Справа № 304/507/15-к
Провадження № 1-кп/304/19/2016
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18 березня 2016 року м. Перечин
Перечинський районний суд Закарпатської області у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
представника потерпілого адвоката ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
його захисника адвоката ОСОБА_6 ,

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Ворочево Перечинського району, мешканця АДРЕСА_1 , з вищою освітою, непрацюючого, вдівця (має на утриманні двох малолітніх дітей), українця, громадянина України, раніше не судимого
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190, ч. 1 ст. 209 КК України, -
Як вбачається з обвинувального акту, ОСОБА_5 обвинувачується в тому, що він, 21 квітня 2010 року, працюючи начальником Перечинського відділення Закарпатської обласної дирекції публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль», знаходячись у службовому кабінеті, умисно, з корисливих спонукань, з метою заволодіння шахрайським шляхом грошовими коштами ОСОБА_7 , склав завідомо неправдивий офіційний документ, а саме договір № 72 на вклад «Премія» (з пролонгацією/без пролонгації) між відділенням в його особі та ОСОБА_7 , який завірив своїм підписом та відбитком круглої печатки Перечинського відділення «Райффайзен Банк Аваль», на підставі якого отримав від нього грошові кошти в розмірі 10 000 доларів США, які на депозитний рахунок банку не перерахував, а використав на власні потреби, чим заподіяв потерпілому матеріальну шкоду на вказану суму, за що кримінальна відповідальність передбачена ч. 2 ст. 190 КК України.
Крім цього, в період з травня по грудень 2010 року ОСОБА_5 , діючи умисно, з метою подальшої легалізації (відмивання) доходів, одержаних злочинним шляхом, використав частину коштів, якими заволодів у ОСОБА_7 , у сумі 22 972,79 грн. для погашення тіла та відсотків по кредиту, отриманому ним в ЗОД АТ «Райффайзен Банк Аваль» для придбання квартири за адресою: АДРЕСА_1 , а також у сумі 39 272,90 грн. для погашення кредиту, отриманого його дружиною ОСОБА_8 у ВАТ «Ерсте Банк» для придбання автомобіля «Toyota RAV-4», чим легалізував доходи, одержані злочинним шляхом на загальну суму 62 245,69 грн., за що кримінальна відповідальність передбачена ч. 1 ст. 209 КК України.
У судовому засіданні ОСОБА_5 та його захисник ОСОБА_6 заявили суду клопотання про те, що обвинувальний акт відносно обвинуваченого не відповідає вимогам кримінального процесуального Закону, не містить формулювання обвинувачення, а також правова кваліфікація його дій за ч. 1 ст. 209 КК України є зайвою, у зв`язку з чим просили повернути його прокурору.
Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні просила у задоволенні вказаного клопотання відмовити, оскільки таке є необґрунтованим, а питання про повернення обвинувального акта прокурору може бути вирішене судом лише на стадії підготовчого судового засідання.
У судовому засіданні представник потерпілого адвокат ОСОБА_4 також просив у задоволенні клопотання відмовити з обґрунтувань наведених прокурором, зазначивши, що питання щодо правильності кваліфікації дій обвинуваченого суд вирішує при ухваленні судового рішенні за результатами розгляду кримінального провадження.
Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.
Відповідно до ч. 1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема, подія кримінального правопорушення, винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення; форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання; обставини, які підтверджують, що гроші, цінності та інше майно, які підлягають спеціальній конфіскації, одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від такого майна.
Згідно з ч. 1 ст. 92 цього Кодексу обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, в кримінальному провадженні у формі публічного обвинувачення покладається на слідчого, прокурора.
Виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правова кваліфікація кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення, відповідно до ч. 4 ст. 110 і ч. 2 ст. 291 КПК України, мають міститися в обвинувальному акті, тобто процесуальному рішенні, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і завершує досудове розслідування.
Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України обвинувачення це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.
Згідно вимог ч. 1 ст. 337 цього Кодексу судовий розгляд проводиться лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту.
Як вбачається з обвинувального акту відносно ОСОБА_5 , такий містить виклад встановлених прокурором фактичних обставин кримінальних правопорушень та правову кваліфікацію дій обвинуваченого, однак формулювання обвинувачення не містить.
За таких обставин суд приходить до висновку про необхідність повернення обвинувального акту прокурору як такого, що не відповідає вимогам кримінального процесуального Закону.
Твердження прокурора та представника потерпілого про те, що таке клопотання може вирішуватися виключно на стадії підготовчого судового засідання (ст. 314 КПК України), суд відхиляє, оскільки без сформульованого обвинувачення будуть істотно обмежені процесуальні права обвинуваченого, передбачені ст. 42 цього Кодексу, а суд не зможе ухвалити щодо нього справедливе (законне, обґрунтоване та вмотивоване) судове рішення.
Також необґрунтованим є посилання захисника обвинуваченого на те, що зайвою є кваліфікація дій ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 209 КК України та яку суд має виключити, оскільки такі питання під час судового розгляду в порядку ст. ст. 337-341 КПК України вирішуються прокурором, а судом лише при ухваленні судового рішення (ст. ст. 369-375 цього Кодексу).
Строк застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_5 у виді особистого зобов`язання закінчився 03 червня 2015 року, клопотань щодо такого прокурором не подавалося, а тому суд питання про нього не вирішує.
На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 369-372 КПК України, с у д, -
П О С Т А Н О В И В :
Клопотання задовольнити.
Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кримінальним процесуальним кодексом України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Закарпатської області через Перечинський районний суд протягом семи днів з дня її оголошення.

Копію ухвали суду сторони кримінального провадження можуть отримати в Перечинському районному суді Закарпатської області в порядку, передбаченому ч. ч. 6, 7 ст.376 КПК України.

Головуючий: ОСОБА_1