Справа №544/556/16-к
пров. № 1-кп/544/68/2016
У х в а л а
23 серпня 2016 року м. Пирятин

Пирятинський районний суд Полтавської області

у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, унесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі ЄРДР) за №0000060 від 06.02.2016, відносно ОСОБА_3 , який органами досудового розслідування обвинувачується в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 Кримінального кодексу України (далі КК України),

із участю сторін кримінального провадження: із боку обвинувачення прокурора ОСОБА_4 , із боку захисту: обвинуваченого ОСОБА_3 , захисника обвинуваченого ОСОБА_5 ,

У С Т А Н О В И В:
У провадженні Пирятинського районного суду Полтавської області знаходиться кримінальне провадження відносно ОСОБА_3 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

У судовому засіданні захисник ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого заявив клопотання про визнання недопустимим доказом - результату токсикологічного дослідження крові ОСОБА_3 за №386 від 29.02.2016. Зазначив, що даний документ не відповідає вимогам чинного законодавства щодо порядку отримання зразків крові та його складання. Зазначив, що результати даних лабораторних досліджень до акту медичного огляду в порушення вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, не вносилися і висновок щодо результатів медичного огляду ОСОБА_6 на стан сп`яніння на підставі лабораторних досліджень не складався та не видавався, а сам бланк результатів токсикологічного дослідження немає ніякої доказової сили. Крім того, місце уколу було оброблено спиртом, і по цій причині не виключена можливість виявлення етанолу в крові обвинуваченого. Учасниками ДТП були три водії, а досліджувалися лише два зразки крові. Зразок крові обвинуваченого був відібраний у медичний шприц і що далі було з цією кров`ю невідомо.
Прокурор просив відмовити у задоволенні клопотання захисника посилаючись на дотримання вимог законодавства при відібранні зразків крові обвинуваченого, яка була надана для токсикологічного дослідження.

Суд, заслухавши думку учасників судового провадження, дослідивши письмові докази та пояснення свідків, приходить до висновку, що клопотання захисника ОСОБА_5 про визнання доказу недопустимим не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 86 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК України), доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ст. 89 КПК України, суд вирішує питання допустимості доказів під час їх оцінки в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення. У разі встановлення очевидної недопустимості доказу під час судового розгляду суд визнає цей доказ недопустимим, що тягне за собою неможливість дослідження такого доказу або припинення його дослідження в судовому засіданні, якщо таке дослідження було розпочате. Сторони кримінального провадження, потерпілий мають право під час судового розгляду подавати клопотання про визнання доказів недопустимими, а також наводити заперечення проти визнання доказів недопустимими.
Як встановлено судом, на досліджуваному бланку результатів токсикологічного дослідження крові обвинуваченого ОСОБА_6 містяться дані про час та місце його складання, підпис особи, яка його складала та штамп установи, яка проводила дослідження. Крім того, документ містить дані про наявність свідоцтва про атестацію лабораторії та відповідної ліцензії на медичну практику. Тому, доводи захисника про відсутність у спеціаліста, який проводив дослідження відповідної ліцензії не відповідають встановленим обставинам.
Не встановлено судом також порушень при відібранні зразків крові обвинуваченого для направлення їх на дослідження. Допитані як свідки працівники Пирятинської ЦРЛ - Бударін, ОСОБА_7 , Примушко пояснили суду, що місце уколу у обвинуваченого оброблялося фізрозчином, а не спиртом, кров із шприца була поміщена у два флакони, які були опечатані та поміщені на зберігання у холодильник. Один флакон був направлений на зберігання, інший на дослідження з відповідним супровідним листом за підписом та печаткою лікаря.
Таким чином, очевидної недопустимості указаного доказу, зокрема порушення встановленого процесуальним законом порядку його отримання або отримання його внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, суд не вбачає.
Доводи захисту про те, що результати даних лабораторних досліджень до акту медичного огляду в порушення вимог Інструкції не вносилися і висновок щодо результатів медичного огляду ОСОБА_6 на стан сп`яніння на підставі лабораторних досліджень не складався не є підставою для визнання цього доказу недопустимим, а питання його доказової сили має бути вирішене під час ухвалення судом остаточного рішення суду шляхом дослідження цього доказу у сукупності та взаємозв`язку з іншими доказами.
За таких обставин у суду відсутні дані щодо очевидності недопустимості доказу, на який вказує захисник, у зв`язку з чим його клопотання задоволенню не підлягає.
Керуючись ст. 89, 372 КПК України, суд

У Х В А Л И В:
У задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_5 про визнання недопустимим доказом результату токсикологічного дослідження крові ОСОБА_3 за №386 від 29.02.2016 - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає, заперечення не неї можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене ч.1 ст.392 КПК України.

Головуючий: