в обґрунтування цих питань докази, з урахуванням вищенаведеного прийшов до висновку, що скарга ОСОБА_3 є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню, а постанова слідчого Шевченківського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_5 від 18 березня 2017 року про закриття кримінального провадження № 0000190 від 06 грудня 2012 року за ч. 1 ст. 382 КК України підлягає скасуванню.

Керуючись ст. ст. 28; 91; 110; 284; 303-307 КПК України, слідчий суддя
У Х В А Л И В :
скаргу заявника ОСОБА_3 на постанову слідчого Шевченківського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_5 від 18 березня 2017 року про закриття кримінального провадження № 0000190 задовольнити.

Скасувати постанову слідчого Шевченківського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_5 від 18 березня 2017 року про закриття кримінального провадження № 0000190 від 06 грудня 2012 року за ч. 1 ст. 382 КК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.
Слідчий суддя