У х в а л а

12 червня 2017 року м. Київ

Суддя Верховного Суду України ОСОБА_2, розглянувши заяву заступника Генерального прокурора про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18 квітня 2017 року щодо ОСОБА_1,

в с т а н о в и в:

вироком Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 10 грудня 2015 року ОСОБА_1 засуджено за частиною другою статті 152, частиною третьою статті 153, та на підставі частини першої статті 70 Кримінального кодексу України (далі - КК) визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк дев'ять років.

Апеляційний суд Дніпропетровської області ухвалою від 06 червня 2016 року цей вирок залишив без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18 квітня 2017 року судові рішення щодо ОСОБА_1 змінено: виключено з їх мотивувальної частини посилання на протокол огляду місця події від 27 жовтня 2015 року з фототаблицями до нього як на доказ винуватості ОСОБА_1

У заяві, поданій заступником Генерального прокурора (далі - прокурор) про перегляд Верховним Судом України ухвали колегії суддів судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18 квітня 2017 року на підставі пункту 2 частини першої статті 445 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), порушується питання про скасування ухвали касаційного суду щодо ОСОБА_1 та направлення справи на новий касаційний розгляд.

Як на підставу своїх вимог прокурор посилається на неоднакове застосування судом касаційної інстанції однієї і тієї самої норми права, передбаченої КПК, а саме частин першої та третьої статті 233 КПК, що зумовило ухвалення різних за змістом судових рішень.

На обґрунтування своїх доводів прокурор долучив до заяви копії ухвал Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 05 листопада 2015 року № 5-2112км15 та від 17 листопада 2015 року № 5-2619км15.

Перевіривши відповідність цієї заяви вимогам статті 448 КПК, вважаю, що вона містить недоліки, які перешкоджають вирішенню питання про допуск справи до провадження Верховного Суду України.

Відповідно до вимог зазначеної статті КПК, у заяві про перегляд судового рішення Верховним Судом України зазначається, зокрема, обґрунтування підстав для перегляду судового рішення, передбачених статтею 445 цього Кодексу.

Пунктом 2 частини першої статті 445 КПК передбачено, що підставою для перегляду Верховним Судом України судових рішень є неоднакове застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм права, передбачених цим Кодексом, що зумовило ухвалення різних за змістом судових рішень у аспекті (значенні) правової позиції суду касаційної інстанції, висловленої у своєму рішенні.

Перегляд рішення касаційного суду можливий, а втручання/невтручання в таке рішення є необхідним/потрібним, коли є неоднаковість у правозастосуванні, що зумовлює Верховний Суд України висловити свою правову позицію щодо правильного застосування норми права, передбаченої КПК. Ключовою умовою такого перегляду є наявність різних, незалежно від форми і змісту, правових висновків суду касаційної інстанції, в основі яких перебуває застосування однієї і тієї самої норми процесуального права.

Отже, положення пункту 3 частини другої статті 448 КПК вимагають наведення обґрунтування відповідної підстави для перегляду судового рішення, яке має містити посилання на конкретну норму права, яка була неоднаково застосована судом касаційної інстанції, а не на окремі статті Кодексу, та порівняння наведених у такому рішенні висновків касаційного суду з правильними, на думку заявника, висновками цього ж суду в інших справах, де було б ухвалено відмінне за змістом судове рішення.

Як убачається, з доданої до заяви копії оспорюваного судового рішення, суд касаційної інстанції зазначив, що огляд житла засудженого ОСОБА_1 було проведено без дотримання умов, передбачених статтею 233 КПК.

У наданих для порівняння судових рішеннях, касаційний суд, залишаючи без зміни рішення першої та апеляційної інстанцій, дійшов висновку про дотримання у відповідних провадженнях вимог частини першої статті 233 КПК при проведенні такої слідчої дії, як огляд житла.

У заяві прокурора відсутнє чітке визначення, які саме правові висновки суду касаційної інстанції про застосування норми процесуального права неоднаково застосовано ним у рішенні, про перегляд якого порушено питання в заяві, що унеможливлює здійснення відповідного порівняння.

Оскільки кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання сторонами їх правових позицій засобами, передбаченими КПК, суд позбавлений можливості самостійно зробити висновок, які саме норми права заявник розцінює як неоднаково застосовані.

Зазначені недоліки, встановлені при перевірці відповідності заяви вимогам КПК, перешкоджають вирішенню питання про допуск справи до провадження.

Відповідно до частини другої статті 450 КПК України, у разі, якщо заяву подано без додержання вимог статті 448 КПК України, заявник письмово повідомляється про недоліки заяви, та строк, протягом якого він зобов'язаний їх усунути.

Заява повертається заявнику, якщо він не усуне її недоліки протягом установленого строку.

На підставі наведеного та керуючись статтями 448, 449, 450 Кримінального процесуального кодексу України,

у х в а л и в:

про зазначені недоліки заяви повідомити заступника Генерального прокурора та надати строк для їх усунення до 12 липня 2017 року.

У разі, якщо зазначені в ухвалі недоліки заяви не буде усунуто в установлений строк, заяву буде повернуто заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя

Верховного Суду України ОСОБА_2