Провадження № 1-кп/127/257/16
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 квітня 2016 року Вінницький міський суд Вінницької області

в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 11.10.2014 р. за № 0000265 за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Рокитне Рівненської області, громадянина України, освіта неповна середня, не працюючого, не одруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 19.10.2012 р. Вінницьким міським судом Вінницької області за ч. 3 ст. 186 КК України до покарання у виді 4 років 10 місяців позбавлення волі;

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України,
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 , будучи засудженим 19.10.2012 р. Вінницьким міським судом Вінницької області за ч. 3 ст. 186 КК України до покарання у виді 4 років 10 місяців позбавлення волі, відбуваючи покарання у Катеринівській ВК УДПтС України в Рівненській області № 46 (с. Катеринівка Сарнецького району Рівненської області) на шлях виправлення не став та розробив план послідовних умисних дій, направлених на заволодіння чужим майном шляхом обману за наступних обставин.

Так, ОСОБА_5 протягом серпня вересня 2014 року, діючи з метою заволодіння коштами ОСОБА_6 , неодноразово телефонував йому та надсилав смс-повідомлення на мобільний телефон, повідомляючи завідомо неправдиву інформацію, що він є заступником командира полку патрульної служби міліції особливого призначення «Дніпро-1» ГУМВС України у Дніпропетровській області ОСОБА_7 , а вказаний полк потребує матеріальної благодійної допомоги на закупівлю паливно-мастильних матеріалів. Внаслідок цього ОСОБА_6 , вважаючи, що здійснює благодійну допомогу на потреби учасників АТО у вищевказаний період перерахував на зазначений ОСОБА_5 картковий рахунок № НОМЕР_1 , відкритий у ПАТ КБ «ПриватБанк» на ім`я ОСОБА_8 , грошові кошти в сумі 66000,00 грн. Так, з рахунку № НОМЕР_2 12.08.2014 р. було перераховано грошові кошти в сумі 5000,00 грн., 26.08.2014 р. 5000,00 грн., 04.09.2014 р. 8000,00 грн., 07.09.2014 р. 8000,00 грн., 10.09.2014 р. 8000,00 грн., 12.09.2014 р. 8000,00 грн., 19.09.2014 р. 9000,00 грн., 22.09.2014 р. 9000,00 грн. і з рахунку № НОМЕР_3 01.09.2014 р. було перераховано грошові кошти в сумі 6000,00 грн.

При цьому ОСОБА_5 з метою реалізації свого злочинного умислу на шахрайське заволодіння коштами ОСОБА_6 , використання їх на власні потреби та на витрати третіх осіб, надав ОСОБА_8 , який про злочинні дії ОСОБА_5 обізнаний не був, по телефону вказівки, на підставі яких ОСОБА_8 впродовж серпня вересня 2014 року здійснював зняття готівкових коштів з банкоматів м. Вінниці. Так, з карткового рахунку № НОМЕР_1 в період часу з 12.08.2014 р. по 25.09.2014 р. було знято готівкою грошові кошти в сумі 9850,00 грн., витрачено на покупки 4099,74 грн. і зараховано на «Копілку» 831,99 грн. Крім того, з вищевказаного карткового рахунку в період часу з 14.08.2014 р. по 25.09.2014 р. на поповнення рахунків абонентів операторів мобільного зв`язку було витрачено 853,00 грн. та на поповнення мобільного Інтернету 200,00 грн.

За готівкові кошти ОСОБА_8 купував для ОСОБА_5 картки поповнення телефонних рахунків різного номіналу та вартості, переказував грошові кошти на вказані ОСОБА_5 карткові рахунки інших осіб: ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 . Так, на картковий рахунок ОСОБА_9 з 13.08.2014 р. по 24.09.2014 р. було перераховано грошові кошти в сумі 22818,94 грн., ОСОБА_23 з 27.08.2014 р. по 23.09.2014 р. 5510 грн., ОСОБА_11 з 17.08.2014 р. по 27.08.2014 р. 4332,1 грн., ОСОБА_12 з 12.08.2014 р. по 20.09.2014 р. 2779,32 грн., ОСОБА_13 з 13.08.2014 р. по 23.08.2014 р. 265,3 грн., ОСОБА_14 з 19.08.2014 р. по 18.09.2014 р. 2316 грн., ОСОБА_15 21.08.2014 р. 152,75 грн., ОСОБА_16 з 28.08.2014 р. по 09.09.2014 р. 1511,54 грн., ОСОБА_17 28.08.2014 р. 102,5 грн., ОСОБА_18 30.08.2014 р. 500 грн., ОСОБА_19 02.09.2014 р. 700 грн., ОСОБА_20 04.09.2014 р. 500 грн., ОСОБА_21 з 06.09.2014 р. по 08.09.2014 р. 1606 грн. та ОСОБА_22 з 10.09.2014 р. по 20.09.2014 р. 9306 грн.

Вказані особи також переказані їм грошові кошти знімали готівкою і використовували для закупівлі продуктів харчування та інших речей, що передавались ОСОБА_5 у місця позбавлення волі, а також для оплати послуг стоматолога, наданих дружині ОСОБА_5 , ОСОБА_24 , для придбання та встановлення метало-пластикових вікон у будинку ОСОБА_5 та інші витрати.

Обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні винуватість у вчиненні інкримінованого йому злочину не визнав, від дачі показань відповідно до ст. 63 Конституції України відмовився. В подальшому обвинуваченим було заявлено клопотання, згідно з яким він просив змінити порядок та обсяг дослідження доказів у кримінальному провадженні, надавши наступні показання.

Так, під час перебування у СІЗО він був у камері з хлопцем, який запропонував заробити. Вказаний хлопець домовився з ОСОБА_25 про надання матеріальної допомоги, а пізніше хлопець потрапив до лікарні, тому справу завершував вже він. Кошти, що перерахував ОСОБА_26 , він витратив на власні потреби. Кошти від ОСОБА_27 отримував ОСОБА_28 , номер картки якого потерпілому надав він. Про походження коштів він ОСОБА_29 не інформував, ОСОБА_28 лише за його наказами розпоряджався коштами. На кошти, що надходили на рахунок ОСОБА_29 , купувались продукти харчування, здійснювалось поповнення рахунку мобільного телефону, здійснено оплату лікування зубів дружини, а також установку вікон батькам. Також він дозволяв ОСОБА_30 частину коштів витрачати на його потреби.

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснив, що він знайомий з ОСОБА_31 дуже давно, оскільки обвинувачений чоловік його сестри. Йому стало відомо, що ОСОБА_32 використовував його у своїх цілях. Так, ОСОБА_33 по телефону повідомив, що заробляє гроші в мережі Інтернет і просив його по допомогу, зокрема, говорив, що перераховуватиме кошти на його рахунок і просив, щоб він здійснював їх переказ іншим особам. На даний час номерами, які в нього були на час надходження прохання ОСОБА_34 , він не користується. Він погодився і надав ОСОБА_35 номер свого карткового рахунку, пін-код ОСОБА_35 також був відомий.

На той час ОСОБА_33 перебував у місцях позбавлення волі й у нього виник сумнів у доцільності надання ОСОБА_35 допомоги, але той наполягав і він погодився.

Вперше прохання ОСОБА_33 висловив у червні 2014 року, а кошти надійшли на рахунок через тиждень чи місяць, точно не пам`ятає. Кошти, які надходили на його рахунок, він витрачав за вказівкою ОСОБА_34 : той телефонував до нього і називав прізвища та номери карток, на які потрібно було здійснити перерахування коштів. Грошові кошти він знімав у різних банкоматах в м. Вінниці, зокрема по вул. Київській, ОСОБА_36 , ОСОБА_37 тощо. Він осіб, яким здійснював перерахування коштів, особисто не знав. Також він здійснював поповнення рахунків мобільних телефонів, які йому називав ОСОБА_38 . Незначні суми з дозволу ОСОБА_34 він використовував на власні потреби. Коли відбулось блокування картки, він зрозумів, що відбувається щось не так і в банку йому пояснили, що картку заблоковано у зв`язку з шахрайськими діями. В подальшому в нього було проведено обшук і вилучено вищевказану банківську картку.

Свідок ОСОБА_23 в судовому засіданні пояснив, що він працює лікарем-стоматологом в КЗ «Рокитнівська районна стоматологія». В його користуванні протягом тривалого часу перебуває банківська картка.

