Красилівський районний суд Хмельницької області
Справа № 677/896/16-к
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11.07.2016м.Красилів

Красилівський районний суд Хмельницької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

обвинуваченої ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Красилові кримінальне провадження, внесене 28.03.2016 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000160, про обвинувачення ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Воскресенськ Жовтневого району Миколаївської області,ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , громадянки України, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , українки, неодруженої, працюючої на посаді бухгалтера-статиста ПАТ «Антонінське» Красилівського району Хмельницької області, не судимої, у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 357, ч. 1 ст. 185 КК України,

встановив:

26 березня 2016 року близько 10 год. 00 хв. ОСОБА_5 , знаходячись в приміщенні меблевого магазину по АДРЕСА_2 разом із власницею даного магазину ОСОБА_6 , побачила як остання положила на робочий стіл банківську картку, яка належить ОСОБА_4 , завернуту у клаптик паперу, на якому був зазначений пін-код, та вийшла із приміщення.

ОСОБА_5 усвідомлюючи, що дана банківська картка належить іншій особі, є офіційним документом та містить обов`язкові реквізити, що дають змогу ідентифікувати платіжну систему, емітента (банк), держателя цього спеціального платіжного засобу та ініціювати переказ з його рахунку, виданої на підставі договору між ОСОБА_4 та ПАТ КБ «Приватбанк» відповідно до Закону України «Про банки і банківську діяльність», Положення про порядок емісії спеціальних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, затвердженої постановою Правління НБУ 05.11.2014 року № 705, скориставшись відсутністю ОСОБА_6 , таємно, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу, умисно викрала банківську картку ПАТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_2 , зареєстровану на ОСОБА_4 , яка являється документом, з метою її подальшого використання для заволодіння грошовими коштами.

Після заволодіння банківською карткою ПАТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_4 , з метою незаконного заволодіння грошовими коштами останньої, що знаходяться на банківському рахунку вищевказаного банку, за допомогою банківської картки потерпілої, з використанням пін-коду 26.03.2016 о 10 год. 53 хв. через банкомат, розташованого по вул. Пл. Графська, 6, з корисливих мотивів, таємно, умисно, ОСОБА_5 шляхом зняття коштів з банківського рахунку ОСОБА_4 , викрала грошові кошти в сумі 4000 грн., які належать ОСОБА_4 , заподіявши їй матеріальної шкоди на вказану суму.

Такі дії обвинуваченої кваліфіковані органом досудового розслідування ч. 1 ст. 357, ч. 1 ст. 185 КК України.

23 травня 2016 року між потерпілою та обвинуваченою укладена угода про примирення, за змістом якої обвинувачена повністю та беззастережно визнала вину за ч. 1 ст. 357, ч. 1 ст.185 КК України, повністю відшкодувала спричинену матеріальну шкоду, щиро розкаялася у вчиненні злочинів по відношенню до ОСОБА_4 та попросила в неї вибачення, а потерпіла підтвердила факт примирення з обвинуваченою, пробачила її в результаті вільного добровільного остаточного волевиявлення, яке виключає будь-який неправомірний вплив шляхом обіцянок, насильства, погроз, фізичного чи психічного примусу.

У підготовчому судовому засіданні потерпіла ОСОБА_4 та обвинувачена ОСОБА_5 угоду підтримали, просили її затвердити.

Прокурор вважає угоду про примирення між потерпілою та обвинуваченою такою, що відповідає вимогам закону та не заперечує щодо її затвердження.

Суд відповідно до вимог ч. 5, 6 ст. 474 КПК України роз`яснивши обвинуваченій ОСОБА_7 її права, наслідки укладення та затвердження угод, передбачені ст. 473 цього Кодексу, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до неї в разі затвердження угоди судом; потерпілій ОСОБА_4 наслідки затвердження угоди, передбачені ст. 473 цього Кодексу, переконався в судовому засіданні, що укладення угоди сторонами є добровільним, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

У судовому засіданні суд відповідно до вимог ч. 7 ст. 474 КПК України перевірив вказану угоду на відповідність вимогам КПК України та закону та встановив, що угода відповідає вказаним вимогам, оскільки складена в порядку та на підставах ст. 468-472 КПК України, містить передбачені вимогами вказаних статей КПК України відомості.

Судом встановлено, що умови угоди не суперечать вимогам Кримінального процесуального кодексу та Кримінального кодексу України, інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, у тому числі недопущена неправильна правова кваліфікація кримінального правопорушення, відсутні будь-які підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, або сторони не примирилися; відсутня очевидна неможливість виконання обвинуваченою взятих на себе за угодою зобов`язань, а кримінальне провадження свідчить про наявність фактичних підстав для визнання винуватості.

Сторонами узгоджено, що при затвердженні угоди ОСОБА_5 буде призначене покарання за ч. 1 ст. 357 КК України в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 гривень, за ч. 1 ст. 185 КК України у вигляді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 гривень. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України остаточне покарання шляхом часткового складання призначених покарань ОСОБА_5 буде призначено у вигляді штрафу в розмірі 75 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 1275 гривень.

Розглядаючи питання про затвердження угоди, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.

Згідно з ч. 3 ст. 469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена в провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та в кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Злочин, передбачений ч.1 ст.357 КК України згідно ст.12 КК України є злочином невеликої тяжкості, злочин, передбачений ч.1 ст.185 КК України згідно ст..12 КК України є злочином середньої тяжкості.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 цілком розуміє положення ч. 5 ст. 474 КПК України, розуміє наслідки укладення та затвердження угоди для сторін відповідно до ст. 473 КПК України, що стверджується її підписом в угоді та поясненнями в судовому засіданні, розуміє наслідки невиконання угоди, передбачені ст. 476 КПК України, те, що умисне невиконання угоди є підставою для скасування вироку та призначення судового розгляду в загальному порядку та що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення особи до відповідальності, передбаченої ст. 389-1 КК України.

Обвинувачена ОСОБА_5 погоджується на призначення узгодженого покарання.

Узгоджене сторонами покарання за своїм видом та розміром відповідає характеру, тяжкості вчинених злочинів, особі обвинуваченої, обставинам, що пом`якшують та обтяжують її покарання.

Виходячи з викладеного суд дійшов висновку про наявність підстав для затвердження угоди про примирення між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

На підставі викладеного, керуючись ст. 369-371, 373-374, 376, 393-395, 468, 469, 471, 473-476, 532 КПК України, суд

ухвалив:

Затвердити угоду про примирення від 23 травня 2016 року між потерпілою ОСОБА_4 та обвинуваченою ОСОБА_5 , укладену в кримінальному провадженні, зареєстрованому в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 0000160 від 28.03.2016.

Визнати ОСОБА_5 винуватою у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 357, ч. 1 ст. 185 КК України, призначивши узгоджену сторонами міру покарання:

за ч. 1 ст. 357 КК України - у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень,

за ч. 1 ст. 185 КК України у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом часткового складання призначених покарань визначити ОСОБА_5 остаточне покарання у виді штрафу в розмірі 75 (сімдесяти п`яти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 1275 (одну тисячу двісті сімдесят п`ять) гривень.

Запобіжний захід ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили не обирати.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Хмельницької області через Красилівський районний суд з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили через 30 днів після його проголошення, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити засудженій та прокурору.

Суддя ОСОБА_8