Березівський районний суд Одеської області
21.04.2016
Справа № 494/525/16-к
Провадження 1-кп/494/67/16
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
(про повернення обвинувального акту)
21 квітня 2016 р. м. Березівка
Березівський районний суд Одеської області у складі:
Головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю: секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,
у присутності:
процесуального прокурора Комінтернівської місцевої прокуратури ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 ,
розглянувши у підготовчому судовому засіданні у залі суду обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні №0000110 внесеному до ЄРДР 22 лютого 2016 р. за ч.2 ст.186 КК України відносно ОСОБА_4 .
в с т а н о в и в:
На розгляд суду 20 квітня 2016 р. надійшов даний обвинувальний акт з додатками, у якому ОСОБА_4 обвинувачується за ч.2 ст.186 КК України у відкритому викраденні чужого майна (крадіжці) вчиненому повторно.
У судовому засіданні прокурор просив призначити судовий розгляд кримінального провадження на підставі направленого до суду обвинувального акту з реєстром матеріалів досудового розслідування, згідно до положень п.5 ч.3 ст.314 КПК України.
Також, прокурором було заявлено клопотання про продовження обвинуваченому строку тримання під вартою є посилання на ризики передбачені п.п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме можливість переховування від суду, можливість незаконно впливати на потерпілого та свідків, вчинення іншого кримінального правопорушення. На обґрунтування поданого посилався на тяжкість вчиненого злочину, відсутність роботи, міцних соціальних зв`язків, а саме родини та дітей на утриманні.
Обвинувачений проти клопотання прокурора заперечував. Посилався на постійне місце проживання і реєстрацію, наявність батьків з яких один є інвалідом, що до затримання працював по найму у приватних осіб. Питання про призначення провадження до розгляду залишив на розсуд суду.
Захисник обвинуваченого проти продовження строку тримання під вартою заперечував. Посилався на недоведеність тверджень прокурора на наявність ризиків, що є підставою для перебування його підзахисного під вартою. З приводу можливості призначення справи до розгляду проти думки прокурора не заперечував.
Вислухавши думки учасників судового розгляду на підставі наданих суду доказів і доведення перед судом їхньої переконливості суд дійшов до наступного.
Згідно п. 13 ч. 1 ст.3 КПК України, обвинувачення - це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.
Згідно ч.2 ст.9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно. Повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають так і ті що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних та неупереджених процесуальних рішень.
Процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування, відповідно до положень ч. 4 ст.110 КПК України, є обвинувальний акт, який повинен відповідати вимогам, передбаченим у ст.291 КПК України.
На думку суду поданий обвинувальний акт не відповідає вимога закону з наступного.
Недотримані положення п.5 ч.2 ст.291 КПК України, за якими у обвинувальному акті повинно бути викладено фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення із посиланням на положення закону і статті (частини статті) Закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
Формулювання обвинувачення повинно складатися з обставин, зазначених у ч.1 ст.91 КПК України, які свідчать про наявність доведених даних про подію (час, місце, спосіб) кримінального правопорушення, форму вини, мотив і мету його вчинення, обставини, які впливають на ступінь тяжкості кримінального правопорушення тощо.
Правова кваліфікація дій особи в обвинувальному акті повинна містити не тільки посилання на окрему статтю і частину цієї статті кримінального закону, а й точне формулювання у тому числі об`єктивної і суб`єктивної сторін та кваліфікуючих ознак конкретного кримінального правопорушення.
В порушення наведених положень формулювання обвинувачення є неконкретним.
Так, зазначаючи, у обвинувальному акті, що обвинувачений вчинив свої протиправні дії відносно потерпілого 22 лютого 2016 р. приблизно о 13-00 годин, поблизу автобусної зупинки, яка розташована по вул. Пушкінський, у м. Березівці Одеської області, слідчий не врахував, що у тій частині міста Березівки знаходяться декілька автобусних зупинок,у різних напрямках руху. З наведеного слідчим не можливо зробити безспірний висновок де саме перебував обвинувачений, де потерпілий і де саме місце скоєння кримінального правопорушення.
Також, що у формулюванні обвинувачення зовсім не відображена воля потерпілого та його ставлення до протиправності дій обвинуваченого відносно нього.
Крім наведеного, суд звертає увагу на те, що у клопотанні прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому зазначено, що він перебував разом із іншою особою на прізвище ОСОБА_6 , разом із тим вказана особа відсутня як серед учасників кримінального правопорушення так і серед свідків вчиненого.
На думку суду не дотримані положення п.9 ч.2 ст.291 КПК України.
Так, суд вважає суперечливими зазначені у обвинувальному акті та реєстрі матеріалів досудового розслідування відомості про дату затвердження обвинувального акту та особу, яка його затвердила. У обвинувальному акті зазначено, що він затверджений 19 квітня 2016 р. заступником керівника Комінтернівської місцевої прокуратури ОСОБА_7 , а у реєстрі матеріалів до акту, а саме аркуш реєстру 3 «прийняті в ході досудового розслідування процесуальні рішення» п.6 вказано, що обвинувальний акт затверджено 14 квітня 2016 р. прокурором Комінтернівської місцевої прокуратури ОСОБА_3 .
Далі, суд вважає, що реєстр матеріалів досудового розслідування є невід`ємною частиною обвинувального акту, на що вказував і прокурор посилаючись на можливість, на його думку, призначити дане кримінальне провадження до розгляду на підставі обвинувального акту і реєстру матеріалів досудового розслідування до нього.
Однак, реєстр матеріалів досудового розслідування має відповідати положенням ст.109 КПК України.
Проте, під час складання вказаного реєстру положення п.1 ч.2 ст.109 КПК України не були дотримані.
Так, зазначаючи процесуальні дії вчинені під час досудового розслідування зазначено, що
внесення відомостей до ЄРДР, доручення про проведення досудового розслідування, та
повідомлення прокурора про проведення досудового розслідування відбулось 22 січня 2016 р., тобто за місяць до вчинення подій, які інкримінуються обвинуваченому як кримінально карані за ч.2 ст.186 КК України.
Також, на думку суду складаючи реєстр матеріалів досудового розслідування не враховано, положення п.3 ч.2 ст.109 КПК України, за яким заходи забезпечення кримінального провадження, застосовані в ході досудового розслідування зазначаються у окремому розділі із обов`язковим зазначенням дати і строку його застосування.
В порушення викладеного п.3 ч.2 ст.109 КПК України у реєстрі матеріалів досудового розслідування не зазначено, що до обвинуваченого застосованого запобіжний захід у виді тримання під вартою, що він перебуває у Одеській установі виконання покарань і коли саме у нього спливає строк.
Крім наведеного, суд погоджується із думкою обвинуваченого, що йому в порушення п.3 ч.4 ст.291 КПК України не було своєчасно надано копію обвинувальний акт з копією реєстру матеріалів досудового розслідування.
Суд вважає, що про вищевказане твердження свідчить і акт про ніби-то відмову обвинуваченого від отримання копії обвинувального акту з копією реєстру матеріалів досудового розслідування, без зазначення часу складання, та наявності законних підстав на підписання цього акту.
На думку суду, вказані недоліки унеможливлюють якісно, в повній мірі здійснювати обвинуваченим захист від пред`явленого обвинувачення, що безперечно, порушує право обвинуваченого на захист, яке гарантується кожній особі приписами п. «с» ч.3 ст.6 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод», положення якої імплементовані у ст. 20 КПК України.
Також, суд вважає, що вказані суперечності унеможливлюють якісно і в повній мірі здійснити судовий розгляд за правилами ст.337 КПК України, оскільки судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, а вищенаведене є обставинами що перешкоджають судовому розгляду даного обвинувального акту.
Відповідно до п.3 ч.3 ст.314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про повернення обвинувального акту прокурору, якщо він не відповідає вимогам КПК України.
З огляду на вищенаведене обвинувальний акт з додатками підлягає поверненню прокурору.
Вирішуючи клопотання заявлене прокурором суд вважає за необхідне зазначити про таке.
Згідно до положень ч.3 ст.315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд має право обрати, змінити чи скасувати запобіжний захід обраний до обвинуваченого.
При цьому, слід звернути увагу прокурора на те, що продовження строку тримання під вартою наведеною ч.3 ст.315 КПК України не передбачено.
Разом із тим, суд враховує, що 17 березня 2016 р. обвинувачений був засуджений за вироком Березівського районного суду Одеської області за ч.2 ст.185 КК України до одного року позбавлення волі.
За таких обставин, при набранні вироку чинності обвинувачений може бути або етапованим до місць відбування покарання, або відпущений з випробувальним терміном, згідно до положень ст.75 КК України, що ускладнить можливість розгляду даного кримінального провадження.
За таких обставин, суд погоджується із думкою прокурора про наявність ризику передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК України, у зв`язку з чим одночасно з поверненням обвинувального акту на дооформлення слід вирішити питання про запобіжний захід відносно обвинуваченого.
Керуючись ст.ст.290, 291, п.3 ч.3 ст.314, ст.ст. 370-372, ч.2 ст.376, ст.395 КПК України, суд -
у х в а л и в:
Обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні №0000110 внесеному до ЄРДР 22 лютого 2016 р. за ч.2 ст.186 КК України відносно ОСОБА_4 повернути прокурору, який направляв його до суду для усунення протягом розумного строку вказаних в ухвалі недоліків.
Клопотання прокурора задовольнити частково.
Обрати до обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Помістити ОСОБА_4 до Одеської установи виконання покарань №21 УДПтС України в Одеській області на 60 днів.
Строк перебування ОСОБА_4 рахувати з 16 годин 21 квітня 2016 по 16 годин 19 червня 2016 р.
Ухвала суду може бути оскаржена до Апеляційного суду Одеської області протягом семи днів з дня її оголошення через Березівський районний суд Одеської області.

Суддя: ________________________________________________-