Справа № 185/2437/16-к
Провадження № 1-кп/185/186/16
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
04 жовтня 2016 року м.Павлоград
Дніпропетровської області

Колегія суддів Павлоградського міськрайонного суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 ,.

секретаря судового засідання: ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні у режимі відеконференції обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженню № 0000775 за обвинуваченням:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця

м. Невиномиськ, Ставропольского Краю, громадянина України, одруженого, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.258-3 КК України-

В С Т А Н О В И Л А:
У підготовчому судовому засіданні прокурор просив суд призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акту, підготовче судове засідання та судовий розгляд здійснювати відповідно до ч. 3 ст. 323 КПК України.
При цьому зазначив, що відносно обвинуваченого ОСОБА_7 в період з 05.11.2015 року по 12.03.2016 року здійснювалося спеціальне досудове розслідування, останній 25.08.2015 року був оголошений у розшук.
Захисник обвинуваченого при вирішенні під час підготовчого судового засідання питань, передбвачених ст.ст.314,315 КПК України покладалася на розсуд суду, зазначаючи про те, що данні, які б підтверджували оголошення обвинуваченого ОСОБА_7 у міждержавний або міжнародний розшук відсутні, з обвинуваченим вона жодного разу не бачилася, не спілкувалася, усі процесуальні документи у справі отримувала на свою адресу.

Колегія суддів, заслухавши думку сторін кримінального провадження, вивчивши обвинувальний акт та долучений до нього реєстр матеріалів досудового розслідування, приходить до наступних висновків.
Стаття 291 КПК України передбачає вичерпний перелік відомостей, які повинні міститься в обвинувальному акті. При цьому такий перелік відомостей повинен бути перевірений судом у підготовчому судовому засіданні з точки зору можливості призначення судового розгляду.

Відповідно до ч.2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити відомості щодо викладу фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Згідно з обвинувальним актом відносно ОСОБА_7 , у даному кримінальному провадженні в період з 05.11.2015 року по 12.03.2015 р. здійснювалося спеціальне досудове розслідування, можливість застосування якого в зазначений період була зумовлена лише наявністю передбачених законом підстав, а сааме - існування інформації про переховування особи з метою ухилення від кримінальної відповідальності та оголошення останньої у міжнародний та /або міждержавний розшук.
Відповідно до п.2 розділу 2 Реєстру матеріалів досудового розслідування зазначено, що під час досудового розслідування, 25.08.2015 року, слідчим слідчої групи СУ ГУМВС України в Донецькій області ОСОБА_8 винесено постанову про оголошення ОСОБА_7 у розшук, що підтверджено й прокурором у підготовчому судовому засіданні.
При цьому данні, які б підтверджували оголошення ОСОБА_7 саме у міжнародний або міждержавний розшук, як того вимагали приписи закону, що діяли на момент проведення досудового розслідування справи, у суду відсутні.
Відповідно до ч. 2 Прикінцевих положень Закону України від 15.01.2015 № 119-VIII, що була чинною та діяла на момент проведення та закінчення відносно обвинуваченого ОСОБА_7 досудового розслідування, тимчасово дія положень частини п`ятої статті 139, частини другої статті 2971, пункту 4 частини другої статті 2972, частини першої та абзацу третього частини третьої статті 2974,абзацу першого частини третьої статті 323 Кримінального процесуального кодексу України поширюється на осіб, які перебувають на тимчасово окупованій території України або в районі проведення антитерористичної операції та/або оголошені у міждержавний та/або міжнародний розшук.

Таким чином, колегія судів приходить до висновку, про відсутність на момент проведення та закінчення відносно обвинуваченого досудового розслідування інформації про оголошення обвинуваченого ОСОБА_7 у міждержавний та/або міжнародний розшук, та про те, що останній знав або повинен був знати про розпочате кримінальне провадження.
Відсутність вказаної вище інформації істотно порушує вимоги передбачені підпунктами «а» та «b» п. 3 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (ратифіковану Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року), зокрема що кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше такі права:

- «а» бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого протии нього;

- «b» мати час і можливості, необхідні для підготовки свого захисту;

Крім того, колегія суддів, вважає, що допущені у справі порушення прав і свобод обвинуваченого є такими, що становлять порушення права на справедливий суд, передбачений статтею 6 Конвенції.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово повторює, що згідно з його усталеною практикою він не розглядає помилок щодо питань факту або права, яких припустилися національні суди, якщо тільки такі помилки не порушили права та свободи, що охороняються Конвенцією коли, як виняток, можна стверджувати, що помилки становлять несумісну зі статтею 6 Конвенції «несправедливість».

Статтею 8 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Положення статті 9 КПК додатково конкретизують зміст статті 8 КПК, зокрема, що під час кримінального провадження суд, прокурор зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Обидві норми статей 8 і 9 КПК передбачають застосування норм КПК у кримінальному провадженні з урахуванням практики ЄСПЛ, в т.ч. зазначеної вище.

В обвинувальному акті встановлено невідповідність вказаного процесуального рішення вимогам ст. 291 КПК України.

При поверненні обвинувального акту прокурору, колегія суддів враховує недотримання норм кримінального процесуального кодексу України при направленні обвинувального акту за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 258-3 КК України до суду, що унеможливлює призначення судового розгляду без надання належних умов для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, які покладені на суд згідно зі ст. 22 КПК України, що тягне за собою безумовне повернення обвинувального акту.

Керуючись ст.291, 314 КПК України , колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесенному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000775 від 31.08.2015 року відносно ОСОБА_7 повернути прокурору.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом семи днів з дня її проголошення до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області.

Головуючий суддя: ОСОБА_1

Суддя: ОСОБА_2

Суддя: ОСОБА_3