Справа №521/5443/16-к
Провадження по справі 1-кп/521/485/16
У Х В А Л А
м. Одеса 22 березня 2016 року
Малиновський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря - ОСОБА_4 ,

прокурора - ОСОБА_5 ,

обвинуваченого - ОСОБА_6 ,

захисника - ОСОБА_7 ,

в підготовчому судовому засіданні за результатами проведення підготовки до судового розгляду кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 у скоєнні злочину, передбаченого ст. 187 ч. 3 КК України, -

В С Т А Н О В И В :
У підготовчому судовому засіданні захисник і обвинувачений заявили про неможливість призначення кримінального провадження до судового розгляду, просили повернути обвинувальний акт прокурору з підстав невідповідності обвинувального акту вимогам КПК України.

Прокурор вважав за можливе призначити кримінальне провадження до судового розгляду.

Заслухавши доводи сторін, вивчивши надані матеріали, суд прийшов до наступних висновків.

Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України, обвинувачення це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.

Процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування, відповідно до положень ч. 4 ст. 110 КПК України, є обвинувальний акт, який повинен відповідати вимогам, передбаченим у ст. 291 КПК України.

Відповідно до положень п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт повинен містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Європейській суд з прав людини (пункт 34 Рішення у справі Абрамян проти Росії від 09.10.2008 року) наголошує на необхідності приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення.

Проте, як вбачається з матеріалів кримінального провадження, обвинувальний акт відносно ОСОБА_6 , який надійшов на розгляд до суду, не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, оскільки в ньому викладені лише обставини, які прокурор вважає встановленими за результатами досудового розслідування та зазначено, що ОСОБА_6 обвинувачується у злочині, передбаченому ч. 3 ст. 187 КК України, однак в ньому відсутнє формулювання обвинувачення.

Так, в обвинувальному акті при формулюванні обвинувачення ОСОБА_6 , викладенні фактичних обставин кримінального правопорушення та визначенні правової кваліфікації кримінального правопорушення стороною обвинувачення не була визначена така ознака складу злочину, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, як «напад з метою заволодіння чужим майном».

Взагалі, в обвинувальному акті відсутнє зазначення того, що обвинуваченим було скоєно саме напад з метою заволодіння чужим майном, хоча його дії і кваліфіковані стороною обвинувачення за ч. 3 ст. 187 КК України.

Переконання сторони обвинувачення про скоєння ОСОБА_6 інкримінованого злочину не позбавляє її обов`язку посилання в обвинувальному акті на диспозицію статті особливої частини КК України, як то передбачено п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України.

Законодавчо визначено (п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України), що обвинувачення має бути індивідуалізоване і містити передбачені законом відомості щодо конкретних злочинних діянь конкретної особи, в даному випадку обвинуваченого ОСОБА_6 .

Однак, обвинувачення щодо вказаної особи містить опис діянь, скоєних невстановленими особами, без детального описання діянь, скоєних безпосередньо ОСОБА_6 , що позбавляє його права бути поінформованим про характер і причини обвинувачення, можливості підготуватися до захисту від обвинувачення.

Суд вважає, що порушення кримінального процесуального закону, допущені стороною обвинувачення при складенні обвинувального акту, є істотними і такими, що тягнуть порушення права ОСОБА_6 на захист від обвинувачення і на справедливий судовий розгляд. Зазначені недоліки перешкоджають суду всебічно, повно та об`єктивно розглянути кримінальне провадження та унеможливлюють постановлення законного, обґрунтованого і вмотивованого рішення за результатами розгляду.

Таким чином, встановлено, що обвинувальний акт не відповідає вимогам КПК України, що є підставою для його повернення прокурору.

Відносно обвинуваченого ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Від прокурора надійшло клопотання про продовження зазначеного заходу. Захисник та обвинувачений заперечували проти задоволення клопотання прокурора.

Вирішуючи клопотання про продовження строку тримання під вартою, суд враховує наявність ризиків, передбачених пунктами 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК, і бере до уваги те, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 12 років. Також є достатньо підстав вважати, що ОСОБА_6 може ухилитися від суду та не виконати його процесуальні рішення. Крім того, обвинувачений не працює, не зайнятій корисною справою, є мешканцем Сумської області, не має постійного місця мешкання в м. Одесі. Судом взяті до уваги відомості про його вік, стан здоров`я та сімейний стан, які не перешкоджають його утриманню під вартою. Зазначені обставини свідчать про існування ризику ухилення обвинуваченого від суду та вчинення інших кримінальних правопорушень в разі зміни запобіжного заходу.

Тому суд дійшов висновку про можливість задовольнити клопотання прокурора і продовжити обраний обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 314, 199 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:
Повернути обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_6 у скоєнні злочину, передбаченого ст. 187 ч. 3 КК України, прокурору як такий, що не відповідає вимогам Кримінально-процесуального кодексу України.

Обраний обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою продовжити на 60 днів до 20 травня 2016 року включно.

Копію ухвали надіслати учасникам судового провадження.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції протягом 7 днів з дня її оголошення.

Головуючий ОСОБА_1
Суддя ОСОБА_2
Суддя ОСОБА_3