Справа № 1-КП/359/87/2016
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
«31» березня 2016 року
Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
потерпілої ОСОБА_6 ,
при секретарі ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження по обвинуваченню:
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Переяслав-Хмельницький Київської області, громадянина України, українця, з середньою освітою, одруженого, не працюючого, без реєстрації місця проживання, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого: останній раз 12.08.2015р. Переяслав-Хмельницьким міськрайонним судом Київської області за ст. 185 ч.2, 75 КК України до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки, покарання не відбув, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст..186 ч.2 КК України;
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Переяслав - Хмельницький Київської області, громадянина України, українця, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше неодноразово судимого: останній раз 31.03.2010р. Оболонським районним судом м. Києва за ч. 3 ст. 185 КК України до 4 років позбавлення волі, 13.12.2013р. звільнено з Березанської виправної колонії Київської області №95 по відбуттю строку покарання, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст..186 ч.2 КК України, -
В С Т А Н О В И В :
03.12.2015р., біля 06 год. 55 хв., ОСОБА_3 та ОСОБА_4 перебували на перехресті вул. Ватутіна та Горького в м. Бориспіль Київської області. В цей час їм на зустріч по вулиці Ватутіна йшла ОСОБА_6 , тримаючи у руках свою жіночу сумку із особистими речами.
Побачивши ОСОБА_6 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 вступили у змову між собою на вчинення відкритого викрадення належної ОСОБА_6 жіночої сумки із особистими речами.
Реалізуючи свій протиправний намір, направлений на відкрите заволодіння чужим майном, 03.12.2015р., о 07 год. 00 хв., перебуваючи по вул. Ватутіна в м. Бориспіль, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 попередньо розподілили ролі кожного з учасників, а саме ОСОБА_4 повинен був спостерігати за появою сторонніх осіб та тримати ОСОБА_6 , а в разі вчинення останньою опору подавити вказаний опір шляхом заподіяння тілесних ушкоджень, щоб ОСОБА_3 міг безперешкодно заволодіти жіночою сумкою.
Після цього ОСОБА_3 та ОСОБА_4 підійшли до ОСОБА_6 , яка в цей час знаходилась навпроти домоволодіння АДРЕСА_3 , де повалили останню на асфальт. Після цього ОСОБА_4 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_3 , заподіяв ОСОБА_6 декілька ударів ногами по спині, а ОСОБА_3 наніс близько трьох ударів рукою в область голови та один удар ногою по спині, чим заподіяли останній тілесні ушкодження.
Згідно висновку судово-медичної експертизи №292 від 04.12.2015р. у ОСОБА_6 виявлені тілесні ушкодження у виді синця в лобній області та на лівій щоці, які мають ознаки легких тілесних ушкоджень.
Після цього, ОСОБА_3 схопився руками за ручки жіночої сумки, що знаходилась на лівому плечі ОСОБА_6 , яка лежала на асфальті, та силоміць вирвав її, тим самим заволодівши майном потерпілої. Потім ОСОБА_3 разом з ОСОБА_4 зникли з місця вчинення кримінального правопорушення на легковому автомобілі марки «Daewoo Lanos», реєстраційний номер НОМЕР_1 .
Таким чином, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 відкрито заволоділи майном ОСОБА_6 , а саме її жіночою сумкою вартістю 250 грн., в середині якої знаходились жіночий гаманець вартістю 150 грн., грошові кошти в сумі 51 грн., двома банківськими картками «ПриватБанк», однією банківською карткою «Райффайзен Банк Аваль», мобільним телефоном марки «Samsung duos» вартістю 1200 грн., сім-карткою оператора мобільного зв`язку «Київстар» вартістю 25 грн., сім-карткою оператора мобільного зв`язку «Лайф» вартістю 25 грн. та металевим ключем від замка вартістю 3 грн. В подальшому ОСОБА_3 та ОСОБА_4 розпорядилися викраденим майном на власний розсуд.
Внаслідок протиправних дій ОСОБА_3 та ОСОБА_4 заподіяли ОСОБА_6 матеріальних збитків на загальну суму 1704 грн.
Обвинувачений ОСОБА_10 в судовому засіданні вину у інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав повністю, від дачі показів відмовився, але в судових дебатах пояснив, що він щиро розкаявся у скоєному, просив його суворо не карати, та фактично у повному обсязі визнав та підтвердив обставини викладені у обвинувальному акті.
Обвинувачений ОСОБА_11 в судовому засіданні вину у інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав у повному обсязі, пояснив, що він щиро розкаявся у скоєному, просив його суворо не карати, у повному обсязі визнав та підтвердив обставини скоєння кримінального правопорушення, викладені у обвинувальному акті, вибачився перед потерпілою.
Враховуючи ту обставину, що обвинувачені у повному обсязі визнали свою вину та підтвердили дійсність обставин викладених у обвинувальному акті, а також ту обставину, що відносно цього не заперечують інші учасники судового провадження, суд, відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України, з`ясувавши правильність розуміння учасниками судового провадження змісту цих обставин, впевнившись у добровільності їх позиції, та роз`яснивши їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, визнав недоцільним дослідження тих обставин, які ніким не оспорені, а саме обставин скоєння ОСОБА_12 та ОСОБА_13 інкримінованих їм дій, та після допиту обвинуваченого дослідив приєднані сторонами матеріали, що характеризують особи обвинувачених.
Враховуючи викладене суд дійшов висновку, що дійсно, 03.12.2015 року біля 06 години 55 хвилин, ОСОБА_10 разом з ОСОБА_13 , повторно, за попередньою змовою групою осіб умисно, відкрито заволоділи майном належним ОСОБА_6 , застосувавши насильство що не є небезпечним для життя і здоров`я потерпілої, спричинивши останній легкі тілесні ушкодження та заподіявши матеріальної шкоди на загальну суму 1704 гривні.
Своїми умисними діями, що виразились у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), вчиненому за попередньою змовою групою осіб, із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчиненого повторно, ОСОБА_14 , вчинив кримінальне правопорушення (злочин), передбачене ч. 2 ст. 186 КК України.
Своїми умисними діями, що виразились у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), вчиненому за попередньою змовою групою осіб, із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчиненого повторно, ОСОБА_15 , вчинив кримінальне правопорушення (злочин), передбачене ч. 2 ст. 186 КК України.
Отже, суд вважає ОСОБА_8 винним у скоєнні зазначеного кримінального правопорушення (злочину).
Також, суд вважає ОСОБА_9 винним у скоєнні зазначеного кримінального правопорушення (злочину).
Суд вважає, що ОСОБА_14 підлягає покаранню за вчинене ним кримінальне правопорушення (злочин), оскільки доказів іншого учасниками судового провадження суду надано не було.
Також суд вважає, що ОСОБА_15 підлягає покаранню за вчинене ним кримінальне правопорушення (злочин), оскільки доказів іншого учасниками судового провадження суду надано не було.
При обранні обвинуваченим виду і міри покарання суд враховує характер, ступінь суспільної небезпеки та тяжкість скоєного кримінального правопорушення (злочину), особу винних.
Обвинувачені скоїли тяжкий злочин, однак тяжких наслідків від цього не настало.
Обвинувачені раніше неодноразово судимі за скоєння злочинів проти власності, обвинувачений ОСОБА_10 скоїв новий злочин під час відбуття покарання за попередній злочин, перебуваючи на іспитовому строці, через три місяці після попереднього вироку, обвинувачені мають постійне місце проживання де характеризується негативно, суспільно корисною працею не займаються, утриманців не мають, обвинувачений ОСОБА_11 перебуває на обліку у лікаря нарколога з приводу наркоманії, обвинувачений ОСОБА_10 на обліку у лікаря нарколога не перебуває, обвинувачені. Також, на обліку у лікаря психіатра не перебувають, шкода заподіяна потерпілій відшкодована. Внаслідок чого цивільний позов по провадженню не заявлявся.
Обвинувачені вину свою визнали повністю, у скоєному щиро розкаялись, що згідно до вимог ст.66 КК України є обставинами, які пом`якшують покарання обвинувачених.
Обставиною, що згідно ст.67 КК України обтяжує покарання обвинувачених є рецидив злочинів.
Згідно до вимог ч.2 ст.50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженим, так і іншими особами.
ОСОБА_10 раніше судимий вироком Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської обл. від 12.08.2015р. за ч. 2 ст. 185, 75 КК України до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки, покарання не відбув. Тому, на підставі ст.71 КК України до покарання за цим вироком необхідно частково приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком.
На підставі наведеного суд вважає, що виправлення і перевиховання обвинувачених не можливе без ізоляції від суспільства і єдиним достатнім покаранням для них буде покарання у виді позбавлення волі на певний строк.
Речові докази, визнані такими постановою слідчого від 24.12.2015р. зберігати в матеріалах кримінального провадження, речові докази. визнані такими постановою слідчого від 10.12.2015р. повернути власнику ОСОБА_6 .
На підставі наведеного, керуючись ст.ст.368, 370, 374 КПК України, Суд
З А С У Д И В :
ОСОБА_9 визнати винним у пред`явленому обвинуваченні за ст.186 ч.2 КК України.
ОСОБА_16 призначити покарання за ст.186 ч.2 КК України у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.
До набрання чинності вироком суду запобіжний захід ОСОБА_16 залишити попередній утримання під вартою, та утримувати його в СІЗО ДПС в м.Києві та Київській області, рахуючи строк відбуття покарання з 09.12.2015р.
На підставі ст..72 ч.5 КК України, зарахувати ОСОБА_16 у строк відбутого покарання строк перебування під вартою в умовах СІЗО під час проведення досудового слідства і судового розгляду в період з 09.12.2015р. по 31.03.2016р., а всього 3 місяці 22 дні.
ОСОБА_8 визнати винним у пред`явленому обвинуваченні за ст.186 ч.2 КК України.
ОСОБА_17 призначити покарання за ст.186 ч.2 КК України у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.
На підставі ст..71 КК України, остаточно призначити покарання ОСОБА_17 шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської обл. від 12.08.2015р. до покарання за цим вирокому виді 6 (шести) років позбавлення волі.
До набрання чинності вироком суду запобіжний захід ОСОБА_17 залишити попередній утримання під вартою, та утримувати його в СІЗО ДПС в м.Києві та Київській області, рахуючи строк відбуття покарання з 08.12.2015р.
На підставі ст..72 ч.5 КК України, зарахувати ОСОБА_17 у строк відбутого покарання строк перебування під вартою в умовах СІЗО під час проведення досудового слідства і судового розгляду в період з 08.12.2015р. по 31.03.2016р., а всього 3 місяці 23 дні.
Речові докази, визнані такими постановою слідчого від 24.12.2015р. зберігати в матеріалах кримінального провадження, речові докази. визнані такими постановою слідчого від 10.12.2015р. повернути власнику ОСОБА_6 .
На вирок може бути принесено апеляцію до Апеляційного суду Київської області через Бориспільський міськрайонний суд Київської області на протязі 30 (тридцяти) днів з моменту проголошення.
Після закінчення строку на апеляційне оскарження вирок набирає законної сили.
Копія вироку вручається прокурору і засудженому негайно, після оголошення.
Головуючий суддя ОСОБА_1