АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА[1]
___________________________________________________________
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі ОСОБА_4 ,
за участю представника ОСОБА_5

розглянувши апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_5 , подану в інтересах ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва від 03 березня 2016 року та дослідивши матеріали судового провадження, -

ВСТАНОВИЛА:

Вказаною ухвалою відмовлено у задоволенні заяви адвоката ОСОБА_5 , в інтересах ОСОБА_6 про скасування арешту майна, накладеного постановами слідчого СВ ПМ ДПА у м. Києві ОСОБА_7 від 07.09.2011 року та старшого слідчого прокуратури м. Києва ОСОБА_8 від 21.02.2012 року, на невизначене майно, що належить на праві приватної власності ОСОБА_6 , зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1 , з метою забезпечення цивільного позову у кримінальній справі № 51-3429.
Враховуючи, що усі процесуальні рішення в рамках кримінальної справи № 51-3429, було прийнято до набрання чинності нині діючим Кримінальним процесуальним Кодексом України, слідчий суддя, з метою встановлення наявності чи відсутності підстав для скасування арешту майна, застосував норми КПК України від 28.12.1960 року.
Приймаючи оскаржуване рішення, слідчий суддя зазначив, що відповідно до ч. 6 ст. 126 КПК України від 28.12.1960 року, накладення арешту на майно скасовується постановою слідчого, коли в застосуванні цього заходу відпаде потреба. Врахувавши, що Кримінально-процесуальним Кодексом України від 28.12.1960 року не передбачено порядку вирішення питання про скасування арешту майна, слідчий суддя прийшов до висновку, що питання про скасування арешту майна не відноситься до компетенції суду, а заява представника про скасування арешту майна не підлягає задоволенню.
На вказану ухвалу ОСОБА_5 , подану в інтересах ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого Голосіївського районного суду м. Києва від 03 березня 2016 року скасувати та постановити нову, якою скасувати арешти майна, накладений постановами слідчого СВ ПМ ДПА у м. Києві ОСОБА_7 від 07.09.2011 року та старшого слідчого прокуратури м. Києва ОСОБА_8 від 21.02.2012 року, як забезпечення цивільного позову у кримінальній справі № 51-3429.
Апелянт зазначає, що постановою слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 05.08.2013 року, скасовано постанову про порушення кримінальної справи № 51-3429, у межах якою було здійснено арешти майна. Однак, у зазначеній постанові, в порушення положень ст. 236-8 КПК України від 28.12.1960 року, судом помилково не було вирішено питання стосовно майна, на яке було накладено арешт. Звертає увагу, що з набранням законної сили постановою суду, мали бути скасовані застосовані слідчим і прокурором обтяження та права ОСОБА_6 , щодо яких встановлювались заборони та обмеження під час досудового розслідування.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника власника майна, перевіривши зміст апеляційної скарги, вивчивши матеріали судового провадження за заявою про скасування арешту, колегія суддів приходить до наступного.
З матеріалів клопотання вбачається, що постановою від 07.09.2011 року СВ ПМ ДПА у м. Києві та постановою від 21.02.2012 року прокуратури м. Києва, у рамках кримінальної справи № 51-3429, було накладено арешт на невизначене майно, що належить на праві приватної власності ОСОБА_6 , зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1 , з метою забезпечення цивільного позову у вказаному кримінальному провадженні.
Постановою слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 05.08.2013 року, скасовано постанову про порушення кримінальної справи № 51-3429.
Відповідно до ст. 236-8 КПК України 1960 року, набрання законної сили постановою судді про скасування постанови про порушення кримінальної справи, тягне за собою скасування запобіжних заходів, повернення вилучених речей та поновлення прав, щодо яких на час досудового слідства встановлювались обмеження.
Таким чином, з набранням законної сили постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 05.08.2013 року, мали бути скасовані застосовані слідчим і прокурором у кримінальній справі, порушеній відносно ОСОБА_6 , обтяження та поновлені права, щодо яких у ході проведення досудового розслідування, встановлювались обмеження чи заборони.
Разом з тим, як встановлено судом, постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 05.08.2013 року, помилково не вирішено питання стосовно майна, на яке було накладено арешт постановою від 07.09.2011 року СВ ПМ ДПА у м. Києві та постановою від 21.02.2012 року прокуратури м. Києва.
28.01.2016 року представник ОСОБА_6 , - адвокат ОСОБА_5 звернулася до Голосіївського районного суду м. Києва із заявою про звільнення майна, що належить на праві приватної власності ОСОБА_6 , зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1 , з-під арешту, накладеного постановою від 07.09.2011 року СВ ПМ ДПА у м. Києві та постановою від 21.02.2012 року прокуратури м. Києва, у рамках кримінальної справи № 51-3429, з-під арешту.
Ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 03 березня 2016 року було відмовлено у задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_5 , в інтересах ОСОБА_6 про скасування арешту майна, накладеного постановами слідчого СВ ПМ ДПА у м. Києві ОСОБА_7 від 07.09.2011 року та старшого слідчого прокуратури м. Києва ОСОБА_8 від 21.02.2012 року, на невизначене майно, що належить на праві приватної власності ОСОБА_6 , зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1 , з метою забезпечення цивільного позову у кримінальній справі № 51-3429.
Відповідно до п. 9 Перехідних положень Кримінального процесуального Кодексу України, запобіжні заходи, арешт майна, відсторонення від посади, застосовані під час дізнання та досудового слідства до дня набрання чинності цим Кодексом, продовжують свою дію до моменту їх зміни, скасування чи припинення у порядку, що діяв до набрання чинності цим Кодексом.
Судом встановлено, що накладення арешту на майно ОСОБА_6 приймалося в порядку КПК України 1960 року і питання щодо скасування арешту повинно було вирішуватись за правилами, передбаченими цим Кодексом.
Стаття 126 КПК України 1960 року зазначає, що накладення арешту на майно скасовується постановою слідчого, коли в застосуванні цього заходу відпаде потреба.
Таким чином, нормами Кримінально-процесуального Кодексу України від 28.12.1960 року, передбачено прямий обов`язок слідчого щодо вирішення питання про зняття арешту з майна, у той час як слідчий суддя не наділений повноваженнями вирішувати зазначене питання.
Колегія суддів звертає увагу, що відмовляючи у задоволенні заяви адвоката ОСОБА_5 , в інтересах ОСОБА_6 про скасування арешту майна, слідчий суддя розглянув справу по суті, що не може мати місце на стадії досудового розслідування і є порушенням вимог кримінального закону.
Тому, з огляду на викладене, суд вважає за необхідне скасувати ухвалу слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва від 03 березня 2016 року, якою відмовлено у задоволенні заяви адвоката ОСОБА_5 , в інтересах ОСОБА_6 про скасування арешту майна, накладеного постановами слідчого СВ ПМ ДПА у м. Києві ОСОБА_7 від 07.09.2011 року та старшого слідчого прокуратури м. Києва ОСОБА_8 від 21.02.2012 року, на невизначене майно, що належить на праві приватної власності ОСОБА_6 , зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1 , з метою забезпечення цивільного позову у кримінальній справі № 51-3429 та постановити нову ухвалу, якою заяву адвоката ОСОБА_5 , в інтересах ОСОБА_6 про скасування арешту майна (звільнення майна з-під арешту), направити до Голосіївського районного суду м. Києва для вирішення питання про можливість відкриття в порядку ст.. 304 КПК України провадження за заявою адвоката ОСОБА_5 , в інтересах ОСОБА_6 про скасування арешту майна (звільнення майна з-під арешту), який був накладений в порядку КПК України 1960 року.
Керуючись ст.ст. 303, 309, 405, 407, 422, п. 9 Розділу «Перехідні положення» КПК України від 13.04.2012 року, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_5 , подану в інтересах ОСОБА_6 задовольнити частково.
Ухвалу слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 03 березня 2016 року, якою відмовлено у задоволенні заяви адвоката ОСОБА_5 , в інтересах ОСОБА_6 про скасування арешту майна, накладеного постановами слідчого СВ ПМ ДПА у м. Києві ОСОБА_7 від 07.09.2011 року та старшого слідчого прокуратури м. Києва ОСОБА_8 від 21.02.2012 року, як забезпечення цивільного позову у кримінальній справі № 51-3429, скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою заяву адвоката ОСОБА_5 , в інтересах ОСОБА_6 про скасування арешту майна (звільнення майна з-під арешту), направити до Голосіївського районного суду м. Києва для вирішення питання про можливість відкриття в порядку ст. 304 КПК України провадження за заявою адвоката ОСОБА_5 , в інтересах ОСОБА_6 про скасування арешту майна (звільнення майна з-під арешту), який був накладений в порядку КПК України 1960 року.
Ухвала апеляційному оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

___________________ ____________________ __________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

[1]Справа № 11-сс/796/1054/16 Категорія справи: ст. 405 КПК України
Слідчий суддя в суді першої інст. ОСОБА_9
Головуючий в суді апел. інст. ОСОБА_1