Іллінецький районний суд Вінницької області
В И Р О К

ІМЯМ УКРАЇНИ

23 січня 2012 року Іллінецький районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Мотрука М.І

при секретарі Мозоль Л.І.

з участю прокурора Струся О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Іллінці кримінальну справу по обвинуваченню ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця та жителя ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, українця, ІНФОРМАЦІЯ_3, не одруженого, не працюючого, раніше не судимого-

по ч.2ст.15, ч.1ст.289 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_4, житель ІНФОРМАЦІЯ_5, 24.09.2011 року, близько 13.00 год., перебуваючи біля воріт домогосподарства де він проживає, помітив припаркований неподалік автобус марки „Мабрус д/н НОМЕР_1 2001 року, який належить ОСОБА_2, та маючи умисел на незаконне заволодіння транспортним засобом, зайшов через відчиненні двері до середини автобуса, сів за кермо, натиснув педаль щеплення, ключем, який знаходився в замку запалення запустив двигун та з метою авто прогулянки відпустив педаль щеплення при цьому у звязку з тим, що автобус перебував на стоянковому гальмі двигун автобуса перестав працювати, тому ОСОБА_1 не довів свій злочинний намір до кінця з причин, що не залежали від його волі.

В судовому засіданні підсудній ОСОБА_1 свою вину у скоєні інкримінованого йому злочину визнав повністю і пояснив, що він, 24.09.2011 року, знаходився за місцем свого проживання. В цей час в нього в гостях знаходився його товариш ОСОБА_3, який приїхав з м. Жмеринки в смт. Дашів, щоб допомогти своїй матері копати картоплю. З даним громадянином він сидів на лавочці, яка розташована на подвірї, також біля них знаходився його батько - ОСОБА_4. Близько 13.00 год. вони почули музику на вулиці, і вирішили вийти подивитись, що там. Коли вони вийшли на вулицю, то помітили, що з боку вул. Комсомольська йшло весілля. Коли повз них прийшло весілля, він з ОСОБА_3 помітили, що неподалік їхнього домогосподарства стоїть автобус світло - зеленого кольору, марки якого він не знає. ОСОБА_3 запропонував йому підійти до автобуса та подивитись чи там немає дівчат, на що підсудній погодився і вони пішли. Коли останні підійшли до автобуса то ОСОБА_3 та він заглянули до середини автобуса і помітили, що там нікого немає. Після цього, ОСОБА_3 пішов до його домогосподарства, а він зайшов до середини автобуса і сів за водійське кермо. Оглянувшись навкруги, він помітив що в замку запалення знаходиться ключ, після чого вирішив запустити двигун, щоб проїхати кілька метрів. Потім він своєю ногою натиснув на педаль щеплення і почав ключем запускати двигун. Запустивши двигун, він відпустив педаль щеплення, але автобус не рушив а лише трішки затрусило ним і двигун вимкнувся. Після цього, він відразу вийшов з автобуса та хотів іти до свого домогосподарства, але біля автобуса помітив водія, який був одягнений в білу сорочку та чорні штани. Даний громадянин підійшов до нього та запитав, чого він заходив в автобус, на що він йому відповів, що просто так, після чого даний водій дав йому одного під затильника і пішов до свого автобуса, а він з ОСОБА_3 пішов в центр смт. Дашів, Іллінецького району, Вінницької області. Через декілька днів він дізнався від своєї сестри, що його шукають працівники міліції. Свою вину він визнає повністю та щиро кається у вчиненому та просить суд суворо його не карати.

Оскільки підсудній ОСОБА_1 визнав себе повністю винним в інкримінованому йому злочині, погоджується з зібраними доказами по справі, звернувся до суду з клопотанням про розгляд справи за скороченою судовою процедурою, заслухавши думку прокурора, відповідно до ч.3ст.299 КПК України суд визнав недоцільним дослідження доказів, стосовно тих фактичних обставин, які ніким не оспорюються та не опротестовуються, а саме в частині допиту свідків.

Крім повного визнання своєї вини підсуднім його вина у скоєні злочину підтверджується і іншими матеріалами справи, які зібрані в ході досудового слідства та дослідженими в судовому засіданні а саме: заявою потерпілого ОСОБА_2, про те, що ОСОБА_1 24.09.2011 року, в смт. Дашів, Іллінецького району, Вінницької області, намагався заволодіти його автобусом марки «МАРБУС» д.н.з. НОМЕР_2 2001 року, при цьому пошкодив в ньому задню полу вісь (а.с.2), протоколом огляду місця події від 24.09.2011 року, під час якого було оглянуто автобус (а.с.3-7), страховим сертифікатом вартості автобуса (а.с. 8), явкою з повинною від 03.10.2011 року, під час якої звернувся ОСОБА_1, який вказав, що це він 24.09.2011 року намагався заволодіти автобусом, для авто прогулки (а.с.12).

Оцінивши в сукупності всі дослідженні по справі докази, суд вважає, що вина підсудного ОСОБА_1 доведена повністю, дії підсудного ОСОБА_1 органом досудового слідства кваліфіковані вірно за ч.2ст.15, ч.1ст.289 КК України, як замах на незаконне заволодіння транспортним засобом з будь-якою метою.

Призначаючи підсудному покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, а також те, що він раніше не судимий, який позитивно характеризується по місцю проживання, особу винного, як помякшуючі обставини щире каяття, та активне сприяння розкриттю злочину, обставини, що обтяжують покарання, в ході судового слідства встановлено не було. За таких обставин, враховуючи дані про особу підсудного в їх сукупності суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 слід призначити міру покарання, передбачену ч.1ст.289 КК України у виді позбавлення волі. Проте, враховуючи обставини, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, та особу винного суд приходить до висновку, що його виправлення та перевиховання можливе без ізоляції від суспільства і вважає за можливе призначити ОСОБА_1 покарання в межах санкції ст. 289ч.1 КК України з застосуванням ст. 75 КК України, з випробовуванням, встановивши йому іспитовий строк терміном на два роки, що буде необхідним для його виправлення і попередження нових злочинів.

Долю речових доказів вирішити відповідно до ст.81 КПК України.

Підстав для зміни міри запобіжного заходу суд не вбачає.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.323, 324 КПК України суд,

П Р И С У Д И В:

ОСОБА_1 визнати винним в скоєні злочину, передбаченого ч.2ст.15, ч.1 ст.289 КК України і призначити йому покарання по ч.2 ст.15 ст.289ч.1 КК України, у виді чотирьох років позбавлення волі.

Відповідно до ст.75 КК України звільнити ОСОБА_1 від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробовуванням, встановивши йому іспитовий строк тривалістю на два роки.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_1 до вступу вироку в законну силу залишити без змін підписка про невиїзд.

Речовий доказ по справі автобус „Мабрус д/н НОМЕР_3, що знаходиться на відповідальному зберіганні у потерпілого ОСОБА_2 передати останньому.

Апеляція на вирок суду першої інстанції може бути подана до апеляційного суду Вінницької області протягом пятнадцяти діб з моменту його проголошення через Іллінецький районний суд.

Головуючий: