Cправа № 750/1931/16-к
Провадження № 1-кс/750/1420/16

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 квітня 2016 року м. Чернігів
Деснянський районний суд м. Чернігова в складі:

слідчого судді - ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

особи, яка подала скаргу - ОСОБА_3

слідчого - ОСОБА_4

розглянувши скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого,

в с т а н о в и в :

26.02.2016 р. ОСОБА_3 звернувся до суду зі скаргою означеною ним, як «скарга на бездіяльність СВ ЧВП ГУПН в Чернігівській області по кримінальній справі № 0000107 від 07.04.2015 р. за ч. 1 ст. 384 ККУ», в котрій він просить зобов`язати слідчого або слідчий відділ поліції негайно перестати ігнорувати КПК та Конституцію України, розглянути його клопотання, але жодного посилання на дату, зміст тих, тощо не робить та дати письмову відповідь, ознайомити з матеріалами досудового слідства, виконати всі вимоги КПК та своєчасно інформувати його про хід досудового слідства.

Разом з тим, ніякого правового обґрунтування даної скарги особою, котра ту подала, наведено не було, скарга не містила жодних посилань на будь-які норми законодавства. Відповідно до положень ст. 303 КПК України існує виключний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час проведення досудового розслідування слідчому судді, а саме глава 26 КПК України у ч. 1 ст. 303 КПК розмежовує 8 позицій щодо можливого абсолютно різного за правовим змістом оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування, де у пунктах 1-8 цієї норми закону перераховані такі. Виходячи із цих імперативних приписів закону, враховуючи, що ОСОБА_3 звернувся зі скаргою, в котрій сформулював вимоги, не передбачені діючим законодавством, як предмет спору, а саме такі, які не підпадають під визначені у ч. 1 ст. 303 КПК України, що регламентує розгляд всіх рішень, дій чи бездіяльності слідчого та прокурора під час досудового розслідування, судом було прийняте рішення про відмову у відкритті провадження по даній скарзі. Це базується на положенні процесуального закону, котрим не передбачені інші форми реагування суду на таку ситуацію, а саме, як пересилання скарги, виділенні її в частині, усунення недоліків, тощо, в зв`язку з тим, що це не є компетенцією суду і не може бути виконане тим, позаяк це є предметом волевиявлення лише самої особи, яка подала скаргу, разом з тим прийняте рішення жодним чином не перешкоджало її праву на подальший судовий захист у встановленому законом порядку, тобто поданню скарги з точно визначеним предметом оскарження.

У подальшому ОСОБА_3 оскаржив ухвалу слідчого суді, яка рішенням апеляційного суду Чернігівської області від 30.03.2016 р. була скасована, з посиланням на те, що згідно ст. 7 КПК України зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відноситься доступ до правосуддя. Також, до підстав для скасування ухвали, апеляційний суд відніс те, що слідчий суддя не перевірив викладені у скарзі обставини та передчасно відмовив у відкритті провадження за скаргою.

При цьому, у рішенні апеляційного суду жодним чином не зазначено, що в силу положень ч. 4 ст. 304 КПК України слідчий суддя не має права відмовляти у відкритті провадження із підстав, зазначених у цій частині статті закону, як і не зазначено про те, яким чином, слідчий суддя, при отриманні скарги, будучи зобов`язаний прийняти лише одне із трьох рішень, а саме: 1) про відкриття провадження за скаргою; 2) про відмову у відкритті провадження по скарзі; 3) про повернення скарги, одночасно ще і зобов`язаний до прийняття такого рішення, перевірити викладені в скарзі обставини, при чому аби таке не було зроблено передчасно, а, крім того, враховуючи, що закон зовсім це містить вказівок, як на механізм такої перевірки, так і приписів щодо передчасності, своєчасності або несвоєчасності подібної перевірки.

Також, в рішенні апеляційного суду не зазначене, що винесення ухвали про відмову у відкритті провадження за скаргою в стадії судового контролю, як одного із видів судового рішення, скерованого на реалізацію права громадянина на звернення до суду у порядку і спосіб передбачений законом, є взагалі неможливим, враховуючи що в ухвалі слідчим суддею вказано на передбачений законом механізм звернення до суду.

Разом з тим, виходячи із приписів ст. 415 КПК України, в частині того, що висновки і мотиви, з яких скасоване судове рішення, є обов`язковими для суду першої інстанції при новому розгляді, 04.04.2016 р. слідчим суддею було відкрите провадження за даною скаргою на бездіяльність слідчого, навіть без зазначення конкретного виду скарги, оскільки зробити таке суд не мав можливості із причин, наведених вище.

У судовому засіданні особа, яка подала скаргу ОСОБА_3 таку підтримав та просив її задовольнити, з наведених у ній підстав. Він заперечував надходження від слідства будь-якої інформації про розгляд його клопотання, при цьому лише в судовому засіданні вперше пояснив, що таке клопотання ним було відправлене слідчому 09.06.2015 р., вважає, що саме з вини слідчого, який на протязі тривалого часу нічого не робить по даному кримінальному провадженню, йому довелося звернутись за захистом своїх прав до суду. До цього часу жодних відповідей від слідчого не отримував.

Слідчий в судовому засіданні доводи скарги не визнав та пояснив, що означене клопотання особи, яка подала скаргу, дійсно надходило і було розглянуте у встановлений термін, про що своєчасно був сповіщений потерпілий, така відповідь надсилалась в одну із установ, де відбував покарання той, разом з тим ОСОБА_3 переводили до інших установ, тому він точно не знає, коли це відбулось та жодних доказів такого суду не надав, оскільки підтверджень щодо вручення його відповідей останньому, із місць позбавлення волі не отримував. Крім того, вже зараз, під час розгляду скарги, він продублював таку відповідь і надіслав ту ОСОБА_3 .

Відповідно до ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Заслухавши пояснення особи, яка подала скаргу та слідчого, а також дослідивши в судовому засіданні безпосередньо скаргу та долучені до неї матеріали, суд доходить висновку, що за результатами розгляду скарги, таку належить задовольнити.

З наданих суду та досліджених матеріалів, слідує, що 09.06.2015 р. ОСОБА_3 звернувся до слідчого Чернігівського відділу поліції головного управління Національної поліції в Чернігівській області з проханням вчинити певні дії зазначені у даному клопотанні. Разом з тим, як на момент звернення до суду, тобто станом на 26.02.2016 р., так і на момент проведення судового засідання 20.04.2016 р., особа, яка подала скаргу відповіді слідчого не отримала, що не може свідчити про те, що слідчим означене клопотання було розглянуте, оскільки доказів цього суду надано не було.

Згідно ст. 220 КПК України клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника про виконання будь-яких процесуальних дій слідчий, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав. Про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, у а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин - надсилається їй.

Враховуючи встановлене, суд знаходить, що в даному випадку вищезазначені вимоги ст. 220 КПК України слідчим виконані не були, оскільки як слідує з встановленого в судовому розгляді, досудовим розслідуванням слідчим ці приписи закону виконані не були, в частині точного дотриманні процедури вирішення клопотань учасника процесу, що і потягло за собою обґрунтоване звернення до суду зі скаргою.

Суд вважає за необхідне про встановлені обставини порушення закону при розслідуванні кримінального провадження довести до відома начальника Головного управління Національної поліції в Чернігівській області та прокурора Чернігівської області.

Керуючись ст. ст. 2, 303, 306, 307, 395 КПК України,

у х в а л и в :

Скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Зобов`язати слідчого Чернігівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Чернігівській області розглянути клопотання потерпілого ОСОБА_3 від 09.06.2015 р. по кримінальному провадженню № 0000107 від 07.04.2015 у порядку, передбаченому ст. 220 КПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1