Справа № 473/1871/16-к
УХВАЛА
іменем України
"09" червня 2016 р. м. Вознесенськ

Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

учасники процесу:

прокурор ОСОБА_3 ,

обвинувачений ОСОБА_4 ,

захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 ,

потерпілий ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду м.Вознесенська кримінальне провадження №0000040 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Чимкент, республіки Казахстан, громадянина України, одружений, з середньо-технічною освітою, не працює, раніше не судимий, зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

- у вчиненні злочину, передбаченого ст.287 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

03 червня 2016 року від прокуратури Миколаївської області до Вознесенського міськрайонного суду надійшов обвинувальний акт з реєстром матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000040 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ст.287 КК України.

В підготовчому судовому засіданні прокурор просив суд призначити судовий розгляд кримінального провадження, зазначивши, що воно підсудне Вознесенському міськрайонному суду Миколаївської області, а обвинувальний акт відповідає вимогам закону.

Обвинувачений, його захисник та потерпілий не заперечували проти призначення справи до розгляду.

Жодних клопотань, які пов`язані із підготовкою справи до розгляду, - сторонами заявлено не було.

Заслухавши учасників провадження та дослідивши наданий суду обвинувальний акт, суд вважає, що його слід повернути прокурору з огляду на наступне.

Однією із загальних засад кримінального провадження є його законність (п.2 частини першої ст.7 КПК України). Так відповідно до ч.1 ст.9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Згідно з п.3 ч.3 ст.314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про повернення обвинувального акту прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

Пунктом 13 ч.1 ст.3 КПК України визначено, що обвинувачення - це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.

Частина 4 ст.110 КПК України передбачає, що обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у статті 291 цього Кодексу.

Натомість наданий прокурором обвинувальний акт не відповідає вимогам п.5 ч.2 ст.291 КПК України, оскільки згідно із цією нормою обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Правова кваліфікація дій особи в обвинувальному акті повинна містити не тільки посилання на окрему статтю і частину цієї статті кримінального закону, а й точне формулювання у тому числі і об`єктивної сторони та кваліфікуючих ознак конкретного кримінального правопорушення.

Між тим, відсутність в обвинувальному акті формулювання обвинувачення та правової кваліфікації унеможливлює якісно і повній мірі здійснювати захист від пред`явленого обвинувачення, що безперечно порушує право особи на захист, оскільки згідно з п.1 ч.3 ст.42 КПК України обвинувачений має право знати у чому він обвинувачується, а обвинувальний акт повинен бути конкретним за своїм змістом.

Неконкретність обвинувачення порушує право особи на захист, що є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Відповідно до положень п.(а) ч.3 ст.6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, кожен, кого обвинувачено у вчиненні злочину, має право бути негайно і детально проінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення проти нього.

Вирішуючи питання щодо дотримання прокурором вимог кримінального процесуального закону при складанні обвинувального акта, суд враховує відповідну практику Європейського суду з прав людини.

Так, Європейський Суд з прав людини в пункті 37 рішення «Жупнік проти України» від 09.12.2010 року (Заява № 20792/05). зазначив, що межі гарантій, передбачених підпунктом «а» пункту 3 статті 6 Конвенції, мають оцінюватись, зокрема, у світлі більш загального права на справедливий судовий розгляд, гарантованого пунктом 1 статті 6 Конвенції. У кримінальних справах надання повної та докладної інформації щодо висунутих особі обвинувачень, які в подальшому можуть бути сприйняті судом як юридична кваліфікація діяння, є неодмінною передумовою забезпечення справедливості провадження. У цьому зв`язку необхідно зазначити, що підпункт «а» пункту 3 статті 6 Конвенції не накладає жодних формальних вимог щодо способу, у який обвинувачений має бути проінформований про характер і причини висунутих щодо нього обвинувачень. Суд також зазначає, що підпункти «a» і «b» пункту 3 статті 6 Конвенції взаємопов`язані та що право бути поінформованим про характер і причини висунутих обвинувачень слід розглядати у світлі права обвинуваченого на підготовку свого захисту

Крім того, згідно із п.п.34, 35 рішення у справі «Абрамян проти Росії» від 09 жовтня 2008 року ЄСПЛ зазначив, що у тексті підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення. Положення підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду.

Тоді як з обвинувального акту, яким пред`явлено обвинувачення ОСОБА_4 , вбачається, що на аркуші 1-3 обвинувального акту фактично викладено зміст підозри, а на аркуші 3-4 зміст обвинувачення, проте після викладення фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, - взагалі відсутня вказівка про правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність.

За таких обставин, висунуте ОСОБА_4 обвинувачення, є невизначеним та неконкретизованим, оскільки диспозиція ст.287 КК України передбачає кілька альтернативних діянь, які можуть бути поставлені особі в провину, натомість як стороною обвинувачення не визначено в чому ж саме та у вчиненні яких дій обвинувачується ОСОБА_4 .

Частина 1 ст.337 КПК України передбачає, що судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею.

Із наданого обвинувального акту взагалі не можливо визначити межі обвинувачення, пред`явленого ОСОБА_4 , що в свою чергу виключає можливість призначення судом судового розгляду на підставі наданого обвинувального акту, який має такі недоліки.

З огляду на викладене, суд вважає, що існують підстави для повернення обвинувального акту відносно ОСОБА_4 прокурору для усунення недоліків в розумні строки.

Керуючись ст.ст.314, 372 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Повернути прокурору прокуратури Миколаївської області обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000040 за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні злочину, передбаченого ст.287 КК України.

Апеляції на ухвалу суду можуть бути подані протягом 7 днів з моменту її оголошення через Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області до апеляційного суду Миколаївської області.

Суддя Вознесенського міськрайонного суду підпис ОСОБА_1

згідно оригіналу

Суддя: