Справа № 405/4837/16-к
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.09.2016 року cлідчий суддя Ленінського районного суду м. Кіровограда ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , заявників ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , прокурора ОСОБА_6 , старшого слідчого СУ ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_7 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду скаргу ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_8 на рішення слідчого про закриття кримінального провадження

ВСТАНОВИВ:

Заявники звернулися з вказаною скаргою до Ленінського районного суду м. Кіровограда, в обґрунтування якої зазначили, що старшим слідчим Головного слідчого управління НП в Кіровоградській області ОСОБА_7 01.06.2016 року винесено постанову про закриття кримінального провадження № 0000290 від 11.06.2013 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 198 та ч. 1 ст. 396 КК України у зв`язку з відсутністю в діяннях ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 складу кримінальних правопорушень, передбачених ст. 198, ч. 1 ст. 396 КК України.

В обґрунтування своєї заяви заявники також вказали, що в постанові про закриття кримінального провадження слідчий не відобразив фактичних обставин справи, не звернув увагу на наявні розбіжності в показаннях свідків, що потягло за собою однобічність та неповноту розслідування, не надав належну оцінку протоколам огляду з місця події за 14.12.2011 року, речовим доказам, протоколам вилучення грошей та речей у ОСОБА_13 , ОСОБА_12 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , аудіозаписам судових засідань у кримінальній справі № 13-9164, що слухалась у Маловисківському та Новомиргородському районних судах та не вирішив питання щодо визначення статусу ОСОБА_12 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_16 .

З урахуванням вищевикладеного, вважаючи постанову слідчого про закриття кримінального провадження № 0000290 від 11.06.2013 року незаконною та необґрунтованою, заявники з даною скаргою звернулися до суду.

Заявники та їх захисник у судове засідання з`явилися, кожен окремо надали пояснення, згідно з якими скаргу підтримали та просили задовольнити.

Прокурор та слідчий у судовому засіданні проти скарги заперечували вважаючи її безпідставною та такою, що не підлягає задоволенню.

Заслухавши заявників ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та захисника ОСОБА_5 , а також прокурора та слідчого, вивчивши матеріали скарги та кримінального провадження, слідчий суддя дійшов висновку, що скарга заявників підлягає задоволенню виходячи з такого.

14.12.2011 року слідчим відділом Маловисківського РВ УМВС України в Кіровоградській області порушено кримінальну справу № 13 -9164 по факту таємного викрадення грошей у сумі 300 000 грн. у ОСОБА_3 , за ознаками злочину, передбаченого ч. 5 ст. 185 КК України.

28.12.2011 року вказану кримінальну справу було порушено відносно неповнолітньої ОСОБА_17 по факту крадіжки грошей у ОСОБА_3 та пред`явлено обвинувачення за ч. 5 ст. 185 КК України.

Відповідно до вироку Новомиргородського районного суду Кіровоградській області від 01.08.2014 року, ОСОБА_17 визнано винною у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 185 КК України та призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років. Відповідно до ст. 75, 104 КК України ОСОБА_17 звільнено від відбування покарання з випробуванням, якщо вона протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на неї обов`язки та визначено іспитовий строк 2 роки.

11.06.2013 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань було внесено відомості про вчинення кримінальних правопорушень за ознаками ст.ст. 198 ч. 1 ( кримінальне провадження № 0000290) та 396 ч. 1 (кримінальне провадження № 0000291) та відповідно до постанови прокурора прокуратури Кіровоградської області від 20.06.2013 року матеріали кримінальних проваджень об`єднані в одне кримінальне провадження № 0000290.

12.08.2013 року ОСОБА_3 , а 27.08.2013 року ОСОБА_4 та ОСОБА_8 були вручені пам`ятки про процесуальні права та обов`язки потерпілого та вони були допитані як потерпілі.

01.06.2016 року старшим слідчим Головного слідчого управління НП в Кіровоградській області ОСОБА_7 у кримінальному провадженні № 0000290 від 11.06.2013 року, керуючись п.8 ч. 2 ст. 40, п. 2 ч. 1 ст. 284, ст.110 КПК України винесено постанову про закриття даного кримінального провадження, оскільки в діях ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 відсутній склад кримінальних правопорушень, передбачених ст. 198, ч. 1 ст. 396 КК України.

