Справа № 135/1602/15-к
Провадження №11-кп/772/703/2016 Категорія: крим.
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15 серпня 2016 року м. Вінниця

Апеляційний суд Вінницької області в складі:

Головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

захисника адвоката ОСОБА_7 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщені суду матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою засудженого

ОСОБА_8 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , який відбуває

покарання за вироком Лисичанського

міського суду Луганської області від

31.11.2011 року у Ладижинський ВК № 39,

на ухвалу Ладижинського міського суду Вінницької області від 24 березня 2016 року якою відмовлено в задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_9 в інтересах засудженого про скасування постанови начальника Ладижинської ВК № 39 від 05.02.2015 року про переведення засудженого ОСОБА_8 до приміщення камерного типу.

Ухвалою Ладижинського міського суду Вінницької області від 24 березня 2016 року у задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_9 в інтересах засудженого ОСОБА_8 про скасування постанови начальника Ладижинського ВК № 39 ОСОБА_10 від 05 лютого 2015 року про переведення засудженого ОСОБА_8 до приміщення камерного типу строком на один місяць відмовлено.

Відмовляючи в задоволенні клопотання своє рішення суд мотивував тим, що докази вчинення дисциплінарного проступку ОСОБА_8 під час прийому дільниці ДІЗО ПКТ, які покладені начальником установи в основу постанови про накладення на засудженого дисциплінарного стягнення, були отримані з дотримання вимог законодавства, а тому стягнення накладено обґрунтовано.

В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_8 вважає ухвалу суду незаконною, просить її скасувати та постановити нову ухвалу, якою скасувати постанову начальника Ладижинської ВК № 39 від 05 лютого 2016 року про переведення до ПКТ, посилаючись на її необґрунтованість та невмотивованість, оскільки про перевірку 28.01.2015 року камери ДІЗО йому взагалі не було відомо до моменту поки його не викликали з камери для дачі пояснень, однак від дачі пояснень він відмовився, оскільки ніяких порушень розпорядку дня не допускав. Жодних зауважень до нього в цей день з боку адміністрації установи не було.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, виступи в дебатах: захисника-адвоката ОСОБА_7 , який апеляційну скаргу засудженого підтримав і просив задовольнити, прокурора ОСОБА_6 , який заперечував проти апеляційної скарги і просив залишити ухвалу без змін, перевіривши матеріали провадження, обсудивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до змісту клопотання адвоката ОСОБА_9 , поданого до Ладижинського міського суду, предметом цього клопотання є оскарження дій посадових осіб виправної колонії, які мали місце під час відбування ОСОБА_8 кримінального покарання за вироком суду, який давно набув чинності, і стосуються виключно рішення начальника установи про тимчасове погіршення умов відбування засудженим покарання у зв`язку з порушенням останнім встановленого режиму відбування покарання, тобто з приводу накладення дисциплінарного стягнення про переведення засудженого до приміщення камерного типу (надалі ПКТ) строком на 1 місяць.

Прийнявши до провадження та розглянувши по суті дане клопотання суд першої інстанції своє рішення обґрунтував, зокрема, положеннями Конституції України, як нормами прямої дії, з посиланням на кримінальне-виконавче та кримінальне-процесуальне законодавство, що регулює вирішення судом питань під час виконання вироку та пов`язаних з його виконанням.

Вирішення цих питань дійсно передбачене ст.ст. 537, 539 КПК України на які і послався суд приймаючи рішення, однак застосування цих норм закону в конкретному випадку, на переконання колегії суддів, є помилковим.

В клопотанні захисника йдеться виключно про умови відбування засудженим ОСОБА_8 покарання призначеного за вироком суду, який вже набув чинності, які були погіршенні на певний строк, тимчасово керівництвом установи у зв`язку із накладенням на засудженого дисциплінарного стягнення, а отже воно ніяк не стосується питань, пов`язаних з виконанням вироку, перелік яких наведений у ст. 537 КПК України.

В даному випадку є лише конфлікт засудженого і керівника установи виконання покарання, який для всіх засуджених є представником влади в місцях позбавлення волі, що виник внаслідок накладення цим керівником державного органу виконання покарання чергового дисциплінарного стягнення на засудженого за порушення ним умов та режиму відбування покарання (згідно особової справи, починаючи з 2011 року, у ОСОБА_8 їх більше 40).

Виходячи зі змісту п.13 ст.134 КВК України, засуджений може оскаржити накладене на нього стягнення лише до вищестоящої посадової особи.

На вказані обставини, що мають вирішальне значення для прийняття рішення, суд першої інстанції уваги не звернув, чим допустив істотне порушення кримінального процесуального закону та фактично вийшов за межі своїх повноважень.

Враховуючи наведене, ухвала підлягає скасуванню з направленням матеріалів провадження в той же суд для призначення нового судового розгляду.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 409, 412, 415, 419 КПК України апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_8 задовольнити частково.

Ухвалу Ладижинського міського суду Вінницької області від 24 березня 2016 року якою у задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_9 в інтересах засудженого про скасування постанови начальника Ладижинської ВК № 39 від 05.02.2015 року про переведення засудженого ОСОБА_8 до приміщення камерного типу відмовлено, - скасувати.

Матеріали провадження за клопотанням адвоката ОСОБА_9 повернути в той же суд для призначення нового судового розгляду.

Ухвала апеляційного суду оскарженню не підлягає.

Судді:
З оригіналом вірно: