№ 1кс/ 554/706/16
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24.03.2016 м. Полтава
Слідча суддя Октябрського районного суду м. Полтави ОСОБА_1 ,
за участю: секретаря ОСОБА_2
скаржника ОСОБА_3
прокурора ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, проведеному в режимі відео конференції, скаргу ОСОБА_3 на рішення слідчого про закриття кримінального провадження,-
в с т а н о в и л а :
у січні 2016 року до суду надійшла вище вказана скарга, яка мотивована тим, що 24.12.2015 року старшим слідчим слідчого відділу прокуратури Полтавської області юристом 1 класу ОСОБА_6 прийнято рішення про закриття кримінального провадження № 0000206 від 12.08.2014 року із правовою кваліфікацією за ч. 1 ст. 365 КК України.
Скаржник вважає, що досудове слідство проведено неповно та необєктивно, оскільки слідчий у оскаржуваній постанові не обґрунтував причини відсутності в діях слідчої ОСОБА_7 складу кримінального правопорушення. Так, слідчий не взяв до уваги рішення Дзержинського районного суду м.Харкова від 15.06.2015 року, 14.12.2009 року; не виконав вказівок, викладених в ухвалі слідчого судді від 25.09.2015 року; не вручив пам`ятку про права потерпілої; не прийняв до уваги інформацію про те, що у вересні 2010 року на ім`я ОСОБА_8 була відсутня інформація про відсутність реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна; невірно вказав, що власником квартири АДРЕСА_1 є ОСОБА_9 , а власником квартири АДРЕСА_2 ОСОБА_10 та ОСОБА_11 .
У зв`язку із цим, скаржник просить слідчого судді скасувати як незаконну постанову про закриття кримінального провадження № 0000206 від 12.08.2014 року із правовою кваліфікацією за ч. 1 ст. 365 КК України.
У судовому засіданні скаржник ОСОБА_3 скаргу підтримала, просить її задовольнити з підстав, викладених у ній.
Прокурор ОСОБА_12 , ОСОБА_5 заперечили проти задоволення скарги, вважаючи, що досудове слідство проведено, всебічно, об`єктивно, підстав для скасування постанови про закриття кримінального провадження від 24.12.2015 року не вбачається.
Заслухавши пояснення скаржника, прокурорів, дослідивши матеріали справи та надані докази, приходжу до наступного висновку:
24.12.2015 року старшим слідчим слідчого відділу прокуратури Полтавської області юристом 1 класу ОСОБА_6 прийнято рішення про закриття кримінального провадження № 0000206 від 12.08.2014 року із правовою кваліфікацією за ч. 1 ст. 365 КК України.
Підставою для прийняття даного рішення явилося те, що старший слідчий СУ УМВС України в Полтавській області ОСОБА_7 , розслідуючи кримінальну справу № 10231067 відносно ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_11 , за ознаками складів злочинів, передбачених ч. 2, 3 ст. 358, ч. 4 ст. 190 КК України, накладаючи арешт на майно обвинувачених, діяла у відповідності до її посадових обов`язків та положень Кримінально процесуального кодексу України ( в редакції 1960 року).
Ч. 1, 2 ст. 307 КПК України визначено, що за результатами розгляду скарг на рішення слідчого постановляється ухвала згідно з правилами цього Кодексу.
Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення слідчого під час досудового розслідування може бути про відмову у задоволенні скарги.
Так, слідчим суддею перевірено доводи скаржника в частині незаконності та необґрунтованості прийнятого рішення про закриття кримінального провадження на підставі п.2 ч.1 ст.284 КК України.
Так, 25.09.2015 року ухвалою слідчого судді Октябрського районного суду м.Полтави скасовано постанову старшого слідчого слідчого відділу прокуратури Полтавської області ОСОБА_6 від 20.10.2014 року про закриття кримінального провадження № 0000206.
Слідчий суддя вказав, що дана постанова слідчого була недостатньо вмотивована , оскільки не перевірені всі вказані у ній обставини, а саме не вмотивована постанова старшого слідчого ОСОБА_6 від 15.09.2014 року в частині доручення працівникам прокуратури Харківської області допитати ОСОБА_3 по ряду питань в якості свідка. В частині здійснення доступу до матеріалів кримінальної справи за обвинуваченням ОСОБА_13 , слідчим долучено до матеріалів даного кримінального провадження ряд документів, витягів про те дані про належність на праві власності квартир АДРЕСА_3 , АДРЕСА_1 ОСОБА_9 та ОСОБА_11 в матеріалах справи відсутні. Слідчим в ході досудового розслідування була допитана ОСОБА_7 , про те не дана оцінка факту наявності договорів від 28.02.1997 року купівлі продажу вищезазначених квартир саме ОСОБА_3 , листу КП «Харківського БТІ» про відсутність реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна у м.Харкові за ОСОБА_9 та ОСОБА_11 .
В ході розгляду скарги встановлено, що органом досудового розслідування була допитана як свідок ОСОБА_3 , виконані інші вказівки, надані слідчим суддею.
Зокрема, орган досудового розслідування встановив, що старший слідчий СУ УМВС України в Полтавській області ОСОБА_7 , розслідуючи кримінальну справу № 10231067 відносно ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_11 , за ознаками складів злочинів, передбачених ч. 2, 3 ст. 358, ч. 4 ст. 190 КК України, накладаючи арешт на майно обвинувачених, діяла у відповідності до її посадових обов`язків та положень Кримінально процесуального кодексу України ( в редакції 1960 року).
За результатами розгляду скарги приходжу до висновку, що такі доводи слідчого підтверджені належними доказами в ході проведення досудового розслідування.
Так, в ході досудового розслідування встановлено, що протягом 2010 2011 років у провадженні старшого слідчого СУ УМВС України в Полтавській області ОСОБА_7 знаходилася кримінальна справа №10231067 за фактом підроблення з метою використання офіційних документів, вчиненого повторно, за попередньою змовою групою осіб та за фактом використання завідомо підроблених документів відносно ОСОБА_13 , ОСОБА_9 , ОСОБА_11 за ознаками складу злочинів, передбачених ч.2, 3 ст. 358, ч. 4 ст. 190 КК України.
27.09.2010 року старша слідча СУ УМВС України в Полтавській області ОСОБА_7 прийняла рішення про накладення арешту на майно обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_13 , про що постановлено відповідну постанову. Відповідно до даної постанови було накладено арешт на майно вилучене в ході проведення обшуку по місцю проживання обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_13 за адресою: АДРЕСА_4 майно, а саме: пістолет „Walther P 88 compakt № F 033987; мобільний телефон „Samsung imei НОМЕР_1 з сім-картою „ASE BASE № НОМЕР_2 ; системний блок № 3; принтер „Samsung № 912467 Х; ноутбук „ASUS № SN і 4 CNG 013928; телевізор „Fhilips 220 XW 8 FB/00 та два телевізори„Samsung. Накладено арешт на майно вилучене в ході проведення особистого обшуку затриманих ОСОБА_9 та ОСОБА_13 , а саме грошових котів в сумі 7300 гривень, 3000 доларів США, мобільний телефон „Nokia 1202, imei НОМЕР_3 , корпус чорного кольору; мобільний телефон „Nokia 1280, imei НОМЕР_4 , корпус чорного кольору; сім картки „Київстар : № НОМЕР_5 , № НОМЕР_6 , НОМЕР_7 , а також накладено арешт на інше майно обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_13 , де б воно не знаходилося, не вказуючи при цьому яке саме це майно.

