Дата документу Справа № 337/6787/15-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/778/1424/16
Єдиний унікальний № 337/6787/15-к Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія ч. 2 ст. 187 КК України Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 вересня 2016 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:
головуючого - судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
за участю прокурора ОСОБА_6 ,
представника потерпілого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 ,
обвинуваченого ОСОБА_9 ,
захисників адвокатів ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в апеляційному порядку, матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0003236, за апеляційною скаргою прокурора, який брав участь у провадженні, на ухвалу Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 27 липня 2016 року, якою
обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно:

ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 186, ч. 2 ст. 189, ч. 2 ст. 187, ч. 2 ст. 289 КК України;

ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Запоріжжя, проживаючого без реєстрації за адресою: АДРЕСА_2 , за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 187, ч. 2 ст. 289 КК України;

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м. Запоріжжя, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України,

повернуто прокурору, як такий що не відповідає вимогам КПК України.

Згідно зі змістом оскаржуваного судового рішення, до суду надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_9 .

Під час підготовчого судового засідання судом було встановлено, що зазначений обвинувальний акт не відповідає вимогам п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України.

Так, у обвинувальному акті у формулюванні обвинувачення як ОСОБА_13 , так і ОСОБА_14 зазначено, що 09.11.2015 року, приблизно о 21 годині 30 хвилин, ОСОБА_13 , за попередньою змовою з ОСОБА_14 , маючи умисел на незаконне заволодіння транспортним засобом, знаходячись біля зупинки громадського транспорту «Універсам» по пр. Ювілейному в м. Запоріжжі, діючи умисно, за допомогою ключа від автомобіля «RENAULT LOGAN» сірого кольору д.н. НОМЕР_1 , яким вони заволоділи того ж дня о 21 години 00 хвилин в ході розбійного нападу на ОСОБА_7 , незаконно заволоділи транспортним засобом «RENAULT LOGAN» сірого кольору д.н. НОМЕР_1 , вартість якого згідно з висновком експерта № 12/15 від 12.12.2015 року складає 153 034 гривень 76 копійок, який належить ОСОБА_7 та на ньому зникли з місця вчинення кримінального правопорушення, чим спричинили ОСОБА_7 матеріальний збиток на вказану суму.

Водночас, при формулюванні обвинувачення як ОСОБА_13 , так і ОСОБА_14 попереднього епізоду злочинної діяльності - розбійного нападу на ОСОБА_7 від 09.11.2015 року, слідчий серед викраденого ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_9 майна, не зазначає ключ від автомобіля «RENAULT LOGAN» сірого кольору д.н. НОМЕР_1 , що належав ОСОБА_7 , хоча і посилається на цю обставину при формулюванні обвинувачення скоєння незаконного заволодіння транспортним засобом.

Крім того, дії ОСОБА_13 та ОСОБА_14 за епізодом незаконного заволодіння транспортним засобом, слідчий кваліфікує за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, тобто незаконне заволодіння транспортним засобом, за попередньою змовою групою осіб, яке завдало значної матеріальної шкоди, вчинене повторно.

Разом із тим, у формулюванні обвинувачення як ОСОБА_13 , так і ОСОБА_14 такої кваліфікуючої ознаки як «повторність», не зазначено.

Також, в обвинувальному акті при формулюванні обвинувачення ОСОБА_14 та ОСОБА_15 за ч. 2 ст. 187 КК України, слідчим вказано «Після чого, продовжуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_13 приблизно о 00:30 годині, шляхом проведення транзакції через мережу Інтернет перерахував з банківської картки № НОМЕР_2 банку «ПриватБанк», якою він заволодів в ході розбійного нападу на ОСОБА_7 , на банківську картку банку «ПриватБанк» № НОМЕР_3 , що належить ОСОБА_16 грошові кошти в сумі 1800 гривень, які 10.11.2015 року ОСОБА_16 зняв готівкою в банкоматі супермаркету «АТБ-Маркет» по вул. Задніпровській, 25 в м. Запоріжжі і передав ОСОБА_13 ».

Тобто, з такого формулювання обвинувачення є не зрозумілим той факт, чи узгоджував свої дії ОСОБА_13 з приводу транзакції з банківської картки ОСОБА_7 з ОСОБА_14 та ОСОБА_9 , чи мають відношення останні до 1 800 грн., які були зняті ОСОБА_16 та передані ОСОБА_13 . Зі змісту обвинувального акту не вбачається, що ОСОБА_13 узгоджував зазначені дії, так як слідчий вказав, що саме ОСОБА_13 заволодів банківською карткою ОСОБА_7 , а також, що саме ОСОБА_13 продовжив свій злочинний умисел.

За таких обставин, суд повернув обвинувальний акт прокурору, як такий що не відповідає вимогам КПК України.

В апеляційній скарзі прокурор, який брав участь у провадженні, посилаючись на незаконність судового рішення через невідповідність викладених в ньому висновків, фактичним обставинам кримінального провадження зазначає, що обвинувальний акт відповідає вимогам п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, а зазначені судом підстави для його повернення є передчасними, упередженими та такими, що свідчать про невмотивоване затягування судом розгляду справи.
На підставі цього, просить оскаржувану ухвалу скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції зі стадії підготовчого судового засідання.
Заслухавши в засіданні апеляційної інстанції доповідь судді про сутність судового рішення та аргументи скарги; прокурора і представника потерпілого ОСОБА_7 , які підтримали апеляційну скаргу, обвинуваченого ОСОБА_9 і захисників, які вважали, що судове рішення слід залишити без змін; перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

У запереченнях захисник ОСОБА_12 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_13 просить ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.
Згідно до вимог ст. 291 КПК України, обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
Виходячи з норм закону, викладених в ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд зобов`язаний перевірити матеріали кримінального провадження, з`ясувати достатність фактичних і юридичних підстав для прийняття судових рішень, передбачених ч. 3 цієї статті, вирішити питання, пов`язані з підготовкою кримінального провадження до судового розгляду. При цьому у підготовчому провадженні не вирішується питання про доведеність вини обвинуваченого, оскільки це прерогатива суду під час судового розгляду, завдання цього провадження є процесуальне та організаційне забезпечення проведення судового розгляду.
Згідно тексту обвинувального акту, орган досудового розслідування таким чином виклав фактичні обставини подій, які є предметом дослідження в провадженні, що вони не відповідають іншим матеріалам. Колегія суддів вважає, що вказівки суду щодо невідповідності обвинувального акту відносно ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_9 вимогам ст. 291 КПК України, не суперечать нормі вказаного закону, а підстави, на які послався суд першої інстанції у своїй ухвалі, перешкоджають розгляду обвинувачення щодо ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_9 в судовому засіданні, оскільки такі обставини свідчать про неконкретність обвинувачення, тобто перешкоджають реалізації права на захист обвинувачених та можуть вплинути на кваліфікацію дій обвинувачених.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не можуть бути визнані обґрунтованими, а тому ухвала суду не підлягає скасуванню за підстав, наведених у скарзі.

Суд апеляційної інстанції зазначає про необхідність усунення всіх недоліків, які встановлені судом першої інстанції і суворого дотримання вимог закону органами державного обвинувачення з метою виконання вимог ст. 2 КПК України.

З огляду на зазначене та керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу прокурора, який брав участь у провадженні, залишити без задоволення.
Ухвалу Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 27 липня 2016 року відносно ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_9 залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення є остаточною й оскарженню не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4