Номер провадження: 11-кп/785/542/17
Номер справи місцевого суду: 521/29/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19.04.2017 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря с/з ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Малиновського районного суду м.Одеси від 24 січня 2017 року про відмову в задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання

ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м.Ізмаїл Одеської області, українця, громадянина України, не одруженого, з середньою освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,
засудженого вироком Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 16 квітня 2017 року за ч.3 ст.185, з застосуванням ст.71 КК України до 3 років 1 місяця позбавлення волі,
ВСТАНОВИВ:
Ухвалою Малиновського районного суду м.Одеси від 24 січня 2017 року відмовлено в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Не погоджуючись з ухвалою суду засуджений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить задовольнити його клопотання про умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовує тим, що за час відбування покарання він неухильно дотримувався всіх вимог, встановлених адміністрацією виправної колонії, жодного разу не порушував режиму утримання.

Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора, яка заперечував проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали особової справи засудженого та перевіривши доводи його апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку про таке.

Відповідно до ст.404 КПК України судове рішення суду першої інстанції переглядається в межах апеляційної скарги.

Згідно зі ст.81 ч.2 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

У відповідності до п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 26.04.2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання того, що засудженийсумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для умовно-дострокового звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_7 , оскільки останній хоча і відбув 2/3 строку покарання, призначеного за вироком суду, однак за період відбування покарання неодноразово допускав порушення режимних вимог та адміністрацією виправної колонії характеризується посередньо.

Відповідно до довідки про стягнення та заохочення, засуджений ОСОБА_7 за період відбування покарання має чотири стягнення в зв`язку з порушенням режимних вимог, заохочень не має (а.с.6).

Доводи засудженого ОСОБА_7 про те, що за час відбування покарання він неухильно дотримувався всіх вимог, встановлених адміністрацією виправної колонії, жодного разу не порушував режиму утримання, апеляційний суд вважає безпідставними.

Крім того, відповідно до характеристики ОСОБА_7 складеної адміністрацією колонії (а.с.7-8), засуджений до своїх обов`язків не завжди ставиться відповідально, через особисту неорганізованість не завжди сумлінно ставиться до виконання законних вимог персоналу установи, безвідповідально ставиться до виконання робіт по благоустрою установи, не вбачаючи суспільної необхідності у їх виконанні, не приймає участі у реалізації програм диференційованого виховного впливу та не прагне до підвищення наявного загальноосвітнього рівня і вдосконалення наявних професійно-технічних навичок, не приймає участі у роботі самодіяльних організацій, що дає підстави вважати, що засуджений ОСОБА_7 не довів свого виправлення.

Також засуджений ОСОБА_7 відбуває покарання за навмисний злочин проти власності, який він скоїв в період іспитового строку, що свідчить про його явне небажання ставати на шлях виправлення та зневажливе ставлення до закону та суспільства в цілому.

За таких обставин апеляційний суд не вбачає підстав для умовно-дострокового звільнення засудженого ОСОБА_7 від відбування покарання і проходить до висновку про необґрунтованість його апеляційної скарги.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419, 537, 539 КПК України, апеляційний суд,
УХВАЛИВ:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 24 січня 2017 року про відмову в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду Одеської області набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня набрання нею законної сили, а засудженим який відбуває покарання, - в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Судді апеляційного суду

Одеської області:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4