Постанову про накладення арешту на майно від 27.10.2009 року слідча ОСОБА_7 для виконання направила до Полтавської філії «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, а саме для накладення арешту на нерухоме майно обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_13 . Відповідно до витягу про реєстрацію в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна №28723259 від 05.10.2010 року значиться, що на нерухоме майно обвинуваченого ОСОБА_9 було накладено арешт, а саме на квартиру АДРЕСА_1 , за якою він значиться як власник.

Окрім того, згідно наданого витягу про реєстрацію в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна №28723791 від 05.10.2010 року власником квартири АДРЕСА_2 значиться ОСОБА_13 , на яку також накладено арешт слідчою ОСОБА_7 на підставі постанови від 27.09.2010 року.

08.11.2010 року старший слідчий СУ УМВС України в Полтавській області ОСОБА_7 з метою забезпечення можливого в майбутньому цивільного позову та можливої конфіскації майна, винесла постанову про накладення арешту на майно обвинуваченого ОСОБА_11 , де б воно не знаходилось, після чого направила запити до компетентних органів про надання інформації про наявність або відсутність рухомого та нерухомого майна. Після отриманих даних ОСОБА_7 направила до Полтавської філії «Інформаційний цент» Міністерства юстиції України відповідну заяву про обтяження та поставу про накладення арешту на нерухоме майно обвинуваченого ОСОБА_11 .

Згідно витягу про реєстрацію в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 28723259 від 05.10.2010 року власником квартири АДРЕСА_2 значився ОСОБА_9 . (а.с. 75 крим. пров.)

Згідно витягу про реєстрацію в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 28723791 від 05.10.2010 року власником квартири АДРЕСА_2 значився ОСОБА_13 . (а.с.76 крим. пров.).

Згідно витягу про реєстрацію в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 301877493 від 02.02.2011 року власником квартири АДРЕСА_2 значився ОСОБА_11 . (а.с.77 крим. пров.).

Відповідно до паспортних даних ОСОБА_13 та ОСОБА_11 зареєстровані за адресою: АДРЕСА_5 .

21.07.11 кримінальна справа № 10231067 відносно обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_11 закрита на підставі ст.213 КПК України (в ред. 1960 року), а відносно ОСОБА_13 направлена до суду з обвинувальним висновком за обвинуваченням за ч. 4 ст. 190, ч. 2, 3 ст. 358 КК України.

В ході досудового розслідування було отримано інформацію з Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за № 27254552 від 25.09.2014 року, відповідно до якої на квартиру АДРЕСА_2 було накладено арешт на підставі ухвали Октябрського районного суду м. Полтави від 06.05.2009 року №2-4314/09.

Проведення обтяження на нерухоме майно здійснювала шоста Харківська державна нотаріальна контора 19.05.2009 року.

Згідно ухвали Октябрського районного суду м. Полтави від 06.05.2009 року №2-4314/09 ОСОБА_15 звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_11 про відшкодування шкоди завданої майну, а також із заявою про забезпечення позову. Судом, на підставі вказаної заяви ОСОБА_15 накладено арешт на автомобіль БМВ-7501, д.н.з. НОМЕР_8 , який зареєстрований на ім`я ОСОБА_11 , квартиру АДРЕСА_2 , зареєстровану на ОСОБА_11 .

На підставі викладеного, приходжу до висновку, що доводи скаржниці з приводу неповноти проведеного досудового розслідування свого підтвердження не знайшли.
Так, підстави для накладення арешту на майно обвинувачених ОСОБА_11 та ОСОБА_11 за ч.2, 3 ст. 358, ч. 4 ст. 190 КК України були зумовлені потребами досудового розслідування. Дані вказаних вище квартир слідча ОСОБА_7 у постанові про накладення арешту на майно не зазначала.
Окрім цього, 19.08.2014 ОСОБА_3 зверталася до прокуратури області із заявою про визнання її потерпілою в даному кримінальному провадженні.

21.08.2014 року старшим прокурором відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях прокуратури Полтавської області процесуальним керівником у даному кримінальному провадженні ОСОБА_16 винесена постанова про відмову у визнанні потерпілою.

Вказану постанову ОСОБА_3 оскаржила до слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави, ухвалою від 03.09.2014 року в задоволені скарги ОСОБА_3 відмовлено.

Таким чином, рішення слідчого про закриття кримінального провадження відносно ОСОБА_7 за відсутністю в її діях складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 365 КК України прийнято законно, підстав для його скасування не вбачається.
З урахуванням викладеного, скарга на рішення слідчого про закриття кримінального провадження до задоволення не підлягає.
Керуючись п.1 ч.1 ст.303, 306, п.4 ч.2 ст. 307 КПК України, слідчий суддя, -
у х в а л и л а:
скаргу ОСОБА_3 на рішення слідчого про закриття кримінального провадження залишити без задоволення.
Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Полтавської області протягом 5 днів з дня отримання її копії.

Слідчий суддя ОСОБА_1

Повен текст ухвали виготовлено та проголошено 25 березня 2016 року.