Справа № 351/486/16-к
Провадження № 11-кп/779/443/2016
Категорія ч.2 ст.185 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 листопада 2016 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря с/з ОСОБА_5 ,

з участю прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Івано-Франківську матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою заступника прокурора Івано-Франківської області ОСОБА_8 , на вирок Снятинського районного суду від 21 липня 2016 року по кримінальному провадженні про обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 185 Кримінального кодексу України (далі КК), -

в с т а н о в и л а :
Вказаним вироком ОСОБА_7 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Стецева, Снятинського району Івано-Франківської області та мешканець АДРЕСА_1 , українець, з неповно середньою освітою, непрацюючий, раніше судимий 05.11.2015 року Снятинським районним судом за ч. 1 ст. 185 цього ж Кодексу до покарання у виді штрафу в розмірі 1275 грн., громадянин України,

визнаний винуватим та засуджений за ч.2 ст. 185 КК і призначено покарання 1 (один) рік обмеження волі.

На підставі положень ст.75 КК, ОСОБА_7 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням на іспитовий строк 1 рік, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст.76 цього ж Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 72 КК, невідбуте обвинуваченим ОСОБА_7 покарання за вироком Снятинського районного суду від 05.11.2015 року у виді штрафу в розмірі 1275 грн. виконувати самостійно

Долю речових доказів вирішено у відповідності до положень ст.100 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК). За вироком суду ОСОБА_7 засуджено за те, що він будучи раніше судимим 05.11.2015р. Снятинським районним судом за ч.1 ст. 185 КК, до покарання у виді штрафу у розмірі 1275 грн., маючи непогашену судимість на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив та повторно вчинив кримінальне правопорушення - таємне викрадення чужого майна, за таких обставин.

Так, обвинувачений ОСОБА_7 , 05.03.2016р. приблизно о 18.30 год., знаходячись в урочищі "Верхнє Гілнешне", що в с. Іллінці Снятинського району, переслідуючи корисливу мету- таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, шляхом вільного доступу, таємно викрав одинадцять саджанців горіха грецького щепленого Буковинського та дев`ятнадцять саджанців яблуні Айдаред, вартість яких, згідно довідки Заболотівського комунального ринку становить 1010 грн. та належать ОСОБА_9 .. З метою реалізації свого злочинного наміру переніс викрадене майно до господарства своєї співжительки за адресою: АДРЕСА_1 .

Своїми діями обвинувачений завдав потерпілій матеріальну шкоду на загальну суму 1010 грн..

У своїй апеляційній скарзі (далі АС) прокурор вважає вирок Снятинського районного суду від 21.07.2016 року незаконним та таким, що підлягає скасуванню з підстав істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідності призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості.

Просить вирок суду з цих підстав скасувати та ухвалити новий, яким визнати ОСОБА_10 винуватим за ч. 2 ст. 185 КК та призначити покарання 3 місяці арешту.

На підставі ч.1 ст. 71 КК, до покарання призначеного за новим вироком повністю приєднати невідбуте покарання за вироком Снятинського районного суду від 05.11.2015 року у виді штрафу в розмірі 1275 грн.

Згідно ч. 3 ст. 72 КК, покарання у виді штрафу виконувати самостійно.

В решті вирок залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді ОСОБА_2 , пояснення прокурора ОСОБА_6 , яка підтримала подану прокурором АС, просить вирок суду скасувати та ухвалити новий, яким призначити ОСОБА_7 суворіше покарання; пояснення обвинуваченого, який заперечив доводи АС прокурора, просять вирок суду залишити без зміни; перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи і мотиви АС, колегія суддів приходить до висновку, що вона підлягає до часткового задоволення, виходячи із наступного.

Відповідно до ст. 404 КПК, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах АС. Відповідно до ст. 370 КПК, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Таким є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу, з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав його ухвалення.

Таких вимог кримінального процесуального закону суд першої інстанції в повній мірі не дотримався. Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_7 , у вчиненні зазначеного у вироку кримінального правопорушення (злочину) та кваліфікація його неправомірних дій за ч.2 ст. 185 КК, відповідають встановленим судом фактичним обставинам, і це в АС не оспорюється. Як вбачається із вироку Снятинського районного суду від 21 липня 2016 року, ОСОБА_7 , в порядку ч.3 ст.349 КПК, правильно зрозумів зміст обставин справи, і у зв`язку із повним визнанням вини, вважав недоцільним дослідження в судовому засіданні доказів, зібраних на досудовому слідстві, і що в подальшому він не матиме права оскаржити фактичні обставини справи в апеляційному порядку. Інші учасники судового розгляду проти цього не заперечили. Колегія суддів не вбачає порушень проведення судом судового розгляду в порядку ч.3 ст.349 КПК, а тому фактичні обставини справи, які ніким з учасників процесу не оспорюються, апеляційним судом не перевірялися. Стосовно покликань прокурора на незаконність вироку щодо ОСОБА_7 , в частині призначеного йому покарання, то вони є слушними. Як передбачено положеннями ч.2 ст.65 КК, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів. Як вбачається з вироку, призначаючи ОСОБА_7 , вид покарання, і його строк, суд першої інстанції вірно встановив дані про його особу та обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченому. Колегія суддів зазначає, що ОСОБА_7 , вчинив злочин, передбачений ч.2 ст. 185 КК, який відповідно до положень ст. 12 цього ж Кодексу відносяться до категорії злочинів середньої тяжкості. Відповідно до ст.71 ч.4 КК, покарання, призначене за сукупністю вироків має бути більшим від покарання, призначеного за новий злочин, так і невідбутої частини покарання за попереднім вироком. Колегія суддів вважає, що при визначенні остаточного покарання ОСОБА_7 із застосуванням ст.75 КК, суд дійшов правильного висновку про його звільнення від відбування покарання з випробуванням. З матеріалів кримінального провадження видно, що обвинувачений ОСОБА_10 , будучи раніше засудженим за ч.1 ст. 185 КК до покарання у виді штрафу в розмірі 1275 грн. на час ухвалення вироку штраф не сплатив. Статтею 71 КК передбачено, що якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком. Як вбачається з вироку суду першої інстанції, при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 за ч.2 ст. 185 КК, за новим вироком суд першої інстанції, в порушення вимог ст. 71 КК, не приєднав невідбуту частину покарання за попереднім вироком від 05.11.2015 року та не визначив остаточне покарання за сукупністю вироків. Обставини, які обтяжують покарання, передбачені ст. 67 КК судом не встановлено. Як зазначено у вироку, обставинами, що пом`якшують ОСОБА_7 покарання є його щире каяття в скоєному і визнання вини, що позитивно характеризується по місцю проживання, добровільно відшкодував заподіяну матеріальну шкоду, потерпіла просять його суворо не карати. Відповідно до положень п.3 ч.1 ст.407 КПК, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції має право скасувати вирок повністю чи частково та ухвалити новий вирок, зокрема, з підстав неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, що передбачено п.4 ч.1 ст.409 цього ж Кодексу, а також з підстав невідповідності призначеного обвинуваченому покарання через його м`якість. Враховуючи вищевикладене, колегія суддів визнає, що висновки суду першої інстанції про те, що призначення обвинуваченому покарання із застосуванням ст.ст. 75, 76 КК, звільнивши останнього від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим терміном на 1 рік, є правильним, оскільки він може бути виправлений без відбування реального покарання. Разом з тим, апеляційний суд вважає вирок суду щодо ОСОБА_7 підлягає скасуванню у зв`язку із істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, тобто неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність. Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , апеляційний суд враховує тяжкість вчиненого ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК, який у відповідності до положень ст.12 цього ж Кодексу є злочином середньої тяжкості та обставини, які пом`якшують йому покарання, зокрема: його щире каяття в скоєному і визнання вини, позитивну характеристику по місцю проживання, добровільне відшкодування заподіяної матеріальної шкоди, та думку потерпілої, яка просять його суворо не карати. Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що виправлення ОСОБА_7 , можливе без ізоляції його від суспільства. Таке покарання апеляційний суд вважає буде справедливим і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів. Враховуючи вищевикладене, АС прокурора підлягає до часткового задоволення, а вирок щодо ОСОБА_7 слід скасувати в частині призначеного йому покарання.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 413, 414, 420 КПК колегія суддів, -

засудила :
Апеляційну скаргу заступника прокурора Івано-Франківської області ОСОБА_8 задовольнити частково.

Вирок Снятинського районного суду Івано-Франківської області від 21 липня 2016 року щодо ОСОБА_7 скасувати частково та постановити новий вирок, яким визнати ОСОБА_7 винним за ч.2 ст.185 КК, і призначити йому покарання 1 (один) рік обмеження волі.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК, до покарання призначеного за новим вироком повністю приєднати покарання за вироком Снятинського районного суді від 05.11.2015 року у виді штрафу в розмірі 1275 грн.

На підставі ст.75 КК, звільнити ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання з іспитовим строком на 1 рік. Згідно ст. 76 КК покласти на ОСОБА_7 обов`язки: не виїжджати за межі України без згоди КВІ, повідомляти органи КВІ про зміну місця проживання, роботи або навчання, періодично з`являтися для реєстрації в КВІ Згідно ч.3 ст. 72 КК покарання у виді штрафу виконувати самостійно. В решті вирок Снятинського районного суду від 21 липня 2016 року щодо ОСОБА_7 залишити без зміни. Вирок апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, однак може бути оскаржений до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня його проголошення.

Головуючий ОСОБА_2
Судді ОСОБА_3
ОСОБА_4