Компаніївський районний суд Кіровоградської області
Справа № 391/615/16-к
Провадження № 1-кп/391/82/16
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"07" вересня 2016 р. селище Компаніївка

Компаніївський районний суд Кіровоградської області в складі головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участі прокурора ОСОБА_3 , обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7 розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження внесеного до ЄРДР за № 0000187 від 11.07.2016 відносно:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Кіровограда, громадянина України, українця, з середньо-спеціальною освітою, одруженого, офіційно не працюючого, на утриманні неповнолітніх та недієздатних осіб не має, зареєстрованого АДРЕСА_1 , на даний час не має постійного місця проживання, раніше неодноразово судимого останнього разу: 22.11.2012 Кіровоградським районним судом Кіровоградської області за скоєння злочину передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, з призначенням покарання на підставі ч.4 ст. 70, ч. 2 ст. 71 КК України у вигляді позбавлення волі строком 4 роки 6 місяців, постановою Володимирецького районного суду Рівненської області від 08.12.2014 не відбуту частину покарання строком 2 роки 1 місяць 12 днів, замінено на обмеження волі, 07.08.2015 звільнено умовно достроково від відбування не відбутої частини покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік 4 місяці 24 дні, на даний час судимість не знята та не погашена,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, -
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки смт.Компаніївка, Кіровоградської області, громадянки України, українки, з базовою загальною середньою освітою, не одружена,
зареєстрованої АДРЕСА_2 , на даний час не має постійного місця проживання, офіційно не працююча, на утриманні неповнолітніх та недієздатних осіб не має, раніше судимої 14.02.2014 Компаніївським районним судом Кіровоградської області за ч. 1 ст. 185 КК України на даний час судимість погашена у встановленому законом порядку,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
09 липня 2016р. близько 08:00 години ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , проходячи по АДРЕСА_3 .Компаніївка біля домоволодіння ОСОБА_6 на її городі побачили часник, що був посаджений у рядках на грядці. Після чого розподіливши між собою ролі згідно, яких ОСОБА_5 стала на ґрунтовій дорозі поряд із вказаною земельною ділянкою та спостерігала щоб їх ніхто не бачив, а ОСОБА_4 виривав із грядки часник, таким чином здійснили крадіжку 6кг зимового часнику, належного ОСОБА_6 ..
Після цього ОСОБА_4 та ОСОБА_5 з місця вчинення злочину зникли, викраденим майном розпорядилися на власний розсуд, чим заподіяли потерпілій ОСОБА_6 майнову шкоду на суму 300,00 грн.
Крім цього 11 липня 2016р. близько 07:00 год. ОСОБА_4 та ОСОБА_5 проходячи по вул. Вишнева с-ща Компаніївка, на грядці, що належить ОСОБА_7 помітили посаджений часник. Після чого, ОСОБА_5 стала на ґрунтовій дорозі поряд із вказаною земельною ділянкою та спостерігала щоб їх ніхто не бачив, а ОСОБА_4 виривав із грядки часник, таким чином здійснили крадіжку 7,3 кг зимового часнику, належного ОСОБА_7 .

Після цього ОСОБА_4 та ОСОБА_5 з місця вчинення злочину зникли, викраденим майном розпорядилися на власний розсуд, чим заподіяли потерпілій ОСОБА_7 майнову шкоду на суму 365,00 грн., з розрахунку 50 грн. 1 кг часнику.
Цивільні позови у даному кримінальному провадженні не заявлено.

Допитані у судовому засіданні обвинувачені ОСОБА_4 та ОСОБА_5 свою вину у вчинені злочину, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України визнали повністю, фактичні обставини справи і зібрані по ній докази не заперечують, не оспорюють, у вчинені злочину щиро розкаялися. По суті обвинувачення і заданих запитань підтвердили покази дані ними на досудовому слідстві. Кількість викраденого, їх вартість визнають та її не оспорюють. Кваліфікацію їх дій не оспорюють. Просять суд суворо не засуджувати. У потерпілих просили вибачення.
Потерпіла ОСОБА_6 в судовому засіданні повідомила, що разом зі своєю сім`єю утримує земельну ділянку де висаджує городину для власного користування. В липні 2016 року її чоловік поїхав на город, який розташований по вул. Садова в смт. Компаніївці і виявив, що на ділянці де ріс часник, залишилась лише половина, інша половина часнику вирвана невідомою особою. Після чого зателефонували до відділення поліції. Пізніше працівники поліції повідомили, що знайшли осіб які вчинили крадіжку часнику. З обвинуваченими особисто незнайома, претензій матеріального характеру не має. Міру покарання на розсуд суду.

Потерпіла ОСОБА_7 в судовому засіданні повідомила, що утримує земельну ділянку де висаджує городину для власного користування, десь 10-11 липня 2016 р. вечірньої години, вона обробляла город і посаджений нею часник був на місці. Наступного дня до неї приїхали працівники поліції і повідомили, що з її земельної ділянки викрадено часник. Після чого вона разом з працівниками поліції пішла на город, де виявила, що часник відсутній, поруч лежало сухе бадилля від часнику. Того ж дня працівники поліції повідомили, що затримали осіб, що вчинили крадіжку часнику. Претензій матеріального характеру не має, часник їй повернули, міру покарання на розсуд суду.

Оскільки зібрані на досудовому розслідуванні матеріали, визнані обвинуваченими ОСОБА_4 . ОСОБА_5 у повному обсязі і ними не заперечуються та не оспорюються, відповідно до ч.3 ст. 349 КПК України, вони з ініціативи прокурора і згоди обвинувачених, потерпілих, яким попередньо були роз`яснені положення вказаної статті в судовому засіданні, не досліджувались.
Дії обвинувачених суд кваліфікує за ч.2 ст. 185 КК України - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно за попередньою змовою групою осіб.
Обираючи вид та міру покарання суд, керується вимогами ст.ст. 65-67 КК України, враховує вид та межі покарання, установлені в санкції частини 2 статті 185 КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.
Обвинувачені за формою вини, ступенем тяжкості вчинили злочини середньої тяжкості.
ОСОБА_4 раніше неодноразово судимий останнього разу: 22.11.2012 Кіровоградським районним судом Кіровоградської області за скоєння злочину передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, з призначенням покарання на підставі ч.4 ст. 70, ч. 2 ст. 71 КК України у вигляді позбавлення волі строком 4 роки 6 місяців, постановою Володимирецького районного суду Рівненської області від 08.12.2014 не відбуту частину покарання строком 2 роки 1 місяць 12 днів, замінено на обмеження волі, 07.08.2015 звільнено умовно достроково від відбування не відбутої частини покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік 4 місяці 24 дні, на даний час судимість не знята та не погашена.
Обставинами, які пом`якшують покарання обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 судом визнаються: щире каяття.
Обставиною, яка обтяжує покарання ОСОБА_4 судом визнається: вчинення злочину повторно та рецидив злочину - п.1 ч.1 ст. 67 КК України.
Обставиною, яка обтяжує покарання ОСОБА_5 судом не встановлено.
Суд, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного ОСОБА_4 , який не має постійного місця проживання, раніше судимий, відбував покарання у місцях позбавлення волі, менш ніж за один рік після звільнення з місць позбавлення волі, в період умовно-дострокового звільнення, знову вчинив умисний корисливий злочин середньої тяжкості, що, на думку суду, свідчить про порушення ним умов умовно-достроково звільнення, стійку злочинну спрямованість поведінки ОСОБА_4 , небажання ставати на шлях виправлення, обставини, які пом`якшують покарання, обставину, яка обтяжує покарання, приходить до висновку що ОСОБА_4 представляє небезпеку для суспільства, його виправлення можливе лише в умовах ізоляції від суспільства, тобто призначення йому покарання у виді обмеження волі в межах санкції частини 2 статті 185 КК України.

Таке покарання, на думку суду, буде необхідним і достатнім для його можливого виправлення та попередження вчинення обвинуваченим та іншими особами нових злочинів. Суд не знаходить підстав для застосування до ОСОБА_4 положень ст. 75 КК України, оскільки ним злочин вчинений у період умовно-дострокового звільнення з місць позбавлення волі.

Відповідно до ст. 26 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24.10.2003 зі змінами, невідбутою частиною покарання за попереднім вироком треба вважати: частину покарання, від відбування якого особу звільнено умовно-достроково (статті 81,107 КК).

ОСОБА_4 07.08.2015 звільнений з місць позбавлення волі умовно-достроково на невідбутий строк 1 рік 4 місяці 24 дні (постанова Володимирецького районного суду Рівненської області від 08.12.2014).

При призначенні покарання ОСОБА_5 , суд враховуючи ступінь тяжкості злочину, особу винного, яка є раніше судимою, але судимість є погашеною, характеризується за місцем проживання негативно, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває. Судом з`ясовувалось правильність написання прізвище обвинуваченої. Остання зазначила, що раніше мала паспорт, який втратила, і прізвище було « ОСОБА_8 », разом з тим в заяві про видачу паспорта, яку писала власноручно, прізвище зазначила « ОСОБА_9 ».
Сукупність наведених обставин вказує на можливість виправлення ОСОБА_5 та попередженню нових злочинів, при обранні покарання не пов`язаного з ізоляцією від суспільства, в межах встановлених санкцією ч. 2 ст. 185 КК України, з застосуванням вимог ст. 75 КК України, що відповідає засадам кримінального судочинства та меті призначення покарання, яке за своїм видом і розміром, на думку суду, є необхідним і достатнім для виправлення засудженої та попередження нових злочинів.
Заходи забезпечення кримінального провадження щодо ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не застосовувалися.
Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відповідно до ст.124 КПК України підлягають стягненню з обвинувачених на користь держави.

Відповідно до ст. 100 КПК України суд вирішує долю речових доказів

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 367-371, 374 КПК України, суд,-
У Х В А Л И В :
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України і призначити йому покарання у виді обмеження волі на строк 2 (два) роки.

На підставі ст. 71 КК України до покарання призначеного цим вироком частково приєднати не відбуту частину покарання за вироком Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 22.11.2012 відносно ОСОБА_4 , призначивши ОСОБА_4 за сукупністю вироків остаточне покарання у виді обмеження волі на строк 2 (два) роки 2 місяці.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 не застосовується.
Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з моменту затримання, після набрання вироком законної сили.
ОСОБА_5 визнати винною у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України і призначити їй покарання у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання з іспитовим строком 1 (один) рік, якщо вона протягом визначеного строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на неї обов`язки.

Відповідно до ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_5 наступні обов`язки :

- не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції;

- повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання.

Стягнути солідарно з обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на відшкодування процесуальних витрат за проведення судово-товарознавчої експертизи залученими стороною обвинувачення експертами спеціалізованих державних установ на користь держави 264,30 грн.
Речові докази по справі: 7,3кг часнику залишити власнику ОСОБА_7 ; портфель чорного кольору переданого на зберігання до кімнати зберігання речових доказів Компаніївського ВП Бобринецького ВП ГУНП в Кіровоградській області повернути ОСОБА_4 .
Вирок відповідно до ст. 532 КПК України набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Кіровоградської області протягом 30 днів з дня його проголошення, шляхом подачі апеляції через Компаніївський районний суд Кіровоградської області.
Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч.3 статті 349 цього Кодексу.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому і прокурору.

Суддя ОСОБА_1