Справа № 461/1469/13-к
Провадження № 1-в/461/75/16
У Х В А Л А
04.03.2016 року м. Львів.
Галицький районний суд м.Львова
у складі
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові заяву ОСОБА_3 про стягнення процесуальних витрат, -
заявник ОСОБА_3 звернулась до суду із заявою про стягнення із ОСОБА_4 процесуальних витрат, понесених при розгляді кримінального провадження. В обґрунтування заяви покликається на те, що ухвалою Галицького районного суду м.Львова від 15.04.2015 року ОСОБА_4 звільнено від кримінальної відповідальності за спливом строків. ОСОБА_5 у кримінальному провадженні перебувала в процесуальному статусі потерпілої. Її цивільний позов, поданий в межах кримінального провадження, залишено без розгляду.
Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 19.05.2015 року у справі за її цивільним позовом про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої злочином, відмовлено у відкритті провадження в частині стягнення процесуальних витрат, понесених нею у кримінальному провадженні з посиланням на вирішення питань стягнення процесуальних витрат в порядку гл.8 КПК України.
Просить суд стягнути із ОСОБА_4 витрати на правову допомогу у розмірі 24 450,00 грн., оскільки її інтереси в судовому засіданні представляв адвокат на підставі договору про надання правової допомоги, витрати пов`язанні з прибуттям до місця судового засідання у розмірі 2 700,00 грн. із врахуванням інфляції, 4 000,00 грн. витрат пов`язаних із відривом від звичайних занять, оскільки на час розгляду справи вона доглядала за хворими батьками та виконувала доручення батька, 1 000,00 грн. добових витрат, оскільки на час її відсутності вона змушена була звертатись до інших осіб для догляду за її хворими батьками, 415,00 грн. забезпечення доказів для виготовлення ксерокопій в процесі кримінального провадження.
ОСОБА_3 в судовому засіданні уточнені вимоги заяви підтримала повністю, дала пояснення аналогічні викладеним у фабулі заяви, заперечує щодо стягнення процесуальних витрат з держави, настоює та просить стягнути такі витрати виключно з ОСОБА_4 .
ОСОБА_4 в останнє судове засідання не з`явилась, подала суду заперечення проти задоволення заяви та розгляд справи у її відсутності. Вважає, що кримінальне провадження відносно неї закрите, ОСОБА_3 не надано суду належних доказів понесених нею витрат, відтак просить у задоволенні заяви ОСОБА_3 відмовити.
Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши інші матеріали заяви ОСОБА_3 , суд прийшов до висновку, що у задоволенні заяви ОСОБА_3 слід відмовити.
Згідно з положеннями ст. 118 КПК України процесуальні витрати складаються із: витрат на правову допомогу, витрат, пов`язаних із прибуттям до місця досудового розслідування або судового провадження; витрат, пов`язаних із залученням потерпілих, свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів витрат, пов`язаних із зберіганням і пересиланням речей і документів.
В судовому засіданні встановлено, що ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 15.04.2015 року, ОСОБА_4 звільнено від кримінальної відповідальності на підставі ст.49 КК України за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України у зв`язку із закінченням строків давності. Кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України закрито. Цивільний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про відшкодування збитків залишено без розгляду.
Відповідно до ч.2 ст. 120 КПК України витрати, пов`язані з оплатою допомоги представника потерпілого, який надає допомогу за договором, несе потерпілий.
Ст. 122 КПК України передбачає, що потерпілим оплачується проїзд, наймання житла та добові /у разі переїзду до іншого населеного пункту/, а також компенсація за втрачений заробіток чи відрив від звичайних занять.
Згідно ст. 124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати. За відсутності в обвинуваченого коштів, достатніх для відшкодування зазначених витрат, вони компенсуються потерпілому за рахунок Державного бюджету України у випадках та в порядку, передбачених законом для компенсації шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.
У разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.
Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, Верховний Суд України, не приймаючи рішення про новий судовий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл процесуальних витрат.
Відповідно до ст. 126. КПК України, суд вирішує питання щодо процесуальних витрат у вироку суду або ухвалою.
Сторони кримінального провадження, свідки, експерти, спеціалісти, перекладачі мають право оскаржити судове рішення щодо процесуальних витрат, якщо це стосується їхніх інтересів.
Враховуючи наведене, суд прийшов до висновку що у задоволенні заяви ОСОБА_3 про стягнення процесуальних витрат з ОСОБА_4 , особи, звільненої ухвалою суду від кримінальної відповідальності на підставі ст.49 КК України за вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 125 КК України у зв`язку із закінченням строків давності, слід відмовити, оскільки питання щодо процесуальних витрат вирішується судом у підсумковому рішенні (викладеному у формі вироку), яким відповідно завершується провадження у стадії судового розгляду (п.13 ч.1 ст.368 КПК України, п.1 ч.4 ст.374 КПК України), а покладення судових витрат на осіб, звільнених від кримінальної відповідальності у справах публічного обвинувачення, кримінальним процесуальним законом (ст.124 КПК України) не передбачено.
Керуючись ст.ст.118, 120-122, 124-126 КПК України, суд ,-
у задоволенні заяви ОСОБА_3 про стягнення процесуальних витрат із ОСОБА_4 , понесених при розгляді кримінального провадження відмовити за безпідставністю.
Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Львівської області через Галицький районний суд м.Львова протягом 7 днів з моменту її оголошення.

. Суддя ОСОБА_1