Справа № 283/3444/14-к
провадження №1-кп/283/20/2017
В И Р О К
і м е н е м У к р а ї н и
22 серпня 2017 року

Малинський районний суд Житомирської області в складі:
під головуванням судді ОСОБА_1

з секретарем судових засідань - ОСОБА_2

прокурорів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4

законного представника потерпілого ОСОБА_5

представника потерпілого - ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Малині кримінальне провадження внесене в ЄРДР 09.04.2014 року за № 0000213 по обвинуваченню:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, з повною професійно-технічною освітою, одруженого, не працюючого, в силу ст. 89 КК України не судимого,-

в скоєнні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого за ч.1 ст.121 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
22 липня 2012 року близько 03-ї години, обвинувачений, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, поблизу кафе бару «Острів» по вул. Микгород, 17 в м. Радомишлі Житомирської області, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин під час конфлікту, що виник між двома групами відпочиваючих біля цього закладу, умисно завдав один удар лівим кулаком в щелепу ОСОБА_9 , внаслідок чого потерпілий впав та вдарився скронево-тім`яною частиною голови об асфальтне покриття.

В результаті вказаних дій ОСОБА_9 спричинені середньої тяжкості тілесні ушкодження у вигляді двохстороннього травматичного, трійного перелому нижньої щелепи в ділянці суглобового паростка, кута справа зі зміщенням та ментального відділу зліва та тяжкі тілесні ушкодження, небезпечні для життя в момент заподіяння у вигляді перелому правої лобної, скроневої, тім`яної кісток, субрахноїдального та субдурального крововиливів.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений свою причетність до вчинення інкримінованих йому суспільно небезпечних діянь визнав, однак висловив незгоду з визначеною органом досудового розслідування правовою кваліфікацією за ч.1 ст. 121 КК України, вважаючи вірною - в нанесенні умисних середньої тяжкості тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_9 , у вчиненні злочину, передбаченому ч.1 ст.122 КК України та необережному нанесенні тяжкого тілесного ушкодження цьому ж потерпілому, тобто злочині, передбаченому ст. 128 КК України.

Показав, що починаючи з вечора 21 липня 2012 року в м. Радомишль проводив дозвілля разом із своїми знайомими, а близько 02 години разом з ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та хлопцем на ім`я ОСОБА_14 з м. Києва на автомобілі марки «Тойота» належного останньому, приїхали до кафе бару «Острів» по вул. Микгород в м. Радомишлі, де до них приєдналася ОСОБА_15 . Знаходячись в кафе обвинувачений вжив невелику кількість алкогольних напоїв.

Близько 03 години 22.07.2012 року після закінчення роботи закладу всі присутні вийшли на вулицю. ОСОБА_14 , сівши в свій автомобіль на стоянці перед «Островом», розвертаючись, мало не зачепив стоячий автомобіль марки «Додж», під керуванням ОСОБА_16 , який відразу підійшовши до автомобіля «Тойота», почав сваритись з ОСОБА_14 та через відкрите вікно водійських дверей автомобіля наніс йому близько трьох ударів кулаком в обличчя.

Обвинувачений, відвівши ОСОБА_16 в сторону, розмовами почав заспокоювати останнього. Через незначний проміжок часу до нього підбіг ОСОБА_13 та повідомив, що « ОСОБА_14 б`ють», та вони вдвох з ним побігли в тому напрямку, де була бійка.

Підбігши першим, бачив, як невідомий йому раніше ОСОБА_9 та ОСОБА_17 б`ють ОСОБА_14 , а тому з метою припинення цих дій, відразу ж наніс удар долонею по обличчю ОСОБА_17 , який впав на сідниці, а після - відтягнув та наніс удар лівим кулаком в щелепу потерпілому, від чого ОСОБА_9 впав на асфальтове покриття дороги. Умислу на завдання тяжких тілесних ушкоджень потерпілому у нього не було, він лише розбороняв бійку.

В подальшому, обвинувачений з ОСОБА_18 допоміг піднятись ОСОБА_14 та відвели його до автомобіля. Повернувшись на місце події, бачив, що потерпілий лежить на асфальті, а тому залишався там до приїзду швидкої. Частково відшкодував завдану шкоду. Заявлений позов про відшкодування моральної шкоди визнає в частині заявлених 75 000 грн.

Під час відтворення обставин та обстановки подій 25 липня 2012 року з його участю обвинувачений зазначав, що після того, як він заспокоїв ОСОБА_19 біля кафе «Острів», помітив відсутність водія ОСОБА_14 , та до нього підбіг ОСОБА_20 повідомивши, що б`ють ОСОБА_14 . Пробігши в сторону пивзаводу близько 150 м. виявив, як двоє невідомих побачивши його почали втікати, а ще двоє: ОСОБА_21 та ОСОБА_22 б`ють його знайомого ОСОБА_14 . Підбігши до них, він відтягнув правою рукою ОСОБА_23 , після чого наніс йому лівою рукою удар в обличчя в область щелепи з правої сторони. Після цього він побачив ОСОБА_24 , який стояв поряд і також наніс йому удар долонею лівої руки в обличчя (т.1 а.с. 70-82).

Законний представник неповнолітнього потерпілого ОСОБА_5 показала, що потерпілий ОСОБА_25 є її сином, який про обставини вчинення відносно нього злочину нічого не пам`ятає, оскільки в результаті подій 22.07.2012 року її син став інвалідом ІІ групи пожиттєво, перенісши 5 оперативних втручань, ніде не працює, усі її кошти постійно йдуть на його лікування. Позов в інтересах сина підтримує повністю, просить призначити обвинуваченому найбільш суворе покарання, пов`язане з реальним позбавленням волі.

Під час свого допиту потерпілий ОСОБА_9 зазначив, що не пам`ятає подробиць спричинення йому тілесних ушкоджень. Підтримав цивільний позов.

Під час аналізу доказів здобутих під час судового слідства, а також вирішенні питання чи містить діяння склад кримінального правопорушення і якою статтею закону України про кримінальну відповідальність він передбачений суд виходить з наступного:

Свідок ОСОБА_15 засвідчила, що 22 липня 2012 року вона разом з ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та хлопцем на ім`я ОСОБА_14 , відпочивали у кафе бар « Острів» Близько 03 години після закриття кафе вийшли на вулицю. Їх знайомий водій автомобіля марки «Тойота» ОСОБА_14 , намагався розвернути автомобіль та випадково зачепив автомобіль марки «Додж» за кермом якого був ОСОБА_16 , та який підійшовши до ОСОБА_14 вдарив його кулаком в обличчя. ОСОБА_8 став заспокоювати ОСОБА_16 .

Через деякий час вона побачила, що ОСОБА_26 та ще двоє-троє хлопців серед яких був ОСОБА_9 повели ОСОБА_14 в сторону пивзаводу. Чула, як ОСОБА_13 кличе ОСОБА_8 , та вони вдвох побігли в сторону куди повели ОСОБА_14 . Як саме відбувалась бійка свідок не бачила, однак коли вона хвилин через п`ять підійшла разом з ОСОБА_11 до місця події, то побачила, що на землі лежать непритомний ОСОБА_9 та ОСОБА_17 .

Дані показання свідок давала і під час складення протоколу відтворення обставин та обстановки подій 01 серпня 2012 року з її участю, а саме вказавши на місце, де вона та ОСОБА_11 виявили ОСОБА_17 та потерпілого (т.1 а.с.195 -202).

Про те, що водія ОСОБА_14 попередньо витягнувши з автомобіля повели в сторону ОСОБА_21 і ОСОБА_22 засвідчила ОСОБА_11 , а також, те, що через деякий час в ту сторону побігли ОСОБА_27 і ОСОБА_28 . Дані показання узгоджуються з даними протоколу відтворення обставин та обстановки подій з участю свідка 01 серпня 2012 року (т.1 а.с. 189-194).

Будучи допитаним ОСОБА_16 підтвердив показання обвинуваченого в частині того, що 22 липня 2012 року близько 03 години поблизу кафе бару «Острів» коли водій автомобіля марки «Тойота» під`їхав впритул до його автомобіля марки «Додж» він наніс два удари кулаком в обличчя незнайомому водію « ОСОБА_29 », а також те, що ОСОБА_8 його заспокоював. Це також не суперечить даним протоколу відтворення обставин та обстановки подій зі свідком від 26 липня 2012 року (т.1 а.с.111-115).

Свідок ОСОБА_17 показав, що 21 липня 2012 року близько 22 години він зустрів в кафе бар «Острів» свого знайомого ОСОБА_9 , який там відпочивав. Близько 03 години коли після закриття кафе вони вийшли на вулицю бачили, що автомобіль марки «Тойота» розвертаючись зачепив автомобіль марки «Додж» під керуванням ОСОБА_16 , а також майже не наїхав на них, в результаті чого вони відскочили від автомобіля. ОСОБА_9 почав сваритись з водієм «Тойота» та ще одним пасажиром, які вийшли з автомобіля. Під час сварки водій «Тойоти» та його знайомий з невідомих йому причин почали втікати по вул. Микгород в сторону пивзаводу. Він разом з ОСОБА_21 почали бігти за даними хлопцями щоб затримати. Приблизно через 200м. водій «Тойоти», зачепившись, впав на землю і ОСОБА_9 спільно з свідком нанесли йому декілька ударів. Після цього, бійка припинилась, та ОСОБА_14 кудись пішов.

Скільки саме ударів наніс обвинувачений потерпілому в обличчя, ОСОБА_17 не пам`ятає, також він не пам`ятає як саме падав потерпілий, оскільки після того як його вдарили він впав та втратив свідомість.

Пам`ятає, що ОСОБА_8 підійшов і наказав йому « ОСОБА_30 ти нічого не бачив».

Під час відтворення обставин та обстановки подій від 31 липня 2012 року, ОСОБА_17 вказав на місце, де він та ОСОБА_9 наздогнали хлопця на ім`я ОСОБА_14 , який впав, зачепившись за відбійник і після чого ОСОБА_17 та ОСОБА_9 нанесли ОСОБА_14 по декілька ударів ногами та руками по тулубу і після даного - бійка припинилась. В цей час до них підбіг ОСОБА_8 та наніс удар кулаком в обличчя ОСОБА_17 та ОСОБА_31 ( т.1 а.с.179-183).

Ці ж показання ОСОБА_17 підтвердив і під час проведення очних ставок з свідками ОСОБА_15 та ОСОБА_11 ( т.1 а.с. 203- 210 ) , підтвердивши , що після того як він та потерпілий наздогнали водія на ім`я ОСОБА_14 та нанесли останньому по декілька ударів по тулубу, то бійка зупинилась, ОСОБА_14 встав на ноги та між ними продовжилась словесна сварка. В цей час до них підбіг ОСОБА_8 , який вдарив ОСОБА_9 кулаком в обличчя та наніс удар кулаком ОСОБА_17 . Після нанесеного удару ОСОБА_17 впав та втратив свідомість.

Під час складення протоколу відтворення обставин та обстановки подій 26 липня 2012 року з участю ОСОБА_13 він вказував, що коли він разом з обвинуваченим підійшли до місця події, то побачили, що ОСОБА_14 б`ють четверо хлопців, двоє з яких почали втікати, а потерпілий та ОСОБА_17 залишились та продовжили наносити удари ногами по тулубу ОСОБА_14 .

ОСОБА_8 відштовхнув потерпілого та після чого наніс йому один удар кулаком в обличчя, від чого той впав на землю. Після даного ОСОБА_8 вдарив в обличчя ОСОБА_17 , який також впав на землю (т.1 а.с.152-160).

Судом не допитано свідків ОСОБА_32 , ОСОБА_12 , ОСОБА_10 , ОСОБА_13 , ОСОБА_33 . Суд неодноразово застосовував заходи передбачені КПК України щодо виклику та приводу цих осіб в судове засідання, тим самим сприяючи стороні обвинуваченню у забезпеченні явки цих осіб, які не дали результатів, після чого прийшов до висновку про неможливість їх безпосереднього допиту.

В ході огляду місця події від 22 липня 2012 року (т.1 а.с. 7) встановлено, що місце події є проїзна частина вулиці Микгород в м. Радомишль в напрямку вулиці Старокиївська. Проїзна частина вкрита асфальтовим покриттям, має ширину 7м. З правої сторони вулиці Микгород проїзна частина має металевий відбійник висотою 50 см., на відстані 28 м. від будинку №2 по вул. Микгород на асфальтовому покритті дороги виявлені плями бурого кольору схожі на плями крові, розташовані з правого краю проїзної частини в напрямку вул. Микгород безпосередньо біля обочини.

Під час складення протоколу огляду місця події від 22 липня 2012 року виявлені та вилучені речі потерпілого: кросівки, спортивні штани, плавки та футболка на яких маються плями бурого кольору схожі на кров. (т.1 а.с.17). Дані речи визнані речовими доказами.

22 липня 2012 року в приміщенні Радомишльського РВ обвинувачений добровільно видав спортивну кофту чорного кольору з плямами бурого кольору та спортивні штани. ( т.1 а.с. 18).

З висновку судово медичної експертизи №314 від 28 серпня 2012 року вбачається, що на футболці, плавках, спортивних штанах ОСОБА_9 виявлено кров людини. Походження крові не виключається від потерпілого. ( т.1 а.с.125-128). На спортивній кофті ОСОБА_8 походження крові не виключається від потерпілого. (т.1 а.с.134-135 висновок судово-медичної експертизи №315 від 28.08.2012 року).

З даних висновку судово - медичної експертизи №264 від 06 серпня 2012 року слідує, що у ОСОБА_9 маються тілесні ушкодження у вигляді двохстороннього травматичного, трійного перелому нижньої щелепи в ділянці суглобового паростка, кута справа зі зміщенням та ментального відділу зліва, які по своєї категорії відносяться до середнього ступеню важкості , що потягли за собою тривалий розлад здоров`я та перелому правої лобної, скроневої, тім`яної кісток, субрахноїдального та субдурального крововиливів, які по своєї категорії відносяться до тяжкого ступеню важкості, що є небезпечними для життя. Дані ушкодження могли виникнути від дії твердих тупих предметів можливо за обставин та час вказаних в фабулі постанови.

Тілесних ушкоджень які б могли свідчити про можливий опір та самооборону потерпілого під час заподіяння йому тілесних ушкоджень в медичній картці не описується.

Тілесне ушкодження у вигляді перелому нижньої щелепи могли виникнути при обставинах, які вказав обвинувачений в ході відтворення обставин та обстановки подій від 25 липня 2012 року, а саме « він відтягнув правою рукою ОСОБА_9 та після чого наніс удар в обличчя останнього в область щелепи з правої сторони»( т.1 а.с. 119-120).

З висновку судово медичної експертизи №2934 від 13 серпня 2012 року видно, що виявлені у потерпілого тілесні ушкодження у вигляді перелому правої, лобної, скроневої та тім`яної кісток могли утворитись в результаті падіння з положення стоячи після надання тілу додаткового прискорення в результаті нанесення удару в ділянку щелепи стиснутою в кулак рукою за умови контакту з асфальтовим покриттям правою скронево тьмяної ділянки. ( т.1 а.с.141-142).

Висновком комісійної судово медичної експертизи №113 від 27 серпня 2012 року підтверджується, що утворення виявлених у ОСОБА_9 тілесних ушкоджень у вигляді перелому правої лобної, скроневої та тім`яних кісток можливе від падіння з положення стоячи після надання тілу додаткового прискорення в результаті нанесення удару в ділянку щелепи стиснутою в кулак рукою в тому випадку коли після нанесеного удару потерпілий впав контактуючи з асфальтовим покриттям правою скронево тім`яною ділянкою. ( т.1 а.с.238-239).

Висновком додаткової комісійної судово медичної експертизи від 25 травня 2015 року підтверджується, що виявлені у ОСОБА_9 тілесні ушкодження середньої тяжкості у вигляді двохстороннього травматичного, тройного перелому нижньої щелепи в ділянці суглобового паростка, кута справа зі зміщенням та ментального відділу зліва та тяжкі тілесні ушкодження у вигляді перелому правої лобної, скроневої, тім`яної кісток, субрахноїдального та субдурального крововиливів утворились в результаті прикладання не менше 2-х травмуючих впливів: одного з місцем прикладення травмуючої сили в ділянку підборіддя справа і другого з місцем прикладення травмуючої сили в праву скронево тім`яну ділянку.

Зазначені тілесні ушкодження могли утворитись в результаті нанесення удару в ділянку щелепи стиснутою в кулак рукою з послідуючим падінням потерпілого та удару головою об асфальтне покриття.

Утворення переломів правої лобної, скроневої та тім`яної кісток і відповідно внутрішньо - черепних крововиливів в результаті удару ОСОБА_8 стиснутою в кулак рукою в щелепу ОСОБА_9 можна виключити.

Виявлений у ОСОБА_9 двобічний перелом нижньої щелепи не міг утворитись в результаті падіння та удару головою об асфальтове покриття. (т.6 а.с.187-189).

Судово-медичний експерт ОСОБА_34 в судому засіданні 27 липня 2017 року підтвердив достовірність вищенаведеного висновку та пояснив, що у потерпілого ОСОБА_9 виявлено тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості: у вигляді двохстороннього травматичного, тройного перелому нижньої щелепи в ділянці суглобового паростка, кута справа зі зміщенням та ментального відділу зліва та тяжкі тілесні ушкодження у вигляді перелому правої лобної, скроневої, тім`яної кісток, субрахноїдального та субдурального крововиливів.

Поряд з цим експерт зазначив, що обвинуваченим був нанесений один удар рукою стиснутою у кулак в нижню щелепу потерпілого, з достатньою силою прикладання. При цьому, при звичайному ударі утворення таких ушкоджень неможливо. Після удару в нижню щелепу не виключається втрата свідомості.

Висновком судово наркологічної експертизи від 21 серпня 2012 року підтверджується, що обвинувачений має психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання алкоголю без явища залежності. Алкогольною залежністю не страждає. Примусового лікування не потребує. (т.1 а.с.224).

Відповідно до висновку амбулаторної судової психолого психіатричної експертизи від 14 серпня 2012 року ОСОБА_8 в минулому будь якими психічними захворюваннями не страждав та не страждає ними в даний час. В період часу до якого відносяться інкриміновані йому протиправні вчинки, не перебував в тимчасовому хворобливому розладі психічної діяльності, який би позбавляв його здатності усвідомлять значеннях свої дій та керувати ними. Вчинки, які йому інкримінують були колективними, послідовними, цілеспрямованими з адекватною мовною продукцією. ОСОБА_8 міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними в період часу до якого відносяться інкриміновані йому протиправні вчинки, може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними на даний час. По своєму психічному стану не потребує в застосуванні щодо нього примусових заходів медичного характеру. ( т.1 а.с.229- 231).

Суд відзначає, що органи досудового розслідування залишили без належної уваги питання збору та закріплення необхідних доказів по справі, а саме в частині встановлення особи ОСОБА_14 та відібрання його показань, який відпочиваючи в колі 6 (!) своїх гарних знайомих, будучи причетним безпосередньо до конфлікту біля кафе-бару «Острів», свідком заподіяння ОСОБА_8 тілесних ушкоджень ОСОБА_9 , саме йому завдавались тілесні ушкодження ОСОБА_21 , ОСОБА_22 . Матеріали кримінального провадження містять лише імітацію активних дій слідства по розшуку та встановленню цієї особи, реалізації наміру виведення її з кола учасників кримінального провадження, що є свідченням не бажання в повній мірі встановити обставини, на підставі яких можливо достеменно визначити суб`єктивну сторону злочину.

Судом не встановлено, чи припинилась на момент коли з`явився ОСОБА_8 бійка між ОСОБА_21 , ОСОБА_22 та особою на ім`я ОСОБА_14 бійка, оскільки показання обвинуваченого в цій частині суперечать показанням свідка ОСОБА_24 , а інших доказів суду не надано та ним не здобуто в процесі судового слідства, в тому числі і з причин не встановлення особи ОСОБА_14 .

Разом з тим, суд оцінивши надані сторонами кримінального провадження докази дійшов висновку про те, що конфлікт між обвинуваченим і потерпілим виник спонтано, до цих подій вони не були знайомі, між ними не було неприязні, удар був одиничній, йому передувала в тому числі і віктимна поведінка потерпілого, однак при відсутності ознак правомірного захисту від злочинного посягання (насильства зі сторони потерпілого) і, як наслідок, відсутність стану сильного душевного хвилювання. Також жодних доказів які б свідчили про те, що потерпілий вчинив посягання по відношенню до обвинуваченого у зв`язку з чим той перебував у стані необхідної оборони, межі якої перевищив, у матеріалах провадження відсутні.

Дії обвинуваченого полягають у нанесенні з великою силою удару спрямованого в життєво важливу частину організму голову (щелепу) і тим самим становлять реальну небезпеку для життя потерпілого тобто чітко містять в собі прояв умисного заподіяння ним тілесних ушкоджень. Місце куди мав упасти потерпілий було асфальтованим. Завдаючи один удар ОСОБА_8 не мав чіткого уявлення про характер і тяжкість можливих наслідків.

Судова практика для з`ясування змісту і цілеспрямованості умислу особи орієнтує суди на те, що при дослідженні доказів їм необхідно виходити із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема враховувати спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передували події, їх стосунки (п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 07 лютого 2003 року №2 «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи»).

Умисне тяжке тілесне ушкодження є злочином із матеріальним складом і змішаною формою вини.

Вчиняючи умисний злочин із матеріальним складом, особа інколи приводить у рух певні сили, які поза межами її волі тягнуть настання додаткових більш тяжких, небажаних наслідків. Ці наслідки, які перетворюють простий склад у кваліфікований, інкримінуються особі лише за умови встановлення щодо них (наслідків) необережної вини.

ОСОБА_8 , будучи фізично розвинутим, та активно підтримуючим спортивну форму, стоячи обличчям до ОСОБА_9 несподівано для потерпілого (який перебував, до того ж, у стані сп`яніння) кулаком лівої руки цілеспрямовано і з значною силою наніс йому удар у життєво важливий орган голову (щелепу), спричинивши тим самим двохсторонній травматичний, трійний перелом нижньої щелепи. З показань експерта слідує, що при звичайному ударі утворення таких ушкоджень неможливе. Не виключено, що в результаті завдання цього удару, ОСОБА_9 відразу втратив свідомість, і в результаті падіння з положення стоячи після надання тілу додаткового прискорення в результаті нанесення удару не міг скоординувати своє падіння.

Наведені обставини в сукупності з даними про локалізацію і характер утворення тілесних ушкоджень свідчать про те, що обвинувачений, умисно завдаючи удар з великою силою в голову потерпілому, який цього не очікував і не спроможний був захищатися, розраховував на особливу силу удару і такі можливі наслідки, як різке падіння потерпілого й удар головою об тверду поверхню землі (асфальт), від чого його здоров`ю буде спричинена тяжка шкода, і хоча не бажав, але достеменно усвідомлював суспільно небезпечний характер своїх дій і передбачав, що внаслідок такої його поведінки буде заподіяно шкоду здоров`ю потерпілого.

Водночас, цілеспрямовано наносячи удар у щелепу, ОСОБА_8 не конкретизував у своїй свідомості, яку ж саме шкоду здоров`ю (тяжкість тілесних ушкоджень) буде фактично заподіяно ним потерпілому. Тобто в даному випадку він діяв із невизначеним (неконкретизованим) умислом, за якого особа хоча і бажає спричинити або свідомо припускає спричинення шкоди здоров`ю потерпілого, але при цьому не конкретизує точними межами у своїй свідомості тяжкість цієї шкоди.

У таких випадках особа має відповідати за той результат (шкоду), який фактично було заподіяно, - умисне заподіяння тяжких ушкоджень.

Оцінюючи ці дані в сукупності з іншими дослідженими в суді доказами про місце, спосіб та обставини скоєння даного злочину, механізму спричинення тілесних ушкоджень, суд приходить до висновку щодо правильності визначення стороною обвинувачення кваліфікації винних дій ОСОБА_8 саме у умисному тілесному ушкодженні, небезпечному для життя в момент заподіяння за ознаками складу злочину, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України.

Призначаючи вид і міру покарання обвинуваченому суд у відповідності до ст.65 КК України враховує, ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Злочин, який скоїв обвинувачений, є тяжким.

Обставин, пом`якшуючих покарання у обвинуваченого не виявлено.

Обставиною, обтяжуючою покарання у обвинуваченого є вчинення злочину особою , яка перебуває у стані алкогольного сп`яніння. Дана обставина хоча і не підтверджена медичними документами, однак не заперечувалась самим обвинуваченим

За попереднім місцем роботи та проживання ОСОБА_8 характеризується позитивно. Раніше притягувався до кримінальної відповідальності, судимість знята. В судовому засіданні попросив вибачення у матері потерпілого, частково відшкодував завдану злочином шкоду. Намагався привести потерпілого до свідомості, а також не покидав місце злочину.

Враховуючи те, що внаслідок злочину потерпілому заподіяні середньої тяжкості та тяжкі тілесні ушкодження, він тривалий час лікувався та продовжує лікування в даний час, став інвалідом 2 групи пожиттєво, злочини ОСОБА_8 вчинив в стані алкогольного сп`яніння, на момент розгляду справи завдана ОСОБА_9 шкода повністю не відшкодована, категоричну позиція потерпілого щодо міри покарання, суд вважає за необхідне призначити покарання, яке буде пов`язане з реальним його відбуттям, тому суд приходить до висновку, що відсутні підстави для застосування при призначені ОСОБА_8 покарання вимог ст.ст. 69,75 КК України.

Позов ОСОБА_9 підлягає частковому задоволенню.
Потерпілим заявлено вимоги про відшкодування завданих йому матеріальних збитків в розмірі 20636,46 грн. та в рахунок завданої моральної шкоди на суму 150 000,00 грн.
В судовому засіданні встановлено, що згідно довідки Радомишльського районного відділу ДВС ГТУЮ у Житомирській області №3130/3-27 від 13.07.2016 року (т.7 а.с.101) за виконавчим листом №283/3444/14-к від 07.03.2016 року виданого Малинським районним судом Житомирської області про стягнення з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_9 майнову шкоду в розмірі 20636,46 грн. та 75 000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, станом на 13.07.2016 року борг сплачений частково в розмірі 20650,00 грн. Залишок заборгованості за вищевказаним виконавчим листом становить 74986,46 грн.

Вирішуючи цивільний позов потерпілого, суд керується статтями 23, 1166 ЦК України та постановою Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995р. №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди».

Відповідно до ч.5 ст. 128 КПК України якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Доказів на обґрунтування завданої моральної шкоди в 150 000 грн. цивільним позивачем не надано, а тому виходячи із доведеності вини обвинуваченого у вчиненні злочину, враховуючи обставини справи, глибину душевних, психічних страждань, які зазнав потерпілий ОСОБА_9 від злочинних дій обвинуваченого, потребу в подальшому лікуванні та пов`язані з цим психологічні незручності, те, що порушився сталий плив його життя, останній тривалий час лікувався переніс п`ять операційних втручань, став інвалідом 2 групи з засад розумності та справедливості, суд вважає визначити моральну шкоду на користь потерпілого в сумі 75 000 грн.

Процесуальні витрати по справі відсутні.

Керуючись ст.ст. 373, 374, 376 КПК України, -

УХВАЛИВ:
ОСОБА_8 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України та призначити йому покарання у виді п`яти років позбавлення волі.
Строк відбуття покарання обчислювати з моменту приведення вироку до виконання.

На підставі ч.5 ст. 72 КК України зарахувати в строк відбуття покарання ОСОБА_8 покарання строк попереднього ув`язнення обвинуваченого з 24 липня 2012 року по 09 листопада 2012 року із розрахунку: 1 дню попереднього ув`язнення відповідає 2 дням позбавлення волі.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили не обирати.

Цивільний позов ОСОБА_9 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_9 75 000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди.

В решті позовних вимог відмовити.

Речові докази по справі: кросівки, спортивні штани, футболку , плавки, що належать ОСОБА_9 та спортивні штани та спортивну кофту , що належать ОСОБА_8 , які зберігаються кімнаті речових доказів СУ ГУ НП в Житомирській області знищити.

Майно на яке накладено арешт відповідно до постанови про накладення арешту від 18.09.2012 року: телевізор, музичний центр « Айва », телетюнер, крісло, холодильник «Донбас», комод, газову плитку «Запоріжанка», меблевий кухонний гарнітур, пральну машинку «Індезіт», звернути в рахунок відшкодування сум, у зв`язку з частковим задоволенням заявленого цивільного позову.

Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Житомирської області через Малинський районний суд протягом 30 діб з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: