Справа № 183/4877/16
ВИРОК
іменем України
03.11.2016 м. Дніпро

Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

секретаря - ОСОБА_2

за участю сторін:
прокурора - ОСОБА_3

обвинуваченого - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дніпро кримінальне провадження №0000330 відносно:

ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м.Красноярську РФ, громадянина України, освіта середньо-спеціальна, не одруженого, демобілізованого 28.07.2016 року з військової частини НОМЕР_1 , не працюючого, не судимого, зареєстрованого і проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ;

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.407 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 25.03.2014 року наказом №66 (по стройовій частині) командира військової частини НОМЕР_1 , солдата, зарахованого до списків особового складу військової частини. Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України (по стройовій частині) №73 від 03.04.2014 року солдата Белобородова призначено на посаду кулеметника 3 відділення 3 стрілецького взводу 13 стрілецької роти 5 стрілецького батальйону, яка дислокується по АДРЕСА_2 . За наведених обставин, солдат ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем, відповідно до ст.ст.9,11,12,16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, був зобов`язаний додержуватись Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок. Так, 15.10.2014 року командуванням військової частини НОМЕР_1 солдат ОСОБА_4 був направлений на стаціонарне лікування до КЗ «Криворізька міська лікарня №11» Дніпропетровської обласної ради. Після закінчення лікування 29.10.2014 року солдат ОСОБА_4 повинен був повернутись до розташування військової частини НОМЕР_1 та приступити до виконання своїх службових обов`язків, але він, свідомо, діючи з метою тимчасового ухилення від проходження служби у розташуванні військової частини, без поважних причин з наданого йому звільнення не повернувся, свої службові обов`язки не виконував, час проводив на власний розсуд, не приймаючи мір для повернення до військової частини НОМЕР_1 . 24.07.2016 року солдат ОСОБА_4 прибув до військової прокуратури Дніпропетровського гарнізону та заявив про себе. Таким чином, 29.10.2014 року солдат ОСОБА_4 не з`явився вчасно на службу до розташування військової частини НОМЕР_1 без поважних причин та незаконно перебував поза розташуванням військової частини до 14.07.2016 року, тобто тривалістю понад 1 місяць.
Обвинувачений ОСОБА_4 провину визнав повністю та суду показав, що його дійсно 25.03.2014р. наказом №66 (по стройовій частині) командира військової частини НОМЕР_1 (дислокується за адресою: АДРЕСА_2 ) як військовослужбовця військової служби за мобілізацією, солдата зараховано до списків особового складу військової частини; 03.04.2014 р. наказом №73 командира військової частини НОМЕР_1 його призначено на посаду кулеметника 3 відділення 3 стрілецького взводу 13 стрілецької роти 5 стрілецького батальйону, будучи військовослужбовцем відповідно до вимог ст.ст. 9, 11, 12, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України він був зобов`язаний суворо дотримуватись у своїй службовій діяльності вимог законів України, Статутів Збройних Сил України; з 15.10.2014 р. він перебував на стаціонарному лікуванні у КЗ «Криворізька міська лікарня №11» до 29.10.2014 року, але по завершенню лікування до місця служби не повернувся, до виконання своїх службових обов`язків не приступив; з 29.10.2014 року він, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, діючи з метою тимчасово ухилитися від проходження військової служби, не з`явився вчасно на службу після лікування без поважних причин, свої службові обов`язки не виконував, час проводив на власний розсуд, не вживаючи заходів для повернення до військової частини НОМЕР_1 та про своє місце знаходження органи військового чи цивільного управління не повідомляв; 14.07.2016 року він самостійно прибув до військової прокуратури Дніпропетровського гарнізону та повідомив про себе; в скоєному розкаюється, просить врахувати хронічні захворювання, що він є учасником АТО.
Суд вважає, що винуватість ОСОБА_4 в обвинуваченні згідно обвинувального акту, крім повного визнання ним своєї провини, підтверджується дослідженими під час судового розгляду наступними доказами:

- копією листа до військової прокуратури відносно неповернення солдата ОСОБА_5 до військової частини після проходження лікування (т.2 а.п.6 );

- копією витягу наказу №66 від 25.03.2014 року командира військової частини НОМЕР_1 , яким солдата ОСОБА_4 як військовослужбовця військової служби за мобілізацією, зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 (т.2 а.п.9);

- копією наказу №73 від 03.04.2014 року командира військової частини НОМЕР_1 начальника штабу, яким ОСОБА_4 призначено на посаду кулеметника 3 відділення 3 стрілецького взводу 13 стрілецької роти 5 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 (т.2 а.п.10);

- висновком службового розслідування відносно ОСОБА_4 , який не з`явився вчасно на службу без поважних причин до військової частини НОМЕР_1 та ухилявся без поважних причин від проходження військової служби (т.2 а.п.14-16);

- довідкою про участь ОСОБА_4 в АТО в 2014 році (т.1 а.п.39);

- копією військового квитка про те, що ОСОБА_4 демобілізований 28.07.2016 року з військової частини НОМЕР_1 (т.1 а.п.45,46).

Відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, за згодою учасників судового провадження, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням письмових документів.

Суд кваліфікує дії ОСОБА_4 , що виразилися у нез`явленні вчасно на службу до військової частини без поважних причин,тривалістю понад один місяць, за ч.3 ст.407 КК України.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд відповідно до ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про його особу, обставини, що пом`якшують покарання.

Обтяжуючих покарання обставин згідно ст.67 КК України судом не встановлено.

ОСОБА_4 повністю визнав провину, щиросердно розкаявся у вчиненому, сприяв розкриттю злочину і встановленню істини у кримінальному провадженні, має хронічні захворювання, є учасником АТО, що судом враховується як пом`якшуючі покарання обставини; вчинив умисний злочин середньої тяжкості, раніше не судимий, на обліку у лікарня-психіатра та нарколога не перебуває, характеризується задовільно, тому суд вважає за можливе призначити йому покарання у виді позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України з випробуванням, з покладанням на нього обов`язків, передбачених ст.76 КК України. Суд вважає, що таке покарання буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення ним нових злочинів.

Керуючись ст.ст.369,370,371,373,374 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.3 ст.407 КК України і призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк два роки.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк два роки.

На підставі п.п.1,2 ч.1 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

На вирок суду учасники судового провадження мають право подати апеляційні скарги протягом 30 днів з дня його проголошення до апеляційного суду Дніпропетровської області через Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку, копія вироку негайно після проголошення вручається обвинуваченому і прокурору.

Суддя: ОСОБА_1