У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 березня 2017 року м. Київ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Апеляційного суду міста Києва в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарях судового засідання ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

розглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 120 131 100 300 147 61 за апеляційними скаргами прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 , яка брала участь у судовому провадженні, захисника ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Деснянського районного суду м. Києва від 30 січня 2015 року відносно
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Апатити Мурманської області Російської Федерації, громадянина України, непрацюючого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , судимого:
- 20.11.1992 Ватутінським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 206, ч. 2 ст. 141, ч. 2 ст. 140, ст. 42 КК України 1960 року на 3 роки 6 місяців позбавлення волі;
- 26.09.1996 Ватутінським районним судом м. Києва за ст. 196-1 КК України 1960 року на 2 роки позбавлення волі;
- 28.04.1998 Ватутінським районним судом м. Києва за ст. 196-1 КК України 1960 року на 1 рік 6 місяців позбавлення волі;
- 04.04.2001 Ватутінським районним судом м. Києва за ст. 196-1 КК України 1960 року на 2 роки позбавлення волі;
- 09.09.2003 Деснянським районним судом м. Києва за ч. 1 ст. 122 КК України на 3 роки позбавлення волі;
- 14.05.2008 Деснянським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 186 КК України на 4 роки позбавлення волі та у порядку ст. 82 КК України 23.06.2010 на підставі постанови Коростенського міськрайонного суду Житомирської області невідбута частина покарання замінена на більш м`яке покарання - у виді обмеження волі, що 21.02.2011 звільнений згідно постанови Бердичівського міського суду Житомирської області від 11.02.2011 умовно-достроково на 1 рік 2 місяці 27 днів,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України,
за участі прокурора ОСОБА_9 ,
захисника ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_8 , -
В С Т А Н О В И Л А :
Цим вироком ОСОБА_8 засуджений за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України на 9 (дев`ять) років позбавлення волі.
Вирішено долю речових доказів.
За вироком суду ОСОБА_8 визнано винним у тому, що він 24 жовтня 2013 року, приблизно о 17 годині, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись в кафе Ярославна поблизу будинку № 47 по вул. Закревського у м. Києві, де у нього на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин виник словесний конфлікт з потерпілим ОСОБА_10 , який зайшов до приміщення кафе разом зі своїми товаришами для спільного вживання алкогольних напоїв. Під час конфлікту у ОСОБА_8 виник умисел на вбивство ОСОБА_10 та він запропонував останньому вийти на вулицю для з`ясування відносин.
Після того, як ОСОБА_8 та ОСОБА_10 вийшли з приміщення зазначеного закладу, ОСОБА_8 , реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на умисне протиправне заподіяння смерті ОСОБА_10 , дістав з кишені куртки наявний у нього ніж та, тримаючи його в правій руці, наніс ОСОБА_10 один удар в область грудної клітини зліва, спричинивши потерпілому тяжке тілесне ушкодження.
Однак злочин не був доведений до кінця з причин, які не залежали від волі обвинуваченого, оскільки потерпілому було вчасно надано кваліфіковану медичну допомогу.
В апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_6 , яка брала участь у судовому провадженні, не оспорюючи фактичні обставини кримінального провадження та правильності кваліфікації дій ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України, посилається на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного ОСОБА_8 покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, а тому просить вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_8 скасувати в частині призначеного покарання та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України покарання у виді позбавлення волі строком на 10 років.
При цьому прокурор посилається на те, що судом першої інстанції належним чином не враховано дані про особу обвинуваченого, обставини, що обтяжують покарання, зокрема, рецидив злочинів.
В апеляційній скарзі з уточненнями захисник ОСОБА_7 просить вирок суду першої інстанції змінити та перекваліфікувати дії ОСОБА_8 на ст. 124 КК України та призначити йому мінімальне покарання, передбачене вказаним законом.
В обґрунтування апеляційних вимог захисник посилається на те, що вирок ухвалено з порушенням норм процесуального та матеріального права, а викладені у ньому висновки не підтверджуються доказами, дослідженими під час судового провадження.
Зокрема, захисник вказує, що судом не було взято до уваги показання ОСОБА_8 про протиправну поведінку чотирьох чоловіків, у тому числі потерпілого, перед заподіянням останньому ножового поранення. Посилається на відсутність впізнання ножа, яким було поранено потерпілого та який є речовим доказом у провадженні, та на заперечення обвинуваченого щодо належності йому цього предмета. Вважає, що судом безпідставно відмовлено в задоволенні клопотання сторони захисту про призначення імунологічної експертизи речей потерпілого ОСОБА_10 .
Також захисник стверджує, що судом не встановлено мотиву вчинення ОСОБА_8 замаху на позбавлення життя потерпілого, а докази у кримінальному провадженні не доводять наявності у обвинуваченого прямого умислу на вбивство ОСОБА_10 .
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 просить скасувати вирок суду першої інстанції та перекваліфікувати його дії з ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України на іншу статтю кримінального закону, яка не передбачає відповідальність за вчинення дій з прямим умислом, за відсутності у нього умислу на позбавлення життя ОСОБА_10 , та стверджує, що він вимушений був захищатися від вчиненого щодо нього нападу з боку чотирьох чоловіків, у тому числі і потерпілого.
Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 26 червня 2015 року апеляційні скарги прокурора, захисника та обвинуваченого залишено без задоволення, а вирок Деснянського районного суду м. Києва від 30 січня 2015 року щодо ОСОБА_8 - без зміни.
За результатами розгляду касаційної скарги захисника ОСОБА_7 , ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 14 липня 2016 року ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 26 червня 2015 року щодо ОСОБА_8 скасовано та призначено новий розгляд кримінального провадження у суді апеляційної інстанції.
Суд апеляційної інстанції вживав заходу до виклику в судове засідання потерпілого ОСОБА_10 , неявка якого не перешкоджає розгляду провадження.
Заслухавши доповідь головуючого судді, пояснення захисника та обвинуваченого на підтримку доводів апеляційних скарг сторони захисту в повному обсязі, що заперечували проти апеляційних вимог прокурора, пояснення прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційних скарг обвинуваченого та захисника і підтримав апеляційну скаргу прокурора, допитавши свідків та дослідивши докази на задоволення клопотання захисника, провівши судові дебати та вислухавши останнє слово обвинуваченого ОСОБА_8 , перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до наступних висновків.
Суд апеляційної інстанції розглядає провадження з дотриманням вимог ст. 62 Конституції України та ст. 404 КПК України, в межах апеляційних скарг в обсязі, підтриманому сторонами кримінального провадження в суді апеляційної інстанції.
Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_8 у закінченому замаху на вбивство ОСОБА_10 за обставин, викладених у вироку, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам провадження та підтверджуються наявними у ньому доказами.
Як пояснив ОСОБА_8 під час розгляду провадження в судах першої та апеляційної інстанцій, він 24 жовтня 2013 року, приблизно о 16.00 годині, прийшов до кафе Ярославна, розташованого поблизу будинку АДРЕСА_2 , де працювала його цивільна дружина - ОСОБА_11 .
До кафе зайшла група чоловіків, серед яких були наглядно йому знайомі ОСОБА_12 та ОСОБА_10 , які біля бару кафе стали з`ясовувати у нього- ОСОБА_8 обставини, звідки у ОСОБА_11 садно на обличчі. При цьому ОСОБА_11 була присутня, але вона їм казала, що це її і його- ОСОБА_8 справа.
Де потім перебувала ОСОБА_11 , він з впевненістю сказати не може, як і те, чи пропонувала вона йому покинути кафе.
Його- ОСОБА_8 покликали до столику в залі кафе ОСОБА_12 та ОСОБА_10 , за яким перебували ще і інші чоловіки. Там його ображали брутальною лайкою та погрожували фізичною розправою. Надалі йому почали наносити удари, хто саме і куди - він сказати не може, але ударом в обличчя йому розсікли брову, звідки потекла кров, а також він відчув гострий біль в правій нозі нижче коліна. Яким предметом йому нанесли поранення, він вказати не може.
В кафе були працівники та відвідувачі, але до них за допомогою він не звертався, як і не використав свій мобільний телефон для цієї цілі.
ОСОБА_10 йому став погрожувати тим, що на вулиці його- ОСОБА_8 фактично вб`ють, а тому він-обвинувачений побоювався за своє життя.
На пропозицію ОСОБА_10 він вийшов з кафе. З кафе він йшов самостійно. Попереду йшов ОСОБА_10 , за яким йшов він- ОСОБА_8 , а потім інші чоловіки. При виході з кафе його відразу ж збили з ніг, при цьому він повалився на парканчик, за який тримався однією рукою. Його продовжували бити, скільки чоловік било він з впевненістю сказати не може, але вказує, що над ним навис, на його думку, ОСОБА_10 , який монотонно зверху наносив йому удари, не даючи піднятися.
Він- ОСОБА_8 , побоюючись за своє життя, дістав з кишені сувенірний розкладний ніж, який постійно носив при собі, як красивий сувенір, розклав його за допомогою зубів та почав відмахуватися ним від оточуючих його осіб, що наносили йому удари.
Куди і кому він спричинив тілесне ушкодження - сказати не може, але почув як кричали про необхідність викликати швидку медичну допомогу.
Він відійшов від місця, де його били і відчув, що у нього на голові розбили скляну пляшку.
Куди подівся його ніж, йому невідомо.
Стверджує, що наміру спричинити будь-кому, у тому числі і ОСОБА_10 , тілесні ушкодження у нього не було.
Припускає, що ОСОБА_10 сам міг натикнутись на ніж, коли він ним розмахував.
Категорично заперечує своє перебування в стані алкогольного сп`яніння, але вказує, що у зв`язку з простудним захворюванням він протягом 24 жовтня 2013 року тричі вживав сироп, востаннє приблизно в 15.00 годин.
Який сироп він вживав - пояснити не зміг.
Перебування у хворобливому стані - він встановив самостійно, проте не пояснив про наявність нагальної потреби перебування в громадському місці - кафе, не дивлячись на те, що з кафе пішла дружина ОСОБА_11 .
Як пояснив суду апеляційної інстанції свідок ОСОБА_13 , він після 17 години 24 жовтня 2013 року, почувши жіночий крик, визирнув з балкону 9 поверху своєї квартири АДРЕСА_3 , де чітко побачив біля кафе Ярославна ОСОБА_8 , якого він знав, оскільки вони навчалися в одній школі. ОСОБА_8 був одягнутий у куртку та кепку, і він- ОСОБА_13 по одягу його впізнав. ОСОБА_8 стояв спиною до парканчика, напроти нього стояв потерпілий, який з двох рук наносив удари в голову ОСОБА_8 . В цей час ще один чоловік бив битою ОСОБА_8 фактично по всім частинам тіла, а також при цьому ОСОБА_8 одночасно били ще двоє чоловіків руками та ногами по всім частинам тіла.
Коли ОСОБА_8 били, останній стояв, і ніякого опору не чинив, а також не захищався руками, які фактично розташовувалися у нього вздовж тіла.
Потім ОСОБА_8 цими ударами заштовхнули за парканчик, через який він впав, де йому продовжували наносити удари по лежачому, у тому числі, двічі битою по голові та спині.
Неподалік була дівчина, яка у побитті ОСОБА_8 участі не приймала. Ще троє чоловіків спостерігали за побиттям ОСОБА_8 . Тобто на майданчику біля кафе загалом було не менше 9 осіб.
Він-свідок ОСОБА_13 кричав з балкона, щоб припинили бити ОСОБА_8 , але на нього ніхто, у тому числі перехожі на вулиці, уваги не звертали.
Він, одягнувшись, побіг на місце події.
Там лежав потерпілий, у якого була кров, біля нього була дівчина. Неподалік стояв ОСОБА_8 , який адекватно реагував на його прихід, розумів значення його-свідка слів до нього. Також неподалік знаходився чоловік з битою, який, у тому числі за допомогою бити, намагався зупинити автомобілі, які проїжджали поряд, щоб направити потерпілого у лікарню.
ОСОБА_8 був побитий, на обличчі у нього була кров, а тому він-свідок побіг додому, щоб набрати води для того, щоб змити кров з обличчя ОСОБА_8 .
Коли він повернувся, то ОСОБА_8 уже затримали, він був в кайданках, його помістили до спеціалізованої машини.
Надані суду апеляційної інстанції показання свідка ОСОБА_13 частково не узгоджуються з показаннями самого ОСОБА_8 , який ніколи не вказував на те, що обвинувачений стояв перед парканчиком, не чинячи опору, та що його- ОСОБА_8 ударами перекинули через парканчик, де останньому, лежачому, продовжували наносити удари та інші обставини.

Показання свідка ОСОБА_13 в частині механізму спричинення ОСОБА_8 тілесних ушкоджень - є неспроможними, оскільки, як пояснив свідок, ОСОБА_8 , який стояв спиною до парканчика, одночасно бив безперервно потерпілий кулаками в обличчя двома руками, били двоє чоловіків руками та ногами і бив чоловік битою, останній не спричинивши при цьому нікому, крім ОСОБА_8 , тілесних ушкоджень, при цьому у обвинуваченого будь-яких предметів у руках не було та він опору взагалі не чинив.
Згідно даних судово-медичної експертизи № 1917/Е від 20 грудня 2013 року, у ОСОБА_8 станом на 22.31 годин 24 жовтня 2013 року мали місце легкі тілесні ушкодження у вигляді:
- забійної рани правої надбрівної ділянки;
- підшкірного крововиливу у ділянці правого скронево-нижньощелепного суглобу;
- забійної рани нижньої третини правої гомілки (а.п. 43-48 т. 2).
Проте, як пояснив ОСОБА_8 , тілесні ушкодження на брові та гомілці, ним отримані в кафе.
Отже, за твердженнями ОСОБА_8 та експертними висновками, тільки крововилив у ділянці правого скронево-нижньощелепного суглобу отримані останнім на вулиці біля кафе, що не узгоджується з показаннями свідка ОСОБА_13 в цій частині.
При цьому слід вказати, що тільки свідок ОСОБА_13 вказав на побиття ОСОБА_8 битою.
Показання свідка ОСОБА_13 в суді апеляційної інстанції розцінені захисником як такі, що частково не узгоджуються між собою та показаннями обвинуваченого ОСОБА_8 .
Не може показання свідка ОСОБА_13 про обставини побиття ОСОБА_8 біля кафе чоловіками в групі з 4 осіб прийняти до уваги і колегія суддів, які, на переконання суду апеляційної інстанції, направлені на зменшення ролі ОСОБА_8 в подіях 24 жовтня 2013 року, - оскільки вони не узгоджуються з іншими доказами в провадженні.
Крім цього, і показання свідка ОСОБА_13 щодо місця перебування ОСОБА_8 біля кафе Ярославна суперечать як показанням обвинуваченого ОСОБА_8 , так і свідка ОСОБА_14 у суді апеляційної інстанції.
А саме, як показав свідок ОСОБА_14 суду апеляційної інстанції, він в жовтні 2013 року в якості відвідувача зайшов до кафе Ярославна. Будь-яких подій у його присутності в кафе не відбувалося.
Коли він вийшов з кафе на вулицю покурити, то зупинився біля входу. Справа від нього неподалік була компанія з 4-5 осіб, які на підвищених тонах спілкувалися між собою, серед яких перебували потерпілий і ОСОБА_8 .
З цієї компанії потерпілий відвів ОСОБА_8 вздовж парканчику вліво від нього-свідка ОСОБА_14 на відстань приблизно 10-15 м., де потерпілий двічі вдарив долонями ОСОБА_8 по обличчю, від чого той обперся на парканчик, а потерпілий навис над ним, а потім потерпілий впав. На білому светрі потерпілого була кров.
Після цих подій до ОСОБА_8 підбігли чоловіки з компанії, що залишалася праворуч від нього-свідка, та почали бити ОСОБА_8 , у тому числі вдарили пляшкою по голові.
Оглянувши фототаблиці до протоколу проведення слідчого експерименту, що розміщені на а.п. 80-87 в т. 2, свідок ОСОБА_14 суду апеляційної інстанції з певністю показав на своє розташування відразу біля входу з кафе, розташування від нього на відстані до 5 м. справа гурту - компанії чоловіків, розташування потерпілого та обвинуваченого, що відійшли вліво вздовж парканчика приблизно посередині його відстані приблизно на 10-15 м., де потерпілий вдарив долонями ОСОБА_8 по обличчю, від чого той схилився на парканчик, а потерпілий, який навис над ОСОБА_8 , потім впав.
Показання свідка ОСОБА_14 в суді апеляційної інстанції дещо відрізняються від показань, даних ним в суді першої інстанції.
Водночас, даний свідок послідовно суду першої інстанції стверджував, що надворі біля кафе тільки ОСОБА_8 з потерпілим вдвох відходили від входу в кафе для спілкування, потім потерпілий ударив обвинуваченого, від чого ОСОБА_8 похитнувся та впав на паркан, потерпілий над ним нахилився, що було далі він не бачив, потім потерпілий зробив декілька кроків назад і впав. Після цього почали кричати люди, а друзі потерпілого, які весь час перебували біля нього-свідка ОСОБА_14 підбігли до ОСОБА_8 і почали його бити руками і ногами, хтось ударив пляшкою по голові.
Згідно даних рапорту працівників міліції від 24 жовтня 2013 року, що приїхали на місце події, дослідженому в суді апеляційної інстанції за клопотанням сторони захисту, до працівників міліції звернувся свідок події ОСОБА_14 , який повідомив, що бачив як невідомий чоловік вдарив іншого чоловіка ножем в область серця та побіг за будинок.
По АДРЕСА_2 за будинком ними був затриманий ОСОБА_8 , на якого прямо вказали свідки події (а.п. 20 т. 2).
З показань у суді апеляційної інстанції свідка ОСОБА_11 видно, що вона проживала зі ОСОБА_8 з 2012 року по місцю його реєстрації.
Також вона знає ОСОБА_12 і ОСОБА_10 , їх дружин, з якими спілкувалася на масиві їх загального проживання, у тому числі з дружинами - на дитячому майданчику.
ОСОБА_12 і ОСОБА_10 також були частими відвідувачами кафе Ярославна, де вона-свідок працювала барменом.
23 жовтня 2013 року у неї зі ОСОБА_8 виник конфлікт, під час якого він її вдарив, від чого на обличчі у неї був синець. Про конфлікт вона розповіла своїй подружці, яка, в свою чергу, на її- ОСОБА_11 думку, могла розповісти про це дружині/дружинам ОСОБА_12 чи ОСОБА_10
24 жовтня 2013 року вона перебувала на роботі в кафе Ярославна.
В післяобідній час в кафе прийшов ОСОБА_8 . За його зовнішнім виглядом вона вирішила, що він перебуває в стані алкогольного сп`яніння. Оскільки їй тимчасово треба було повернутися додому, вона вийшла з кафе, де побачила ОСОБА_10 , ОСОБА_12 та з ними ще двох чоловіків. ОСОБА_12 одразу запитав: це він тебе вдарив?, вона йому сказала не втручатися, але він різко повернувся та забіг в кафе. До кафе повернулася і вона, вказуючи ОСОБА_12 , який разом з ОСОБА_10 та двома іншими чоловіками перебували біля ОСОБА_8 у приміщенні бару, що вона з останнім самі вирішать сімейні проблеми, а тому не треба втручатися в їх відносини, після чого ОСОБА_12 відвернувся та почав роботи замовлення.
Оскільки конфлікту між ними, яке б потребувало реагування, не виникло, вона-свідок знову направилася додому. ОСОБА_8 з собою не покликала, бо він би її не послухався.
При цьому свідок, не спростувала свої показання в суді першої інстанції щодо того, що вона пропонувала ОСОБА_8 йти додому, але він відмовився.
Не вбачала вона і підстав для розвитку конфлікту чи можливого виклику працівників міліції, оскільки останнє, за будь-яких обставин, не було прийнятним для її- ОСОБА_11 керівника - ОСОБА_15 .
Як далі убачається з показань свідка ОСОБА_11 в суді апеляційної інстанції, через хвилин 20, як вона покинула кафе, їй зателефонувала ОСОБА_15 та сказала повернутися, оскільки в кафе відбулися певні події.
Коли вона- ОСОБА_11 повернулася до кафе, то побачила затриманого ОСОБА_8 . На газоні напроти бару лежав потерпілий ОСОБА_10 в крові, а дівчина, що була біля нього, та ОСОБА_12 - сильно кричали.
Наглядно знайомий ОСОБА_16 , що проживає напроти кафе в 16-ти поверховому будинку - виніс воду, щоб ОСОБА_8 вмився.
Вона не бачила, щоб ОСОБА_8 носив при собі ніж. Ніж міг бути в інструментах, якими користувався ОСОБА_8 у побуті і на роботі.
Ніж на місці події скрізь шукали, а потім він виявився в автомобілі швидкої медичної допомоги.
З досліджених в суді апеляційної інстанції показань свідка ОСОБА_17 видно, що протягом 24 жовтня 2013 року до кафе Ярославна ОСОБА_8 заходив неодноразово. Коли в 16.00 годин вона-свідок підмінила за стійкою бара ОСОБА_11 , що пішла з кафе у своїх справах, ОСОБА_8 залишився перебувати в кафе, куди зайшли три-чотори чоловіки, які замовили горілку та пройшли в зал, а потім через декілька хвилин вийшли з ОСОБА_8 на вулицю, звідки, хвилин через п`ять вона почула крики про виклик швидкої медичної допомоги, оскільки спричинили ножове поранення чоловікові.
На вулиці вона побачила чоловіка, що був у крові, і біля нього перебувала жінка на ім`я ОСОБА_18 .
ОСОБА_8 був від них метрів за 15.
В кафе на ОСОБА_8 тілесних ушкоджень вона не бачила, як і не чула, що в кафе міг бути конфлікт, але коли працівники міліції вели обвинуваченого до автомобіля, ОСОБА_8 був у збудженому стані та побитий.
В кафе у ОСОБА_8 вона бачила пляшку з джин-тоніком.
Коли вони вийшли на вулицю після крику, то кафе закрили.
З показань свідка ОСОБА_19 в суді першої інстанції видно, що він 24 жовтня 2013 року разом з ОСОБА_10 та іншими знайомими прийшов в кафе Ярославна. На вході вони зустріли ОСОБА_8 , який хитався. В кафе була і співмешканка ОСОБА_8 - бармен ОСОБА_11 , яка потім кудись поділася.
В кафе вони вживали алкогольні напої, але будь-яких конфліктів в кафе не було.
У подальшому він вийшов з кафе покурити, а через декілька хвилин на вулицю вийшли потерпілий ОСОБА_10 та обвинувачений ОСОБА_8 . На відстані приблизно трьох метрів від входу в кафе обвинувачений ОСОБА_8 , який йшов перед потерпілим, розвернувся і ножем ударив ОСОБА_10 в область серця, після чого заявив: Хто ще? Підходьте.
Він підбіг до ОСОБА_10 , крикнув, щоб викликали швидку допомогу, передоручив жінці на ім`я ОСОБА_18 затиснути потерпілому рану, а сам побіг зустрічати автомобіль швидкої медичної допомоги.
Як показав в суді першої інстанції потерпілий ОСОБА_10 , 24 жовтня 2013 року, приблизно о 17 годині, він з трьома своїми товаришами, серед яких був ОСОБА_12 та ОСОБА_20 , зайшли до кафе Ярославна, що розташоване на вул. Закревського у м. Києві, де вони замовили горілку.
В цей час між його товаришем ОСОБА_12 та ОСОБА_8 відбулася розмова на підвищених тонах. Зокрема, ОСОБА_12 запитував ОСОБА_8 про те, навіщо той ударив свою дружину. З метою уникнути розвитку конфлікту, він- ОСОБА_10 та його товариш ОСОБА_20 запропонували ОСОБА_8 випити з ними горілки, на що останній погодився. Після вживання горілки, невдовзі, ОСОБА_8 знову почав провокувати конфлікт, висловлюючи незадоволення втручанням у його приватне життя. ОСОБА_20 пішов до бару замовити ще горілки, а він- ОСОБА_10 запропонував обвинуваченому поговорити на вулиці, на що останній погодився, і вони вийшли з кафе. Відійшовши приблизно на 15 м. від входу в кафе, він- ОСОБА_10 почав спілкуватися зі ОСОБА_8 , під час чого просив останнього заспокоїтися і не провокувати конфлікт. Його- ОСОБА_10 покликав хтось із друзів, він обернувся і в цей час відчув удар в ліву сторону грудної клітки. Повернувшись, він побачив у ОСОБА_8 у правій руці ніж, довжиною 20-25 см., після чого втратив свідомість.
На стаціонарному лікуванні він перебував біля 10-ти днів, йому-потерпілому зробили операцію на серці, проходив він і реабілітацію.
