АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 536/1176/15-к Номер провадження 11-кп/786/524/16Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
Категорія: ч.1 ст.286 КК України - З.С.Т.
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 липня 2016 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Полтавської області в складі:
головуючого - судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
із секретарями ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
з участю:
прокурора ОСОБА_7 ,
представника потерпілого ОСОБА_8 ,
потерпілої ОСОБА_9 ,
захисника ОСОБА_10 ,
обвинуваченого ОСОБА_11
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001674 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_11 на вирок Кременчуцького районного суду Полтавської області від 28 березня 2016 року щодо,

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцем с. Крива Руда, Семенівського району Полтавської області, громадянина України, українця, із середньою освітою, не працюючого, одруженого, інваліда 3-ї групи, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого,
якого визнано винуватим та засуджено за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,

В С Т А Н О В И В :
до Апеляційного суду Полтавської області звернувся з апеляційною скаргою обвинувачений ОСОБА_11 , в якій просить вирок суду скасувати та ухвалити новий вирок яким виправдати за недоведеністю його вини.

Вважає вирок незаконним та необґрунтованим, ухваленим із порушенням кримінального процесуального та кримінального законів, висновки суду такими що не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, а вирок суду підлягаючим до скасування з наступних підстав.

Скаржник зазначає, що суд безпідставно послався у вироку як на доказ вини обвинуваченого - схему дорожньо-транспортної пригоди до протоколу огляду місця пригоди. Даний доказ вважає недопустимим через штучне його створення працівниками правоохоронних органів та внесення до нього недостовірних даних, про що свідчить наявність підробленого підпису на схемі понятої ОСОБА_12 , про що вона повідомила в суді. Факт наявності підробленого підпису було підтверджено висновком судово-почеркознавчої експертизи №896. При цьому, скаржник посилається на статтю 223 КПК України, яка, на його думку, зобов`язує слідчого запросити для у часті у вказаній слідчій дії не менше двох понятих.

Також ОСОБА_11 вважає недопустимими доказами протоколи огляду транспортних засобів Nissan Sunny, д.н.з. НОМЕР_1 та ВАЗ 2110, д.н.з. НОМЕР_2 обидва від 31.12.2013 року, оскільки вони були проведені та виготовлені до внесення відомостей до ЄРДР, натомість в таких випадках законом дозволено вчиняти лише одну процесуальну дію це огляд місця події. Враховуючи такі порушення КПК України, обвинувачений вважає безпідставним посиланням у вироку суду на вказані процесуальні документи, як на доказ його вини, а дії слідчого характеризує як позапроцесуальні. Стверджує, що слідчий мав би спочатку внести відомості до ЄРДР, після цього накласти арешти на вказані автомобілі і лише потім отримати тимчасовий доступ до них з метою проведення їхнього огляду.
Як наслідок таких порушень, ОСОБА_11 вважає недопустимими доказами висновки судової транспортно-трасологічної експертизи №101 від 11.04.2014 року та судової автотехнічної №1106 від 09.01.2015 року, оскільки у них використані як вихідні дані вказана схема до протоколу огляду ДТП та зазначені вище протоколи огляду транспортних засобів. Крім того, вважає порушенням проведення обстеження транспортних засобів експертами, через не накладення на них арешт, тобто у позапроцесуальний спосіб.
Обвинувачений просить визнати вказані докази недопустимими із наведених причин, а лише показання потерпілого ОСОБА_13 не можуть бути підставою для притягнення його до кримінальної відповідальності.
Вважає, що невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи призвело до неправильного застосування кримінального закону.
Згідно вироку Кременчуцького районного суду Полтавської області від 28 березня 2016 року ОСОБА_11 визнаний винуватим та засуджений за ч.1 ст. 286 КК України до покарання у вигляді штрафу в розмірі 3400 гривень без позбавлення права керувати транспортними засобами.
Цивільний позов прокурора в інтересах держави в особі третьої міської лікарні м. Кременчука про стягнення витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину ОСОБА_13 - задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_11 витрати на стаціонарне лікування потерпілого від злочину ОСОБА_13 на користь третьої міської лікарні м. Кременчука у сумі 2110 гривні 08 копійок.
Цивільний позов ОСОБА_13 до ОСОБА_11 про стягнення матеріальної та моральної шкоди задоволено частково.
В задоволенні позову ОСОБА_13 до ОСОБА_11 в частині стягнення матеріальної шкоди - відмовлено.
Стягнуто з ОСОБА_11 на користь ОСОБА_13 5000 гривень моральної шкоди.
Цивільний позов ОСОБА_9 до ОСОБА_11 про стягнення матеріальної та моральної шкоди задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_11 на користь ОСОБА_9 матеріальну шкоду на суму 35566 гривні 36 копійок за пошкодження автомобіля, 900 гривень за послуги евакуатора, 360 гривень за послуги перебування автомобіля на штрафній площадці, 600 гривень за проведення експертного дослідження.
В задоволенні позову ОСОБА_9 до ОСОБА_11 в частині стягнення моральної шкоди - відмовлено.

За вироком суду ОСОБА_11 визнаний винуватим та засуджений за вчинення злочину за наступних обставинах.

31 грудня 2013 року близько 16 годині 20 хвилин, в темний час доби, водій ОСОБА_11 , керуючи автомобілем Nissan Sunny, д.н.з. НОМЕР_1 , рухався по автодорозі Хорол - Семенівка - Кременчук у напрямку від м. Кременчука до м. Глобине Полтавської області по вул. Петровського с. Гориславці Кременчуцького району. На 75 км + 500 м вказаної автодороги, напроти 6.127 по вул. Петровського с. Гориславці Кременчуцького району, водій ОСОБА_11 перед зміною напрямку руху не переконавшись, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, перетнув суцільну лінію дорожньої розмітки, яка розділяє зустрічні потоки транспорту, виїхав на смугу зустрічного руху, де допустив зіткнення передньою правою частиною автомобіля Nissan Sunny, д.н.з. НОМЕР_1 з передньою правою частиною автомобіля ВАЗ 2110, д.н.з. НОМЕР_2 , який рухався по своїй смузі руху в зустрічному напрямку під керуванням ОСОБА_13 .
Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди водій автомобіля ВАЗ 2110, д.н.з. НОМЕР_2 , ОСОБА_13 отримав тілесні ушкодження у вигляді перелому нижньої щелепи праворуч зі зміщенням уламків, перелому тіла грудини на 1/2 товщини кістки, які згідно висновку судово-медичної експертизи № 367 від 12.05.2014 року утворились від дії тупих предметів, можливо в результаті ударів об виступаючі частини салону автомобіля при ДТП, у вказаний період часу, про що свідчить їх характер, локалізація і дані медичної документації, за ступенем тяжкості відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості за критерієм тривалого розладу здоров`я.
Згідно висновку комплексної судової автотехнічної та транспортно-трасологічної експертизи № 417/418 від 12.05.2015 року місце зіткнення знаходилося в межах осипу осколків скла та переднього бампера на проїзній частині, тобто на смузі руху автомобіля ВАЗ 2110, д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_13 .
В даній дорожній обстановці технічна можливість з боку водія автомобіля Nissan Sunny, д.н.з. НОМЕР_1 запобігти зіткненню з автомобілем ВАЗ 2110, д.н.з. НОМЕР_2 , полягала у виконанні ним вимог п.п.10.1 та 34.1.1 Правил дорожнього руху України, для чого у нього не було перешкод технічного характеру.

В даній дорожній обстановці дії водія автомобіля Nissan Sunny, д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_11 не відповідали вимогам п.п.10.1 та 34.1.1 Правил дорожнього руху України і з технічної точки зору знаходилися в причинному зв`язку з виникненням даної пригоди:

п.10.1. Перед початком руху, перестроюванням та будь - якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху;
п.34.1.1. Горизонтальна розмітка: (вузька суцільна лінія) - поділяє транспортні потоки протилежних напрямків і позначає межі смуг руху на дорогах, позначає межі проїзної частини, на які в`їзд заборонено, позначає межі місць стоянки транспортних засобів, майданчиків для паркування і край проїзної частини доріг, не віднесених за умовами руху до автомагістралі; і з технічної точки зору знаходилися в причинному зв`язку з виникненням даної пригоди.
Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, обвинуваченого ОСОБА_11 на підтримання доводів скарги, який додатково пояснив, що водій ОСОБА_13 під час ДТП перебував у стані алкогольного сп`яніння, про що в судовому засіданні повідомила свідок ОСОБА_14 , захисника адвоката ОСОБА_10 , який також підтримав апеляційну скаргу та додатково надав інформацію про внесення відомостей до ЄРДР про надання доручення слідчому ОСОБА_15 на проведення досудового розслідування лише 31.10.2014 року (тобто через 10 місяців від початку досудового розслідування), що на думку адвоката свідчить про відсутність повноважень слідчого на проведення досудового слідства, заперечення прокурора, потерпілої ОСОБА_9 та її представника адвоката ОСОБА_16 , проти доводів апеляційної скарги ОСОБА_11 , перевіривши матеріали кримінального провадження і доводи апеляційної скарги, провівши часткове дослідження доказів, колегія суддів апеляційного суду знаходить, що апеляційна скарга ОСОБА_11 не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної інстанції.

У ч.7 ст. 223 КПК України визначено обов`язок слідчого запросити не менше двох незаінтересованих осіб (понятих) для пред`явлення особи, трупа чи речі для впізнання, огляду трупа, в тому числі пов`язаного з ексгумацією, слідчого експерименту, освідування особи… Поняті можуть бути запрошені для участі в інших процесуальних діях, якщо слідчий, прокурор вважатиме це за доцільне.

Таким чином, законодавець не встановлює обов`язку слідчого запрошувати для участі у слідчій дії огляду місця події не менше двох понятих.

Доводи сторони захисту з цього питання є безпідставними ще й з огляду на те, що, хоча свідок ОСОБА_12 , яка була понятою під час проведення огляду ДТП, не впізнала свій підпис на схемі до вказаного протоколу, при цьому переконливо стверджувала, що на протоколах огляду місця ДТП та обох транспортних засобів ВАЗ 2110, д.н.з. НОМЕР_2 і Nissan Sunny, д.н.з. НОМЕР_1 на всіх сторінках наявний її підпис та підпис її чоловіка ОСОБА_17 , який також разом із нею був запрошений в якості понятого.

Звертає увагу на себе висновок почеркознавчої експертизи №896 від 17.12.2015 з цього приводу, а саме: у абзаці першому відповіді на друге запитання вказано, що підпис від імені ОСОБА_12 у схемі до протоколу огляду місця ДТП від 31.12.2013 року в с. Гориславці, у графі «Поняті 2)» та зразки підпису групи №1 (протокол огляду місця дорожньо- транспортної пригоди від 31.12.2013 року, протоколу огляду транспортного засобу автомобіля Nissan Sunny, д.н.з. НОМЕР_1 , протоколу огляду транспортного засобу автомобіля ВАЗ 2110, д.н.з. НОМЕР_2 ) виконані однією особою. Отже, висновок почеркознавчої експертизи вказує на наявність на схемі до протоколу огляді місця ДТП від 31.12.2013 року підпису у графі «Поняті 2)» саме підпису свідка ОСОБА_12 , а не навпаки, як про те зазначав у скарзі обвинувачений.

Як вбачається із запису судового засіданні від 15.09.2015 року одразу після допиту свідка ОСОБА_12 без будь-якої перерви, захисник ОСОБА_10 заявив клопотання про призначення почеркознавчої експертизи щодо з`ясування належності підпису ОСОБА_12 на схемі до протоколу ДТП та долучено до матеріалів провадження клопотання у надрукованому вигляді, з якого слідує, що захисник наперед знав які відповіді буде надавати свідок у судовому засіданні, оскільки вбачається, що захисник просив надати експертам зразки підпису свідка у протоколах огляду ДТП та огляду транспортних засобів. Вказане свідчить про обумовлення між захисником та свідком ОСОБА_12 відповідей на запитання щодо достовірностей її підпису на схемі до початку її допиту судом.

Доводи ОСОБА_11 про штучне створення працівниками правоохоронних органів вказаної схеми та внесення до неї недостовірних даних, колегія вважає голослівними, адже основним із аргументів цього було наявність, на думку обвинуваченого, підробленого підпису ОСОБА_12 , що спростовано в ході слідства в судах першої та апеляційної інстанції. Окрім того, у суді першої інстанції свідок ОСОБА_12 показала, що була присутня при огляді місця події, працівники міліції проводили заміри, вона ставила підписи на документах, автомобілі знаходилися не навпроти один одного, а дещо навскоси. Показання свідка щодо розташування автомобілів відповідають схемі місця пригоди.

Огляд транспортних засобів автомобілів Nissan Sunny та ВАЗ 2110 було проведено слідчим одночасно із оглядом місця події, про що свідчать протоколи вказаних слідчих дій. Автомобілі на час огляду знаходилися на місці ДТП. На це вказує час проведення вказаних слідчих дій, зазначений у протоколах. Так, огляд місця ДТП розпочато о 17.20 та закінчено о 18.30; огляд автомобіля Nissan Sunny розпочатий о 18.30 та закінчено о 19.00; огляд автомобіля ВАЗ 2110 розпочатий о 19.00 та закінчено о 19.20, наведене доводить безперервність процесуальної дії огляду місця події та відповідність дій слідчого ст.2 КПК України щодо забезпечення швидкого, повного і неупередженого розслідування та ч.5 ст. 237 КПК України, за змістом якої вказано, що за можливості огляд речей проводиться на місці.

Згідно абз.2 ч.1 ст.170 КПК України завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. При цьому, у частині 2 вказаної статті зазначено що арешт майна допускається з метою забезпечення, в тому числі і збереження, речових доказів. Отже, вказано нормою закону закріплено право, а не обов`язок прокурора чи слідчого за погодженням із прокурором звертатися до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на майно.

З огляду на це, доводи сторони захисту про проведення огляду транспортних засобів слідчим та експертами у позапроцесуальний спосіб без накладення на них арешту, є надуманими та такими, що не ґрунтуються на вимогах процесуального закону.

Враховуючи те, що сторона захисту не довела переконливості доводів своєї апеляційної скарги щодо недопустимості доказів процесуальних документів схеми до протоколу огляду місця ДТП від 31.12.2013, протоколів огляду транспортних засобів автомобілів Nissan Sunny та ВАЗ 2110 від 31.12.2013 внаслідок порушення процесуального порядку їх закріплення та долучення до матеріалів кримінального провадження, - доводи щодо помилкового врахування судом у вироку висновків судової транспортно-трасологічної експертизи та судової автотехнічної експертизи, через обґрунтування їх недопустимими доказами, в ході апеляційного розгляду не знайшли свого підтвердження.

Що стосується доводів захисника про відсутність повноважень слідчого на проведення досудового слідства, через не внесення даної інформації до Єдиного реєстру досудових рішень, то слід зазначити наступне. Згідно п.п.3 п.1 Положення про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань, затвердженого наказом Генерального прокурора України від 17.08.2012 року (далі Положення), реєстр утворено та ведеться відповідно до вимог Кримінального процесуального кодексу України з метою забезпечення: єдиного обліку кримінальних правопорушень та прийнятих під час досудового розслідування рішень, осіб, які їх учинили, та результатів судового провадження; оперативного контролю за додержанням законів під час проведення досудового розслідування; аналізу стану та структури кримінальних правопорушень, вчинених у державі.

Відповідно до ч.2 ст.214 КПК України досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Положення про ЄРДР, порядок його формування та ведення затверджується Генеральною прокуратурою України за погодженням з Міністерством внутрішніх справ України, Службою безпеки України, Національним антикорупційним бюро України, органом, що здійснює контроль за додержанням податкового законодавства.

Згідно відповіді №110-205-16 від 04.05.2016 на адвокатський запит заступник керівника Кременчуцької місцевої прокуратури повідомив, що по кримінальному провадженню № 0001674 в ЄРДР мається наступна інформація: відомості про початок проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні були внесені 31.12.2013 року о 21.59 годині заступником начальника СВ Кременчуцького РВ УМВС України в Полтавській області ОСОБА_18 , ним же 31.12.2013 року було дано доручення слідчому цього ж слідчого відділу ОСОБА_15 на проведення досудового слідства. Дані про це доручення були внесені ОСОБА_18 до ЄРДР 31.10.14 року.

За період з 31.12.2013 року по 31.10.2014 рік слідчим ОСОБА_15 у кримінальному провадженні № 0001674 щодо ОСОБА_11 було винесено наступні постанови, а саме: про призначення судової автотоварознавчої експертизи автомобіля ВАЗ 21101 від 07.04.2014 (т.1 а.п.62), про призначення транспортно-трасологічної експертизи від 23.01.2014 (т.1 а.п.201), про призначення судово-медичної експертизи від 09.04.2014 (т.1 а.п.232).

Пунктом 3.1 Положення визначено строки, дотримання яких вимагається при внесенні відповідних відомостей до ЄРДР. Підпунктом 2 вказаного пункту зазначено, що призначення слідчого, процесуального керівника, прийняття до провадження до ЄРДР вноситься невідкладно. Проте, слід зазначити, що вказана вимога внесена до положення лише 09.09.2014 року (наказ №95 Генеральної прокуратури України), до цього часу не вимагалося обов`язкове внесення інформації про доручення слідчому до ЄРДР. Враховуючи положення ст.5 КК України, доводи сторони захисту про відсутність повноважень слідчого ОСОБА_15 на проведення досудового слідства не ґрунтуються на вимогах закону та не можуть бути взяті до уваги колегією суддів.

З огляду на наведене, колегія судді приходить до висновку, що доводи сторони захисту не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду провадження, висновки суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_11 у вчиненні злочину та кваліфікація його дій за ч.1 ст. 286 КК України є правильними.

Покарання обвинуваченому призначено судом першої інстанції відповідно до вимог ст.65 КК України та є мінімальним.

Підстав для зміни чи скасування вироку суду колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 405, 407 КПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу ОСОБА_11 залишити без задоволення, а вирок Кременчуцького районного суду Полтавської області від 28 березня 2016 року щодо ОСОБА_11 без зміни.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

С У Д Д І:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4