Ухвала
іменем україни
01 грудня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних
і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі ОСОБА_4 ,

розглянувши в судовому засіданні матеріали провадження № 1-о/619/3/15 (справа № 619/5320/14-к) за касаційною скаргою ОСОБА_5 на ухвалу Дергачівського районного суду Харківської області від 22 червня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 31 травня 2016 року щодо
ОСОБА_5 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженця смт. Золочів Харківської

області, громадянина України,

проживаючого за адресою:

АДРЕСА_1 ,

за його заявою про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Зачепилівського районного суду Харківської області від 22 листопада 2012 року щодо нього,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

в с т а н о в и л а :

вироком Зачепилівського районного суду Харківської області від 22 листопада 2012 року ОСОБА_5 засуджено за ст. 368 ч. 1 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 650 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 11050 грн. з позбавленням права обіймати посади в органах влади строком на 2 роки. За цим вироком ОСОБА_5 визнано винуватим та засуджено за те, що він, працюючи з 13 жовтня 2011 року на посаді старшого інспектора Красноградського районного відділу Головного правління Держтехногенбезпеки в Харківській області, будучи службовою особою за ознаками виконання функцій представника влади, в березні 2012 року в два етапи в своєму службовому кабінеті по АДРЕСА_2 одержав від ОСОБА_7 хабар в сумі 2 500 грн. за не притягнення останнього до адміністративної відповідальності за невиконання припису про усунення порушень вимог пожежної безпеки, винесеного за результатами перевірки, проведеної в період з 24 по 27 жовтня 2011 року, та за не проведення в подальшому перевірок належного йому ж магазина « ІНФОРМАЦІЯ_2 » за обставин, встановлених судом і викладених у вироку.
Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 28 лютого 2013 року вирок щодо ОСОБА_5 залишено без зміни.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11 червня 2013 року вказані вирок та ухвала щодо ОСОБА_5 залишені без зміни.
Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13 серпня 2013 року засудженому ОСОБА_5 відмовлено у допуску справи до провадження Верховного Суду України в порядку ст. 400-18 КПК України 1960 року.

Засуджений ОСОБА_5 звернувся із заявою про перегляд вироку Зачепилівського районного суду Харківської області від 22 листопада 2012 року щодо нього за нововиявленими обставинами, яку ухвалою Дергачівського районного суду Харківської області від 22 червня 2015 року залишено без задоволення. ОСОБА_5 оскаржив таке рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку та ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 31 травня 2016 року зазначена ухвала суду першої інстанції залишена без зміни, а його апеляційна скарга без задоволення.

У касаційній скарзі ОСОБА_5 просить зазначені ухвали судів обох інстанцій скасувати та постановити нову ухвалу про задоволення його заяви про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Зачепилівського районного суду Харківської області від 22 листопада 2012 року. Вважає, що судами обох інстанцій неправильно застосовано закон України про кримінальну відповідальність, вказані ухвали винесені з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону, без належного врахування положень ст. 459 КПК України, без врахування вимог європейської конвенції, оскільки судами належним чином не перевірено усіх доводів його заяви, на які він вказував як на нововиявлені обставини, та не зазначено обґрунтованих підстав, з яких заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами залишено без задоволення.
Заслухавши доповідача, доводи прокурора про заперечення проти касаційної скарги та законність і обґрунтованість судових рішень, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Стаття 459 КПК України визначає перелік обставин, які визнаються нововиявленими, і встановлення яких може бути підставою для здійснення кримінального провадження за нововиявленими обставинами. При цьому, обставини, передбачені пунктами 2 і 3 частини другої цієї статті, повинні бути встановлені вироком суду, що набрав законної сили, а при неможливості ухвалення вироку - підтверджені матеріалами розслідування.

З матеріалів провадження вбачається, що суд першої інстанції, проаналізувавши доводи, зазначені у заяві засудженого ОСОБА_5 , дослідивши матеріали провадження, дав їм належну оцінку та дійшов правильного висновку про те, що нововиявлених обставин, передбачених ст. 459 КПК України, у заяві не наведено.

Дергачівський районний суд Харківської області проаналізував доводи заяви ОСОБА_5 та зазначив, що обставини, на які він посилався у своїй заяві, не є нововиявленими відповідно до ст. 459 КПК України. При цьому за клопотанням засудженого було допитано ОСОБА_7 та свідка ОСОБА_8 , показання яких не були визнанні нововиявленими обставинами, оскільки вони не спростували факт скоєння злочину ОСОБА_5 . При цьому суд першої інстанції зазначив, що ОСОБА_5 не позбавлений можливості звернутися до прокурора Харківської області з метою перевірки іншої зазначеної ним у заяві інформації. Перевірив місцевий суд і доводи заяви ОСОБА_5 щодо порушення вимог європейської конвенції, а також і заявлені клопотання, їх суд проаналізував та дав відповідну оцінку.
Доводи касаційної скарги ОСОБА_5 , які аналогічні доводам його апеляційної скарги, були предметом перевірки в суді апеляційної інстанції і обґрунтовано визнані такими, що не відповідають матеріалам провадження та не ґрунтуються на вимогах закону. При цьому, апеляційний суд погодився з рішенням суду першої інстанції про те, що обставин, які відповідно до ст. 459 КПК України були б підставами для перегляду Зачепилівського районного суду Харківської області від 22 листопада 2012 року щодо ОСОБА_5 , у заяві останнього не зазначено. Не встановив апеляційний суд підстав, передбачених ст. 459 КПК України, і з отриманого на відповідний запит повідомлення т.в.о. начальника Головного управління НП в Харківській області № 125/119/03-14-2016 від 15.04.2016 року, про що зазначив в ухвалі. Приймаючи таке рішення, апеляційний суд також врахував, що фактичні обставини вчинення засудженим ОСОБА_9 злочину, який їх не оспорював і свою вину у вчиненні цього злочину визнавав, були встановлені вироком районного суду, законність і обґрунтованість якого були перевірені в апеляційному і касаційному порядку.
При розгляді апеляційної скарги засудженого ОСОБА_5 суд апеляційної інстанції її доводи перевірив і своє рішення належним чином мотивував.

Ухвали судів обох інстанцій відповідають вимогам ст.ст. 370, 419, 467 КПК України.

Істотних порушень кримінального процесуального закону або порушень міжнародних договорів, які були б підставами для скасування чи зміни судових рішень, також не виявлено.

Не підлягають задоволенню заявлені засудженим ОСОБА_5 клопотання, оскільки з касаційної скарги вбачається, що засуджений ОСОБА_5 фактично не погоджується із висновками судів першої, апеляційної та касаційної інстанцій про наявність у його діях складу злочину, передбаченого ст. 368 ч. 1 КК України, і зміст заявлених ним клопотань спрямований на перегляд вже встановлених фактичних обставин кримінального провадження, що не передбачено процесуальним законом на даній стадії кримінального провадження.

Враховуючи викладене, колегія суддів підстав для задоволення касаційної скарги та скасування ухвал судів обох інстанцій не знаходить.

Керуючись ст.ст. 436, 438 КПК України, п. 6 Розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року № 1402-VІІІ, колегія суддів

у х в а л и л а :

ухвалу Дергачівського районного суду Харківської області від 22 червня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 31 травня 2016 року щодо засудженого ОСОБА_5 залишити без зміни, а його касаційну скаргу - без задоволення.

Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

_________________ _____________________ ___________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3