При цьому потерпілий в суді першої інстанції наполягав на тому, що коли вони з товаришами прийшли до кафе, ОСОБА_8 вже перебував у стані алкогольного сп`яніння, а потім вживав горілку з ними.
В кафе та біля нього ніхто з його- ОСОБА_10 друзів ОСОБА_8 не бив, а під час нанесення йому- ОСОБА_10 удару ножем, біля нього знаходився лише ОСОБА_8 .
Крім того, з досліджуваного за клопотанням захисту в суді апеляційної інстанції протоколу одночасного допиту підозрюваного ОСОБА_8 та потерпілого ОСОБА_10 від 05 грудня 2013 року, невдовзі після подій 24 жовтня 2013 року, в присутності захисника ОСОБА_7 видно, що до означених подій вони знали один одного наглядно і ніяких відносин між ними не було.
При цьому, як показав потерпілий ОСОБА_10 , він побачив на обличчі ОСОБА_11 вранці 24 жовтня 2013 року синець, а коли зустрів ОСОБА_12 , він повідомив йому про це, і вони обговорили стан ОСОБА_11 , тобто її синець, який їй в результаті удару в обличчя наніс ОСОБА_8 напередодні у тому ж кафе.
ОСОБА_8 в кафе вживав горілку. Його дружини ОСОБА_11 - не було.
В кафе вони підійшли до ОСОБА_8 з метою з`ясування обставин появи на обличчі ОСОБА_11 синця, але той сказав, що це не їх справа, і щоб вони забиралися геть. На пропозицію ОСОБА_20 ОСОБА_8 в знак примирення випив з ними горілки. ОСОБА_20 замовив ще горілки.
Він- ОСОБА_10 , за пропозицією ОСОБА_8 , вийшов з тим на вулицю, де вони вдвох розташувалися неподалік від входу в кафе для спілкування.
Біля входу в кафе перебувала дівчина, яка потім прикривала йому рану, повз проходили перехожі.
ОСОБА_8 почав йому говорити, що не треба його вчити жити, він раніше судимий, пройшов таку школу життя, що їм і не снилося.
Він- ОСОБА_10 йому відповів, що з ним розмови у нього не буде, так як загальних тем для розмови не було та він не хотів продовжувати тему його дружини.
У якийсь момент йому-потерпілому здалося, що його хтось покликав з боку входу в кафе, до якого він стояв спиною, він обернувся в півоберту тулубом і відчув удар в грудину з лівої сторони, доторкнувшись, побачив кров, а подивившись на ОСОБА_8 , побачив у його руці ніж, після чого впав на землю, втратив на 30 сек. свідомість, а коли прийшов до свідомості, вже знаходився на газоні на руках дівчини, яка до цього стояла у дверях кафе. ОСОБА_8 в цей час стояв з ножем біля групи громадян, і запитував хто наступний ?, після чого він-потерпілий знову втратив свідомість (а.п. 66-69 т. 2).
Під час цього допиту і ОСОБА_8 не заперечував обставин того, що після подій біля кафе, він відійшов від місця події, його хтось наздогнав та вдарив пляшкою по голові.
А на запитання потерпілого: Чому Ви ударили мене, коли я відвернувся, хто тоді дав право бити людину ножем?, підозрюваний відповів: Ви мене образили, говорили за мою дружину, та сказав їм: Хто Вам дав право мене бити та влазити у наші відносини у нашу сім`ю ?.
Аналіз наведених вище показань потерпілого та свідків вказують на те, що конфлікту в кафе Ярославна між ОСОБА_8 , з однієї сторони, та ОСОБА_10 і його друзями, з іншої сторони, з активними діями, під час яких ОСОБА_8 могли були б спричинені тілесні ушкодження - не було і ніхто в кафе, а також при виході з кафе - тілесних ушкоджень на ОСОБА_8 не бачив, як і свідок ОСОБА_14 .
Водночас з показань свідків, потерпілого та обвинуваченого не вбачається, що ОСОБА_8 саме потерпілий ОСОБА_10 виказував будь-які претензії, навпаки, потерпілий при подіях 24 жовтня 2013 року намагався усунути будь-які причини конфлікту чи подальшого його розвитку з приводу з`ясування ОСОБА_12 у ОСОБА_8 обставин побиття останнім його цивільної дружини ОСОБА_11 .
З кафе ОСОБА_8 ніхто не виводив, а він самостійно вийшов разом з ОСОБА_10 .
Після виходу з кафе, тільки ОСОБА_8 з ОСОБА_10 відходили на 15 м. від групи осіб, коли потерпілий, за твердженнями свідка ОСОБА_14 , двічі ударив ОСОБА_8 по обличчю, а потім потерпілому було завдано ножове поранення і тільки після цього друзі ОСОБА_10 побили ОСОБА_8 , що міг бачити, зокрема, свідок ОСОБА_13 .
Показання свідка ОСОБА_14 у частині того, що потерпілий двічі вдарив ОСОБА_8 колегія суддів не приймає до уваги, оскільки:
- свідок ОСОБА_14 , перебуває у дружніх стосунках зі ОСОБА_8 , і як пояснив сам свідок, ОСОБА_10 перебував до нього-свідка спиною, що стверджує і потерпілий про його перебування спиною до входу в кафе, а перед тим був ОСОБА_8 , останній при цьому вказує, що значно менший за фізичними даними, ніж потерпілий, - а тому є незрозумілим, яким чином свідок ОСОБА_14 бачив нанесення ударів потерпілим в обличчя обвинуваченому;
- по прибуттю працівників міліції на місце події свідок ОСОБА_14 прямо не вказав на особу ОСОБА_8 , хоча і пояснив про те, що невідомий чоловік, який вдарив ножем іншого чоловіка в область серця побіг за будинок, де фактично і був виявлений ОСОБА_8 з тілесними ушкодженнями на голові та обличчі і на одязі якого були чіткі сліди свіжої крові;
- потерпілий ОСОБА_10 за матеріалами провадження під час подій 24 жовтня 2013 року будь-якої агресивної поведінки не виявляв, у тому числі і до ОСОБА_8 , і будь-яких намірів щодо розвитку конфлікту чи побиття останнього - не проявляв.
Разом з тим, із показань свідка ОСОБА_14 видно, що ОСОБА_8 відходив тільки з ОСОБА_10 на метрів 10-15 від групи чоловіків, коли потерпілому було спричинено ножове поранення, що ніяким чином не виключає показань свідка ОСОБА_12 про те, що ОСОБА_8 , після цього, тримаючи у руках ніж, заявив: Хто ще? Підходьте, та не вказує саме на безпосереднє перебування поряд з обвинуваченим ОСОБА_8 при застосуванні ним ножа до потерпілого ОСОБА_10 інших осіб, у тому числі і ОСОБА_12 .
Про те, що ОСОБА_8 були спричинені тілесні ушкодження друзями потерпілого ОСОБА_10 уже після нанесення останньому удару ножем обвинуваченим, свідчать три наявні тілесні ушкодження у ОСОБА_8 , у відповідності до висновку судово-медичної експертизи № 1917/Е від 20 грудня 2013 року, у вигляді: забійної рани правої надбрівної ділянки; підшкірного крововиливу у ділянці правого скронево-нижньощелепного суглобу; забійної рани нижньої третини правої гомілки (а.п. 43-48 т. 2), що узгоджується з показаннями свідків та обвинуваченого про те, що ОСОБА_8 ударили біля кафе в кінці подій, у тому числі пляшкою по голові.
При цьому не знайшли свого підтвердження показання ОСОБА_8 щодо того, що в кафе йому нанесли удар гострим предметом по нозі, оскільки у обвинуваченого виявлена забійна рана правої гомілки, тобто така рана, що утворена внаслідок дії тупого твердого предмета шляхом безпосереднього удару ним або внаслідок удару об нього.
Водночас, згідно вказаного експертного висновку, у ОСОБА_8 , на підставі лабораторних аналізів, які проводилися на підставі даних карти виїзду швидкої медичної допомоги № 1746 та супровідного листка № 470179, згідно яких на відстані від нього відчувався запах алкоголю, мова сплутана, а тому є підозра на стан в результаті прийому алкоголю - виявлено наявність етилового спирту у кількості 0,81 ‰ (а.п. 44, 53 зв. т. 2).
Як пояснили суду першої інстанції потерпілий ОСОБА_10 , свідки ОСОБА_15 та ОСОБА_12 , ОСОБА_8 24 жовтня 2013 року перебував в кафе у збудженому стані, при цьому свідок ОСОБА_15 бачила у ОСОБА_8 в руці пляшку джин-тоніку, який, загальновідомо, є алкогольним напоєм, а потерпілий ОСОБА_10 та свідок ОСОБА_12 прямо вказали на вживання ОСОБА_8 горілки.
Отже, в сукупності з наведеним вище, колегія суддів вважає доведеним перебування ОСОБА_8 під час подій 24 жовтня 2013 року в стані алкогольного сп`яніння, а його показання в цій частині, що алкогольних напоїв він не вживав - розцінює, як його бажання зменшити розмір відповідальності за вчинене.
Київська міська клінічна лікарня Соціотерапія довідкою № 319748 від 08 листопада 2013 року повідомила, що ОСОБА_8 за даними облікової документації під наркологічним диспансерно-динамічним наглядом перебуває з 11 лютого 1998 року з діагнозом: Розлад психіки і поведінки внаслідок вживання алкоголю. Синдром залежності (а.п. 105 т. 2).
Разом з тим, згідно актів амбулаторної комісійної судово-наркологічної експертизи № 65 та амбулаторної судової комісійної комплексної психолого-психіатричної експертизи № 893 від 05 листопада 2013 року, у період правопорушення 24 жовтня 2013 року, у якому підозрюється ОСОБА_8 , він не виявляв ознак будь-якого психічного захворювання, у стані тимчасового хворобливого розладу психічної діяльності не знаходився, міг усвідомлювати свої дії та керувати ними, не виявляв ознак хронічного алкоголізму, не потребує застосування примусових заходів медичного характеру (а.п. 55-57, 58-62 т. 2).
Як убачається з протоколу огляду місця події від 24 жовтня 2013 року, на ділянці місцевості, що розташована біля будинку № 49/1 по вул. Закревського у м. Києві, на узбіччі дороги виявлено плями бурого кольору, схожі на кров, та з місця події вилучено: марлевий тампон, за допомогою якого та дистильованої води вилучено залишки плям бурого кольору, схожих на кров (а.п. 21-23 т. 2).
На місце події виїжджала свідок ОСОБА_21 , яка в суді першої інстанції пояснила, що вона як лікар у складі бригади швидкої медичної допомоги приїхала на виклик по АДРЕСА_2 , де було поранено чоловіка. Чоловік лежав на землі неподалік від закладу, де продають спиртні напої, з ножовим пораненням в області серця.
Згідно даних, що містяться у протоколі огляду місця події від 24 жовтня 2013 року, у приймальному відділенні Київської міської клінічної лікарні швидкої медичної допомоги за адресою: м. Київ, вул. Братиславська, 3, виявлено особисті речі потерпілого ОСОБА_10 , а саме: кросівки, на яких присутні плями бурого кольору; реглан сірого кольору виробництва Adidas, на лівій частині якого наявна пляма бурого кольору та на відстані приблизно 5 см. вниз від логотипа виробника знаходиться поріз шириною приблизно 1,5-2 см.; джинсові штани, на яких знаходяться плями бурого кольору; футболка чорного кольору виробництва Chivigwow, на якій знаходяться плями бурого кольору; нижня білизна, на якій знаходяться плями бурого кольору; шкіряна куртка чорного кольору, на якій з лівої сторони під нагрудною кишенею знаходиться пляма бурого кольору та біля якої на блискавці присутній поріз розміром 0,5 - 1 см. (а.п. 24-26 т. 2).
Даними, що містяться у протоколі огляду місця події від 24 жовтня 2013 року, у тому ж приймальному відділенні Київської міської клінічної лікарні швидкої медичної допомоги за адресою: м. Київ, вул. Братиславська, 3, виявлено розкладний металевий ніж, довжина якого у закритому стані приблизно 10-15 см., на краях леза якого присутні плями бурого кольору (а.п. 27-28 т. 2).
Одяг потерпілого та ніж визнані речовими доказами у провадженні (а.п. 77 т. 2).
На підставі висновку експерта № 272-МК від 13 січня 2014 року встановлено, що на спортивній куртці та фуфайці ОСОБА_10 на передній поверхні зліва, виявлено по одному наскрізному пошкодженню, які утворились від однократної дії плаского колюче-ріжучого предмету, типу клинка ножа, що має обушок з добре вираженими ребрами та лезо. По краям пошкоджень не виявлено металізації сполуками заліза. Виходячи з результатів експериментально-порівняльного дослідження, слід вважати, що пошкодження на одязі (куртці та фуфайці) ОСОБА_10 могли утворитись від дії клинка, наданого на експертизу складаного ножа (а.п. 35-42 т. 2).
При цьому у мотивувальній частині даного висновку вказано, що речовий доказ - ніж складається з клинка та металевої ручки з пазом для його зберігання в складеному стані та з пазом для пружини, що відмикає та фіксує клинок.
У відповідності до висновку судово-медичної експертизи №1915/Е від 13 грудня 2013 року, у потерпілого ОСОБА_10 мало місце тілесне ушкодження: проникаюче колото-різане поранення грудної клітки - рана на передній поверхні грудної клітки зліва по середнє-ключичній лінії у проекції 5 міжреберія (лінійної форми розмірами 2x0,5 см), від якої відходить рановий канал, направлений ззовні досередини, спереду назад, по ходу якого ушкоджуються м`які тканини грудної стінки, проникає у ліву плевральну порожнину з пораненням перикарду та стінки лівого шлуночка (рана 1,2x0,2 см), явищами гострої тампонади серця (наявність у порожнині перикарда до 300 мл. крові зі згортками) та гемотораксу (наявність у лівій плевральній порожнині до 1.000 мл. крові зі згортками). Характер та морфологія виявленого ушкодження свідчить про те, що воно утворилось внаслідок однократної травматичної дії гострого предмету, якому притаманні колюче-ріжучі властивості (по типу клинка ножа), за давністю відповідає до 17:22 годин 24 жовтня 2013 року (а.п. 49-52 т. 2).
Доводи апеляційної скарги захисника про те, що вилучений під час огляду місця події ніж не був пред`явлений для впізнання, а обвинувачений належність йому цього ножа заперечує - не спростовують фактичних обставин провадження, зокрема, про те, що саме ножем ОСОБА_10 було спричинено тілесне ушкодження, виходячи з висновків наведених вище експертиз, і показань самого ОСОБА_8 , який не заперечував наявність у нього 24 жовтня 2013 року розкладного ножа, яким було спричинено тілесне ушкодження ОСОБА_10 , у тому числі і при проведенні слідчого експерименту за його участі (а.п. 78-87 т. 2).
Кому, на переконання захисника, повинен був бути наданий на впізнання вилучений ніж - об`єктивно з апеляційної скарги не вбачається, при тому, що: ОСОБА_8 належність собі саме цього ножа з викидним лезом спростовує; потерпілий, що побачив ніж уже після завдання йому удару, не бачив механізму його розкладання, а потім знепритомнів; ОСОБА_12 , який бачив удар ножем на відстані, що був затиснутий в руці ОСОБА_8 ; інші учасники події, які були допитані судом першої та апеляційної інстанцій ножа у ОСОБА_8 , як і самого механізму спричинення ОСОБА_10 тілесного ушкодження, - не бачили.
Водночас, з показань обвинуваченого, потерпілого та свідків, видно, що тілесне ушкодження ОСОБА_10 спричинив саме ОСОБА_8 , яке, відповідно до висновку експерта - є ножовим і могло бути спричинено, згідно експертного дослідження одягу потерпілого, представленим на експертизу ножем з викидним лезом.
При цьому, слід вказати і про те, що у відповідності до даних протоколу огляду місця події від 24 жовтня 2013 року, де у приймальному відділенні Київської міської клінічної лікарні швидкої медичної допомоги за адресою: м. Київ, вул. Братиславська, 3, виявлено розкладний металевий ніж, довжина якого у закритому стані приблизно 10-15 см., на краях леза якого присутні плями бурого кольору, в присутності понятих, особа, яка не допитувалася в якості свідка - ОСОБА_20 , пояснив, що даний ніж він забрав у молодого чоловіка після того, як він ударив ним ОСОБА_22 (а.п. 27-28 т. 2).
При цьому, на переконання колегії суддів, є явно неспроможними доводи ОСОБА_8 щодо наявності у нього ножа з ручним механізмом розкладання, а не механічним викидом леза, оскільки вони не узгоджуються з показаннями самого ОСОБА_8 щодо можливості розкладання ножа за допомогою зубів, коли йому наносив удари в голову ОСОБА_10 та інші особи, чи показаннями ОСОБА_14 щодо ударів ОСОБА_10 долонями по обличчю ОСОБА_8 , чи показаннями ОСОБА_13 про те, що при побитті ОСОБА_8 той взагалі будь-яких рухів руками не робив.
Не заслуговують на увагу і доводи захисника про те, що предметом експертного дослідження не був належний потерпілому верхній одяг, а саме, шкіряна куртка, на якій, згідно даних протоколу огляду місця події, наявний поріз шириною 0,5-1 см., що є меншим від ширини порізу реглану (приблизно 1,5-2 см.), - оскільки об`єктивно встановлено, що наданий на експертне дослідження одяг (реглан та фуфайка) належить саме потерпілому ОСОБА_10 .
Крім того, реглан, на який посилається захисник (згідно висновку експерта № 272- МК від 13 січня 2014 року - куртка спортивна), вироблений із напівсинтетичного трикотажу, а верхній одяг - зі шкіри, що при їх одномоментному пошкодженні від дії плаского гострого предмету - ножа можуть утворити пошкодження різної величини (а.п. 35-42 т. 2).
Експертні висновки щодо можливості утворення пошкоджень на одязі ОСОБА_10 клинком, наданого на експертизу складаного ножа, - є науково обґрунтованими, узгоджуються з іншими доказами у провадженні, а тому підстав ставити їх під сумнів у колегії суддів не має.
З урахуванням сукупності зібраних та досліджених судом першої та апеляційної інстанцій доказів, встановлених об`єктивних обставин події кримінального правопорушення, суд першої інстанції обґрунтовано відхилив клопотання сторони захисту щодо необхідності проведення інших експертних досліджень одягу потерпілого та слідів на ньому, які б не могли вплинути на висновки суду щодо спричинення потерпілому ножового поранення обвинуваченим.
Є безпідставними і твердження сторони захисту про те, що не встановлений мотив вчинення ОСОБА_8 кримінального правопорушення, який у того був відсутній, - оскільки з показань самого обвинуваченого, а також потерпілого та свідків видно, що дійсно виникла конфліктна ситуація навколо спричинення ОСОБА_8 напередодні - 23 жовтня 2013 року тілесного ушкодження своїй цивільній дружині - ОСОБА_11 , яка знайшла початок розвитку в кафе, потім на вулиці біля кафе, під час чого ОСОБА_8 та ОСОБА_10 відійшли від групи осіб біля кафе, де ОСОБА_10 , який намагався звести нанівець конфлікт - було завдано ножового поранення.
З огляду на наведені вище показання потерпілого та свідків, слід прийти до висновку про відсутність з боку потерпілого ОСОБА_10 та інших осіб суспільно-небезпечного посягання, а отже і вимагання негайного його відвернення чи припинення з боку обвинуваченого шляхом нанесення удару ножем в серце потерпілого, тобто про відсутність у ОСОБА_8 стану як для необхідної, так і іншої оборони, а також перевищення її меж, при відсутності будь-якої загрози його життю чи здоров`ю.
При цьому також є неспроможною і позиція сторони захисту про необережне заподіяння ОСОБА_8 тяжкого тілесного ушкодження ОСОБА_10 за критерієм небезпеки для життя.
Так, як убачається з матеріалів провадження ОСОБА_10 було спричинено одне тілесне ушкодження - колото-різане поранення грудної клітки зліва по середнє-ключичній лінії у проекції 5 міжреберія (лінійної форми розмірами 2x0,5 см), від якої відходить рановий канал, направлений ззовні досередини, спереду назад, по ходу якого ушкоджуються м`які тканини грудної стінки, проникає у ліву плевральну порожнину з пораненням перикарду та стінки лівого шлуночка (рана 1,2x0,2 см), явищами гострої тампонади серця (наявність у порожнині перикарда до 300 мл. крові зі згортками) та гемотораксу (наявність у лівій плевральній порожнині до 1.000 мл. крові зі згортками). Характер та морфологія виявленого ушкодження свідчить про те, що воно утворилось внаслідок однократної травматичної дії гострого предмету, якому притаманні колюче-ріжучі властивості (по типу клинка ножа).
Тобто ОСОБА_10 завдано одного цілеспрямованого удару в область життєво-важливого органу - серця, таким травмуючим предметом як ножем - що може вказувати тільки на наявність прямого умислу на умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині - ОСОБА_10 .
Смерть ОСОБА_10 не настала з причин, які не залежали від волі ОСОБА_8 , оскільки потерпілому була надана своєчасна кваліфікована медична допомога.
Таким чином, на переконання колегії суддів, дослідивши з належною повнотою докази в провадженні, у тому числі щодо їх належності, допустимості та достатності, слід прийти до ґрунтовного висновку про доведеність винуватості ОСОБА_8 у закінченому замаху на вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, кваліфікувавши його дії за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України.
А тому, підстав для кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_8 за ст. 128 КК України чи ст. 124 КК України, як про це поставлено питання стороною захисту - відсутні.
На дані висновки не може вплинути обставина попереднього притягнення ОСОБА_10 до відповідальності за ч. 2 ст. 142, ст. 94 КК України 1960 року та ч. 2 ст. 263 КК України за події злочинів в 2000 році, оскільки в досліджуваному кримінальному провадженні не встановлена будь-яка наявність загрози життю чи здоров`ю ОСОБА_8 , у тому числі від дій чи поведінки потерпілого ОСОБА_10 до спричинення останньому ножового поранення.
Але при цьому не можна не вказати на незняті і непогашені судимості ОСОБА_8 , у тому числі за ч. 2 ст. 206, ч. 2 ст. 141 КК України 1960 року та ч. 1 ст. 122, ч. 2 ст. 186 КК України 2001 року.
Порушень кримінального процесуального закону, які б слугували підставою для скасування вироку - колегією суддів не встановлено.
Водночас, колегія суддів не знаходить слушними і доводи апеляційної скарги прокурора про м`якість призначеного ОСОБА_8 покарання.
Як указують положення ст. 65 КК України, суд при призначенні покарання повинен врахувати ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Норма ч. 2 ст. 50 КК України регламентує, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів, зокрема, засудженими.
При призначенні ОСОБА_8 покарання, на виконання вказаних вимог закону, суд першої інстанції правильно врахував ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, дані про його особу, який неодноразово притягався до відповідальності.
Судом взято до уваги і те, що обвинувачений позитивно характеризується, проживає з матір`ю, яка є пенсіонеркою.
Обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.
Обставиною, яка обтяжує покарання ОСОБА_8 - є вчинення ним злочину в стані алкогольного сп`яніння.
Колегія суддів у даному конкретному випадку не вбачає підстав для визнання обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_8 - рецидив злочину, на необхідність чого поставила питання прокурор в апеляційній скарзі, оскільки: дана обставина не була вказана в обвинувальному акті; не визнана такою вироком Деснянського районного суду м. Києва від 04 липня 2014 року, який скасований ухвалою колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва від 17 вересня 2014 року з підстав істотного порушення судом кримінального процесуального закону; є правом суду, а не обов`язком, при тому, що при призначенні покарання ОСОБА_8 судом першої інстанції було враховано такі дані про його особу як те, що він раніше неодноразово судимий та, маючи незняті й непогашені у встановленому законом порядку судимості, знову вчинив злочин.
Не може визнання обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_8 - рецидив злочину, слугувати підставою для призначення обвинуваченому більш суворого покарання, оскільки призначене ОСОБА_8 покарання у близьких до максимальних меж, встановлених в санкції ч. 1 ст. 115 КК України, з урахуванням положень ч. 3 ст. 68 КК України - є справедливим, необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів.
За наведеним, апеляційні скарги прокурора ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_8 та в його інтересах захисника ОСОБА_7 задоволенню не підлягають.
Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів -
У Х В А Л И Л А :
Апеляційні скарги прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 , яка брала участь у судовому провадженні, захисника ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Деснянського районного суду м. Києва від 30 січня 2015 року відносно ОСОБА_8 - без змін.
Ухвала набирає законної сили з дня її проголошення, може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим ОСОБА_8 , що тримається під вартою, - у той же строк з дня вручення йому копії ухвали.

С У Д Д І :

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3