Провадження № 11-кп/795/95/2016
Категорія - Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12 лютого 2016 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

за участю прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

потерпілі ОСОБА_9 , ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні м. Чернігові кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0004466, щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Пінська, Брестстької області, Білорусії, українця, громадянина України, одруженого, працюючого двірником ЖРЕД «Поліська», не судимого в силу ст. 89КК України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Деснянського районного суду м. Чернігова від 13 листопада 2015 року,-

В С Т А Н О В И В:

Вироком Деснянського районного суду м. Чернігова від 13 листопада 2015 року ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286КК України та призначено покарання у вигляді трьох років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк три роки.

Строк відбуття покарання засудженому ОСОБА_7 обчислюється з моменту його фактичного затримання.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_9 та на користь ОСОБА_10 по 100 000 грн. у відшкодування моральної шкоди.

Провадження за позовом ОСОБА_9 до ОСОБА_7 про відшкодування матеріальної шкоди закрито.

Питання про речові докази вирішено в порядку статті 100 КПК України.

Як встановлено судом першої інстанції, 20 червня 2015 року, о 20год. 35хв., водій ОСОБА_7 , керуючи легковим автомобілем марки «ВАЗ-21061 ЗНГ», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався по прибудинковій території в напрямку вул. Генерала Бєлова паралельно вул. Кільцева в районі будинку №150 по вул. Пухова в м. Чернігові.

Рухаючись у вказаному напрямку по прибудинковій території в районі будинку №150 по вул. Пухова, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, ОСОБА_7 проявив неуважність, не правильно оцінив дорожню обстановку, та у місці перетинання траєкторії руху транспортних засобів, де черговість проїзду не обумовлена правилами дорожнього руху, не надав дорогу водію велосипеда ОСОБА_11 , який наближався зі сторони вул. Кільцева з правого боку відносно напрямку траєкторії руху автомобіля марки «ВАЗ-21061 ЗНГ», реєстраційний номер НОМЕР_1 .

У результаті зіткнення водій велосипеда ОСОБА_11 , отримав тілесні ушкодження та був госпіталізований до реанімаційного відділення ЧМЛ №2, де ІНФОРМАЦІЯ_2 помер у медичному закладі.

Відповідно до висновку судово-медичного експерта №545 від 31.07.2015 року, смерть ОСОБА_11 настала від набряку головного мозку, який виник внаслідок черепно-мозкової травми із переломами кісток черепа та забоями головного мозку. Виявлений при судово-медичній експертизі комплекс тілесних ушкоджень має прямий причинний зв`язок із настанням смерті.

У даній дорожній обстановці водій ОСОБА_7 , грубо порушив вимоги п.п.1.3; 2.3(б), 2.9(а), 10.11 Правил дорожнього руху, що перебувають у причинному зв`язку з настанням даної дорожньо-транспортної пригоди.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції захисник ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить змінити вирок, призначивши ОСОБА_7 у відповідності до ст. 69 КК України, покарання нижче найнижчої межі, передбаченої санкцією ч.2 ст. 286 КК України та прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, оскільки призначене покарання за своєю суворістю не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого, також просить зменшити розмір моральної шкоди, призначеної судом.

Також, вважає, що суд першої інстанції всупереч ч.3 ст.67КК України, зазначив обставину, що обтяжує покарання перебування особи на обліку в наркологічному диспансері.

Захисник ОСОБА_8 зазначив в апеляційній скарзі, що судом не враховані такі обставини, які пом`якшують покарання, а саме надання медичної та іншої допомоги потерпілому безпосередньо після вчинення злочину та вчинення злочину внаслідок збігу випадкових обставин (обмежена оглядовість) чи неправильної поведінки потерпілого (порушення ним правил дорожнього руху).

Не погоджуючись з апеляційною скаргою прокурор подав заперечення, в якому просить дану апеляційну скаргу залишити без задоволення, а вирок суду першої інстанції без змін, оскільки він є законним та обґрунтованим.

Заслухавши доповідача, обвинуваченого та його захисника, які просили апеляційну скаргу задовольнити, прокурора та потерпілих ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які просили апеляційну скаргу залишити без задоволення, а вирок суду без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

В суді першої інстанції ОСОБА_7 повністю визнав свою вину в пред`явленому обвинуваченні і погодився на розгляд кримінального провадження у відповідності з вимогами ч. 3 ст. 349 КПК України.

В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_7 свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення визнав повністю та підтвердив фактичні обставини кримінального провадження, викладені в обвинувальному акті та у вироку суду. Зазначив, що в скоєному щиро кається та просить суд суворо його не карати.

Висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні зазначеного у вироку діяння за обставин, встановлених судом, відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, які учасниками судового провадження не оскаржуються, тому в цій частині вирок не перевіряється.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України, суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_7 покарання суд, у відповідності до вимог ст.ст. 65-67 КК України, врахував характер та ступінь суспільної небезпечності вчиненого ним кримінального правопорушення, яке є тяжким, його ставлення до цього, фактичні обставини справи, особу винного, який в силу ст. 89 КК України вважається таким, що не має судимості, відсутність даних про притягнення до адміністративної відповідальності, позитивну характеристику з місця роботи, його вік, сімейний стан та стан здоров`я, обставини, що пом`якшують покарання щире каяття, добровільне відшкодування матеріальної шкоди та наявність обставин, що обтяжують покарання вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння та обґрунтовано дійшов висновку про призначення ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі, в межах санкції статті, що йому інкримінують, яке є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що всупереч ч.3 ст. 67 КК України суд першої інстанції визнав таку обставину, що обтяжує покарання, як наявність даних про перебування його на обліку в наркологічному диспансері з 26.09.2006 року з приводу: психічних та поведінкових розладів внаслідок вживання алкоголю, синдром залежності є безпідставними, оскільки колегія суддів вважає, що в даному випадку суд першої інстанції зазначив дану обставину, як характеризуючі дані особи обвинуваченого.

Посилання апелянта на те, що суд першої інстанції залишив поза увагою прохання з боку захисту про невизнання обставини, що обтяжує покарання зазначеної в п.13, колегія суддів не бере до уваги, оскільки відповідно до ч.2 ст. 67КК України це є правом, а не обов`язком суду.

Доводи захисника обвинуваченого, що суд першої інстанції призначив покарання невідповідно ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі, що притягується до відповідальності, Апеляційний суд не може взяти до уваги, оскільки ОСОБА_7 допустив порушення правил безпеки руху, перебуваючи у стані алкогольного сп?яніння, які призвели до смерті потерпілого.

За таких обставин, підстав для пом`якшення покарання та звільнення від нього із застосуванням ст.ст. 69, 75 КК України, колегія суддів не вбачає. Крім того, санкція частини 2 статті 286 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років з позбавленням права керування транспортними засобами строком до трьох років або без такого.

Щодо доводів апелянта про зменшення суми відшкодування моральної шкоди, то колегія суддів вважає, що це питання заслуговує на увагу.

Пунктом 9 постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.95 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» передбачено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення, тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Так, в судовому засіданні Апеляційного суду потерпілі пояснили, що їх моральні страждання полягають в тому, що у зв`язку зі смертю їх батька, їх діти, тобто онуки померлого, втратили допомогу майнового характеру.

Отже, колегія суддів вважає, що діями ОСОБА_7 потерпілим безсумнівно заподіяно моральну шкоду внаслідок перенесених ними душевних страждань у зв`язку зі смертю їх батька та дідуся, оскільки вони втратили близьку людину, що є непоправною втратою, порушенням їх звичного способу життя, проте визначений позивачами та судом першої інстанції її розмір є надмірним і не в повній мірі відповідає необережному характеру кримінального правопорушення, вимогам виваженості, розумності та справедливості.

А тому, враховуючи наведене, розмір відшкодування моральної шкоди слід зменшити, визначивши її розмір, який підлягає стягненню з ОСОБА_7 на користь потерпілих ОСОБА_9 та ОСОБА_10 по 50000грн. кожному.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 підлягає частковому задоволенню.

Враховуючи вище викладене, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 408, 419 Кримінального процесуального кодексу України,

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 задовольнити частково.

Вирок Деснянського районного суду м. Чернігова від 13 листопада 2015 року щодо ОСОБА_7 змінити в частині вирішення цивільного позову.

Зменшити розмір стягнення моральної шкоди стягнувши з ОСОБА_7 на користь потерпілих ОСОБА_9 та ОСОБА_10 по 50000грн. кожному.

В решті вирок Деснянського районного суду м. Чернігова від 13 листопада 2015 року, щодо ОСОБА_7 - залишити без зміни.

Повний текст ухвали буде проголошений 17.02.2016р. о 09-00год.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4