Дата документу Справа № 333/1403/16-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/778/1223/16
Єдиний унікальний № 333/1403/16-к Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія ч. 3 ст. 185 КК України Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 серпня 2016 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю:
прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в апеляційному порядку матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000495 відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, українця, з середньою освітою, офіційно непрацюючого, не є військовозобов`язаним, інваліда 2-ї групи, не одруженого, не є депутатом, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 22.12.2010 року Хортицьким районним судом м.Запоріжжя за ч.3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст.ст.75, 76 КК України з іспитовим строком 1 рік;

- 18.03.2011 року Хортицьким районним судом м.Запоріжжя за ч.3 ст.185 КК України із застосуванням ч.4 ст.70 КК України до 3 років 2 місяців позбавлення волі, на підставі ст.ст.75, 76 КК України з іспитовим строком 2 роки;

- 15.04.2011 року Заводським районним судом м.Запоріжжя за ч.3 ст.185 КК України із застосуванням ч.4 ст.70 КК України до 3 років 5 місяців позбавлення волі, на підставі ст.ст.75, 76 КК України з іспитовим строком 3 роки;

- 07.07.2011 року Орджонікідзевським районним судом м.Запоріжжя за ч.3 ст.185 КК України із застосуванням ст.71 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі, звільнився 25.09.2013 року умовно-достроково, невідбутий строк покарання 1 рік 1 місяць 2 дня;

- 24.03.2015 року Ленінським районним судом м.Запоріжжя за ч.2 ст.185, ч.2 ст.186, ч.1 ст.309 КК України із застосуванням ст.70 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст.ст.75, 76 КК України з іспитовим строком 2 роки;

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України;

за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 24 травня 2016 року,

в с т а н о в и л а:
в апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 просить змінити вирок Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 24 травня 2016 року та призначити йому більш м`яке покарання. Вказує, що він є інвалідом, хворіє на цукровий діабет.
Вироком Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 24 травня 2016 року ОСОБА_7 визнано винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та призначено йому покарання у виді трьох років позбавлення волі.

Згідно з ч. 1 ст. 71 КК України остаточно призначено ОСОБА_7 покарання, за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання невідбутого покарання за вироком Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 24.03.2015 року, у виді чотирьох років одного місяця позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили залишено у виді тримання під вартою.

На підставі ч.5 ст.72 КК України зараховано в строк відбування покарання ОСОБА_7 строк його попереднього ув`язнення у період з 23 лютого 2016 року по 24 травня 2016 року включно, протягом 92 днів з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, що становить 184 дні.

Цивільний позов ОСОБА_9 задоволено повністю. Ухвалено стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_9 матеріальну шкоду у розмірі 2424 гривні 83 копійки.

Цивільний позов Запорізького навчально-виховного оздоровчого комплексу № 110 Запорізької міської ради задоволено повністю. Ухвалено стягнути з ОСОБА_7 на користь Запорізького навчально-виховного оздоровчого комплексу № 110 Запорізької міської ради матеріальну шкоду у розмірі 4999 гривень 92 копійки.

Цивільний позов ОСОБА_10 задоволено повністю. Ухвалено стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_10 матеріальну шкоду у розмірі 4528 гривень 40 копійок.

Згідно з вироком, 13 жовтня 2015 року, приблизно о 20-00 годині, ОСОБА_7 , маючи єдиний умисел на таємне викрадення чужого майна, поєднане із проникненням у інше приміщення, діючи повторно, із корисливих мотивів, знаходячись у приміщенні Запорізького навчально-виховного оздоровчого комплексу № 110 Запорізької міської ради, розташованого за адресою: м.Запоріжжя, вул. Стешенка, буд. 119, шляхом обману працівника вище вказаного навчального закладу, під приводом ремонту шкільних парт, узяв ключі від учбових кабінетів № 331 і №332, за допомогою яких спочатку проник до учбового кабінету № 331, звідки зі столу таємно викрав ноутбук «Леново B590G», в корпусі чорного кольору, вартістю 2424,83 гривень, що належить потерпілій ОСОБА_9 , чим завдав останній матеріальну шкоду на зазначену суму. Після чого проник до учбового кабінету № 332, звідки зі столу таємно викрав ноутбук «Леново Idea Pad G7035», в корпусі чорного кольору, вартістю 4166,60 гривень, що належить Запорізькому навчально-виховному оздоровчому комплексу № 110 Запорізької міської ради, чим завдав останньому матеріальну шкоду на зазначену суму.

Крім того, 29 січня 2016 року, приблизно о 16-15 годині, ОСОБА_7 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, поєднане із проникненням у інше приміщення, діючи повторно, із корисливих мотивів, знаходячись на другому поверсі дитячого навчального закладу № 274 «Зайчатко» по вул. Північнокільцевій, буд. 16 у м. Запоріжжі, шляхом відкриття защіпки проник до методичного кабінету зазначеного закладу, звідки з жіночої сумки, що знаходилася в шафі-купе, викрав гаманець, вартістю 249,00 гривень, в якому знаходились грошові кошти у розмірі 3000,00 гривень і фотоапарат «Соні DSC-W310i», у корпусі сіро-чорного кольору, вартістю 1279,40 гривень, що належать потерпілій ОСОБА_10 , чим завдав останній матеріальну шкоду на загальну суму 4528,40 гривень.

Заслухавши доповідь судді про сутність судового рішення та доводи скарги; в судових дебатах: захисника, обвинуваченого, зокрема і в останньому слові, які просили задовольнити апеляційну скаргу; прокурора, який вважав, що судове рішення слід залишити без змін; перевіривши матеріали провадження, та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_7 задоволенню не підлягає, з огляду на наступне.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні умисного кримінального правопорушення, встановлені і вказані обставини у обвинувальному вироку, відповідають фактичним обставинам провадження, підтверджуються сукупністю досліджених при судовому розгляді доказів, які згодом суд поклав у основу вироку, та є вмотивованими і обґрунтованими.

Оскільки ці висновки ґрунтуються на обставинах подій, які сторонами провадження не оспорюються, тому дані обставини перевірці в апеляційній інстанції не підлягають.

Дії обвинуваченого ОСОБА_7 за ч. 3 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, поєднане з проникненням у інше приміщення, кваліфіковані правильно.

Порушень ст. ст. 349, 370 КПК України щодо обґрунтованості і вмотивованості винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення у вироку суду, колегія суддів не вбачає.

Вирішуючи питання про вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , суд врахував ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке у відповідності до ст. 12 КК України, є тяжким злочином, думку потерпілих, які не наполягали на суворому покаранні, дані, що характеризують особу винного, згідно яких він був раніше судимий за вчинення корисливих злочинів, судимість за які не знята і не погашена у встановленому законом порядку, вчинив інкриміноване йому кримінальне правопорушення знаходячись на іспитовому строку, його стан здоров`я - на обліку у нарколога не перебуває, з 1977 року знаходиться на диспансерному обліку у лікаря психіатра, є інвалідом другої групи з дитинства, має захворювання на діабет, неодружений, на утриманні неповнолітніх дітей немає, офіційно не працює, за місцем проживання характеризується посередньо, стійкі соціальні зв`язки немає, обставини, що обтяжують його покарання відсутні, а також щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, як обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого, і призначив йому мінімальне покарання за ч. 3 ст. 185 КК України та відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України, частково приєднав до призначеного покарання невідбуту частину покарання за попереднім вироком від 24.03.2015 року.

Суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про можливість призначення саме такого покарання, яке відповідає своїй меті, є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_7 , і попередження скоєння ним нових злочинів.

Призначене судом першої інстанції покарання, з яким згодна і колегія суддів, з урахуванням адекватності характеру вчинених дій, їх небезпечності, виходячи з мети й принципів невідворотності, справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання, відповідає принципу необхідності і достатності для виправлення ОСОБА_7 , не є надмірним та випливає з дотримання судом принципів справедливого судового розгляду, встановлених ст. 6 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» від 04.11.1950 року.

Доводи апеляційної скарги обвинуваченого про призначення більш м`якого покарання не пов`язаного з позбавленням волі, з огляду на його інвалідність та хворобу на цукровий діабет безпідставні, оскільки ці обставини суд врахував при призначенні покарання, а тому, на думку колегії суддів, вони є недостатніми для призначення обвинуваченому більш м`якого покарання.

Таким чином, з огляду на вищенаведене, доводи апеляційної скарги обвинуваченого про призначення більш м`якого покарання, є непереконливими, оскільки наявність п`яти попередніх судимостей за злочини проти власності, за чотирма з яких він звільнявся від покарання з випробуванням, своєї мети не досягли, а тому вважати призначене ОСОБА_7 покарання явно несправедливим внаслідок його суворості, колегія суддів не вбачає.

Разом з тим, відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України, зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, по якому до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Суд першої інстанції при постановленні вироку, у строк відбування покарання ОСОБА_7 зарахував строк його попереднього ув`язнення у період з 23 лютого 2016 року по 24 травня 2016 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі,

Враховуючи вищенаведені вимоги кримінального закону, а також те, що ОСОБА_7 тримався під вартою і після оголошення оскаржуваного вироку, колегія суддів зараховує строк його попереднього ув`язнення з 24 травня 2016 року по 16 серпня 2016 року включно, з розрахунку один день тримання під вартою за два дні позбавлення волі.

Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:
апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 24 травня 2016 року відносно ОСОБА_7 залишити без змін.

У відповідності до ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_7 у строк відбування покарання, термін попереднього ув`язнення по цьому кримінальному провадженню з 24 травня 2016 року по 16 серпня 2016 року, включно з розрахунку один день тримання під вартою за два дні позбавлення волі.

Ухвала Апеляційного суду Запорізької області набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з часу її проголошення, а засудженим, який утримується під вартою, в той самий строк, - з моменту отримання копії судового рішення.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4