Справа № 192/2279/16-к
Провадження № 1-кс/192/118/16
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"13" червня 2016 р. головуючий слідчий суддя СОЛОНЯНСЬКОГО РАЙОННОГО СУДУ ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , слідчого СВ Солонянського ВП ГУНП України в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , представника власника автомобіля ОСОБА_4 , володільця майна ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в смт Солоне клопотання слідчого, погоджене з прокурором Солонянського відділу Дніпропетровської місцевої прокуратури № 2 по внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань кримінальному провадженню №0000434 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 246 КК України, про арешт майна,

В С Т А Н О В И В:

Слідчий за погодженням з прокурором звернувся до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на рухоме майно, а саме: на автомобіль «ГАЗ 53Б», д/н НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 від 14 січня 2006 року належить ОСОБА_6 та яким керував ОСОБА_5 та у якого вказаний автомобіль було вилучено 10 червня 2016 року у зв`язку з внесенням до ЄДРДР відомостей про факт вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 246 КК України.

На обґрунтування клопотання слідчий та прокурор зазначили, що 09 червня 2016 року по телефонній лінії 102 до Солонянського ВП надійшло повідомлення від ОСОБА_7 про те, що між селами Звонецький Хутір та Василівка Солонянського району, невідомі особи проводять порубку дерев в лісосмузі.

Згідно протоколу огляду від 10 червня 2016 року на ґрунтовій дорозі поблизу лісосмуги на захід від с. Звонецький Хутір Солонянського району був розташований автомобіль «ГАЗ 53Б», д/н НОМЕР_1 , кузов якого був заповнений фрагментами дерев, ззовні схожих на акацію зі слідами механічного пошкодження (спилу). На захід від автомобіля на відстані 150 метрів розташована лісосмуга, до якої мається заїзд, утворений шляхом випилювання дерев, а вглиб заїзду в хаотичному порядку розташовані три купи фрагментів дерев, по зовнішнім ознакам схожі на ті, що знаходяться в кузові автомобіля.

Автомобіль «ГАЗ 53Б», д/н НОМЕР_1 разом з фрагментами дерев був вилучений у водія ОСОБА_5 під час його огляду.

Слідчий з метою збереження речових доказів, попередження можливості їх знищення або пошкодження, просить накласти арешт на автомобіль «ГАЗ 53Б», д/н НОМЕР_1 , який як видно з матеріалів досудового слідства, був використаний та пристосований для вчинення кримінального правопорушення, а саме для перевезення протиправно здобутої деревини, внаслідок незаконної поруки дерев в захисній лісосмузі, а також на деревину, яка знаходиться в його кузові.

В судовому засіданні слідчий ОСОБА_3 підтримав подане клопотання та просив його задовольнити з тих підстав, що автомобіль може бути використаний як доказ по кримінальному провадженню №0000434, оскільки останній був пристосований для вчинення кримінального правопорушення. Також посилався на протоколи допиту свідків від 10 червня 2016 року ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , які повідомили орган досудового розслідування про те, що безпосередньо бачили як в автомобіль «ГАЗ 53Б», д/н НОМЕР_1 невідомі їм чоловіки вантажили спиляну деревину в лісосмузі між селами Звонецький Хутір та Василівка Солонянського району.

Представник власника автомобіля адвокат ОСОБА_4 заперечував проти задоволення клопотання, подавши і письмові заперечення, в яких вважає, що клопотання про арешт майна є безпідставним, суперечить чинному законодавству, а також є необґрунтованим.

Адвокат ОСОБА_4 просив врахувати, що об`єктивна сторона кримінального правопорушення передбаченого ст. 246 КК України передбачає вчинення саме незаконної порубки дерев і чагарників, а перевезення не підпадає під правову кваліфікацію вказаного правопорушення, що виключає залучення транспортного засобу в якості засобу чи знаряддя вчинення злочину, а тим більше в якості предмету злочину. Також посилався на те, що санкцією статті 246 КК України передбачено лише конфіскацію незаконно добутого, тобто деревини, а конфіскація іншого майна, в тому числі транспортного засобу не передбачена взагалі, і затримувати та вилучати на цій підставі автомобіль не дозволено.

В судовому засіданні ОСОБА_4 також посилався на те, що власник та водій автомобіля не приймали жодної участі у здійсненні незаконної порубки дерев і ніякої причетності до такого злочину не мають, тому їх особисте майно не може бути предметом забезпечення відшкодування завданих збитків внаслідок злочинних дій третіх осіб. Крім того, посилався на те, що п. 6 ст. 170 КПК України заборонено арештовувати майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача.

Додатково просив врахувати, що автомобіль «ГАЗ 53Б», д/н НОМЕР_1 використовується його власником та ОСОБА_5 для здійснення підприємницької діяльності з перевезення вантажів, що є єдиним засобом для існування їхніх родин, проте докази здійснення такого виду діяльності у встановленому законодавством порядку суду не надав.

ОСОБА_5 пояснив суду, що 09 червня 2016 року приблизно о 17 годині на його телефон зателефонував невідомий йому чоловік та попросив здійснити перевезення деревини, яка начебто арештована працівниками поліції та відвезти її до м. Дніпропетровська. Оскільки він надає послуги з перевезення вантажів на автомобілі, який належить його куму - ОСОБА_6 , то він погодився та прибув приблизно о 19-20.00 годині в лісосмугу Солонянського району. Там невідомі йому чоловіки почали завантажувати фрагменти спиляних дерев до кузову його автомобіля, а приблизно о 23 годині до них під`їхали працівники поліції та в процесі огляду вилучили у нього автомобіль. Просив відмовити в задоволенні клопотання про арешт майна, оскільки він особисто не пиляв дерева, а лише займається перевезенням вантажу, проте хто саме замовив у нього таку послугу, а також договір на перевезення він не має.

Власник авто та прокурор в судове засідання не з`явилися, а згідно ч. 1 ст. 172 КПК України їх неявка не перешкоджає розгляду клопотання про арешт майна.

Згідно ч. 1 ст. 107 КПК України, слідчим суддею було прийнято рішення здійснювати розгляд клопотання без застосування технічних засобів фіксування кримінального провадження, а від слідчого не надходило клопотань про застосування засобів фіксації.

Вислухавши слідчого, представника власника майна, особу у володіння якої знаходиться майно, вивчивши надані матеріали, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Пунктом 1 ч. 2 вказаної статті передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема, збереження речових доказів.
Слідчим, в якості мети накладання арешту на рухоме майно, було зазначено про необхідність збереження речових доказів, попередження можливості їх знищення або пошкодження, а також використання цього майна в якості доказів.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Як вбачається з матеріалів клопотання, 10 червня 2016 року було внесено відомості до ЄРДР №0000434 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 246 КК України.

Протоколом огляду від 10 червня 2016 року автомобіль «ГАЗ 53Б», д/н НОМЕР_1 ,

який містить на собі речові докази фрагменти дерев, був вилучений у водія ОСОБА_5 , а його власником згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 від 14 січня 2006 року є ОСОБА_6 .

З протоколу допиту свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_5

було встановлено, що 10 червня 2016 року на ґрунтовій дорозі поблизу лісосмуги на захід від с. Звонецький Хутір Солонянського району був розташований автомобіль «ГАЗ 53Б», д/н НОМЕР_1 , кузов якого був заповнений фрагментами дерев, ззовні схожих на акацію зі слідами механічного пошкодження (спилу). На захід від автомобіля на відстані 150 метрів розташована лісосмуга, до якої мається заїзд, утворений шляхом випилювання дерев, а вглиб заїзду в хаотичному порядку розташовані три купи фрагментів дерев, по зовнішнім ознакам схожі на ті, що знаходяться в кузові автомобіля.

Свідок ОСОБА_5 повідомив що його автомобіль було найнято невідомою особою для перевезення вантажу, якого саме він не знав, проте до кузова його автомобіля були завантажені фрагменти спиляних дерев. Хто саме здійснював порубку дерев та чагарників йому не відомо, як не зміг він надати в і документи, які б засвідчували факт укладання договору на перевезення вантажу із зазначенням замовників такої послуги.

Слідчий суддя посилається на те, що метою арешту майна, зокрема, є збереження речових доказів, а ч. 3 ст. 170 КПК України передбачено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Тому посилання представника власника автомобіля стосовно того, що ані власник майна, ані водій ОСОБА_5 не мають жодного відношення до кримінального правопорушення, передбаченого ст. 246 КК України, не приймаються слідчим суддею, оскільки правила ст. 170 КПК України дозволяють арештовувати майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Статтею 98 КПК України передбачено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
В даному випадку, вважаю, що слідчим обґрунтовано в якості мети арешту майна зазначено збереження речових доказів, якими є як автомобіль «ГАЗ 53Б», д/н НОМЕР_1 , так і фрагменти дерев, які знаходилися в його кузові зі слідами механічних ушкоджень (спилу).

При цьому слідчим суддею враховано, що відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.
Оскільки слідчий та прокурор звернулися з клопотанням про арешт майна, саме з метою збереження речових доказів, то в даному випадку правила ч. 10 ст. 170 КПК України застосуванню не підлягає.
В ст. 100 КПК України визначено, що на речові докази може бути накладено арешт в порядку ст.ст. 170-174 КПК України

У відповідності до п.1 та п.2 ч.2 ст.167 КПК України, тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення.

Тому, з огляду на положення ч. 2 ст. 167 та ч.1 і 2 ст. 170 КПК України, майно, яке має ознаки речового доказу повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не буде досягнута мета застосування цього заходу - запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження, що як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Арешт майна, яке має ознаки речового доказу, по суті являє собою форму забезпечення доказів, є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та, на відміну від двох останніх правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.

Оскільки у даному кримінальному провадженні є всі підстави вважати, що автомобіль, який було вилучено 10 червня 2016 року разом з фрагментами спиляних дерев під час огляду місця події, може зберегти на собі сліди злочину, а також враховуючи виправдані інтереси держави, пов`язані з порушенням загальносуспільних інтересів, вважаю за необхідне вжити заходів забезпечення кримінального провадження, шляхом накладення арешту на тимчасово вилучене майно.

Доводи представника власника автомобіля стосовно об`єктивної сторони кримінального правопорушення, передбаченого ст.246 КК України, стосовно відсутності потерпілого, з`ясування розміру шкоди, зводяться до не погодження з клопотанням слідчого про арешт майна та не містять в собі правових підстав для відмови в його задоволенні.

Слідчий суддя вражає, що слідчим під час розгляду клопотання було доведено існування обґрунтованої підозра щодо вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 246 КК України, тобто незаконна порубка дерев і чагарників у лісах, захисних та інших лісових насадженнях, що заподіяло істотну шкоду, а також вчинення таких дій у заповідниках або на територіях та об`єктах природно-заповідного фонду, або в інших особливо охоронюваних лісах, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження. Також слідчим було доведено, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, а також може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

З урахуванням наведеного, слідчий суддя вважає, що існують правові підстави для задоволення клопотання.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 98, 100, 131, 132, 167, 170-173, 175, 309 КПК України, слідчий суддя -

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання слідчого СВ Солонянського ВП ГУНП України в Дніпропетровській області ОСОБА_3 - задовольнити.

Накласти арешт на майно, вилучене 10 червня 2016 року під час огляду місця події, а саме: на автомобіль «ГАЗ 53Б», д/н НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 від 14 січня 2006 року належить ОСОБА_6 та який знаходиться у фактичному користуванні ОСОБА_5 ; на деревину, яка знаходиться в кузові вказаного автомобіля з накладенням заборони на розпоряджання та користування вказаним рухомим майном та деревиною.

Ухвала про арешт майна підлягає негайному виконанню слідчим, в провадженні якого знаходиться кримінальне провадження.

Роз`яснити, що згідно ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом 5 днів з моменту проголошення.

Головуючий слідчий суддя: ОСОБА_1