Відповідно до мотивувальної частини постанови про закриття даного кримінального провадження, слідчий зазначив: «… ОСОБА_17 в своїх показаннях вказувала, що про походження грошей дівчатам нічого не пояснювала, а ОСОБА_12 сказала, що їх їй дала на зберігання ОСОБА_18 »; «…під час допитів, свідки ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 давали послідовні показання без розбіжностей, їх не змінювали та постійно стверджували, що їм нічого не було відомо про те, що ОСОБА_17 вчинила крадіжку грошей, які їм потім дала, аж до того часу поки не довідались про це від працівників міліції»; «… допитаний як свідок ОСОБА_19 у своїх показаннях вказав, що у 2011 році, на момент з`ясування обставин вчинення крадіжки грошей у ОСОБА_4 , ОСОБА_8 та ОСОБА_3 , він з метою перевірки причетності до вчинення вказаного злочину ОСОБА_11 , їздив до останньої додому. Під час бесіди з ОСОБА_11 він зрозумів, що дівчині взагалі нічого не було відомо про крадіжку грошей до того часу поки їй не зателефонували інші дівчата та повідомили, що вони знаходяться в міліції і в них розпитують за гроші, які їм дала ОСОБА_17 на зберігання і лише після даного дзвінка ОСОБА_11 повідомила, що дійсно ОСОБА_17 давала їй гроші, але про те що вони були викрадені вона нічого не знала і в подальшому їх добровільно видала працівникам міліції. Крім того, під час спілкування з ОСОБА_10 та ОСОБА_20 , останні заперечували свою участь у вчиненні крадіжки»; «07.04.2016 року допитаний як свідок ОСОБА_21 у своїх показаннях вказав, що про причетність ОСОБА_10 , ОСОБА_9 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 до вчинення крадіжок у ОСОБА_4 , ОСОБА_8 та ОСОБА_3 йому нічого не відомо. Під час огляду домоволодінь, в яких проживали зазначені особи, під час вилучення коштів, ніхто йому нічого не пояснював про їх походження»; «Аналогічні показання надав, допитаний 24.03.2016 року як свідок ОСОБА_22 »; «27.11.2015 року допитана як свідок ОСОБА_15 у своїх показаннях вказала, що ОСОБА_17 кілька разів крала гроші в Кернасюків, а потім давала їх її онуці ОСОБА_10 , а також ОСОБА_9 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , проте останні нічого не знали про крадіжку і не причетні до цього»; «27.11.2015 та 01.03.2016 допитана як свідок ОСОБА_13 у своїх показаннях вказала, що її донька ОСОБА_9 до вчинення крадіжок не причетна і про це остання нічого не знала»; «23.03.2016 допитаний як свідок ОСОБА_23 у своїх показаннях вказав, що його донька ОСОБА_9 до вчинення крадіжок не причетна», «30.05.2016 допитаний як свідок ОСОБА_24 у своїх показаннях вказав, що в 2011 році його товариш ОСОБА_25 познайомив його зі своєю дівчиною ОСОБА_26 та її подругою ОСОБА_27 , які проживали у м. М. Виска. Під час спілкування дівчата запросили їх до себе додому. У м. М. Виска вони відпочивали в барах та на дискотеках, у магазини купували продукти, в основному за все розраховувалися дівчата. Крім того, дівчата давали йому та його друзям гроші на одяг та на інші потреби. Про походження грошей ніхто нічого не говорив, окрім ОСОБА_17 , яка сказала, що гроші їй дає тітка, яка має магазин у м. М. Виска.

Отже, постанова слідчого про закриття зазначеного вище кримінального провадження в цілому ґрунтується на показанням допитаних вище перелічених осіб, що надало слідчому підстави дійти висновку про відсутність ознак суб`єктивної сторони кримінального правопорушення, передбаченого ст. 396 КК України, в діях ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , а крім того й про відсутність доказів, які б свідчили про їх причетність до вчинення кримінальних правопорушень.

Разом з тим, під час розгляду скарги заявників прокурор погодилася з частковим невиконанням слідчим наданих слідчому прокуратурою Кіровоградської області вказівок у даному кримінальному провадженні.

Для забезпечення всебічного, повного, неупередженого дослідження всіх обставин кримінального правопорушення під час досудового розслідування у кримінальному провадженні, слідчому доручалося прослухати технічний запис судових засідань по вказаній справі, проаналізувати покази обвинуваченої ОСОБА_17 , свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_28 та ОСОБА_12 , інших свідків та учасників кримінального провадження.

Але, відповідно до рапорту старшого слідчого Головного слідчого управління НП в Кіровоградській області ОСОБА_7 від 01.06.2016 року на ім`я начальника відділу СУ ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_29 , слідчий повідомив, що під час здійснення досудового розслідування до апеляційного суду Кіровоградської області направлено запит щодо надання копії відеозапису огляду місця події проведеного за місцем проживання ОСОБА_12 , але відповіді ним отримано не було. Крім того, згідно з вказаним рапортом, слідчим не встановлено особу, яка була присутня під час проведення огляду місця події в номері готелю « ІНФОРМАЦІЯ_1 », який винаймав ОСОБА_24 (а.с. 214 том. 4). Тобто, слідчим не було в повному обсязі виконано надані йому вказівки щодо виконання завдання кримінального провадження.

Доводи слідчого про те, що ОСОБА_12 не було відомо, що гроші крадені до уваги не беруться виходячи з наступного.

Так, відповідно до протоколу одночасного допиту осіб від 13.12.2014 року (а.с.89-94) показання ОСОБА_12 є не послідовними та такими, що протирічять одне одному. Разом з тим, на запитання адвоката ОСОБА_5 ОСОБА_12 вказав, що ОСОБА_17 він не спонукав до вчинення злочину, а викрадені гроші просто в нього зберігались. Повернувшись 14.12.2011 року близько 23 год. з райвідділу, знаючи про те, що працівники міліції шукають викрадені гроші, він забрав гроші з будинку, пересипавши їх з коробки в полімерний пакет та на паралельній вулиці біля будівництва положив в релю та пригорнув землею руками.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження та з урахуванням з`ясованих у судовому засіданні обставин, в період з першої декади листопада 2011 року по 13 грудня 2011 року ОСОБА_17 , вчинила крадіжку грошей з будинку ОСОБА_30 та ОСОБА_31 , який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , після вчинення крадіжок дала частину викрадених грошей неповнолітній ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_28 , а решту грошей передала на зберігання ОСОБА_12 . При цьому ОСОБА_17 пояснила їм, що дані грошові кошти їй дала ОСОБА_32 . ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_28 та ОСОБА_12 не придали цьому уваги та довіряли ОСОБА_17 , оскільки їм було відомо про те, що раніше вона неодноразово давала ОСОБА_17 грошові кошти для того, щоб та купувала для неї різні речі.

Проте, виносячи постанову від 01.06.2016 року про закриття кримінального провадження № 0000290 від 11.06.2013 року, старший слідчий Головного слідчого управління НП в Кіровоградській області ОСОБА_7 залишив поза увагою те, що відповідно до ухвали апеляційного суду Кіровоградської області від 26.05.2014 року, якою було встановлено факт поверхового проведення слідчим ОСОБА_29 досудового розслідування, при скоєнні крадіжки ОСОБА_17 , їй надавали допомогу ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_28 та в подальшому разом із ОСОБА_12 викраденими коштами розпорядились на власний розсуд, про що також зазначено в ухвалі Маловисківського районного суду від 18.09.2013 року.

Крім того, слідчим необґрунтовано не враховано те, що під час судового розгляду зі свідчень ОСОБА_9 було встановлено її причетність до вчиненого злочину, де вона засвідчила, що вона знала про крадіжку так як ОСОБА_17 сама їй пропонувала скоїти крадіжку, а також ОСОБА_17 просила щоб ОСОБА_9 стояла «на шухері» і спостерігала за дорогою по якій їде потерпілий ОСОБА_8 і в разі небезпеки повідомила їй. (т.1 а.с. 163).

Крім того, слідчим безпідставно не взято до уваги зроблені підсудною під час судового засідання зізнання щодо співучасті у злочині осіб причетних до злочину, а саме: ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_16 , ОСОБА_12 , якими спільно розроблявся план крадіжки, розподілялися ролі та вчинювався злочин.

Також слідчим не надано оцінки показанням свідка ОСОБА_33 , які є не послідовними та мають розбіжності (т.4 а.с. 205, а.с. 91 т.1, т. 4 а.с. 52).

Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора, зокрема рішення слідчого про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

За результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора постановляється ухвала згідно з правилами цього Кодексу (ч. 1 ст. 307 КПК України).

Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути, зокрема про скасування рішення слідчого чи прокурора (п.1 ч. 2 ст. 307 КПК України).

Відповідно до ч. 3 ст. 306 КПК України розгляд скарг на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування здійснюється за обов`язкової участі особи, яка подала скаргу, чи її захисника, представника та слідчого чи прокурора, рішення, дії чи бездіяльність яких оскаржується.

Отже, з урахуванням вищезазначеного слідчий суддя дійшов висновку, що старшим слідчим Головного слідчого управління НП в Кіровоградській області ОСОБА_7 не було вжито всіх передбачених ст. 2 КПК України заходів щодо виконання завдання кримінального провадження, тому рішення слідчого про закриття кримінального провадження є передчасним та таким, що підлягає скасуванню

Керуючись ст.ст. 303-307, 309 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_8 на рішення слідчого про закриття кримінального провадження задовольнити частково.

Скасувати постанову старшого слідчого СУ ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_7 про закриття кримінального провадження від 01.06.2016 року № 0000290 від 11.06.2013 року щодо ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , за ст. 198, ч. 1 ст. 396 КК України.

Кримінальне провадження № 0000290 від 11.06.2013 року та дану ухвалу направити до СУ ГУНП в Кіровоградській області для подальшого розслідування.

Ухвала не оскаржується.

Слідчий суддя Ленінського
районного суду
м. Кіровограда ОСОБА_1