"29" березня 2017 р. Справа № 363/945/17
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 березня 2017 року Вишгородський районний суд Київської області в складі колегії суддів:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Вишгорода клопотання про застосування заходів медичного характеру у кримінальному провадженні № 0000011 щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Демидів, Вишгородського району Київської області, громадянина України, одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

за вчиненні суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч. 2 ст. 186, ч. 3 ст. 187 КК України

ВСТАНОВИЛА:
13.03.2017 року до Вишгородського районного суду Київської області надійшло клопотання про застосування заходів медичного характеру від прокурора Вишгородського відділу Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області у кримінальному провадженні № 0000011.

Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 13.03.2017 року призначено підготовче судове засідання за клопотання про застосування заходів медичного характеру у кримінальному провадженні № 0000011.

Під час підготовчого судового засідання прокурор висловив думку, за можливо призначити судовий розгляд.

Захисник та ОСОБА_7 підтримали думку прокурора.

Враховуючи принцип передбачений ст. 28 КПК України, щодо розумності строків, колегія суддів вважає за можливе вирішити питання в порядку ст. 314 КПК України за відсутності інших осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні.
Колегія суддів, заслухавши думку учасників судового провадження, вивчивши клопотання про застосування заходів медичного характеру та долучений до нього матеріалів досудового розслідування у відповідності до положень ст. 314 КПК України, яка регламентує порядок та межі підготовчого судового засідання, приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 2 ст. 292 КПК України, клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру має відповідати вимогам ст. 291 КПК України (тобто відповідати вимогам, які ставляться до обвинувального акта), а також містити інформацію про примусовий захід медичного характеру, який пропонується застосувати, та позицію щодо можливості забезпечення участі особи під час судового провадження за станом здоров`я.

Також, за змістом п. 5 ч. 2 ст. 291 та п. 1 ч. 1 ст. 505 КПК України таке клопотання повинно містити виклад фактичних обставин суспільно небезпечного діяння, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію вчиненого суспільно небезпечного діяння з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність.

При цьому в клопотанні прокурора зазначено, що такими діями ОСОБА_8 вчинив кримінальне правопорушення, що передбачений ч. 2 ст. 186 та ч. 3 ст. 187 КК України.

В той же час, в самому клопотанні зазначено, що відповідно до висновку судово-психіатричної експертизи № 54 выд25.01.2017 року в період часу до якого відноситься інкриміноване ОСОБА_7 діяння, останній не міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, а тому він потребує застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного стаціонару із звичайним наглядом.

Відповідно до п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування» № 7 від 03.06.2005 року, розглядаючи справи про застосування примусових заходів медичного характеру, суди повинні враховувати, що такі заходи, як надання амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку, госпіталізація до психіатричного закладу зі звичайним, посиленим або суворим наглядом, передбачені ст. 94 КК України, можуть застосовуватися до осіб, які вчинили суспільно небезпечні діяння (злочини) в стані неосудності (обмеженої осудності) або вчинили злочини в стані осудності чи обмеженої осудності, але до постановлення вироку або під час відбування покарання захворіли на психічну хворобу, що позбавляє їх можливості усвідомлювати свої дії (бездіяльність) чи керувати ними.

Тобто, у випадку встановлення під час досудового розслідування, що особа вчинила суспільно небезпечне діяння, передбачене законом України про кримінальну відповідальність, у стані неосудності, то воно має кваліфікуватися як суспільно небезпечне діяння, а не як кримінальне правопорушення.

Всупереч вимог ч. 2 ст. 292 КПК України, клопотання прокурора не містить позиції щодо можливості забезпечення участі ОСОБА_7 під час судового провадження за станом здоров`я.

Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 503 КПК України, якщо під час досудового розслідування будуть встановлені підстави для здійснення кримінального провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру, слідчий, прокурор виносить постанову про зміну порядку досудового розслідування і продовжує його згідно з правилами, передбаченими цією главою.
До того ж, відповідно до ст. 505 КПК України під час досудового розслідування у кримінальному провадженні щодо застосування примусових заходів медичного характеру, підлягають встановленню у тому числі наявність у особи розладу психічної діяльності в минулому, ступінь і характер розладу психічної діяльності чи психічної хвороби на час вчинення суспільно небезпечного діяння або кримінального правопорушення чи на час досудового розслідування; поведінка особи до вчинення суспільно небезпечного діяння або кримінального правопорушення і після нього; небезпечність особи внаслідок її психічного стану для самої себе та інших осіб, а також можливість спричинення іншої істотної шкоди такою особою; характер і розмір шкоди, завданої суспільно небезпечним діянням або кримінальним правопорушенням.
Однак, у клопотанні та реєстрі матеріалів досудового розслідування кримінального провадження вказані дані не зазначені, що позбавляє суд перевірити правильність проведення досудового розслідування у вказаному провадженні, а також враховуючи те, що під час судового розгляду суд позбавлений можливості вимагати у прокурора надати суду необхідні для розгляду клопотання дані.

Зважаючи на те, що клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру у відношенні ОСОБА_7 не відповідає вимогам КПК України, то його необхідно повернути прокурору.

Повернення клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру прокурору буде відповідати вимогам статті 2 КПК України, за якою завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Крім того, виходячи з вимог положень ч. 3 ст. 315 КПК України та відсутності відповідних клопотань від сторін кримінального провадження, строк тримання під вартою ОСОБА_7 вважається продовженим.

На підставі викладеного, керуючись п. 3 ч. 3 ст. 314, ч. 4 ст. 315 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:
Клопотання про застосування заходів медичного характеру у кримінальному провадженні № 0000011, щодо ОСОБА_7 , у вчиненні суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч. 2 ст. 186, ч. 3 ст. 187 КК України повернути прокурору.

Продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у Київському слідчому ізоляторі управління Державної пенітенціарної служби України в м. Києві та Київській області до 29.05.2017 року.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Київської області через Вишгородський районний суд Київської області протягом семи днів з дня її оголошення, а особою, яка перебуває під вартою, у той же строк з моменту вручення їй копії судового рішення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, а у разі подання апеляційної скарги, якщо її не скасовано, після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3