Провадження № 1-кп/487/28/16
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01.06.2016 року м. Миколаїв
Заводський районний суд м. Миколаєва у складі:
головуючого -судді ОСОБА_1
секретаря ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3
захисника ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду Заводського району м. Миколаєва обвинувальний акт за кримінальним провадженням №1-кп/487/28/16 відносно:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Степове Миколаївського району Миколаївської області, українця, громадянина України, має середню освіту, неодружений, не працює, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимий: 04.12.2013 р. засуджений Миколаївським районним судом Миколаївської області за ч. 1 ст. 185 КК України до позбавлення волі строком на 1 рік, на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнений з випробуванням строком на 1 рік; 25.03.2015 року ухвалою Миколаївського районного суду Миколаївської області скасоване звільнення від відбування покарання з випробуванням, призначене за вироком Миколаївського районного суду Миколаївської області від 04.12.2013 р. і ОСОБА_5 направлено для реального відбування покарання, призначеного цим вироком; 08.09.2015 року - Ленінським районним судом м. Миколаєва за ч. 2 ст. 186 , ст. 71 КК України до позбавлення волі строком на 4 роки 6 місяців,
обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, -
ОСОБА_5 скоїв злочин проти власності при наступних обставинах.
Так, 30.09.2014 року ОСОБА_5 , перебуваючи у барі "Бомбей за адресою: м. Миколаїв, пр. Миру, 21, познайомився з ОСОБА_6 . Через деякий час ОСОБА_5 разом з ОСОБА_6 на маршрутному таксі направились на зупинку громадського транспорту Пушкінська в м. Миколаєві.
Після чого ОСОБА_6 направилася до магазину з метою купівлі спиртних напоїв. Повернувшись до ОСОБА_5 , який чекав її на зупинці громадського транспорту Пушкінська, вони розташувалися на лавочці, де ОСОБА_6 заснула та залишила гаманець з кредитними картками біля своєї сумки. Побачивши гаманець, ОСОБА_5 , скориставшись тимчасовою відсутністю уваги з боку ОСОБА_6 , взяв належний їй гаманець та пішов. Утримуючи викрадене майно при собі, ОСОБА_5 направився до банкомату Південний по вул. Червоних Майовщиків в м. Миколаєві, де з кредитної картки FidoBank зняв з рахунку ОСОБА_6 грошові кошти в розмірі 2200 гривень.
Своїми умисними діями ОСОБА_5 заподіяв ОСОБА_6 матеріальний збиток на суму 2200 гривень.
Обвинувачений ОСОБА_5 у судовому засіданні свою провину визнав у повному обсязі, щиро розкаявся та пояснив, що він дійсно 30.09.2014 року, скориставшись тим, що потерпіла ОСОБА_6 заснула на лавочці на зупинці Пушкінська в м. Миколаєві, викрав у неї гаманець з банківськими картками, з яких в подальшому зняв грошові кошти в сумі 2200 гривень. Цивільний позов потерпілої ОСОБА_6 визнає.
Показання ОСОБА_5 відповідають фактичним обставинам обвинувачення і учасниками процесу не оспорюються.
Враховуючи те, що учасники процесу не оспорюють фактичні обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні сумніви у добровільності їх позиції, вислухавши думку учасників процесу і роз`яснивши їм наслідки розгляду справи в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються.
Окрім повного визнання своєї вини самим обвинуваченим, його винність підтверджується наданими стороною обвинувачення:
-витягом по рахунку НОМЕР_1 за період з 26.09.2014 р. по 08.10.2014 р.;
-заявою ОСОБА_5 про добровільну видачу банківських карток.
Таким чином, оцінивши та проаналізувавши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд встановив, що своїми умисними діями, які виразилися в таємному викрадені чужого майна крадіжці, вчиненому повторно, ОСОБА_5 вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 185 КК України.
Обираючи покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд враховує вимоги ст. 65 КК України щодо загальних засад призначення покарання, межі санкції ч. 2 ст. 185 КК України, ступінь тяжкості вказаного злочину, який відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості, дані щодо особи обвинуваченого, який неодноразово засуджувався за корисливі злочини проти власності, на обліку у лікаря-психіатра та нарколога не перебуває, за місцем мешкання характеризується посередньо, не працював.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , відповідно до ст. 66 КК України, є щире каяття.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.
З огляду на вказані обставини, враховуючи ступень тяжкості скоєного ОСОБА_5 злочину, дані, що характеризують обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, суд вважає, що виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів можливе з призначенням покарання у виді позбавлення волі, яке, відповідно до ст. 65 КК України, є необхідним та достатнім.
З врахуванням вироку Ленінського районного суду м. Миколаєві від 08.09.2015 р. суд вважає необхідним призначити ОСОБА_5 покарання за правилами ч. 4 ст. 70 КК України, і також, враховуючи вирок Миколаївського районного суду Миколаївської області від 04.12.2013 р. - за правилами ст. 71 КК України.
Цивільній позов потерпілої ОСОБА_6 з урахуванням його визнання обвинуваченим, підлягає задоволенню, зі стягненням з обвинуваченого ОСОБА_5 на користь потерпілої ОСОБА_6 матеріальної шкоди в сумі 2200 грн.
Процесуальні витрати по справі відсутні.
Речові докази: лазерний компакт диск зберігати в матеріалах кримінального провадження; банківські картки FidoBank, Дельта-Банк, Надра-Банк, передані потерпілій ОСОБА_6 під зберігальну розписку, залишити у потерпілої ОСОБА_6 .
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 349, 368, 370, 371, 373-374, 376 КПК України, суд,-
ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, і призначити йому покарання у вигляді 2 (двох) років позбавлення волі.
На підставі ч. 4 ст. 70 КК України призначити ОСОБА_5 покарання за сукупністю злочинів за цим вироком та вироком Ленінського районного суду м. Миколаєва від 8 вересня 2015 року шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим покаранням, у вигляді 4 (чотирьох) років 3 (трьох) місяців позбавлення волі.
На підставі ст. 71 КК України ОСОБА_5 остаточне покарання за сукупністю вироків за цим вироком та вироком Миколаївського районного суду Миколаївської області від 4 грудня 2013 року, шляхом часткового складання призначених покарань, призначити у виді 4 (чотирьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.
Зарахувати засудженому ОСОБА_5 у строк відбування покарання у виді позбавлення волі за даним вироком термін попереднього ув*язнення з 21.05.2015 року по 09.10.2015 року включно, та з 13.01.2016 року до набрання вироком чинності з розрахунку один день попереднього ув*язнення за два дні позбавлення волі у відповідності до ч. 5 ст. 72 КК України.
Цивільний позов потерпілої ОСОБА_6 задовольнити. Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 2 200 (дві тисячі двісті) гривень.
Речові докази: лазерний компакт диск зберігати в матеріалах кримінального провадження; банківські картки FidoBank, Дельта-Банк, Надра-Банк, передані потерпілій ОСОБА_6 під зберігальну розписку, залишити у потерпілої ОСОБА_6 .
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.
Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Миколаївської області через Заводський районний суд м. Миколаєва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1