З обвинуваченим ОСОБА_31 він не знайомий. До нього, дати він не пам`ятає, звернулася ОСОБА_39 , прізвище йому не відоме, з приводу лікування зубів. Він зробив обстеження, після чого провів відповідне лікування. Леся сказала, що в неї заблокована картка і що в неї немає коштів здійснити розрахунок з ним, тому попросила номер його банківської картки, пояснивши, що чоловік здійснить перерахунок коштів на неї. Він дав номер своєї банківської картки, після чого на неї декілька разів перераховували кошти. Крім того, чоловік ОСОБА_40 , який представлявся ОСОБА_41 , декілька разів телефонував до нього і просив зняти для ОСОБА_40 готівку в сумі 400 грн. Частину отриманих коштів він передав ОСОБА_40 , а решту витратив на придбання матеріалів для лікування. Пізніше до нього знову зателефонував ОСОБА_42 , повідомив, що перерахує на картку 2,5 тис. грн., попросив зняти готівку і віддати його батькові.

Всього ОСОБА_42 перерахував йому біля 6 тис. грн. Леся пояснювала йому, що її чоловік на заробітках. Про те, що її чоловік перебуває в місцях позбавлення волі йому відомо не було.

Свідок ОСОБА_14 в судовому засіданні пояснила, що в її користуванні знаходиться банківська картка, відкрита у «ПриватБанку». Родичі періодично здійснюють перерахування коштів на її банківський рахунок. Її чоловік відбуває покарання у Катеринівській ВК № 46 з 2011 року і вона постійно возить йому передачі. Чоловік також іноді просив, щоб хтось перерахував кошти на її картку для того, щоб вона придбала продукти. Вже більше року таких прохань від чоловіка не надходило. З ОСОБА_43 та ОСОБА_31 вона не знайома.

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні пояснив, що в його користуванні знаходиться банківська картка «Приватбанку». Йому на картковий рахунок надходили кошти, за які він купував продукти і відвозив їх у ОСОБА_44 . До нього телефонував ОСОБА_42 та повідомив, що йому його номер дав таксист з Рокитного і запитав, чи може він купувати продукти харчування та возити передачі. Він дав ОСОБА_45 номер своєї банківської картки, на його рахунок з Вінниці надходили кошти. Про надходження коштів він дізнавався за допомогою смс-повідомлень. На його рахунок багато разів надходили різні суми, він вже точно не пам`ятає. При заповненні заявок для передачі він вказував прізвище ОСОБА_46 .

Свідок ОСОБА_12 в судовому засіданні пояснив, що в його користуванні знаходиться банківська картка «ПриватБанку». Він працює таксистом. Дати він не пам`ятає, до нього зателефонували з банку і повідомили, що його карткою хотіли скористуватись треті особи у зв`язку з чим вона була заблокована. Наступного дня він пішов до банку та замінив картку. У нього немає знайомих, які відбувають покарання у Катеринівській ВК, передач туди він не возив.

До нього зателефонували та запитали, скільки коштуватиме поїхати з ОСОБА_47 в ОСОБА_48 , він відповів, що вартість такої поїздки складатиме 250 грн., після цього у нього запитали, чи можна скинути кошти на його картку, щоб він завіз людей. До нього телефонував чоловік, який не представився. Він погодився і продиктував номер своєї картки. Через деякий час надійшло смс про надходження коштів на рахунок. Він зателефонував до чоловіка, з яким мав розмову і повідомив про надходження коштів, запитав, де люди, на що чоловік відповів, що зателефонує пізніше. Через деякий час чоловік зателефонував до нього і повідомив, що вже нікого везти не потрібно, запропонував 50 грн. залишити собі, а 200 грн. перерахувати на іншу картку, що він і зробив. Так відбувалось декілька разів. Одного разу він купував продукти харчування і передавав їх за допомогою маршрутного таксі в Рокитне. Точну кількість разів, коли до нього звертались він не пам`ятає, загальна сума, перерахована на його рахунок складає біля 5 тис. грн. За кожну послугу він з дозволу чоловіка залишав собі певну суму.

З ОСОБА_43 він не знайомий. Вперше до нього зателефонували восени. Телефонувала одна і та ж особа, але з різних номерів.

Свідок ОСОБА_49 в судовому засіданні пояснив, що він на замовлення завозив вікна, адреси вже не пам`ятає десь у Рокитнівський район. Відстань складала біля 30 км від Рокитного. Замовлення на вікна отримала ОСОБА_50 , а він лише завозив 5 чи 6 вікон. Він привіз вікна, хлопці їх установили. Їх зустрічав батько замовника. Гроші за вікна надійшли на рахунок ОСОБА_50 дружини його брата. Йому відомо, що замовлення надходило двічі, але сума сплачена лише наполовину.

Свідок ОСОБА_22 в судовому засіданні пояснила, що прізвище ОСОБА_51 вона чула від слідчого, який розпитував її про замовлення вікон. В її користуванні знаходиться банківська картка «ПриватБанку». Слідчий повідомив, що на її рахунок було перераховано крадені грошові кошти, тому цікавився від кого вони надійшли і яке їх призначення.

В них є невелике підприємство з виготовлення метало-пластикових вікон, також наявна дилерська система: дилери замовляють вікна за оптовою ціною, а реалізовують за роздрібною. Для того, щоб замовлення на вікна віддати в роботу, потрібна авансова передоплата. Дилер, який прийняв замовлення на вікна, передав клієнту банківські реквізити для сплати авансу. Спочатку від ОСОБА_52 надійшли кошти на сплату авансу, а потім він здійснював розрахунок. Потім надійшов авансовий платіж, дилером був ОСОБА_53 , замовлення надійшло з Рокитнівського району. Після виготовлення вікон ОСОБА_53 повіз їх замовнику, але повна оплата здійснена не була і за клієнтом залишився борг.

Зі слів ОСОБА_52 їй відомо, що він здійснював доставку вікон на ОСОБА_44 .

Було два замовлення на вікна, але вона не знає, чи з одного рахунку вони оплачувались, чи з декількох.

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснив, що він працює на посаді начальника управління патрульної поліції в м. Дніпропетровськ. В серпні вересні 2014 року він працював на посаді ст. інспектора батальйону патрульної міліції «Дніпро 1». Вказаний батальйон отримував благодійну допомогу від волонтерів, які приїжджали безпосередньо та привозили надану допомогу до місць дислокації. Він особисто до ГО «Громадський тил» та ОСОБА_27 не звертався, чи звертались службовці батальйону йому не відомо. Про факт шахрайських дій відносно ОСОБА_27 йому стало відомо згодом. Так, влітку 2014 року він перебував у одноденному відрядженні до м. Дніпропетровськ. Коли він перебував в штабі полку національного захисту, до нього підійшов представник штабу і запитав, чи знайомий він з ОСОБА_25 , на що він відповів, що вони не знайомі. Представник штабу повідомив, що ОСОБА_26 телефонує і цікавиться, чи дійсно він (свідок) служить в полку. Йому підтвердили такий факт і запитали, чому він цікавиться, на що ОСОБА_26 повідомив, що він перераховує кошти і його цікавить їх цільове використання. Оскільки він на той час перебував у штабі, він підійшов до телефону і особисто поспілкувався з ОСОБА_25 , який повідомив, що щотижня перераховував кошти на потреби їхнього полку. Він повідомив ОСОБА_54 , що вперше про це чує і по матеріальну допомогу він нікуди не звертався. Було зрозуміло, що справа стосується шахраїв, тому вони вирішили звернутись з відповідною заявою до міліції.

З ОСОБА_31 він не знайомий. З Вінниці у полку було багато людей, тому може бути, що він спілкувався особисто з особою, але не знав її прізвища.

Судом відповідно до положень ч. 3 ст. 26 КПК України досліджено й інші докази, зібрані у справі й клопотання про дослідження яких було заявлене сторонами, а саме: довідку про рух коштів по картковому рахунку № НОМЕР_1 , згідно з якою зафіксовано дату, час, суму та джерело, з яких здійснено зарахування грошових коштів на вказаний банківський рахунок, а також подальший рух вказаних коштів.

