АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Справа № 212/3119/16-к Суддя 1 інстанції ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/774/547/К/16 Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21 липня 2016р. м.Кривий Ріг
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретаря ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні у м.Кривому Розі кримінальне провадження, внесене 25 жовтня 2015р. до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0003022 відносно
ОСОБА_6 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Кривого Рогу
Дніпропетровської області, мешкаю чого за адресою:
АДРЕСА_1
раніше неодноразово судимого,
обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.125, ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ч.2 ст.186 КК України, за апеляційними скаргами прокурора у кримінальному провадженні, потерпілого ОСОБА_7 на ухвалу Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14 червня 2016р.
Жовтневий районний суд м.Кривого Рогу Дніпропетровської області, 14.06.2016р., повернув прокурору Криворізької місцевої прокуратури №3 Дніпропетровської області обвинувальний акт з додатками відносно ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.125, ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ч.2 ст.186 КК України

Учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_8

В С Т А Н О В И Л А:
В апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні, просить скасувати ухвалу суду, у зв`язку з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону, та повернути обвинувальний акт у суд першої інстанції, призначивши новий розгляд зі стадії підготовчого судового засідання.
В апеляційній скарзі потерпілий ОСОБА_7 , також просить скасувати ухвалу суду першої інстанції про повернення прокурору обвинувального акту відносно ОСОБА_6 , оскільки вважає рішення суду незаконним і необґрунтованим, яке постановлено із затягуванням розумних строків.
Суд першої інстанції, задовольняючи клопотання обвинуваченого ОСОБА_6 про повернення прокурору обвинувального акту відносно нього, зазначив в ухвалі, що причиною повернення обвинувального акту прокурору є порушення ст.291 КПК України, зокрема, на досудовому слідстві не проведені необхідні експертизи, та в обвинувальному акті, при викладенні обставин справи допущенні суперечності які впливають на розгляд справи по суті.
Обвинуваченому ОСОБА_6 , висунуто обвинувачення за ч.2 ст.125, ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ч.2 ст.186 КК України, і за обставин наведених в обвинувальному акті вбачається, що останній застосовував насилля по відношенню до потерпілих, яке не є небезпечним для їхнього життя чи здоров`я.
Однак, з обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування не вбачається, що по кримінальному провадженню проводилася експертиза для встановлення тяжкості та характеру тілесних ушкоджень, заподіяних ОСОБА_9 та ОСОБА_10 кримінальним правопорушенням, проведення якої, відповідно до п.2 ч.2 ст.242 КПК України є обов`язковим і не проведення якої є порушенням вимог ст.ст.91, 92 та 242 КПК України та порушенням права на захист обвинуваченого через не конкретизацію обвинувачення.
Крім того, суд вказав, що з обвинувального акту стосовно ОСОБА_6 видно, що останній своїми діями заподіяв майнову шкоду потерпілій ОСОБА_11 на загальну суму 2950 грн. та потерпілій ОСОБА_12 на суму 8100 грн.
Суд, звернув увагу на те, що з обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування не вбачається, що по кримінальному провадженню за епізодом крадіжки у ОСОБА_11 проводилася експертиза для визначення розміру матеріальних збитків, заподіяних кримінальним правопорушенням, проведення якої, відповідно до п.6 ч.2 ст.242 КПК України є обов`язковим і не проведення якої, є порушенням вимог ст.ст.91, 92 та 242 КПК України.
Також, за епізодом 02.12.2015р. в обвинувальному акту сформульовано обвинувачення із зазначенням часу події - «приблизно о 21.00 годині», тоді як вбачається з реєстру матеріалів досудового розслідування в Розділі І «Проведені в ході досудового розслідування процесуальні дії» в пунктах 25, 26 зазначено дату та час проведення процесуальної дії, а саме складання протоколу заяви про вчинене правопорушення потерпілої ОСОБА_10 від 02.12.2015 о 16.40 год. та протоколу огляду місця події - 02.12.2015р. з 17.30 год. по 17.55 год., отже проведення процесуальних дій передувало вчиненню злочину.
Крім того, ОСОБА_6 згідно обвинувального акту висувається обвинувачення у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.125 та ч.2 ст.186 КК України із зазначенням дати та часу події - 22 січня 2016р. о 15.00 год., тоді як місце вчинення цих злочинів різне, а саме за епізодом грабежу - АДРЕСА_2 , за епізодом спричинення легких тілесних ушкоджень - АДРЕСА_2 .
Повертаючи обвинувальний акт прокурора, суд першої інстанції зазначив і про те, що у реєстрі матеріалів досудового розслідування не зазначені всі процесуальні дії і не відображені всі процесуальні рішення, прийняті в ході розслідування, а саме щодо визнання потерпілими ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_7 .
Крім того, в реєстрі матеріалів досудового розслідування зазначено про призначення та проведення судово-трасологічної експертизи, тоді як в обвинувальному акті відсутні відомості про розмір витрат на залучення експерта або їх відсутність, що відповідно до п.8 ч.2 ст.291 КПК України є обов`язковою інформацією, яку повинен містити обвинувальний акт.
Суд вважає, що вказані невідповідності обвинувального акту вимогам ст.291 КПК України не дозволяють йому провести підготовку до судового розгляду і постановити ухвалу про призначення судового розгляду, тому він дійшов висновку, що згідно вимог п.3 ч.3 ст.314 КПК України обвинувальний акт відносно ОСОБА_6 необхідно повернути прокурору для усунення виявлених недоліків.
Прокурор, обгрунтовуючи апеляційну скаргу, просить скасувати ухвалу суду, вважає, що суд незаконно повернув обвинувальний акт з додатками, оскільки, обвинувальний акт відносно обвинуваченого ОСОБА_6 , складений та затверджений прокурором, повністю відповідає вимогам кримінального процесуального закону України, він містить усі необхідні відомості встановлені у п.п.1-9 ч.2 ст.291 КПК України.
При цьому прокурор вказує на те, що висновок суду першої інстанції не відповідає вимогам чинного кримінального процесуального закону, оскільки суд не є стороною кримінального провадження і тому не може вказувати прокурору, як необхідно викладати формулювання обвинувачення, що в обвинувальному акті відносно ОСОБА_6 , викладено те обвинувачення, яке прокурор вважає встановленим.
Прокурор звертає увагу на те, що під час застосування ОСОБА_6 насилля до потерпілих ОСОБА_9 і ОСОБА_10 , останнім не було спричинено тілесних ушкоджень, тому не було підстав для призначення судово-медичної експертизи.
Прокурор вважає, що жодної підстави, зазначеної у ст.291 КПК України та в листі Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03.10.2012р. №223-1430/0/4-12, де зазначено, що підставою повернення обвинувального акту є невідповідність вимогам ст.ст.291, 292 КПК України: зокрема, якщо документи містять положення, що суперечать одне одному; у документах наведено недопустиму натуралізацію опису злочину; вони не підписані слідчим чи не затверджені прокурором; до них не долучено передбачені законом додатки, суд першої інстанції у своїй ухвалі про повернення обвинувального акту відносно ОСОБА_6 , не вказав, крім того, суд не вказав, які саме недоліки і в який строк необхідно усунути прокурору.
На думку прокурора повернення обвинувального акту із вказаних судом підстав, не сприяє розгляду кримінального провадження в розумні строки і не буде слугуватиме виконанню завдання кримінального провадження.
Потерпілий ОСОБА_7 , в обґрунтування апеляційної скарги, вказує на затягування судом першої інстанції розумних строків розгляду кримінального провадження.
Прокурор в судовому засіданні при апеляційному розгляді, який брав участь у розгляді справи судом апеляційної інстанції, підтримала апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні, просила колегію суддів задовольнити її у повному обсязі, скасувати ухвалу суду і призначити новий розгляд у суді першої інстанції зі стадії підготовчого судового засідання.
Заслухавши суддю-доповідача, думку сторін, перевіривши матеріали кримінального провадження, прослухавши технічний запис підготовчого судового засідання в порядку підготовки справи до апеляційного розгляду та обговоривши наведені у апеляційних скаргах доводи, порівнявши їх з матеріалами наявними у кримінальному провадженні, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги прокурора і потерпілого ОСОБА_7 не можуть бути задоволені, виходячи з наступного.
Доводи сторони обвинувачення щодо незаконності і необґрунтованості ухвали Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14.06.2016р про повернення обвинувального акту відносно ОСОБА_6 , колегія суддів вважає необґрунтованими, такими, що не можуть бути задоволені.
Згідно ч.3 ст.314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право, повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам Кримінального Процесуального Кодексу України.
Відповідно до вимог ч.4 ст.110 КПК України, обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування.
Відомості, які має містити обвинувальний акт, передбачені у п.п.1-9 ч.2 ст.291 КПК України.
Зокрема, п.5 ч.2 ст.291 КПК України передбачає, що формулювання обвинувачення в обвинувальному акті викладається після викладу фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті КК України та формулювання обвинувачення. При цьому, за змістом цієї норми, формулювання обвинувачення в обвинувальному акті викладається після викладу фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, та правової кваліфікації кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті Закону України про кримінальну відповідальність.
Згідно п.13 ч.1 ст.3 КПК України обвинувачення - це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому КПК України.
У відповідності до ч.1 ст.337 КПК України, судовий розгляд проводиться не в межах повідомлення особі про підозру, а в межах висунутого їй обвинувачення відповідно до обвинувального акту, який є важливим процесуальним документом і основою для захисту обвинуваченого в суді.
Формулювання обвинувачення повинно містити посилання на обставини, які у відповідності до положень ст.91 КПК України входять до предмету доказування, це подія злочину, форма вини, мотив вчинення кримінального правопорушення, вид і розмір шкоди, завданої правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат.
Обов`язок доказування цих обставин покладається на слідчого, прокурора та, в установлених КПК України випадках - на потерпілого (ч.1 ст.92 КПК України).
Відповідно до п.2 ч.2 ст.242 КПК України слідчий чи прокурор зобов`язаний звернутися до експерта для проведення експертизи щодо встановлення тяжкості та характеру тілесних ушкоджень.
Перевіривши обвинувальний акт і доданий до нього реєстр матеріалів досудового розслідування, колегія суддів встановила, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні семи епізодів кримінальних правопорушень, передбачених різними частинами статтей і різними статтями кримінального Кодексу України.
Зокрема, він обвинувачуться у вчиненні двох епізодів злочинів, передбачених ч.3 ст.185 КК України, перший від 25.10.2015р. - крадіжка майна у потерпілої ОСОБА_11 , другий, від 09.12.2015р. крадіжка майна у потерпілої ОСОБА_12 , які органом досудового розслідування були кваліфіковані за ознаками - таємного викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, поєднана з проникненням у житло.
Крім того, він обвинувачується у скоєні трьох епізодів злочинів, які органом досудового розслідування кваліфіковані за ч.2 ст.186 КК України: перший епізод від 15.11.2015р., грабіж відносно потерпілої ОСОБА_9 , другий від 02.12.2015р. - грабіж відносно потерпілої ОСОБА_10 , третій, від 22.01.2016р.- грабіж стосовно потерпілого ОСОБА_7 .
Епізоди злочинів відносно потерпілих ОСОБА_9 і ОСОБА_10 , органом досудового розслідування кваліфіковані за ознаками - відкритого викрадення чужого майна (грабіж) поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинений повторно, епізод відносно потерпілого ОСОБА_7 , кваліфікований за ознаками відкритого викрадення чужого майна (грабіж), вчинений повторно.
Колегія суддів погоджується з висновком суду, щодо того, що обвинувальний акт і реєстр матеріалів досудового розслідування не містить відомостей про те, що у кримінальному провадженню була проведена експертиза на предмет встановлення тяжкості та характеру тілесних ушкоджень, заподіяних ОСОБА_6 , потерпілим ОСОБА_9 і ОСОБА_10 , що є порушенням п.2 ч.2 ст.242 КПК України.
Відповідно до п.6 ч.2 ст.242 КПК України, слідчий або прокурор зобов`язаний звернутися до експерта для проведення експертизи щодо визначення розміру матеріальних збитків, тобто для встановлення розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.
З обвинувального акту вбачається, що діями ОСОБА_6 , потерпілим ОСОБА_11 заподіяна майнова шкода на суму 2950 грн., а ОСОБА_12 , на суму 8100 грн., тоді як експертиза для визначення розміру матеріальних збитків призначена і проведена, як видно з обвинувального акту і реєстру матеріалів досудового розслідування, тільки за епізодом крадіжки майна у потерпілої ОСОБА_11 (ар.пр.18).
Однією з кваліфікуючих ознак злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, які інкриміновані ОСОБА_6 за епізодами крадіжки майна ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , є зокрема, завдання значної шкоди потерпілому.
Згідно п.2 примітки до ст.185 КК України, у статтях 185, 186, 189 та 190 КК України, значна шкода визначається із врахуванням матеріального становища потерпілого та якщо йому спричиненні збитки на суму від ста до двохсот п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян.
В обвинувальному акті зазначені обставини не знайшли відображення, тому, колегія суддів, вважає висновки суду з цього приводу слушними, а доводи прокурора не обґрунтованими, оскільки питання визначення розміру спричиненої потерпілим шкоди впливає на кваліфікацію складу злочину і через не конкретизацію пред`явленого обвинувачення порушує право обвинуваченого на захист.
Крім того, колегія суддів, перевіривши обвинувальний акт і реєстр матеріалів досудового розслідування відносно обвинуваченого ОСОБА_6 , повністю погоджується із висновком суду про наявність суттєвих неузгодженостей між посиланнями в обвинувальному акті і реєстром матеріалів досудового розслідування.
Так, за епізодом грабежу відносно потерпілої ОСОБА_10 від 02.12.2015р., в обвинувальному акті сформульовано обвинувачення де зазначено час події - «приблизно о 21.00 год.» (ар.пр.4), тоді, як в реєстрі матеріалів досудового розслідування в Розділі І «Проведені в ході досудового розслідування процесуальні дії» у пунктах 25, 26 зазначено дату та час проведення процесуальної дії, а саме: складання протоколу заяви про вчинене правопорушення потерпілої ОСОБА_10 від 02.12.2015 о 16.40 год., протокол огляду місця події - 02.12.2015р. проведено з 17.30 год. по 17.55 год. (ар.пр.10), що свідчить про те, що проведення процесуальних дій передувало вчиненню злочину.
Колегія суддів, також, повністю погоджується і з висновком суду першої інстанції стосовно того, що в обвинувальному акті за епізодами злочину відносно потерпілого ОСОБА_7 , за ч.2 ст.125 КК України та ч.2 ст.186 КК України, зазначені різні місця події злочину.
Так, за епізодом грабежу ОСОБА_7 обвинувальний акт містить відомості про місце події злочину за адресою: АДРЕСА_2 (ар.пр.5), тоді, як за епізодом спричинення потерпілому легких тілесних ушкоджень, місцем події зазначена адреса: АДРЕСА_2 (ар.пр.6), що суперечить обставинам кримінального провадження і свідчить про не встановлення місця події кримінального правопорушення.
Неналежний виклад фактичних обставин кримінального правопорушення без зазначення всіх складових, передбачених ч.1 ст.91 КПК України, які підлягають доказуванню, неконкретного обвинувачення без врахування об`єктивно встановлених обставин, порушує право обвинуваченого на захист, та є перешкодою для повного та всебічного судового розгляду кримінального провадження.
Відсутність обґрунтованого обвинувачення є порушенням права обвинуваченого на справедливий розгляд справи, оскільки відповідно до п.1 ч.3 ст.42 КПК України він має право: знати, у вчиненні якого кримінального правопорушення його обвинувачують, що відповідає загальним засадам кримінального провадження, зазначеним у ст.7 КПК України.
Відповідно до ч.3 ст.6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, яка чинна в Україні на підставі Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції», кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше такі права: a) бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього.
Таким чином, нехтування положеннями п.5 ч.2 ст.291 КПК України позбавляє обвинуваченого ОСОБА_6 права знати в чому його звинувачують, та порушують його право на захист.
За практикою тлумачення Європейським Судом з прав людини тексту підпункту "а" п.3 ст.6 Конвенції про захист права людини та основоположних свобод в рішенні від 19.12.1989 у справі «Камасінскі проти Австрії» (заява № 9783/82, § 79) роз`яснення "обвинувачення" особі, стосовно якої розглядається кримінальна справа, заслуговує особливої уваги, оскільки саме з моменту доведення деталей вчинення злочину до відома підозрюваного, що відіграє вирішальну роль в судовому розгляді, він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення.
У з`ясованих обставинах, доводи прокурора про те, що в майбутньому обвинувачення, як в частині його обсягу, так і в частині правової кваліфікації, може бути змінено, і тому суд має можливість призначити судовий розгляд на підставі такого обвинувального акта, колегія суддів вважає надуманими оскільки суд першої інстанції позбавлений можливості виконати вимоги ст.348 КПК України про роз`яснення суті обвинувачення, що прямо суперечить практиці тлумачення Європейським Судом з прав людини в рішенні від 26.10.2000 у справі «Кудла проти Польщі» ефективності способу правового захисту, яка, у всякому випадку, має передбачати повноваження суду надати захист в сенсі запобігання чи припинення подальшого тривання порушення права.
При цьому, колегія суддів, вважає, що реєстр матеріалів досудового розслідування, який додається до обвинувального акту повинен відповідати вимогам, встановленим у ст.109 КПК України, тобто містити: номер та найменування процесуальної дії, проведеної під час досудового розслідування, а також час її проведення; реквізити процесуальних рішень, прийнятих під час досудового розслідування; вид заходу забезпечення кримінального провадження, дату і строк його застосування.
Доводи прокурора і потерпілого ОСОБА_7 про те, що суд безпідставно повернув обвинувальний акт, не ґрунтуються на законі, і не підлягають задоволенню.
Керуючись ст. ст.404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційні скарги прокурора у кримінальному провадженні, потерпілого ОСОБА_7 - залишити без задоволення, а ухвалу Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14 червня 2016р, якою обвинувальний акт з додатками відносно ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.125, ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ч.2 ст.186 КК України, повернуто прокурору Криворізької місцевої прокуратури №2 Дніпропетровської області для усунення недоліків - без змін.
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою - залишити без змін, продовживши його дію на строк два місяці, починаючи з 21 липня 2016р. по 21 вересня 2016р.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і касаційному оскарженню не підлягає.
Судді Апеляційного суду
Дніпропетровської області
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4 .