АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 11кп/790/1728/16
Категорія: ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст 203-2 КК
У Х В А Л А
Іменем України
20 жовтня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря - ОСОБА_5 ,

за участю прокурора - ОСОБА_6 ,

захисника - ОСОБА_7 ,

обвинуваченої - ОСОБА_8 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Харкові апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні на вирок Московського районного суду м. Харкова від 10 травня 2016 року, відповідно до якого

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка народилась у м. Душанбе, громадянку України, з вищою освітою, незаміжня, не працююча, раніше не судима,

засуджена за ч.5 ст. 27, ч. 1 ст. 203-2 КК України до штрафу у розмірі 170 000 гривень.

ОСОБА_8 визнано винною у тому, що в період з 09.09.2013 року невстановлена особа, в ході досудового слідства та суду, в приміщенні торгівельного павільйону № НОМЕР_1 на торгівельному майданчику з роздрібної торгівлі «Привоз» по АДРЕСА_1 , всупереч вимогам Закону України ; «Про заборону грального бізнесу в Україні» від 15.05.2009 року, організувала гральний заклад, в якому розмістила 12 (дванадцять) гральних автоматів, які заздалегідь придбала у невстановленої слідством та суду особи, надаючи можливість доступу до азартних ігор на гральних автоматах, обов`язковою умовою участі в яких є сплата гравцем грошей, що дає змогу учаснику ігор як отримати виграш у грошовому вигляді, так і не отримати його залежно від випадковості.

У вересні 2013 року ОСОБА_8 познайомилась з невстановленою особою, яка організувала гральний заклад в приміщенні торгівельного павільйону № НОМЕР_1 на торгівельному майданчику з роздрібної торгівлі «Привоз» по АДРЕСА_1 та вступила з нею в попередню змову про умисну спільну участь за грошову винагороду з здійсненні грального бізнесу у вказаному гральному закладі. При цьому ОСОБА_8 заздалегідь обіцяла сприяти здійсненню грального бізнесу шляхом надання гравцям доступу до азартних ігор на гральних автоматах, підтримання порядку в приміщенні грального закладу,обслуговування гравців, догляду за належним станом гральних автоматів, отримання грошей від гравців, видачі виграшу, зберігання грошей, отриманих від зайняття гральним бізнесом, фактично здійснюючи функції адміністратора і касира закладу.

В період із вересня 2013 року по 03 грудня 2013 року, ОСОБА_8 , знаходячись в приміщенні торгівельного павільйону № НОМЕР_1 на торгівельному майданчику з роздрібної торгівлі «Привоз» по АДРЕСА_1 , здійснюючи пособництво в організації невстановленою особою грального бізнесу, виконувала заздалегідь обіцяні дії з надання гравцям можливості доступу до азартних ігор на гральних автоматах, підтримувала порядок у приміщенні грального закладу, доглядала за належним станом гральних автоматів, обслуговувала гравців, отримувала від гравців гроші в якості ставок, у разі виграшу виплачувала грошові виграші, зберігала гроші, отримані від здійснення грального бізнесу, чим усувала перешкоди, що заважали реалізації злочинного наміру співучасників, і зберігала предмети, здобуті злочинним шляхом, за що отримувала від невстановленої особи грошову винагороду.

03 грудня 2013 року, в ході проведення негласної слідчої розшукової дії, а саме - контроль за вчиненням злочину у формі спеціального слідчого експерименту в період з 14 годин 40 хвилин до 15 годин 02 хвилин, обвинувачена ОСОБА_8 , знаходячись в приміщенні торгівельного павільйону № НОМЕР_1 на торгівельному майданчику з роздрібної торгівлі «Привоз» по АДРЕСА_1 . отримала від ОСОБА_9 - особи, якій доручено проведення вказаної негласної слідчої (розшукової) дії, грошові кошти в сумі 50 гривень, за що надала йому доступ до двох гральних автоматів, розташованих у вказаному приміщенні, з метою здійснення азартних ігор.

