Справа № 346/2064/15-к
Провадження № 1-кп/346/52/16
УХВАЛА

14 вересня 2016 р. м. Коломия Коломийський міськрайонний суд Івано - Франківської області

в складі головуючого-судді ОСОБА_1 ,

з участю: секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

потерпілої ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, застосованого до ОСОБА_4 , який обвинувачується за ч.2 ст. 121, ч.1 ст.122, ч.2 ст.125 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

ухвалою Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 22.07.2016 року запобіжний захід обвинуваченому у виді тримання під вартою продовжено до 20.09.2016 року включно.

В судовому засіданні 14.09.2016 року прокурор заявив вищевказане клопотання, в обгрунтування якого зазначає, що на даний час продовжують існувати ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України. Крім того, він вказав, що зазначений запобіжний захід щодо обвинуваченого продовжено до 20.09.2016 року і до вказаної дати завершити судовий розгляд кримінального провадження неможливо.

Сторона захисту просить змінити вказаний запобіжний захід на більш м`який у виді домашнього арешту, оскільки Івано-Франківським міським судом Івано-Франківської області до цього обвинуваченого вже застосовано домашній арешт в період доби з 20 год. до 08 год. Також слід взяти до уваги, що дружина обвинуваченого перебуває у пологовому будинку. Крім того, захист вказує, що до обвинуваченого раніше вже було застосовано запобіжний захід заставу, який він не порушував.

Потерпіла ОСОБА_6 погоджується із заявленим прокурором клопотанням.

Заслухавши сторін кримінального провадження, суд приходить до наступного.

Відповідно до вимог ч.3 ст.331 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК України) незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Частиною 2 цієї статті передбачено, що вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті , а саме: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно з положеннями п.4 ч.2 ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Згідно з положеннями частин 1 та 2 ст.194 вказаного Кодексу під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні. Слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

Положеннями частин 1-3 та 5 ст.199 КПК України передбачено, що клопотання про продовження строку тримання під вартою має право подати прокурор, слідчий за погодженням з прокурором не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою. Клопотання про продовження строку тримання під вартою подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування. Клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою. Слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

На підставі наведених законодавчих положень суд приходить до висновку, що ОСОБА_4 хоча і обвинувачується у вчиненні умисного тяжкого злочину, який спричинив смерть особи, однак, застосований до нього раніше запобіжний захід у виді застави він не порушував, його дружина перебуває в пологовому будинку, а стороною обвинувачення не надано жодних доказів на підтвердження існування будь-яких ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, в зв`язку з якими до обвинуваченого можливо застосувати лише найсуворіший запобіжний захід.

Поряд з тим, відповідно до положень частин 1 та 2 ст.181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Оскільки санкції ч.2 ст.121 КК України та ч. 1 ст. 122 КК України передбачають вказаний вид покарання, то суд приходить до висновку про можливість зміни тримання під вартою на запобіжний захід у виді домашнього арешту у певний період доби.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.177, 181, 194, 199, 331 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

запобіжний захід у виді тримання під вартою, застосований до обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , змінити на запобіжний захід у виді домашнього арешту, який полягає в забороні цьому обвинуваченому залишати житло, що за адресою: АДРЕСА_1 , в період доби з 20 год. до 08 год.

Строк дії цієї ухвали - до 13.11.2016 року включно.

Ухвала оскарженню не підлягає та підлягає негайному виконанню.

Головуючий суддя ОСОБА_1