АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/793/653/16 Справа № 695/3309/15-к Категорія: ч.1ст.296,ч.1 ст.121 КК України Головуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 серпня 2016 року Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючого суддів при секретарі ОСОБА_2 ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_5
з участю прокурораОСОБА_6 ,

потерпілого ОСОБА_7 ,

представника потерпілого ОСОБА_8

законного представника

ОСОБА_9 ОСОБА_10 ,

захисника ОСОБА_11 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Черкаси апеляційні скарги захисника ОСОБА_11 в інтересах ОСОБА_9 , представника потерпілого ОСОБА_7 ОСОБА_8 на ухвалу Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 27.04.2016 року про застосування примусових заходів медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу з загальним типом наглядом відносно

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця та жителя АДРЕСА_1 , не судимого, -

в с т а н о в и л а :
Слідчий слідчого відділення Золотоніського МВ УМВС України в Черкаській області за погодженням з прокурором Золотоніської міжрайонної прокуратури 24 вересня 2015 року звернувся до Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області з клопотанням про застосування примусових заходів медичного характеру щодо ОСОБА_9 .

В обґрунтування клопотання слідчий вказував, що 21 січня 2015 року близько 12.45 год. ОСОБА_9 , перебуваючи в нетверезому стані в громадському місці, а саме: в приміщенні магазину ПП "Приходько", в с. Новодмитрівка, вул. Центральна, 28, грубо порушив громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалась особливою зухвалістю та винятковим цинізмом, виражався на адресу відвідувачів магазину нецензурними словами, кидав по них яйцями, які брав з прилавку, та своїми діями порушив відповідний графік роботи магазину ПП "Приходько". В подальшому, близько 13 години 10 хвилин, на грунті раптово виниклих неприязних відносин він наніс два удари в обличчя ОСОБА_7 , чим спричинив останньому тілесні ушкодження, у вигляді проникаючої травми правого ока з пораненням, перелому кісток носа, які відповідно до висновку експерта відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, та тяжких тілесних ушкоджень.

Органом досудового слідства ОСОБА_9 обвинувачувався у вчиненні суспільно небезпечних діянь, передбачених: ч. 1 ст. 296 КК України, тобто хуліганстві, грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом; ч. 1 ст. 121 КК України, - спричиненні умисного тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило втрату будь-якого органу або його функцій.

Посилаючись на те, що наявні достатні підстави вважати , що ОСОБА_9 вчинив суспільно небезпечні діяння, передбачені ч.1 ст.296, ч.1 ст.121 КК України, а ОСОБА_9 відповідно до висновків судово-психіатричної експертизи № 379 від 04.08.2015 р. виявляє прояви хронічного психічного захворювання у формі шизофренії параноїчної форми з епізодичним перебігом, з відміченими на момент скоєння інкримінованого йому правопорушення хворобливими афективними і психопатоподібними розладами, через що він не міг усвідомлювати свої дії і керувати ними, на теперішній час стан нестійкої терапевтично -залежної ремісії, з тривожно субдепресивними розладами, проявами емоційного сплощення, розладами мислення і критичності, що позбавляє його здатності усвідомлювати свої дії та керувати ними,не може правильно сприймати обставини, що мають значення по справі. Наявність у ОСОБА_9 вказаного психічного захворювання позбавляє його здатності брати участь у слідчих діях та судовому засіданні.

Згідно висновку судово-психіатричної експертизи, ОСОБА_9 страждає на хронічне психічне захворювання, а також виявляє ознаки пасивного типу суспільної небезпеки, тому він потребує госпіталізації до психіатричного закладу зі звичайним наглядом.

З врахуванням наведених доводів слідчий у клопотанні просив суд вирішити питання про застосування відносно ОСОБА_9 примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу зі звичайним наглядом.

Ухвалою Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 27 квітня 2016 року клопотання слідчого задоволено, ухвалено застосувати до ОСОБА_9 примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із загальним типом нагляду за вчинення суспільно-небезпечних діянь, що мають ознаки злочинів, передбачених ч.1 ст.296, ч.1 ст. 121 КК України.

За рахунок майна ОСОБА_9 вирішено стягнути на користь потерпілого ОСОБА_7 матеріальну шкоду в сумі 30000 грн. та моральну шкоду 50000 грн.

До набрання ухвалою законної сили запобіжний захід ОСОБА_9 залишено попередній у виді передання на піклування членам сім`ї з обов`язковим лікарським наглядом.

На вказану ухвалу представник потерпілого ОСОБА_7 ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу в якій просив її скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції, оскільки під час розгляду справи та постановленні ухвали суд допустив однобічність та неповноту судового слідства. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що судом безпідставно відхилено клопотання про проведення ОСОБА_9 комісійної стаціонарної судово-психіатричної експертизи, оскільки ОСОБА_9 до моменту вчинення правопорушення на обліку у лікаря психіатра не перебував і жодного разу не звертався до нього з приводу психічних розладів. Також судом безпідставно не задоволено цивільний позов потерпілого ОСОБА_7 в повному обсязі, оскільки потерпілим були надані всі, підтверджуючі понесені витрати, документи на лікування, правову допомогу, транспортні витрати.

В апеляційній скарзі захисник особи, щодо якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру, - ОСОБА_11 просив ухвалу суду скасувати через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи та винести нову ухвалу , якою застосувати щодо ОСОБА_9 примусові заходи медичного характеру за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України, частково задовольнити цивільний позов, стягнути матеріальну шкоду на суму 3000 грн. та відмовити в стягненні моральної шкоди. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що ОСОБА_9 є неосудною особою, спрямованість умислу якого встановити неможливо, в його діях відсутній склад правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, оскільки стороною обвинувачення не наведено доказів того, що умисел ОСОБА_9 був направлений на нанесення тілесних ушкоджень, а не на порушення громадського порядку. Потерпілий не надав належних та допустимих доказів, які б підтвердили заподіяння моральної шкоди та відповідно її розмір, а тому вважає, що в цій частині в задоволенні позову необхідно відмовити в повному обсязі.

Заслухавши доповідь судді, думку захисника ОСОБА_11 та законного представника ОСОБА_9 ОСОБА_10 , які підтримали апеляційну скаргу захисника ОСОБА_11 , заперечили проти задоволення апеляційної скарги представника потерпілого ОСОБА_8 ; думку потерпілого ОСОБА_7 та його представника ОСОБА_8 в підтримку апеляційної скарги представника потерпілого, та заперечення проти задоволення апеляційної скарги захисника ОСОБА_11 ; думку прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційних скарг , вважає, що ухвала суду є законною та обґрунтованою і її слід залишити без змін; дослідивши матеріали кримінального провадження, вивчивши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають до часткового задоволення виходячи з наступного.

Відповідно до ст.370 КПК України рішення суду повинно бути законним і вмотивованим. Вказані вимоги щодо законності відносяться не лише до судових, а й усіх процесуальних рішень у кримінальному провадженні. Зокрема, й до клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру, яке відповідно до ч.2 ст.292 КПК України має відповідати вимогам ст.291 КПК України, тобто обвинувальному акту.

Клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру відповідно до вимог, які висуваються до обвинувального акта, як важливий процесуальний документ досудового розслідування оформляє його результати, в ньому підводяться підсумки досудового слідства, обґрунтовуються доказами висновки слідчого, прокурора щодо вчинення особою суспільно-небезпечних діянь, їх юридична кваліфікація (п.5 ч.2 ст.291 КПК). Клопотання повинно бути чітким, логічним, переконливим та вмотивованим.

Між тим, вказаним вимогам закону клопотання слідчого про застосування до ОСОБА_9 примусових заходів медичного характеру не відповідає.

Направляючи провадження до суду, слідчий в клопотанні вказав, що на період часу, до якого відноситься скоєння ОСОБА_9 інкримінованого йому правопорушення, у нього відмічалися прояви хронічного психічного захворювання у формі шизофренії параноїчної форми з епізодичним перебігом, з хворобливими афективними і психопатоподібними розладами, через що він не міг усвідомлювати свої дії і керувати ними, на час звернення з клопотанням - стан нестійкий терапевтично залежної ремісії, з тривожно субдепресивними розладами, проявами емоційного сплощення, розладами мислення і критичності через що він не міг усвідомлювати свої дії та керувати ними, та що за своїм психічним станом він потребує госпіталізації до психіатричного закладу зі звичайним наглядом.

Підводячи підсумки досудового слідства слідчий зробив висновок, що «наявні достатні підстави вважати, що ОСОБА_9 вчинив суспільно-небезпечне діяння, передбачене ч.1 ст.269, ч. 1 ст. 121 КК України у стані неосудності».

Але, в клопотанні про застосування примусових заходів медичного характеру слідчий зазначає, що ОСОБА_9 «обвинувачується» у вчиненні суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч. 1 ст. 296, ч. 1 ст. 121 КК України ( т.1 а.с. 10) , що з огляду на положення ст.ст. 292, 511 КПК України є неприпустимим.

Вчинені ОСОБА_9 суспільно небезпечні діяння, передбачені ч. 1 ст. 121 КК України, слідчий у клопотанні кваліфікував як «умисні», і що він мав умисел, направлений на спричинення потерпілому ОСОБА_7 тяжких тілесних ушкоджень.

Такі висновки слідчого «про умисел ОСОБА_9 » суперечать прийнятому слідчим рішенню про направлення клопотання відносно ОСОБА_9 для застосування до нього примусових заходів медичного характеру як до особи, що під час вчинення суспільно небезпечного діяння перебувала в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії та керувати ними (ч.2 ст.19, п.1 ст.93 КК України).

Відповідно до ст. 24 КК України умисел характеризує психічне ставлення особи до вчинюваного нею діяння і його наслідків та що особа усвідомлювала суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачала його суспільно небезпечні наслідки та бажала настання таких наслідків або свідомо їх допускала.

Якщо особа визнається винною і її дії кваліфікуються як умисні, то така особа не може вчинити дії в стані неосудності (не може бути визнана неосудною). Вона несе кримінальну відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення на загальних підставах.

Незважаючи на вказані вище недоліки та суперечності, що містяться в клопотанні слідчого про застосування примусових заходів медичного характеру до ОСОБА_9 , суд першої інстанції не вирішив у підготовчому судовому засіданні питання про відповідність клопотання вимогам КПК України та про повернення прокурору клопотання, яке не відповідає вимогам цього Кодексу, як це передбачено п.3 ч.3 ст.314 КПК України.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.409, ч.1 ст.412 КПК України зазначені вище порушення вимог кримінального процесуального закону є істотними, які перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення, є підставою для скасування ухвали та призначення нового розгляду в суді першої інстанції з стадії підготовчого провадження.

Розглядаючи справу по суті, суд першої інстанції не звернув уваги на істотні порушення норм кримінального процесуального закону, допущені органами досудового розслідування, які порушують гарантовані законом процесуальні права ОСОБА_9 та перешкоджають суду ухвалити законне, обґрунтоване рішення, і постановив ухвалу про застосування щодо нього примусових заходів медичного характеру, яка підлягає безумовному скасуванню і призначенню нового розгляду в суді першої інстанції в іншому його складі зі стадії підготовчого провадження.

Суду першої інстанції слід врахувати вказівки апеляційного суду, викладені в мотивувальній частині ухвали, та відповідно ч.3 п.3 ст. 314 КПК України зі стадії підготовчого провадження повернути прокурору клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру щодо ОСОБА_9 як таке, що не відповідає вимогам ст. 291 КПК України.

Доводи, викладені в апеляційних скаргах захисника ОСОБА_11 в інтересах ОСОБА_9 , представника потерпілого ОСОБА_7 ОСОБА_8 , підлягають перевірці при новому розгляді кримінального провадження по суті в суді першої інстанції .

На підставі вищенаведеного та керуючись ст. 291, ст.405, ч.1 п. 6 ст. 407, ст. 412, ст. 419, ст.511, ст. 516 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :
Апеляційні скарги: захисника ОСОБА_11 в інтересах ОСОБА_9 , представника потерпілого ОСОБА_7 ОСОБА_8 , задовольнити частково.

Ухвалу Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 27 квітня 2016 року про застосування примусових заходів медичного характеру щодо ОСОБА_9 - скасувати та призначити новий розгляд в Золотоніському міськрайонному суді Черкаської області зі стадії підготовчого провадження в іншому складі суду.

Запобіжний захід ОСОБА_9 залишити попередній - передання на піклування членам сім`ї з обов`язковим лікарським наглядом.

Головуючий :

Судді :