Провадження по справі 1-кс/3630/16
У Х В А Л А
16 листопада 2016 року м. Одеса
Слідчий суддя Малиновського районного суду м. Одеси у складі ОСОБА_1 за участю секретаря ОСОБА_2 , потерпілого ОСОБА_3 , представника потерпілого - адвоката ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання ОСОБА_5 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 0003573 від 17.08.2016 року,-

У С Т А Н О В И В :
Ухвалою слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси від 23.08.2016 року у кримінальному провадженні № 0003573 від 17.08.2016 року за ознаками ст. 190 ч. 4 КК України було накладено арешт на автомобіль «Toyota Lexus» 2003 року випуску в кузові чорного кольору, номер кузова НОМЕР_1 , який має значення речового доказу.

ОСОБА_5 звернувся до слідчого судді із заявою про скасування арешту з автомобіля, обґрунтовуючи вимоги тим, що 05.08.2016 року купив вказаний автомобіль і є його законним власником. Під час придбання автомобіля йому не було відомо про будь-які обмеження чи заборони його відчуження попереднім власником. Правочин про купівлю автомобіля в порядку цивільного судочинства ніким не оспорюється і судом недійсним не визнаний. Він не був присутній в судовому засіданні, в якому розглядалося клопотання про накладення арешту на автомобіль. Вважає, що арешт накладено без достатнього обґрунтування.

В судове засідання заявник, повідомлений про його час та місце, не з`явився, надав письмову заяву про розгляд заяви без його участі.

Прокурор в судове засіданні також не з`явився, надав письмові заперечення і просив відмовити у задоволенні клопотання ОСОБА_5 .

Потерпілий ОСОБА_3 та його представник заперечували проти задоволення заяви ОСОБА_5 , при цьому потерпілий пояснив, що купив автомобіль 08.07.2016 року у ОСОБА_6 , але угоду оформили не як купівлю-продаж, а на підставі так званої «генеральної» довіреності. При цьому ОСОБА_7 ввів його в оману, пообіцяв допомогти з постановкою автомобіля на облік, тому в довіреності на його прохання уповноваженою особою окрім нього самого був вказаний і ОСОБА_8 . Він довіряв ОСОБА_8 і передав йому автомобіль і всі документи для постановки на облік, однак фактично той продав автомобіль Мартинюку, який, в свою чергу, теж виставив його на продаж в автосалоні.

ОСОБА_3 вважає, що у разі задоволення клопотання ОСОБА_5 і знятті арешту з майна - через короткий час автомобіль буде проданий, що позбавить потерпілого можливості повернути незаконно, злочинним шляхом відчужене майно, а також можливості компенсувати спричинену шкоду.

Заслухавши доводи потерпілого і представника потерпілого, дослідивши матеріали справи, слідчий суддя прийшов до наступного висновку.

Статтею 170 ч. 1 КПК України в якості підстави для арешту майна, зокрема, передбачено заборону для особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном або використовувати його.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається, зокрема, з метою забезпечення збереження речових доказів.

Частиною 4 цієї ж статі, заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Як вбачається з матеріалів справи, кримінальне провадження відкрите 17.08.2016 року на підставі заяви ОСОБА_3 про заволодіння належним йому автомобілем шляхом шахрайства.

Та обставина, що потерпілий ОСОБА_3 є власником автомобіля «Toyota Lexus» і купив його у ОСОБА_6 , але не оформив належним чином договір купівлі-продажу, підтверджується як показами самого потерпілого, так і показами свідків, копіями довіреності, свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу на ім`я ОСОБА_6 .

Крім того, суд звертає увагу на те, що в довіреності, виданій ОСОБА_6 на ім`я ОСОБА_9 та ОСОБА_7 08.07.2016 року зазначено, що відчуження автомобіля можливо тільки за наявності нотаріально посвідченої заяви про згоду на відчуження другого з подружжя власника автомобіля, тобто ОСОБА_10 .

Однак, заявником ОСОБА_5 не було надано будь-яких доказів на підтвердження права власності на автомобіль (окрім копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу) і законності угоди щодо його придбання, в тому числі і нотаріально посвідченої заяви ОСОБА_10 про згоду на відчуження.

Таким чином, зазначене майно (автомобіль) має ознаки предмету злочину, і визнаний речовим доказом у кримінальному провадженні, про що 07.11.2016 року слідчим винесена відповідна постанова.

Не дивлячись на те, що в кримінальному провадженні, в рамках якого подана заява, повідомлення про підозру не здійснювалось, прокурором доведена необхідність арешту майна.

Маються підстави вважати, що незастосування арешту майна може призвести до його відчуження, зникнення або пошкодження, що потягне подальше порушення прав потерпілого. На такі підстави вказує той факт, що не пізніше, ніж через 7 днів після реєстрації автомобіля 05.08.2016 року на ОСОБА_5 транспортний засіб був виставлений для подальшої реалізації в автосалоні, де 13.08.2016 року він і був знайдений потерпілим.

Заявником ОСОБА_5 не було доведено, що в подальшому застосуванні арешту майна відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано. Обмеження невстановленого кола осіб права власності на майно є розумним та співрозмірним завданням кримінального провадження.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 170, 174 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В :
Відмовити у задоволенні клопотання ОСОБА_5 про скасування арешту автомобіля «Toyota Lexus» 2003 року випуску в кузові чорного кольору, номер кузова НОМЕР_1 , накладеного ухвалою слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси від 23.08.2016 року.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Одеської області протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1