Аналізуючи показання обвинуваченого, свідків, зібрані та досліджені в судовому засіданні докази відповідно до клопотань сторін кримінального провадження, суд вважає, що в судовому засіданні було підтверджено факт заволодіння обвинуваченим грошовими коштами потерпілого шляхом обману. Так, обвинувачений в судовому засіданні даної обставини не заперечував, повідомивши про спосіб та обставини вчинення інкримінованого йому злочину. Вказані показання обвинуваченого узгоджуються з показаннями свідків, допитаних в судовому засіданні, а також з довідкою про рух коштів по рахунку НОМЕР_1 , відкритому у ПАТ КБ «ПриватБанк» на ім`я ОСОБА_8 .

Захисник обвинуваченого в судових дебатах посилався на ту обставину, що докази, отримані в ПАТ КБ «ПриватБанк», є недопустимими у зв`язку з порушенням процедури їх отримання. Разом з тим, суд враховує, що з протоколу огляду предметів від 07.11.2014 р. випливає, що документи у ПАТ КБ «ПриватБанк» були вилучені відповідно до ухвали слідчого судді від 23.10.2014 р. Згідно з положеннями ч. 5 ст. 364 КПК України учасники судового провадження мають право в судових дебатах посилатися лише на ті докази, які були досліджені в судовому засіданні. Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 26 КПК України суд у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень цим Кодексом. Таким чином, зважаючи на те, що питання щодо допустимості вищевказаних доказів під час судового розгляду сторонами кримінального провадження на розгляд суду не ставилось, з протоколу огляду документів, отриманих у ПАТ КБ «ПриватБанк» випливає, що вони отримані на виконання ухвали слідчого судді, суд твердження сторони захисту про їх недопустимість оцінює критично.
Також захисник обвинуваченого в судових дебатах посилався на недопустимість доказів, отриманих з установи виконання покарань. Однак, суд враховує, що даними документами винуватість чи не винуватість обвинуваченого не підтверджується, вони лише характеризують його особу, а тому підстав для визнання їх недопустимими в порядку ст. 88 КПК України суд не вбачає.

З огляду на вищевикладене суд вважає, що дії обвинуваченого ОСОБА_5 охоплюються складом злочину, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, за ознаками заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), кваліфікуючими ознаками якого є вчинення злочину повторно та заподіяння потерпілому значної шкоди.

При обранні виду та міри покарання суд приймає до уваги ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, його ставлення до вчиненого, обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання.

Обвинувачений ОСОБА_5 вчинив злочин середньої тяжкості, за місцем проживання характеризується позитивно, за місцем відбування покарань характеризується з негативної сторони, на обліку в лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, у вчиненому розкаявся. Однак суд враховує, що злочин вчинено обвинуваченим в період не знятої і не погашеної судимості, під час відбування покарання за вчинення умисного злочину проти власності. Також суд приймає до уваги, що завдану потерпілому шкоду обвинуваченим відшкодовано не було.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, є щире каяття.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого, є рецидив злочинів.

З урахуванням наведеного, конкретних обставин справи, особи обвинуваченого, його ставлення до вчиненого, обставин, які пом`якшують та обтяжують його покарання, зважаючи на те, що злочин вчинено в період відбування покарання за умисний злочин проти власності, суд вважає, що виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства не можливе, а покаранням, необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, буде покарання у виді позбавлення волі.

Згідно зі ст. 100 КПК України речові докази, що знаходяться в матеріалах кримінального провадження, слід залишити в матеріалах провадження.

Потерпілим у кримінальному провадженні було заявлено цивільний позов, згідно з яким він просив стягнути з обвинуваченого на його користь 66 тис. грн. завданої матеріальної шкоди. Обвинувачений проти задоволення заявлених потерпілим позовних вимог не заперечував, а тому суд вважає, що заявлений потерпілим цивільний позов підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 371, 373, 374 КПК України, суд
УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_5 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, та призначити покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

Згідно з ч. 1 ст. 71 КК України шляхом часткового складання призначеного покарання та покарання за вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 19.10.2012 р. призначити ОСОБА_5 остаточне покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

Строк відбування покарання рахувати з 25.07.2012 р.

Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_5 до строку відбування покарання час попереднього ув`язнення з 25.07.2012 р. по 06.11.2012 р. та з 22.04.2015 р. по день набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Речові докази, що знаходяться в матеріалах кримінального провадження залишити в матеріалах провадження.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 66000 (шістдесят шість) тисяч грн. матеріальної шкоди.

На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Вінницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а засудженим в той же строк з дня отримання копії вироку.

Суддя: