Справа №483/489/16-к 14.11.2016
Провадження: № 11-кп/784/884/16 Головуючий суду першої інстанції:
Категорія: ч. 2 ст. 121 КК України ОСОБА_1
Доповідач апеляційного суду:
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 листопада 2016 року м. Миколаїв
Апеляційний суд Миколаївської області у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:
головуючого ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря ОСОБА_5
розглянувши за матеріалами кримінального провадження №0000052 апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 17 серпня 2016 року відносно
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Цюрупинськ, Херсонської області, громадянина України, неодруженого, не працюючого, проживаючого в АДРЕСА_1 , раніше судимого: 1) 28 травня 1998 року Очаківським міським судом Миколаївської області за ч. 3 ст. 140, ст. 43 КК України (в редакції 1960 року) до покарання у виді позбавлення волі строком на три роки шість місяців, звільнений 01 вересня 2001 року за відбуттям строку покарання; 2) 11 жовтня 2002 року Очаківським районним судом Миколаївської області за ч. 2, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст.190 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки, звільнений 12 серпня 2005 року за відбуттям строку покарання; 3) 18 серпня 2006 року Очаківським міськрайонним судом Миколаївської області за ч. 1 ст. 122 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік, звільнений 17 липня 2007 року за відбуттям строку покарання; 4) 28 лютого 2008 року Очаківським міськрайонним судом Миколаївської області за ч. 1 ст. 122 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на один рік шість місяців, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік; 5) 26 грудня 2008 року Смілянським районним судом Черкаської області за ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на один рік дев`ять місяців, звільнений 16 липня 2010 року за відбуттям строку покарання; 6) 05 березня 2012 року Очаківським міськрайонним судом Миколаївської області за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки, звільнений 21 жовтня 2014 року за відбуттям строку покарання,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України,
учасники судового провадження
прокурор: ОСОБА_7
обвинувачений : ОСОБА_6
захисник: ОСОБА_8
В с т а н о в и в :
Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції та вимог апеляційної скарги.
Вироком суду ОСОБА_6 визнано винним у вчинені злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 9 років.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зараховано у строк відбуття покарання ОСОБА_6 строк його попереднього ув`язнення в межах даного кримінального провадження з 16 січня 2016 року до 17 серпня 2016 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Вирішено питання щодо речових доказів.
В апеляційній скарзі та в доповненнях обвинувачений ОСОБА_6 просить вирок суду 1-ї інстанції скасувати та ухвалити новий вирок.
Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.
Апелянт вважає, що висновки суду, викладені у вироку, не відповідають фактичним обставинам справи.
Зазначає, що судом першої інстанції не було досліджено в повному обсязі всі обставини справи. Так, не було допитано всіх свідків. Крім того, показання допитаних свідків містили протиріччя, які не були усунені судом.
Також, стверджує, що судом було поверхнево досліджені дані про його особу. Суд вказав, що він характеризується негативно, хоча в характеристиці сільського голови він характеризується позитивно.( а.п. 71 т.2)
Встановлені судом першої інстанції обставини.
Судом першої інстанції встановлено, що 16 січня 2016 року, приблизно о 14 год. 00 хв., ОСОБА_6 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, маючи умисел на спричинення тяжких тілесних ушкоджень, знаходячись біля території домоволодіння АДРЕСА_2 , після спільного вживання спиртного зі співмешканкою ОСОБА_9 , на ґрунті неприязних відносин, через зраду останньої та з метою покарання за цей вчинок, не маючи на меті позбавити її життя, кулаком правої руки наніс потерпілій не менше 5 ударів по обличчю, спричинивши ОСОБА_9 тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми з крововиливом в лівій тім`яній області, субдуральним крововиливом під тверду мозкову оболонку в області лівої тім`яної долі, аспірації крові в легені, що являється наслідком втрати свідомості при важкій черепно-мозковій травмі та відключення кашльового рефлексу, які відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, за критерієм небезпечності для життя в момент їх спричинення, в результаті чого 16 січня 2016 року о 16 год. 00 хв., внаслідок отриманих тілесних ушкоджень, в Очаківській ЦРЛ настала смерть потерпілої ОСОБА_9 .
Встановлені судом апеляційної інстанції обставини з посиланням на докази. Мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався.
Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника на підтримку апеляційної скарги, думку прокурора про залишення вироку без змін, вивчивши матеріали кримінального провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Суд 1 інстанції на підставі досліджених у судовому засіданні доказів дійшов правильного висновку про доведеність вини ОСОБА_6 в умисному заподіянні тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило смерть потерпілої ОСОБА_9 ..

Згідно зі змістом апеляційної скарги обвинувачений не оспорює фактичних обставин події, які відбувались біля будинку АДРЕСА_2 , підтверджує, що наносив потерпілій ОСОБА_9 удари кулаком в обличчя, але вважає, що суд дав неправильну оцінку зібраним у справі доказам, внаслідок чого припустився помилки щодо доведеності його вини, вважає, що він не причетний до смерті потерпілої.

Апеляційний суд вважає, що ці доводи необґрунтованими, оскільки вони не узгоджуються з доказами, які суд поклав в основу обвинувального вироку.

Вирішуючи питання про доведеність вини ОСОБА_6 , суд виходив із сукупності всіх обставин скоєння ним злочину, зокрема суд врахував кількість та тяжкість завданих потерпілій тілесних ушкоджень, обставини та тривалість їх завдання, спосіб та локалізацію спричинення тілесних ушкоджень. Крім того, суд врахував і те, що злочинні дії були припинені лише після втрати потерпілою свідомості, а тому висновки суду про винність обвинуваченого ОСОБА_6 є обґрунтованими.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 вину визнав повністю і підтвердив, що саме він 15 та 16 січня 2016 року разом з потерпілою ОСОБА_9 вживав спиртні напої, потім сварились, він двічі наносив їй удари кулаком в обличчя, а потім 16 січня 2016 року вранці, коли проснулись теж двічі вдарив в обличчя, а потім коли йшли по вул. Цокуренко, повертаючись додому в сварці знову наніс потерпілій не менше 5 ударів кулаком в обличчя, від чого вона впала і втратила свідомість.

Таким чином, обвинувачений у своїх показання в судовому засіданні не оспорював сам факт, що він у зазначеному місці та часі бив потерпілу та спричинив їй тілесні ушкодження. Суд 1 інстанції обґрунтовано прийняв ці показання ОСОБА_6 до уваги і поклав їх в основу вироку, оскільки вони є достовірними і відповідають фактичним обставинам справи.

Ці показання обвинуваченого ОСОБА_10 об`єктивно підтверджуються сукупністю досліджених в суді доказів, яким суд дав належну оцінку.

Свідок ОСОБА_11 в суді пояснив, що в середині січня 2016 року приходив до ОСОБА_12 та бачив там обвинуваченого разом з ОСОБА_9 , які сварились та з`ясовували між собою стосунки. Коли мати ОСОБА_12 випроводила їх з будинку, то вони всі пішли до моря, де ОСОБА_6 знову сварився з потерпілою та наполягав, щоб ОСОБА_9 їхала з ним додому, однак остання не погоджувалась і обвинувачений 2-3 рази вдарив її по обличчю.

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_13 , ОСОБА_12 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , підтвердили, що між обвинуваченим та потерпілою була сварка на грунті особистих відносин. Свідок ОСОБА_16 також пояснила, що в січні 2016 року бачила ОСОБА_9 зі слідами побоїв на обличчі, ОСОБА_6 і ОСОБА_9 були в нетверезому стані.

Показання свідків знаходяться у повній відповідності з іншими доказами, які дослідив суд в судовому засіданні.

Зокрема, висновками судово-медичного експерта № 14 від 18.01.2016 року підтверджено, що смерть потерпілої ОСОБА_9 настала в результаті закритої черепно - мозкової травми з крововиливом в м`які тканини голови та знаходиться в прямому причинному зв`язку з настанням смерті.

З урахуванням викладеного, суд 1 інстанції обгрунтовано, дослідивши в сукупності всі докази у справі правильно прийшов до висновку, що обвинуваченим ОСОБА_6 були заподіяні потерпілій ОСОБА_9 тяжкі тілесні ушкодження від яких настала смерть потерпілої.

Аналізуючи досліджені судом докази, апеляційний суд приходить до висновку, що суд всебічно і повно дослідив обставини справи, зокрема і ті, на які є посилання у апеляційній скарзі, та обґрунтовано визнав ОСОБА_10 винним і правильно кваліфікував його дії за ст. 121 ч.2 КК України як спричинення умисного тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння, що спричинило смерть потерпілого.

Призначене судом покарання відповідає ступеню тяжкості вчиненого обвинуваченим злочину, даним про його особу та обставинам, що пом`якшують та обтяжують покарання, а тому відповідає вимогам ст. 65-67 КК України.

Крім того, вивченням матеріалів справи не виявлено порушень вимог кримінального процесуального закону під час допиту обвинуваченого та свідків. Наявні у справі докази відповідають вимогам закону, щодо допустимості, достовірності й достатності доказів.

Не відповідають і матеріалам справи доводи обвинуваченого ОСОБА_6 про те, що тілесні ушкодження потерпілій спричинив не лише він, а й ОСОБА_17 і ОСОБА_11 .. Такі дані матеріали провадження не містять, а навпаки містять показання цих свідків на підтвердження того, що ОСОБА_17 наніс декілька ударів обвинуваченому, захищаючи потерпілу від побоїв ОСОБА_6 .

Не ґрунтуються на матеріалах справи й доводи обвинуваченого про його позивну характеристику за місцем проживання, та характеристика, на яку посилається ОСОБА_6 характеризує його саме негативно. ( т. 2 а.с. 71)

Є безпідставними доводи обвинуваченого ОСОБА_6 щодо нерозуміння української мови, оскільки з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_6 уродженець Херсонської області, навчався і проживав на території України, клопотань щодо залучення перекладача ані на досудовому слідстві, ані в суді першої та апеляційної інстанціях не заявляв.

Таким чином, судовий розгляд у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_6 за ст. 121 ч.2 КК України, судом 1 інстанції проведений повно, об`єктивно та з дотриманням вимог кримінального процесуального закону, а ухвалений вирок є законним, обгрунтованим і належним чином вмотивованим, а тому підстави для задоволення апеляційних вимог обвинуваченого ОСОБА_10 відсутні.

З урахуванням викладеного, керуючись ст.ст. 405, 407, 424, 532 КПК України, апеляційний суд
п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Вирок Очаківського місьрайонного суду Миколаївської області від 17 серпня 2016 року відносно ОСОБА_6 залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з дня її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку в колегію суддів Судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий:

Судді: