Справа № 352/2337/15-к
Провадження № 11-кп/779/163/2016
Категорія ст. 286 ч.1 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 березня 2016 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 11-кп/779/163/2016, про обвинувачення ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, освіта середня, не одруженого, військовозобов`язаного , не працюючого, не судимого, гр. України, за апеляційною скаргою прокурора, на ухвалу Тисменицького районного суду від 09 березня 2016 року, з участю: секретаря с/з ОСОБА_6 , прокурора ОСОБА_7 , захисника ОСОБА_8 , обвинуваченого ОСОБА_5 ,

в с т а н о в и л а :
вказаною ухвалою щодо ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, освіта середня, не одруженого, військовозобов`язаного , не працюючого, не судимого, гр. України,-

закрито кримінальне провадження у вчиненні злочину передбаченого ч.1 ст.286 КК України, та звільнено його від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням винного з потерпілою.

За ухвалою суду ОСОБА_5 порушив правила безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, внаслідок чого потерпілій ОСОБА_9 спричинено тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості.

Злочин скоєно за наступних обставин.

ОСОБА_5 24.04.2015 року біля 09 год. не маючи посвідчення водія, та керуючи автомашиною ВАЗ 2101 д.н. НОМЕР_1 , рухаючись в м.Тисмениця по вул. К.Левицького у напрямку вул. Галицької проявив неуважність, порушив при цьому п.п. 2.1, 2.3,16.2,18.2 Правил дорожнього руху, внаслідок чого допустив наїзд на потерпілу ОСОБА_9 спричинивши останній середньої тяжкості тілесні ушкодження.

В своїй апеляційній скарзі прокурор вважає дану ухвалу незаконною, з підстав неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність та істотного порушення вимог кримінально процесуального законодавства при прийнятті рішення про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності.

Заслухавши доповідь судді ОСОБА_2 , пояснення обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисника ОСОБА_8 , які вважають ухвалу суду законною і обґрунтованою і просять залишити її в силі, а апеляційну скаргу прокурора безпідставною; прокурора, який підтримав свою апеляційну скаргу і просить змінити дану ухвалу виключити з описової частини твердження про те, що ОСОБА_5 порушив правила експлуатації транспорту та застосувати ст..45 КК України, з`ясувавши обставини кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора - підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст.370 КПК, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Таким є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу, з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав його ухвалення.

Цих вимог закону суд першої інстанції в повній мірі не дотримався.

В описовій частині рішення суду зазначено, що ОСОБА_5 порушив Правила безпеки руху та експлуатації транспорту в той час, коли ОСОБА_5 обвинувачувався виключно у порушенні Правил безпеки дорожнього руху, що було зазначено в обвинувальному акті.

Відповідно до ч.1 ст.337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуто обвинувачення і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

Згідно обвинувального акта, ОСОБА_5 обвинувачується в порушенні правил безпеки дорожнього руху. Порушення правил експлуатації транспорту (недотримання технічних умов експлуатації, порядку перевезення вантажів чи пасажирів тощо) йому не інкримінувалося.

Суд першої інстанції, в ході судового розгляду, всупереч вимог ч.1 ст.337 КПК України, вийшов за межі обвинувачення, пред`явленого ОСОБА_5 , а тому ухвала підлягає зміні, виключивши із описової частини «правила експлуатації транспорту».

Щодо вимоги апеляційної скарги прокурора про неправильне застосування судом ст..46 КК України при закритті кримінального провадження, то колегія суддів вважає це твердження безпідставним, виходячи з наступного.

Стаття 46 КК України передбачає, що особа, яка вперше вчинила злочин невеликої тяжкості або необережний злочин середньої тяжкості, крім корупційних злочинів, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона примирилася з потерпілим та відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.

Згідно ст..12 КК України, кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.286 КК України відноситься до злочинів невеликої тяжкості.

Як вбачається із ухвали суду, обвинувачений ОСОБА_5 вчинив даний злочин вперше будучи неповнолітнім, відшкодував потерпілій завдані збитки та помирився із потерпілою.

Тобто, всі передбачені умови ст..46 КК України для звільнення особи від кримінальної відповідальності є в наявності, а тому суд першої інстанції і звільнив ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності за примиренням сторін.

Твердження прокурора в апеляційній скарзі, про незаконне застосування норми кримінального матеріального закону (ст.46 КК) при наявності факту спричинення збитків державі, як організації суспільства, яка забезпечує захист суспільних інтересів, а застосування ст.46 КК України можливе лише у кримінальних провадженнях про злочини, родовим та безпосереднім об`єктом яких є здоров`я осіб, а не суспільні відносини, то колегія суддів зазначає наступне.

Під час апеляційного розгляду прокурор так і не змогла пояснити, які наявні фактичні збитки спричинені державі, в чому вони полягають і в якому розмірі.

На думку колегії суддів, застосування ст.46 КК України під якимись умовами, винятками, заборонами, як зазначає прокурор, то такого вона не містить і з точки зору принципу верховенства права повинна застосуватись до всіх правовідносин при наявності всіх підстав і умов, які в ній прямо вказані.

Враховуючи те, що ст.46 КК України не містить будь-яких обмежень в її застосуванні щодо кола осіб чи конкретних складів злочинів за умови наявності зазначених в самій нормі цього закону підстав та умов її застосування, а у відповідності із роз`ясненнями, що містяться у п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» від 23 грудня 2005 року за наявності, передбачених у ст..46 КК України підстав звільнення особи від кримінальної відповідальності є обов`язковим, рішення суду в цій частині відповідає вимогам закону.

З огляду на зазначене немотивованим також є і покликання прокурора про необхідність звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності з підстав ст..45 КК України

Керуючись ст.ст.376, 404, 405, 418, 419 КПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :
Апеляційну скаргу прокурора задовольнити частково.

Ухвалу Тисменицького районного суду від 09.03.2016 року змінити.

Виключити з описової частини ухвали твердження про те, що ОСОБА_5 порушив «правила експлуатації транспорту».

В решті ухвалу залишити без зміни.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ учасниками провадження протягом 3 місяців з дня його проголошення.

Головуючий ОСОБА_2
Судді: ОСОБА_3
ОСОБА_4