АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12 липня 2016р. м. Чернівці
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Чернівецької області у складі:

Головуючого ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
при секретарі судового засідання: ОСОБА_4
за участю прокурора ОСОБА_5
потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8
представників потепрілих ОСОБА_9 , ОСОБА_10
обвнуваченого ОСОБА_11
розглянула у відкритому судовому засіданні кримінальну справу за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_11 , на вирок Шевченківського районного суду м. Чернівці від 21 квітня 2016 року, -
ВСТАНОВИЛА:
Вироком Шевченківського районного суду м. Чернівці від 21 квітня 2016 року ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Баламутівка, Заставнівського району, Чернівецької області, українець, громадянин України, не одружений, з вищою освітою, працюючий на приватному підприємстві «Роднічок-Транс», мешканець АДРЕСА_1 , раніше не судимий,
визнаний винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України і призначено йому покарання у вигляді трьох років позбавлення волі з позбавлення права керувати транспортними засобами на строк один рік.

На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_11 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом двох річного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки - ОСОБА_11 не має права виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повинен повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання.

Цивільні позови задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_11 на користь держави судові витрати за проведення судових експертиз в сумі 2577,96 грн.

Стягнуто з ОСОБА_11 на користь ОСОБА_7 125000 (сто двадцять п`ять тисяч) грн.

Провадження №11кп/794/223/16 Головуючий в І інстанції: ОСОБА_12
Категорія ч.2 ст. 286 КК України Суддя - доповідач: ОСОБА_1
Стягнуто з ОСОБА_11 на користь ОСОБА_6 75000 ( сімдесят п`ять тисяч) грн.

Стягнуто з ОСОБА_11 на користь ОСОБА_8 20000 (двадцять тисяч) грн.

Стягнуто з ОСОБА_11 на користь Приватного

підприємства «Евротранс-2005» 92170 (дев`яносто дві тисячі сто сімдесят) грн. 92 коп.

Відповідно до вироку районного суду, ОСОБА_11 визнаний винним та засуджений за те, що він, 08 серпня 2015 року приблизно о 00 годи. 30 хв., керуючи технічно справним автомобілем марки «MERCEDES-BENZ-600» державний номерний знак НОМЕР_1 , рухався по вул. Головній в м. Чернівці, зі сторони вул. Південно Кільцевої в напрямку вул. Комарова на швидкості, що перевищує дозволену 60 км./год. в населеному пункті.

Проїжджаючи АЗС «АМІС», що знаходиться по вул. Головній, 249 в м. Чернівці, обвинувачений ОСОБА_11 не обрав безпечну швидкість та не дотримався безпечної дистанції з невстановленим транспортним засобом, який рухався в попутному напрямку. З метою уникнення зіткнення з цим транспортним засобом ОСОБА_11 змінив напрямок руху вліво не переконавшись, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху. Після цього перетнувши вузьку суцільну лінію ОСОБА_11 виїхав на зустрічну для себе смугу руху, де допустив зіткнення з автомобілем марки «3A3-TF 69 YO» д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_8 , який перевозив в салоні автомобіля пасажирів ОСОБА_6 та ОСОБА_13 .

Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди, водію автомобіля «3A3-TF 69 YO», потерпілому ОСОБА_8 , відповідно до висновку СМЕ № 1023мд від 28.08.2015р. спричинено тілесні ушкодження, у вигляді множинних забійних ран: обличчя, голови, ділянки правого коліна, двох забійно-рваних ран в ділянці правого колінного суглобу, суглобового перелому лівої великогомілкової кістки з підвивихом гомінкого -ступеневого суглобу, які відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, як такі, що призвели до тривалого розладу здоров`я.

Також, пасажирам автомобіля марки «3A3-TF 69 YO» були заподіяні тілесні ушкодження. Потерпілому ОСОБА_6 відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 1149 мд від 21.09.2015р, спричинено тілесні ушкодження у вигляді гематоми в правій частці печінки по вісцеральній поверхні, закритого перелому середньої треті стегнової кістки, вивиху лівого ліктьового суглобу, закритого перелому шиловидного відростка лівої променевої та ліктьової кісток, струсу головного мозку, які відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, як такі, що призвели до тривалого розладу здоров`я. Потерпілій ОСОБА_7 відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 1І48мд від 28.09.2015р. спричинено тілесні ушкодження у вигляді забійних-рваних ран обличчя, шиї, правого гомілкового суглобу, правої гомілки, середньої третини лівої гомілки, переломи 7,8,9-го ребр справа, закритого перелому правої стегнової-кістки, забою головного мозку, які відносять до тяжких тілесні ушкоджень.

Дорожньо-транспортну пригоду обвинувачений ОСОБА_11 , вчинив в результаті порушення та невиконання вимог дорожньої розмітки 1.1 та п. п. 2.3 (б), 10.1 та 12.4 встановлених «Правилами дорожнього руху України», затверджених постаново Кабінету міністрів України за №1306 від 10 жовтня 2001 року, які вимагають від водія:

1.1 (вузька суцільна лінія) поділяє транспортні потоки протилежних напрямків позначає межі смуг руху на дорогах; позначає межі ділянок проїзної частини, на які в`їзд заборонено; позначає межі місць для стоянки транспортних засобів майданчиків для паркування і край проїзної частини доріг, не віднесених з, умовами руху до автомагістралей;

п. 1.5. Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків;

п. 2.3. Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;

п. 10.1 Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху;

п. 12.4 У населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 60 км/год.

На вказаний вирок суду першої інстанції обвинувачений ОСОБА_11 , подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок районного суду змінити в частині призначення йому додаткового покарання, виключивши позбавлення права керувати транспортним засобом на строк один рік.
Свої апеляційні доводи апелянт обґрунтовує тим, що вирок суду першої інстанції в частині призначення додаткового покарання у вигляді позбавлення права керувати транспортними засобами на строк один рік є не вмотивованим, та взагалі необґрунтованим, оскільки в цьому конкретному випадку не враховані важливі обставини, що впливають на призначення покарання, виходячи з принципів законності.
Також апелянт посилається на ряд обставин, що злочин був вчинений із необережності з наявністю багатьох пом`якшуючих обставин, які суд врахував при призначенні покарання та прийшов до висновку, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_11 та перевиховання можливе без ізоляції від суспільства, зокрема, визнання вини, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування завданого збитку, надання допомоги потерпілим безпосередньо після вчинення злочину, та з урахуванням виключно позитивних характеризуючих даних, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався.
Заслухавши головуючого, який доповів суть оскаржуваного вироку, повідомив ким і в якому обсязі він був оскаржений та виклав основні доводи апеляційної скарги, обвинуваченого ОСОБА_11 , який підтримав подану апеляційну скаргу та просив її задовольнити, думку прокурора яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, міркування потерпілих з цього питання, які підтвердили доводи апелянта надавши усім учасникам судового провадження слово у судових дебатах, а також обвинуваченому останнє слово, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_11 , підлягає задоволенню на підставі наступного.

Висновок суду про винуватість ОСОБА_11 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, за вказаних у вироку обставин, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджений зібраними у встановленому порядку доказами, які належно оцінені судом та в апеляційній скарзі не оскаржується, а отже відповідно до ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Кваліфікація дій ОСОБА_11 за ч.2 ст.286 КК України є правильною і також не оскаржується.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_11 виду та міри покарання суд першої інстанції, відповідно до ст. 65 КК України, урахував тяжкість вчиненого злочину, зокрема те, що він відноситься до категорії тяжких, наслідки злочину, особу винного, який позитивно характеризується по місцю проживання, свою вину визнав повністю, не судимий, потерпілі не мають до нього жодних претензій, добровільно частково відшкодував завдану шкоду. При цьому до обставин, що пом`якшують покарання, суд відніс: щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування спричинених збитків, а обставини, що обтяжують покарання, районним судом не встановлено.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, із урахуванням особи винного, а також зваживши на інші обставини справи, про можливість виправлення обвинуваченого без відбування основного покарання та звільнивши його від відбування покарання з випробуванням, на підставі ст. 75 КК України.

Разом з цим, санкція ч. 2 ст. 286 КК України передбачає не тільки основне покарання, а й додаткове - у виді позбавлення права керувати транспортними засобами.

Відповідно до ч.2 ст. 69 КК України, на підставах, передбачених у частині першій цієї статті, суд може не призначати додаткового покарання, що передбачене в санкції статті Особливої частини цього Кодексу як обов`язкове, за винятком призначення покарання за вчинення злочину, за який передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі понад три тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Враховуючи наведені вище обставини, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, те, що обвинувачений ОСОБА_11 визнав свою вину та щиро розкаявся у вчиненому, активно сприяв розкриттю злочину позитивно характеризується за місцем роботи, на даний час офіційно працевлаштований водієм у приватному підприємстві «Роднічок-Транс», що підтверджується довідками, наказом про прийняття на роботу та копією трудової книжки, шкоду потерпілим частково відшкодував, а наявна у нього робота на посаді водія є єдиним джерелом існування та сприятиме подальшому відшкодуванню потерпілим завданої шкоди, а також беручи до уваги, те що злочин ним вчинено у тверезому стані, колегія суддів, застосувавши до ОСОБА_11 ч.2 ст. 69 КК України, вважає за можливе призначити йому основне покарання без застосування додаткового покарання у вигляді позбавлення права керувати транспортними засобами.

Саме таке покарання, на погляд колегії суддів, необхідним і достатнім для виправлення засудженого ОСОБА_11 , та попередження вчинення ним нових злочинів і сприяти повному відшкодуванню потерпілим завданої шкоди.

З огляду на викладене, колегія суддів прийшла до переконання, що вирок суду першої інстанції підлягає зміні у частині призначеного додаткового покарання обвинуваченому ОСОБА_11 .

Керуючись ст. ст. 365, 366, 372, 367, 372, 373, 377 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Чернівецької області, -

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_11 - задовольнити.

Вирок Шевченківського районного суду м. Чернівці від 21 квітня 2016 року щодо ОСОБА_11 за ч.2 ст. 286 КК України змінити.

Виключити із вироку суду застосування до ОСОБА_11 додаткового покарання у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами строком на один рік.

Вважати ОСОБА_11 засудженим за ч. 2 ст. 286 КК України, до покарання у виді позбавлення волі строком на три роки, без позбавлення права керувати транспортними засобами.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_11 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю два роки.

На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_11 обов`язки: протягом іспитового строку не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця свого проживання та роботи; періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.

В іншій частині вирок районного суду - залишити без змін.

Головуючий ОСОБА_1
Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3