03 грудня 2013 року, в період часу з 15 годин 30 хвилин до 17 годин 10 хвилин, на підставі ухвали слідчого судді Московського районного суду м. Харкова від 21.11.2013 року, слідчим проведено обшук приміщення торгівельного павільйону № НОМЕР_1 на торгівельному майданчику з роздрібної торгівлі «Привоз» по АДРЕСА_1 , де було вилучено, серед іншого, грошові кошти в сумі 50 гривень отримані ОСОБА_8 від ОСОБА_9 , гральні автомати та пристрій для перевірки справжності грошових купюр.

В апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні просить оскаржуваний вирок скасувати через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність в частині призначеного покарання у виді штрафу в твердій грошовій формі 170 000грн., а також у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченої внаслідок м`якості і ухвалити відносно ОСОБА_8 новий вирок, призначивши їй за ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст.203-2 КК України у виді штрафу в розмірі 15 тисяч неоподаткованих мінімумів доходів громадян, тобто 255000 гривень.

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 повернуто апелянту на підставі п. 4 ч. 3 ст. 399 КПК України.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора в апеляційній інстанції, який підтримав апеляційну скаргу частково, в частині неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність в частині призначеного покарання у виді штрафу в твердій грошовій формі, пояснення обвинуваченої та її захисника, які заперечували проти задоволення цієї скарги прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 53 КК України розмір штрафу визначається у неоподатковуваних мінімумах доходів громадян.

Тобто вказана норма закону передбачає визначення штрафу в кількісному показнику неоподаткованого мінімуму доходів громадян. При цьому закон не містить заборони вказати крім цього і розмір штрафу в грошовій сумі.

Санкція ч. 1 ст. 203-2 КК України передбачає покарання, зокрема, у вигляді штрафу в розмірі від десяти тисяч до сорока тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Призначення ОСОБА_8 штрафу в лише твердій грошовій сумі без зазначення його розміру передбаченому в санкції цієї норми, є неправильним застосуванням кримінального закону.
Вищевказана обставина залишилася поза увагою суду першої інстанції і відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 409 КПК України є підставою для зміни судового рішення.

Тому, доводи апеляційної скарги прокурора в цій частині є обґрунтованими і підлягають задоволенню.
Суд першої інстанції, призначаючи покарання, керуючись вимогами ст. 65 КК України, у вироку зазначив, що обвинувачена є інвалідом дитинства 3-ї групи, раніше не судима, кримінальне правопорушення вчинила вперше, не працює, не одружена, на обліку у лікаря нарколога не перебуває, має постійне місце реєстрації і проживання, за яким характеризується позитивно. Обставиною, що пом`якшують чи обтяжують покарання судом не встановлено. Вчинений обвинуваченою злочин відноситься до категорії особливо тяжкий.

За наведених обставин суд першої інстанції дійшов правильного висновку призначивши ОСОБА_8 покарання в межах мінімуму санкції норми КК України, за якою вона засуджена, а доводи апеляційної скарги про скасування вироку і призначення обвинуваченій більш суворого покарання у вигляді штрафу, але в більшому розмірі, правильності цього висновку не спростовують.

Посилання прокурора в апеляційній скарзі на суспільну небезпеку вчиненого ОСОБА_8 злочину, а також на те, що цей злочин за ступенем тяжкості, відповідно ст. 12 КК України, є особливо тяжким і невизнання обвинуваченою своєї провини, з урахуванням вищенаведених обставин, як кожної окремо, так і в їх сукупності, не є підставами для скасування вироку через невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченої внаслідок м`якості

За таких обставин, апеляційна скарга прокурора у кримінальному провадженні підлягає задоволенню частково, в частині необхідності зазначення розміру покарання в кількості неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

У відповідності з вимогами ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядав вирок суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 392, 404, 405, 407, 408, 418, 419 КПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні задовольнити частково.

Вирок Московського районного суду м. Харкова від 26 травня 2015 року в частині призначеного покарання змінити.

Вважати ОСОБА_8 засудженою за ч. 5 ст.27 ч. 1 ст. 203-2 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 10000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 170 000 гривень.

В решті вирок залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення.

Головуючий -

Судді: