АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
«20» липня 2016 р. м. Чернівці

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Чернівецької області у складі:

Головуючого ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
при секретарі ОСОБА_4
за участю сторін судового провадження:
прокурора ОСОБА_5
обвинуваченого ОСОБА_6
розглянула у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000002 від 03.01.2016 року, щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Остриця Герцаївського району Чернівецької області, який фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, судимого:
- 26.08.1981 року Глибоцьким районним судом Чернівецької області за ч.1 ст. 215, ч.1ст. 215-3, ст. 42 КК України (1960 р.), до позбавлення волі на строк 1 рік 6 місяців;
- 23.06.1983 року Ленінським районним судом м. Чернівці за ч.2 ст. 140, ч.1 ст. 117, ст. 42 КК України (1960р.) до позбавлення волі на строк 6 років;
- 06.08.1992 року Ленінським районним судом м. Чернівці за ч.3 ст. 140 КК України (1960 р.) до позбавлення волі на строк 4 роки з конфіскацією майна;
- 27.03.1997 року Ленінським районним судом м. Чернівці за ч.3 ст. 140, ч.1 ст. 145 ст.42, п.2 ч.1 ст. 26 КК України (1960 р.) до позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців з конфіскацією майна;
- 03.02.2003 року Першотравневим районним судом м. Чернівці за ч.3 ст. 185 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки;
- 12.09.2011 року Першотравневим районним судом м. Чернівці за ч.2 ст. 185, ч.1 ст. 263, ст. 70 КК України до позбавлення волі на строк 5 років 6 місяців, звільнений 05.08.2014 року на підставі ст. 81 КК України з Долинського виправного центру №118, умовно-достроково (не відбутий строк покарання 1рік 8 місяців 9 днів),-
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України,-

ВСТАНОВИЛА:
Заступник прокурора області ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу на вирок Садгірського районного суду м. Чернівці від 24 травня 2016 року, яким ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінального

Провадження №11-кп/794/248/16 Головуючий в І інстанції: ОСОБА_8
Категорія:ч.2 185 КК України Суддя - доповідач: ОСОБА_1
правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) ріки.

На підставі ст.ст.71,81 КК України до призначеного покарання частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Першотравневого районного суду м. Чернівці від 12.09.2011 року і остаточно призначено ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі на строк один рік два місяці.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_6 обрано утримання під вартою, взято його під варту в залі суду, а строк відбування покарання обраховано з 24 травня 2016 року, тобто з моменту його затримання.

В апеляційній скарзі прокурор ОСОБА_7 , не заперечуючи правильності кваліфікації дій обвинуваченого, доведеності його вини у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, просить вирок районного суду скасувати у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України, та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк один рік.

На підставі ст.71 КК України частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Першотравневого районного м. Чернівці від 12.09.2011 року та призначити ОСОБА_6 покарання у виді 2 років позбавлення волі.

Апеляційні вимоги прокурор обґрунтовує тим, що суд першої інстанції, призначаючи ОСОБА_6 покарання на підставі ст. 71 КК України, допустив неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, оскільки остаточне покарання за сукупністю вироків, крім випадків, коли воно визначається шляхом поглинення одного покарання іншим, призначеним у максимальному розмірі, має бути більшим від покарання, призначеного за новий злочин, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

Згідно вироку районного суду, ОСОБА_6 29 грудня 2015 року приблизно о 19 годині 30 хвилин, перебуваючи на подвір`ї господарства АДРЕСА_2 , де проживає його знайома ОСОБА_9 , скориставшись відсутністю власниці, переслідуючи мету таємного викрадення чужого майна, умисно, протиправно, з корисливих мотивів, таємно викрав бензопилу марки «Штіль», яка зберігалась в підсобному приміщенні та на праві власності належала ОСОБА_9 , чим заподіяв останній матеріальної шкоди на загальну суму 2500 грн. Після чого з місця події зник, а викраденим майном розпорядився а власний розсуд.

Заслухавши суддю-доповідача, який виклав суть вироку та вимоги апеляційної скарги, думку прокурора, який підтримав подану апеляційну скаргу та просив її задовольнити, посилаючись на доводи в ній викладені, обвинуваченого ОСОБА_6 , який заперечив проти задоволення апеляційної скарги прокурора та просив вирок районного суду залишити без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження та з`ясувавши доводи апеляційної скарги, провівши судові дебати та вислухавши останнє слово обвинуваченого,колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу прокурора слід задовольнити, а вирок районного суду в частині призначеного покарання скасувати, на підставі наступного.

Апеляційним судом встановлено, що ОСОБА_6 29 грудня 2015 року приблизно о 19 годині 30 хвилин з підсобного приміщення, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , таємно повторно викрав бензопилу марки «Штіль», яка на праві власності належить ОСОБА_9 , чим заподіяв потерпілій матеріальної шкоди на загальну суму 2500 грн. Після чого з місця події зник, а викраденим майном розпорядився а власний розсуд.

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні таємного викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно, при обставинах, наведених у вироку, підтверджується усіма зібраними та ретельно проаналізованими доказами, яким дано остаточну юридичну оцінку, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи в сукупності, і яка ніким не оспорюється.

Беручи до уваги, що в апеляційній скарзі прокурор не заперечує правильність кваліфікації та доведеність вини обвинуваченого, то колегія суддів, керуючись ст.404 КПК України, не наводить доводів на підтвердження винуватості ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Аналізуючи вирок районного суду в частині призначеного покарання, то колегія суддів вважає обґрунтованими доводи прокурора про неправильне застосування судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність.

Згідно з ч.4 ст.81 КК України у разі вчинення особою, до якої було застосовано умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, протягом невідбутої частини покарання нового злочину суд призначає їй покарання за правилами, передбаченими статтями 71 і 72 КК України.

Із матеріалів кримінального провадження встановлено, що ОСОБА_6 засуджено за кримінальне правопорушення, яке вчинене ним 29 грудня 2015 року, тобто у період умовно-дострокового звільнення за вироком Першотравневого районного суду м. Чернівці від 12.09.2011 року.

Відповідно до вимог ч.ч.1,4 ст.71 КК України та роз`яснень, що містяться в п.п.22 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», при частковому складанні розмір остаточного покарання в усякому разі має бути більшим за розмір кожного з покарань, призначених за окремі злочини.. Остаточне покарання за сукупністю вироків, крім випадків, коли воно визначається шляхом поглинення одного покарання іншим, призначеним у максимальному розмірі, має бути більшим від покарання, призначеного за новий злочин, і також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

Ухвалою Долинського районного суду Івано-Франківської області від 05.08.2014 року ОСОБА_6 звільнено від відбування покарання умовно-достроково на 1 рік 8 місяців 9 днів, що є невідбутою частиною покарання за попереднім вироком.

Суд першої інстанції, всупереч вищевказаним нормам закону та роз`ясненням постанови Пленуму Верховного Суду України, неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність, призначивши ОСОБА_6 остаточне покарання на підставі ст.71 КК України за сукупністю вироків у виді 1 року 2 місяців позбавлення волі, що є меншим, ніж невідбута частина покарання за попереднім вироком Першотравневого районного суду м. Чернівці від 12.09.2011 року.

За таких обставин, вирок районного суду в цій частині підлягає скасуванню, у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, та, на підставі ст.420 КПК України, з ухваленням в цій частині нового вироку.

При призначенні ОСОБА_6 покарання за вчинене ним кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 185 КК України, колегія суддів приймає до уваги відсутність в апеляційній скарзі прокурора вимоги про призначення більш суворого покарання та враховує ті ж обставини, на які послався суд першої інстанції.

Зокрема, відповідно до вимог ст. 65 КК України колегія суддів враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та фактичні обставини його вчинення, обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання, особу винного, котрий раніше судимий, по місцю проживання характеризується позитивно, не перебуває на спеціальних обліках у лікарів нарколога та психіатра, а тому вважає необхідним та достатнім призначення ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі на строк один рік.

При призначенні ОСОБА_6 покарання за сукупністю вироків, з урахуванням невідбутої частини покарання за вироком Першотравневого районного суду м. Чернівці від 12 вересня 2011 року, яка складає 1 рік 8 місяців 9 днів, колегія суддів, зважаючи на доводи апеляційної скарги прокурора, приходить до висновку, що обвинуваченому слід призначити остаточне покарання у розмірі, запропонованому в апеляційній скарзі прокурора, тобто у виді двох років позбавлення волі, і таке покарання буде відповідати вимогам ст.ст. 50, 65 КК України, є необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Керуючись ст.ст. 374, 404, 405, 407, 409, 413, 414, 418, 420 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Чернівецької області,-

ЗАСУДИЛА:
Апеляційну скаргу заступника прокурора області ОСОБА_7 задовольнити.

Вирок Садгірського районного суду м. Чернівці від 24 травня 2016 року щодо ОСОБА_6 , засудженого за ч.2 ст. 185 КК України, скасувати в частині призначення покарання, у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.

На підставі ст.420 КПК України ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_6 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік.

На підставі ч.1 ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднати невідбутне покарання за вироком Першотравневого районного суду м. Чернівці від 12.09.2011 року та остаточно призначити ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки.

В іншій частині вирок районного суду залишити без змін.

Вирок апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржений в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з моменту його проголошення.

Головуючий ОСОБА_1
Судді ОСОБА_2
ОСОБА_3