Справа № 1-564/2010
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24.09.2010 Білоцерківський міськрайонний суд Київської області

у складі :

головуючого___________________судді ОСОБА_1

при ОСОБА_2

з участю ОСОБА_3

представника потерпілого_______БАТУРИ П.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальну справу про обвинувачення ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_2, українки, громадянки України, позапартійної, ІНФОРМАЦІЯ_3, несудимої, незаміжньої, працюючої приватним підприємцем, мешканки ІНФОРМАЦІЯ_4, у вчиненні злочину, передбаченого ст. 286 ч. 1 КК України , -

В С Т А Н О В И В :

5 березня 2010 року, близько 9 год. 30 хв., ОСОБА_4, керуючи власним, технічно справним автомобілем НОМЕР_1, рухаючись бульваром 50 років Перемоги в м. Білій Церкві зі сторони Соборної площі в напрямку до вул. ОСОБА_5, лівою відносно напрямку свого руху смугою проїзної частини, наближаючись до розташованого в районі буд. № 3 на бульварі 50 років Перемоги нерегульованого пішохідного переходу, позначеного дорожніми знаками 5.35.1, 5.35.2 "Пішохідний перехід", завчасно виявивши, що на сусідній, правій відносно напрямку її руху смузі в безпосередній близькості до пішохідного переходу зупинився автобус, впорушення вимог п.18.4 «Правил дорожнього руху України», згідно з якими у випадку, коли перед нерегульованим пішохідним переходом зменшує швидкість чи зупинився транспортний засіб, водії інших транспортних засобів, що рухаються по сусідніх смугах, повинні зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, і можуть продовжити (відновити) рух лише переконавшись, що на пішохідному переході немає пішоходів, для яких може бути створена перешкода чи небезпека", не зменшила швидкість свого автомобіля, не зупинила транспортний засіб, а продовжила рух, не переконавшись у тім, що на пішохідному переході немає пішоходів, яким може створити перешкоду чи небезпеку, і здійснила наїзд на пішохода ОСОБА_6, котра переходила проїзну частину зправа-наліво відносно напрямку руху її автомобіля з дотриманням вимог п. 4.16 (а) «Правил дорожнього руху України», який надає пішоходу перевагу під час переходу проїзної частини позначеними нерегульованими пішохідними переходами, а також регульованими переходами, за наявності на те відповідного сигналу регулювальника чи світлофора".

Врезультаті наїзду потерпіла ОСОБА_6 отримала, згідно висновку судово-медичної експертизи № 144/д від 26.04.2010 року, середньої тяжкості тілесні ушкодження у виді закритих переломів лівої ключиці, лівої лопатки, лівої великої гомілкової кістки у верхньому відділі і в нижньому відділі, лівої малої гомілкової кістки у верхньому відділі і нижньому відділі, садна на голові зліва та струсу головного мозку.

Згідно висновку судово - автотехнічної експертизи № 66 від 22.04.2010 року:

1. Водій автомобіля НОМЕР_1, ОСОБА_4, з технічної точки зору, в дорожній ситуації, що склалась, повинна була керуватися вимогами п. 18.4, згідно з яким, якщо перед нерегульованим пішохідним переходом зменшує швидкість чи зупинився транспортний засіб, водії інших транспортних засобів, що рухаються по сусідніх смугах, повинні зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, і можуть продовжити (відновити) рух лише переконавшись, що на пішохідному переході немає пішоходів, для яких може бути створена перешкода чи небезпека.

2. В заданій дорожній ситуації, з технічної точки зору, в разі своєчасного виконання водієм автомобіля НОМЕР_1, ОСОБА_4 1.0. технічних вимог п. 18.4 ПДР України виключається не тільки наїзд на пішохода, а й саме виникнення небезпеки.

Водій автомобіля «СНЕВРОЛЕТ ЛАСЕТТІ», виконуючи технічні вимоги п. 18.4 ПДР України, мав технічну можливість попередити наїзд на пішохода, для чого у нього не було перешкод технічного характеру.

Порушення водієм ОСОБА_4 1.0. вимог п. 18.4 Правил дорожнього руху України знаходиться в причинному зв'язку з настанням наслідків.

Підсудна ОСОБА_4 повністю визнала себе винною у вчиненому і в повному обсязі підтвердила встановлені досудовим слідством факт та обставини скоєної ДТП. Показала, що дійсно 5.03.2010 року, близько 9 год. 30 хв., керуючи своїм автомобілем НОМЕР_1, рухалась бульваром 50 років Перемоги в м. Білій Церкві зі сторони Соборної площі в напрямку до вул. Леся Курбаса лівою відносно напрямку свого руху смугою проїзної частини. Наближаючись до розташованого в районі буд. № 3 на вказаному бульварі пішохідного переходу помітила, що автобус марки «Богдан», який рухався зправа від неї дещо попереду, зупинився перед зазначеним переходом. Оскільки автобус зупинився раптово вона не встигла вчасно загальмувати і, продовживши рух, здійснила наїзд на пішохода ОСОБА_6, котра переходила проїзну частину зправа-наліво відносно напрямку руху її автомобіля. У вчиненому розкаялась.

Повністю визнаючи себе винною у скоєному, в повному обсязі погоджуючись з предявленим обвинуваченням та заявленим у справі потерпілою цивільним позовом, будучи детально ознайомленою з положеннями ст. 299 КПК України, підсудна від подальшого дослідження зібраних у справі доказів відмовилась.

Суд вважає, що вина СЛУЖАВОЇ І.О у вчиненому доведена в судовому засіданні в повному обсязі предявленого обвинувачення, і що дії підсудної вірно кваліфіковані досудовим слідством за ч. 1 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки руху, а саме вимог п. 18.4 «Правил дорожнього руху України», особою, яка керувала транспортним засобом, що спричинило потерпілій ОСОБА_6 тілесні ушкодження середньої тяжкості.

Обираючи підсудному покарання суд приймає до уваги характер і ступінь суспільної небезпеки скоєного злочину, помякшуючі та обтяжуючі відповідальність обставини, особу підсудної та її ставлення до вчиненого.

Скоєний СЛУЖАВОЮ І.О. злочин відноситься до категорії злочинів, вчинених з необережності.

ОСОБА_4 несудима, повністю визнала себе винною, щиросердно розкаялась у вчиненому і активно сприяла розкриттю злочину.

Наведені обставини суд визнає такими, що помякшують відповідальність підсудної.

ОСОБА_4 вперше притягується до кримінальної відповідальності, позитивно характеризується за місцем проживання. Обставини, що обтяжували б відповідальність останньої, відсутні.

Наведене дає суду підстави для висновку про те, що ОСОБА_4 не є суспільно небезпечною, і що її виправлення можливе без ізоляції від суспільства.

З урахуванням викладеного суд вважає за можливе застосувати до підсудної ст. 75 КК України і, призначивши покарання у виді обмеження волі в межах санкції ст. 286 ч. 1 КК України, звільнити останню від відбування зазначеного покарання з випробуванням та іспитовим терміном, з покладенням на підсудну обовязків, передбачених ст. 76 КК України.

При цьому суд, зважаючи на обставини вчиненої СЛУЖАВОЮ І.О. дорожньо-транспортної пригоди, а також на те, що остання, як ствердила сама ОСОБА_4, раніше неодноразово притягувалась до адміністративної відповідальності за порушення «Правил дорожнього руху України, вважає за необхідне застосувати до підсудної додаткове покарання, передбачене санкцією ст. 286 ч. 1 КК України, у виді позбавлення права керувати транспортними засобами.

Саме таке покарання суд вважає необхідним і достатнім для виправлення підсудної та попередження нових злочинів.

Потерпілою ОСОБА_6 у справі заявлено цивільний позов про стягнення з підсудної 69040 грн. 29 коп. врахунок відшкодування завданих її збитків: 9040 грн. 29 коп. матеріальних, повязаних з підтвердженими документально витратами на лікування, і 60000 грн. моральних, повязаних з перенесеними нею фізичними та моральними стражданнями, переживаннями, зміною звичних способу та ритму життя, вимушеною, викликаною потребою в допомозі та сторонньому догляді, зміною місця проживання та виникненням інших незручностей.

В судовому засіданні потерпіла зменшила суму моральної шкоди до 40000 грн..

Підсудна позовні вимоги потерпілої визнала повністю.

Суд вважає позовні вимоги ОСОБА_6 обгрунтованими і такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Стягненню з підсудної на користь потерпілої підлягає сума, що становить 49040 грн. 29 коп..

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 323, 324 КПК України, суд

З А С У Д И В :

Визнати ОСОБА_4 винною у вчиненні злочину, передбаченого ст. 286 ч. 1 КК України, і призначити їй покарання у виді 2 /двох/ років обмеження волі з позбавленням на 1 рік права керувати транспортними засобами.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного їй основного покарання з випробуванням та іспитовим строком 1 рік, зобовязавши останню не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органів кримінально-виконавчої системи, повідомляти вказані органи про зміну місця проживання і регулярно зявлятись на реєстрацію.

Контроль за поведінкою засудженої покласти на кримінально-виконавчу інспекцію за місцем її проживання.

Стягнути з СЛУЖАВОЇ І.О. на користь потерпілої ОСОБА_6 49040 грн. 29 коп. врахунок відшкодування матеріальних та моральних збитків.

Запобіжний захід засудженій до набрання вироком чинності залишити попередній підписку про невиїзд з постійного місця проживання.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Київської області, через Білоцерківський міськрайонний суд, протягом 15 діб.

Суддя: ,