Справа № 309/393/17
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17.03.2017 м. Ужгород

Апеляційний суд Закарпатської області в складі суддів: ОСОБА_1 (головуючого), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , при секретарі ОСОБА_4 , за участю прокурора ОСОБА_5 , зацікавленої особи ОСОБА_6 та його представника адвоката ОСОБА_7 , розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді апеляційну скаргу прокурора Хустської місцевої прокуратури на ухвалу слідчого судді Хустського районного суду Закарпатської області від 08.02.2017.

Цією ухвалою слідчого судді відмовлено в задоволенні клопотання слідчого СВ Хустського ВП ГУНП України в Закарпатській області про арешт тимчасово вилученого майна - транспортного засобу марки «Mercedes Benz» моделі «Sprinter 313 cdi», бежевого кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 зареєстрованого за ОСОБА_6 .

Ухвала слідчого судді мотивована тим, що слідчим не наведено достатніх доказів уважати, що зазначений у клопотанні транспортний засіб відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, і арешт вказаного тимчасово вилученого майна має важливе значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні № 0000102, а відтак, клопотання є необґрунтованим у зв`язку із чим відсутні підстави для накладення арешту на вказаний у клопотанні транспортний засіб.
Згідно клопотання встановлено, що в ніч з 31.01. на 01.02.2017, невстановлений водій, керуючи транспортним засобом, на сільській дорозі в с. Березово Хустського району Закарпатської області здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_8 , у результаті чого останній отримав тілесні ушкодження від яких помер на місці дорожньо транспортної пригоди, а водій з автомобілем зник із місця події.
У ході проведення досудового розслідування встановлено, що до вчинення даного кримінального правопорушення може бути причетний водій ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець с. Березово Хустського району Закарпатської області, який пояснив, що 31.01.2017, біля 20 год. 20 хв., сів за кермо автомобіля марки «Mercedes Benz» моделі «Sprinter 313 cdi», державний номерний знак НОМЕР_1 та направився до птахоферми, яка знаходиться у с. Березово на «Току», де підробляє. Проїжджаючи по відрізку вулиці, в урочищі «На току», а саме біля будинку ОСОБА_10 , на швидкості 25-30 км., відчув якийсь удар під лівим колесом, ніби то щось переїхав, після чого зупинивши автомобіль, вийшовши на вулицю, обійшов автомобіль навкруги, однак нічого не побачив, після чого сів за кермо автомобіля та поїхав далі . Наступного дня дізнався, що напередодні вночі на відрізку даної вулиці, хтось наїхав автомобілем на громадянина, який помер на місці.

-2-
03.02.2017 під час проведення огляду місця події за адресою с. Березово, біля колишньої будівлі колгоспу було вилучено, автомобіль марки «Mercedes Benz» моделі «Sprinter 313 cdi», бежевого кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 , зареєстрованого ОСОБА_6 .
01.02.2017 відомості по даному факту були внесені до Єдиного Реєстру досудових розслідувань №0000102 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 ч.2 КК України.
Беручи до уваги те, що вищевказаний транспортний засіб має відношення до даного провадження, є знаряддям вчинення злочину, може зберігати на собі сліди злочину, вилучений під час розслідування, і відповідно до норм КПК України відноситься до тимчасово вилученого майна, а також із метою позбавлення можливості розпоряджатися, використовувати та відчужувати дане майно, слідчий клопотав перед судом про накладення арешту на транспортний засіб автомобіль марки «Mercedes Benz» моделі «Sprinter 313 cdi», бежевого кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 зареєстрований за гр. ОСОБА_6 .
В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу слідчого судді від 08.02.2017 скасувати, постановити нову, якою задовольнити клопотання слідчого СВ Хустського ВП ГУНП України в Закарпатській області про арешт тимчасово вилученого майна - транспортного засобу марки «Mercedes Benz» моделі «Sprinter 313 cdi», бежевого кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 зареєстрованого за ОСОБА_6 . Указує, що ухвала слідчого судді постановлена передчасно, необґрунтовано, без наведення мотивів відмови й підлягає скасуванню через невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження. З огляду на те, що вищевказаний транспортний засіб має відношення до даного провадження, можливо є знаряддям вчинення злочину, може зберігати на собі сліди злочину, вилучений під час розслідування, і відповідно до норм КПК України відноситься до тимчасово вилученого майна, а також із метою позбавлення можливості розпоряджатися, використовувати та відчужувати дане майно, є підстави для накладення арешту на дане тимчасово вилучене майно. Незастосування заборони розпорядження та використання зазначеного транспортного засобу може призвести до зникнення, втрати відповідного майна або інших речових доказів, які можуть перешкодити всебічному, швидкому та об`єктивному розслідуванню даного кримінального провадження.
Заслухавши доповідача, доводи прокурора на обґрунтування апеляційної скарги, пояснення зацікавленої особи ОСОБА_6 та його представника адвоката ОСОБА_7 про залишення апеляційної скарги без задоволення, перевіривши матеріали клопотання та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів уважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.
Згідно ч.1 ст.170 КПК арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

