ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.06.2017 року м.Бар
Барський районний суд Вінницької області

в складі: головуючого, судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бар Вінницької області кримінальне провадження, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000481 від 01 жовтня 2014 про обвинувачення:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Конищів Муровано-Куриловецького району Вінницької області, жительки АДРЕСА_1 , українки, громадянки Росії, не працюючої, раніше не судимої,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України , -

ВСТАНОВИВ:

10.10.2012 року, приблизно в 10.30 год., в АДРЕСА_1 , ОСОБА_4 , діючи протиправно, з особистих неприязних відносин, передбачаючи і свідомо допускаючи настання різних шкідливих наслідків, в тому числі і тілесних ушкоджень, під час сварки, яка виникла на ґрунті довготривалих особистих неприязних відносин, перебуваючи на подвір`ї ОСОБА_5 з метою спричинення тілесних ушкоджень, умисно застосовуючи фізичну силу кинула ОСОБА_5 на бетонне покриття подвір`я спиною до покриття, а потім сівши на неї зверху колінами на груди, таким чином утримуючи останню, нанесла кулаком руки близько трьох ударів в область голови і лиця, схопила обома рухами за шию та почала стискати її, після чого схопила обома руками за обличчя та насильно стискуючи їх, внаслідок чого спричинила їй тілесні ушкодження.

Відповідно до висновку експерта № 137 від 05 серпня 2015 року у ОСОБА_5 виявлено: садна в ділянці лівої надбрівної дуги зліва, на спинці носа (3), обличчі зліва, синець на носі зліва. Вказані ушкодження виникли не менше, ніж від трьох дій тупого твердого предмету (предметів), можливо і 10.10.2012 року та за ступенем лежкості належать до легких тілесних ушкоджень.

Обвинувачена ОСОБА_4 у судовому засіданні свою вину у вчиненні інкримінованого злочину не визнала, суду пояснила, що вона не наносила потерпілій тілесних ушкоджень. З ОСОБА_5 вони тривалий час перебувають в неприязних відносинах. 06.10.2012 року ОСОБА_5 черкала сірники та кидала на подвір`я ОСОБА_4 10.10.2012 року приблизно в 10.30 год. ОСОБА_4 проходила по вулиці Горбатого повз домоволодіння ОСОБА_5 . В цей час остання відчинила хвіртку та почала кричати нецензурною лайкою в її адрес. ОСОБА_4 не звертаючи уваги проходила далі. Відразу відчула удар ззаду в голову. ОСОБА_5 била ОСОБА_4 шваброю. Вони разом впали на землю. Перебуваючи зверху на потерпілій ОСОБА_4 , захищаючись, відштовхувала ОСОБА_5 руками від себе. При цьому поцарапала її ніс. Потерпіла скинула ОСОБА_4 з себе, піднялася. Взяла бур`ян, який несла ОСОБА_4 , та забрала його на своє подвір`я. При цьому сказала, що посадить її в тюрму. ОСОБА_4 пішла до дому та зачинила хвіртку.

Враховуючи невизнання обвинуваченою вини у вчиненні злочину, який її інкримінується, її вина доводиться здобутими у судовому засіданні показаннями потерпілої, свідків та дослідженими письмовими доказами.

Так, потерпіла ОСОБА_5 у судовому засіданні пояснила, що вона перебуває у довготривалих неприязних відносинах з обвинуваченою. Сім`я ОСОБА_4 скандальна. Конфліктує з усіма сусідами. 08.10.2012 року потерпіла з чоловіком в дворі власного домоволодіння перебирали гарбузи. Підійшла ОСОБА_4 до паркану і нецензурною лайкою обізвала потерпілу. 10.10.2012 року потерпіла на подвір`ї свого домогосподарства теребила фасолю. З метою прибрати сміття взяла віник підійшла до хвіртки та почала замітати. В цей час через відчинену хвіртку ОСОБА_4 почала кидати в потерпілу каміння. ОСОБА_5 зробила її зауваження. У відповідь ОСОБА_4 догнала потерпілу на її подвір`ї, кинула на землю, сіла зверху та почала душити коліньми і наносити удари руками в голову. Потерпіла скинула її. ОСОБА_4 побігла до дому. Через декілька хвилин прибіг її син ОСОБА_6 , ногою видив хвіртку, забіг на подвір`я. ОСОБА_4 позаду радила йому побити потерпілу, таким чином як це зробила вона. ОСОБА_5 почала кричати,втекла до сусідки. Там викликала міліцію та швидку. Показання ОСОБА_4 вважає неправдивими, оскільки 06.10.2017 року вона перебувала на весіллі поза межами району, а тому не могла черкати та кидати сірники.

Свідок ОСОБА_7 у судовому засіданні пояснив, що в 2012 році він був депутатом Барської міської ради. ОСОБА_4 приходила до міської ради та просила вирішити питання конфлікту з сусідкою ОСОБА_5 . Її порадили звернутися до міліції.

Свідок ОСОБА_6 у судовому засіданні пояснив, що він являється сином обвинуваченої. ОСОБА_5 є скандальною людиною. Веде себе не адекватно. Свариться з сусідами. 10.10.2012 року свідок бачив як ОСОБА_5 на АДРЕСА_1 шваброю била ОСОБА_4 . Обвинувачена потерпілу не била.

Свідок ОСОБА_8 у судовому засіданні пояснила, що вона не чула як сусідка ОСОБА_9 казала, що дасть у суді неправдиві покази щодо ОСОБА_4 . З приводу обставин конфлікту в 2012 році між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 їй нічого не відомо.

Крім доведеного вина обвинуваченої ОСОБА_4 стверджується такими матеріалами кримінального провадження: заявою ОСОБА_5 до міліції про злочин, у якій потерпіла повідомила про отриманні від ОСОБА_4 тілесні ушкодження 10.10.2012 року; протоколом огляду місця події від 20.07.2015 року, у якому зафіксовано місце нанесення тілесних ушкоджень потерпілій; висновком судово-медичного експерта № 137 від 05 серпня 2015 року згідно якого у ОСОБА_5 виявлено легкі тілесні ушкодження; протоколом проведення слідчого експерименту від 20.07.15 за участю потерпілої, яка на місці вчинення злочину показала та розповіла про всі обставини його вчинення.

Невизнання ОСОБА_4 себе винною у вчиненні інкримінованого її злочину суд розцінює, як один із способів захисту своїх інтересів та спробу уникнути відповідальності. Суд ставиться критично до показань обвинуваченої та не приймає до уваги її тверджень про непричетність до вчинення злочину, оскільки вони є нелогічними, не узгоджуються з показами потерпілої та свідків та суперечить дослідженим у судовому засіданні доказам.

Твердження ОСОБА_4 на обґрунтування своєї непричетності до вчинення злочину, спростовуються висновком судово-медичної експертизи № 137 від 05 серпня 2015 року згідно якої у ОСОБА_5 виявлено садна в ділянці лівої надбрівної дуги зліва, на спинці носа (3), обличчі зліва, синець на носі зліва, які виникли не менше ніж від трьох дій тупого твердого предмету (предметів), можливо і 10.10.2012 року та за ступенем лежкості належать до легких тілесних ушкоджень; та іншими доказами, дослідженими в судовому засіданні. Дата та час вчинення злочину відповідають даті та часу отримання тілесних ушкоджень потерпілою, та не оспорюються як потерпілою так і обвинуваченою, що спростовує її непричетність до вказаних подій.

Суд ставиться критично та не приймає як доказ показання свідка ОСОБА_6 , оскільки він є рідним сином обвинуваченої, що доводить його зацікавленість на користь матері, його показання не підтвердженні жодним доказом, не узгоджуються т суперечать зібраним по справі доказам.

Дослідивши зібрані докази в їх сукупності, суд вважає, що вина обвинуваченої ОСОБА_4 була повністю доведена i його дії слід кваліфікувати за ч. 1 ст. 125 КК України - умисне легке тілесне ушкодження.

Обираючи покарання обвинуваченій ОСОБА_4 суд враховує те, що вона раніше не судима, позитивно характеризується по місцю проживання, на обліку в лікарів нарколога і психіатра не перебуває, не визнала свою вину у вчиненні вказаного злочину. Обставин, які пом`якшують покарання, судом не встановлено. До обставин, які обтяжують покарання суд відносить вчинення злочину щодо особи похилого віку.

Враховуючи викладене, суд вважає можливим призначити обвинуваченій покарання у виді штрафу.

Потерпілою ОСОБА_5 заявлено цивільний позов про стягнення з обвинуваченої ОСОБА_4 завданої злочином моральної шкоди в розмірі 5000 гривень та судових витрат.

Відповідно до ч. 2 ст.127 КПК України, шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно-небезпечним діянням, може бути стягнута за судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Згідно ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, степеня вини особи, та завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховується вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Відповідно ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала.

Згідно п. 3 Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Суд, враховуючи те, що дійсно потерпіла ОСОБА_5 в результаті вчинення кримінального правопорушення обвинуваченою ОСОБА_4 отримала умисне легке тілесне ушкодження, терпіла фізичний біль та певні незручності, вважає, що позов в частині відшкодування завданої моральної шкоди підлягає до часткового задоволення. Під час визначення розміру заподіяної моральної (немайновї) шкоди, суд виходив з принципів розумності та зваженості.

Судом встановлено, що злочин відбувся 10.10.2012 року. ОСОБА_4 обвинувачується за ч.1ст.125 КК України, що є злочином невеликої тяжкості, згідно ст. 12 КК України.

Відповідно ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня скоєння нею злочину невеликої тяжкості, за який передбачено покарання менш суворе ніж обмеження волі, минуло два роки.

Таким чином строк давності закінчився 10.10.2014 року, а передбачених ст. 49 КК України обставин, що перешкоджають застосуванню давності, в судовому засіданні не встановлено.

Обвинуваченій ОСОБА_4 судом роз`яснено суть обвинувачення, підставу звільнення від кримінальної відповідальності і право заперечувати проти закриття кримінального провадження з цієї підстави. Обвинувачена ОСОБА_4 заперечувала проти звільнення її від кримінальної відповідальності, оскільки вважає себе невинуватою у вчиненні злочину, який їй інкримінується.

Відповідно до ч.3 ст. 285 КПК України у разі якщо обвинувачений, щодо якого передбачене звільнення від кримінальної відповідальності, заперечує проти цього, досудове розслідування та судове провадження проводяться в повному обсязі в загальному порядку.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.368, 373, 374 КПК України, суд -

УХВАЛИВ :

ОСОБА_4 визнати винною у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України і призначити її покарання у виді штрафу у розмірі 40 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 680 гривень.

Відповідно до ст.49 КК України звільнити ОСОБА_4 від призначеного за ч. 1 ст. 125 КК покарання у зв`язку із закінченням строків давності.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 4000 грн. завданої злочином моральної шкоди та 1000 грн. понесених судових витрат при оплаті правової допомоги, а загалом 5000 грн.

Копію вироку негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Вінницької області шляхом подачі апеляційної скарги через Барський районний суд Вінницької області протягом 30 днів з дня його проголошення, а особою, яка перебуває під вартою, - в той же строк з моменту вручення їй копії вироку.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано,набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: