печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
28 січня 2016 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність уповноважених осіб Генеральної прокуратури України, що полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви про кримінальне правопорушення,-

В С Т А Н О В И В :

засобами поштового зв`язку до суду надійшла скарга ОСОБА_3 , подана ним в порядку ст.303 КПК України на бездіяльність Генеральної прокуратури України щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, далі ЄРДР, за заявою про кримінальне правопорушення.

В обґрунтування скарги ОСОБА_3 посилається на те, що він звернувся до Генеральної прокуратури України із заявою про можливе вчинення Міністром внутрішніх справ України ОСОБА_4 та іншими посадовими особами МВС України ряду кримінальних правопорушень, відомості якої всупереч вимогам ст. 214 КПК України до ЄРДР Генеральною прокуратурою України внесені не були. Посилаючись на вищезазначені обставини та на положення ст.ст. 214, 303 КПК України, просить зобов`язати уповноважених осіб Генеральної прокуратури України внести до ЄРДР відомості про кримінальне правопорушення, викладені у вказаній заяві та розпочати досудове розслідування.

В судове засідання особа, яка подала скаргу ОСОБА_3 не з`явився. Про день, час, місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Представник Генеральної прокуратури України в судове засідання не з`явився. Про день, час, місце розгляду справи повідомлений належним чином. Згідно ч. 3 ст. 306 КПК України неявка прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

До канцелярії суду 18.02.2016 представник Генеральної прокуратури України ОСОБА_5 подав заперечення, що долучені до матеріалів провадження. В даних запереченнях з посиланням на необґрунтованість доводів скарги та безпідставність її вимог, просив відмовити в задоволенні скарги.

Статтею 22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

З огляду на конституційні принципи змагальності сторін та диспозитивності, а також враховуючи, що ст.ст. 305, 306 КПК України визначений скорочений строк розгляду скарги такого роду, слідчий суддя визнав можливим прийняти рішення по суті доводів та вимог скарги за відсутності в судовому засіданні учасників судового провадження на підставі долучених до скарги матеріалів.

Дослідивши матеріали провадження, приходжу до наступного висновку.

Судовим розглядом встановлено, що 16.12.2015 р. Генеральною прокуратурою України отримано заяву ОСОБА_3 про можливе вчинення Міністром внутрішніх справ України ОСОБА_4 та іншими посадовими особами МВС України ряду кримінальних правопорушень.

Листом Генеральної прокуратури України від 16.12.2015 №17/7-12736-14, за підписом прокурора Генеральної прокуратури України ОСОБА_6 , заявника було повідомлено про те, що його заяву зареєстровану від 10.12.2015 за № 346804-15 скеровано до прокуратури м. Києва, для розгляду в порядку ст. 214 КПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 214 КПК України, слідчий, прокурор, невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до ЄРДР та розпочати розслідування.

Частиною ч. 4 ст. 214 КПК України визначено, що слідчий, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, зобов`язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення.

Наказом Генерального прокурора України № 125 від 03.12.2012 затверджено Інструкцію «Про порядок приймання, реєстрації та розгляду в органах прокуратури України заяв, повідомлень про вчинені правопорушення».

Відповідно до п. 1.2 Інструкції визначений єдиний порядок, який поширюється на діяльність працівників органів прокуратури, які в межах компетенції мають відповідні повноваження щодо: приймання заяв та повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення; реєстрації у відповідній книзі обліку заяв, повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення; розгляду заяв, повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та визначення підстав щодо внесення відомостей до ЄРДР.

При цьому, положення Інструкції не містять вказівок щодо альтернативного порядку розгляду заяв та повідомлень про кримінальне правопорушення, а лише деталізують порядок розгляду заяв, повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення, віднесені до підслідності органів прокуратури, а, відтак, не суперечить вимогам ст. 214 КПК України.

Крім того, системний аналіз вищезазначених положень закону дає підстави для висновку, що слід розмежовувати поняття внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР у відповідності до положень ч. 1 ст. 214 КПК України та поняття зареєструвати (прийняти) відповідну заяву, про що йдеться у ч. 4 ст. 214 КПК України.

Генеральною прокуратурою України зареєстровано (прийнято до розгляду) заяву ОСОБА_3 , що відповідає вимогам ч. 4 ст. 214 КПК України.

У відповідності до положень ст. 218 КПК України, досудове розслідування здійснюється слідчим того органу досудового розслідування, під юрисдикцією якого знаходиться місце вчинення кримінального правопорушення.

Таким чином, реєстрація кримінальних правопорушень, а також осіб, які їх учинили, реєстратором, під юрисдикцією якого знаходиться місце вчинення кримінального правопорушення, не суперечить положенням ч. 1 ст. 214, ст. 218 КПК України.

Згідно з п. 3.6, п. 3.8 вищевказаної Інструкції заяви, повідомлення про вчинені кримінальні правопорушення, що надійшли на розгляд Генеральної прокуратури України, направляються для здійснення досудового розслідування з дотриманням територіального принципу до прокуратури відповідного рівня.

Таким чином, дії Генеральної прокуратури України в частині направлення заяви ОСОБА_3 до прокуратури м. Києва відповідають вимогам діючого законодавства та виключають бездіяльність Генеральної прокуратури України.

Прокуратура м. Києва як орган, на розгляді якого знаходиться заява ОСОБА_3 від 16.12.2015 має визначитися чи містить вона достатні відомості про можливе вчинення кримінальних правопорушень, і, в залежності від встановленого, прийняти рішення про подальший рух вказаної заяви.

Не вбачаючи підстав для задоволення скарги, керуючись ст. ст. 303, 305, 306, 307, 309 КПК України, слідчий суддя,-
У Х В А Л И В :
скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність уповноважених осіб Генеральної прокуратури України, що полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви про кримінальне правопорушення, - залишити без задоволення.

Ухвала слідчого судді не може бути оскаржена і набирає законної сили після її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1