-3-
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
З метою забезпечення збереження речових доказів, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.
Відповідно до ч.1 ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Згідно ч.2 ст.171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.
До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.
Так, з матеріалів провадження, зокрема: клопотання, витягу з Єдиного державного реєстру досудових розслідувань, убачається, що в ніч з 31.01. на 01.02.2017, невстановлений водій, керуючи транспортним засобом, на сільській дорозі в с. Березово Хустського району Закарпатської області здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_8 , у результаті чого останній отримав тілесні ушкодження від яких помер на місці дорожньотранспортної пригоди, а водій з автомобілем зник із місця події.
Всупереч вимог ст.ст.170, 171 КПК України в клопотанні слідчого відсутнє обґрунтування необхідності арешту даного конкретного майна, не конкретизовано підстав та мети накладення арешту на вказаний транспортний засіб.
У матеріалах клопотання наданих слідчому судді відсутня постанова про визнання автомобіля речовим доказом, а клопотання про арешт майна не містить об`єктивних даних, які вказували б на відповідність даного автомобіля критеріям, визначеним у ст.98 КПК України. Таку, постанову не надав і прокурор під час розгляду апеляційної скарги.

-4-
Відповідно до ст.173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.
При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
При постановленні ухвали слідчим суддею вказаних вимог кримінального процесуального закону дотримано.
Зі змісту клопотання, матеріалів провадження, як і доводів, висловлених слідчим у суді першої інстанції, убачається, що органом досудового розслідування, ні в суді першої інстанції, ні під час апеляційного розгляду не доведено, що автомобіль, належний ОСОБА_6 про арешт якого ставиться питання, має значення речового доказу в даному кримінальному провадженні, і підпадає під критерії, визначені в ст.98 КПК України, зокрема: не обґрунтовано в достатній мірі, що він є знаряддям/засобом вчинення кримінального правопорушення, які саме сліди кримінального правопорушення він на собі зберіг, і які інші відомості можна отримати за його допомогою, що можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, крім тих, що вже були отримані під час проведення його огляду.
Статтею 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.
На думку колегії суддів, не доведено органом досудового слідства й існування ризиків, визначених у абзаці другому ч.1 ст.170 КПК України або достатність підстав вважати, що такі ризики можуть мати місце, як і не обґрунтовано належним чином мету застосування такого заходу забезпечення в даному кримінальному провадженні.
Крім того, не містять матеріали провадження й будь-яких відомостей на обґрунтування того, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання в права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, завдяки чому може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий звернувся до суду із клопотанням про накладення арешту на дане конкретне майно.
Слідчим суддею, з дотриманням вимог ст.ст.132, 173 КПК України вказані обставини в їх сукупності враховано й дана їм належна правова оцінка.

-5-
Колегія суддів уважає, що існує можливість без накладення арешту на вище вказаний транспортний засіб, провести всі слідчі дії під час досудового слідства та судового розгляду для встановлення обставин у кримінальному провадженні, а клопотання слідчого, обґрунтовано лише загальними судженнями про те, що автомобіль відповідає ознакам речового доказу без ретельної перевірки на відповідність даного майна критеріям, визначеним у ст.98 КПК України.
Згідно положень ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.
Разом з тим, згідно вимог ст.407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити ухвалу без змін; 2) скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.
Отже, переглядаючи оскаржене судове рішення в межах апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до висновку, що доводи апеляційної скарги прокурора не знайшли свого підтвердження, а тому їх відхиляє.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 422 КПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу прокурора Хустської місцевої прокуратури - залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Хустського районного суду Закарпатської області від 08.02.2017, якою відмовлено в задоволенні клопотання слідчого СВ Хустського ВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_11 про арешт тимчасово вилученого майно транспортного засобу марки «Mercedes Benz» моделі «Sprinter 313 cdi», бежевого кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 зареєстрованого за ОСОБА_6 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: