Справа № 373/684/16-к
В И Р О К
Іменем України
16 травня 2016 року Переяслав-Хмельницький міськрайонний суд Київської області

в складі:

головуючого-судді ОСОБА_1

за участі: секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора військової прокуратури Дарницького гарнізону ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Переяслав-Хмельницький кримінальне провадження за № 0000032 по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Оріхів Запорізької області, громадянина України, не одруженого, з неповною середньою освітою, раніше не судимого, військовослужбовця солдата, який обіймає посаду водія 3 бойової машини 3 взводу протитанкових керованих ракет 4 батареї протитанкових керованих ракет військової частини польова пошта НОМЕР_1 , формувачем якої є військова частина НОМЕР_2 , який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.407 КК України,

ВСТАНОВИВ:
10.07.2015 ОСОБА_4 призваний на військову службу ІНФОРМАЦІЯ_2 на виконання Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» від 14.01.2015 №15/2015.

Наказом командира військової частини польова пошта НОМЕР_2 від 31.08.2015 № 125 його зараховано до списків військової частини та призначено на посаду водія 3 бойової частини 2 взводу протитанкових керованих ракет 1 батареї протитанкових керованих ракет і поставлено на всі види забезпечення. 24.11.2015 у зв`язку з організаційними заходами наказом командира військової частини польова пошта НОМЕР_2 № 213 солдата ОСОБА_4 призначено на рівнозначну посаду водія 3 бойової машини 3 взводу протитанкових керованих ракет 4 батареї протитанкових керованих ракет військової частини польова пошта В НОМЕР_3 .

Відповідно до ч.ч. 3,8 ст. 4 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», згідно п.10 ст. 1 Закону України «Про оборону України», ст. ст. 2, 4, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ОСОБА_4 являється військовослужбовцем, який проходить військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період, який триває по цей час.
Згідно з п. 252 Положення про проходження громадянами військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 №1153/2008, у разі оголошення мобілізації військовозобов`язані, призвані на навчальні збори, продовжують перебувати на зборах до особливого розпорядження відповідних органів військового управління.

У відповідності до вимог ст. ст.9, 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, та ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, солдат ОСОБА_4 під час проходження військової служби повинен свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, військової присяги, віддано служити українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; беззастережно виконувати накази командирів; не допускати негідних вчинків, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України.

26.02.2016 після закінчення лікування у військовому шпиталі - військової частини НОМЕР_4 ( АДРЕСА_2 ) солдат ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем Збройних Сил України, призваним під час мобілізації на особливий період, діючи умисно всупереч інтересам служби, в порушення ст.ст. 9, 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та їх наслідки, не з`явився вчасно на службу до військової частини польова пошта НОМЕР_1 ( АДРЕСА_3 ,формувачем якої є військова частина НОМЕР_2 ), без поважних, а повернувся на службу до військової частини за місцем служби лише 13.03.2016. Таким чином, ухилився від виконання службових обов`язків в період з 26.02.2016 по 13.03.2016, провівши цей час на власний розсуд.

В судовому засіданні обвинувачений вину в інкримінованому йому злочині визнав повністю, а також визнав всі фактичні обставини, які викладені в обвинувальному акті.

На пропозицію прокурора, яку підтримав обвинувачений, суд у відповідності з ч.3 ст.349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, роз`яснивши правові наслідки такого порядку та постановив допитати обвинуваченого, дослідити документи, які характеризують особу обвинуваченого.

Обвинувачений ОСОБА_4 наддав суду пояснення по обставинам справи, які повністю узгоджуються з фактичними обставинами, встановленими на досудовому розслідуванні та які прокурор вважає доведеними, та показав, що він дійсно у звязку з травмою перебував у військовому госпіталі в м. Ірпінь на стаціонарному лікуванні з 09.02.2016 по 25.02.2016. Після виписки з госпіталю він отримав медичний висновок «придатний до військової слдужби» та вирішив поїхати додому у с. Новоселівка, Оріхівського району Запорізької області, щоб побачитись з цивільною дружиною ОСОБА_5 та сином. Про своє рішення командирів та начальників не повідомив та повернувся до військової частини 13.03.2016 , в цей же день приступив до виконання службових обовязків.

Беручи до уваги визнання своєї вини обвинуваченим, аналізуючи його показання та обставини викладені в обвинувальному акті, суд вважає, що вина ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому злочину доведена повністю.

Своїми умисними діями, які виразились у нез`явленні вчасно на службу до військової частини без поважних причин, вчинене в умовах особливого періоду, ОСОБА_4 вчинив злочин, передбачений ч.4 ст. 407 Кримінального кодексу України.
При призначенні покарання суд враховує характер та ступінь суспільної небезпечності вчиненого ним злочину, приймає до уваги особу винного, його ставлення до вчиненого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Як встановлено ОСОБА_4 вчинив умисний тяжкий злочин проти встановленого порядку несення військової служби. Разом з цим, тяжких наслідків від вчиненого не наступило, обвинувачений сам добровільно припинив свої неправомірні дії та згодом повернувся до місця несення служби.

Обставини, які б відповідно до ст. 67 КК України обтяжували покарання винного відсутні

За місцем служби до цієї події обвинувачений негативних характеристик не мав, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, має постійне зареєстроване місце проживання, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, на його утриманні перебуває малолітня дитина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ..

Отже, за відсутності обтяжуючих вину обставин, існує кілька обставин, які у відповідності до ст. 66 КК України пом`якшують відповідальність винного. Це щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, що проявилось в усвідомленні ним суспільної небезпечності вчиненого діяння, в засудженні своєї злочинної поведінки та в добровільному наданні слідству та суду показань по обставинам справи.

Все це в сукупності істотно знижує ступінь тяжкості вичиненого злочину та дає можливість при призначенні основного покарання застосувати ст. 69 КК України та перейти до іншого більш м`якого виду покарання, не зазначеного в санкції ч.4 ст. 407 КК України - арешту.

Запобіжний захід до ОСОБА_4 на досудовому розслідуванні не застосовувався. Клопотань про його обрання під час ухвалення вироку не надійшло.

Витрати на залучення експерта та речові докази, а також матеріальні збитки - відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 373-376 КПК України, суд

ЗАСУДИВ:
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст. 407 КК України та призначити йому покарання з застосуванням ст. 69 КК України у виді арешту строком на три місяці з відбуваннясм його на гауптвахті ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Строк відбування покарання засудженому рахувати з моменту його затримання після набрання вироком законної сили.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Київської області через Переяслав-Хмельницький міськрайонний суд Київської області з урахуванням положень ч.4 ст. 394 КПК України шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили на наступний день після закінчення строку на його оскарження, якщо не було подано апеляційної скарги.

Суддя