Ухвала іменем україни 14 березня 2016 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів:ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянула у судовому засіданні касаційні скарги засудженого ОСОБА_4 та його захисника ОСОБА_5 на вирок Веселівського районного суду Запорізької області від 12 жовтня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Запорізької області від 02 грудня 2015 року щодо ОСОБА_4 ,
В С Т А Н О В И Л А :
Вироком Веселівського районного суду Запорізької області від 12 жовтня 2015 року

ОСОБА_4 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Скоблик Новоодеського району Миколаївської області, громадянина України, українця, не працюючого, не одруженого, з середньою освітою, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

засуджено за:

ч. 1 ст. 119 КК України на 4 (чотири) роки позбавлення волі.

Вироком суду вирішено долю судових витрат та речових доказів.

За вироком районного суду, залишеним без зміни ухвалою апеляційного суду від 02 грудня 2015 року, ОСОБА_4 визнано винуватим за те, що він 02 квітня 2015 року близько 21 години, знаходячись вдома по АДРЕСА_1 , почувши шум з подвір`я, вийшов із будівлі та побачив, як ОСОБА_6 намагається перелізти через огорожу домоволодіння, внаслідок чого між ними виник словесний конфлікт, в ході якого, не бажаючи настання смерті потерпілого, ОСОБА_4 умисно здійснив постріл з пневматичної гвинтівки калібру 4,5 мм у грудну клітину ОСОБА_6 , чим спричинив останньому одиночне сліпе пневматичне кульове поранення грудної клітки, проникаюче у грудну порожнину, з локалізацією вхідної рани на передній поверхні грудної клітки зліва на рівні 3-го міжребір`я по навкологрудинної лінії, з нарізними ушкодженнями серця, внаслідок чого настала смерть потерпілого, тим самим ОСОБА_4 вчинив вбивство ОСОБА_6 через необережність.

У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_4 , не оспорюючи правильності кваліфікації дій та доведеності вини, просить змінити вирок суду першої інстанції у зв`язку з невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та його особі внаслідок суворості, а також застосувати до нього ст. 75 КК України. Своє прохання мотивує тим, що судом не взято до уваги те, що він повністю визнав вину у вчиненні даного кримінального правопорушення, розкаявся, є пенсіонером, людиною похилого віку, раніше не судимий, має постійне місце проживання, перебуває на обліку у лікаря дерматолога, має захворювання правої легені, і, що саме сварка виникла із-за потерпілого.

У касаційній скарзі захисник ОСОБА_5 , який діє в інтересах засудженого ОСОБА_4 , не оспорюючи правильності кваліфікації дій та доведеності вини, просить судові рішення змінити у зв`язку з невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого внаслідок суворості, а також застосувати до ОСОБА_4 ст. 75 КК України звільнивши його від відбування покарання з іспитовим строком 2 (два) роки.

При цьому, захисник вказує, що судами не взято до уваги те, що ОСОБА_4 повністю визнав вину у вчиненні даного кримінального правопорушення, розкаявся, є пенсіонером, людиною похилого віку, раніше не судимий, перебуває на обліку у лікаря дерматолога та має захворювання правої легені.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши касаційні скарги та долучені до них копії судових рішень, колегія суддів вважає, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких підстав.

Суд касаційної інстанції, згідно п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.

В касаційних скаргах засудженого ОСОБА_4 та його захисника ОСОБА_5 , висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 119 КК України, за обставин, зазначених у вироку, та кваліфікація його дій не оспорюються.

Щодо доводів засудженого ОСОБА_4 та його захисника ОСОБА_5 про суворість призначеного покарання, то вони є непереконливими.

Відповідно до вимог статей 50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а при його призначенні суд повинен ураховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Обґрунтовуючи висновок щодо виду й міри покарання та призначаючи його ОСОБА_4 суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до злочину середньої тяжкості, дані про особу засудженого, який позитивно характеризується, щире каяття, що визнане пом`якшуючою вину обставиною, відсутність обтяжуючих вину обставин.

Враховуючи викладене, суд дійшов правильного висновку про неможливість виправлення засудженого без ізоляції від суспільства і призначив основне покарання у виді позбавлення волі у межах санкції ч. 1 ст. 119 КК України.

Таким чином, на думку колегії суддів, призначене засудженому ОСОБА_4 покарання є необхідним та достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів, та відповідає вимогам статей 50, 65, 66 КК України, і підстав для застосування ст. 75 КК України, як про це просять засуджений та його захисник у своїх скаргах, навіть з врахуванням їх доводів, відсутні.

Ухвала апеляційного суду відповідає вимогам ст. 419 КПК України, є належним чином вмотивованою та обґрунтованою.

Враховуючи наведене, колегія суддів не вбачає підстав для скасування судових рішень і задоволення касаційних скарг засудженого та його захисника, та вважає, що у відкритті провадження за їх скаргами слід відмовити на підставі п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України.

Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційними скаргами засудженого ОСОБА_4 та його захисника ОСОБА_5 на вирок Веселівського районного суду Запорізької області від 12 жовтня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Запорізької області від 02 грудня 2015 року щодо ОСОБА_4 .

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3