Провадження № 11-кп/792/65/16
Справа № 676/3787/15-к Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія: ч.1 ст. 296, ч.1 ст.121КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
02 березня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Хмельницької області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
представника потерпілого ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,
обвинуваченого ОСОБА_9 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Хмельницькому кримінальне провадження внесене до ЄРДР за № 0001330 від 11.08.2014 року, за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_9 на вирок Кам`янець Подільського міськрайонного суду від 11 листопада 2015 року,

в с т а н о в и л а:
Вироком

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з вищою освітою, військовослужбовця, раніше не судимого,
визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 296 та ч. 1 ст. 121 КК України, і призначено йому покарання:
-за ч.1 ст.296 КК України у виді арешту на строк три місяці;
-за ч. 1 ст.121 КК України у виді позбавлення волі на п`ять років .
На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим остаточно визначено покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років.
Початок строку відбуття покарання ОСОБА_9 рахується з 11 листопада 2015 року, зараховано в строк відбуття покарання строк тримання під вартою з 27 березня 2015 року по 10 листопада 2015 року включно.
Міру запобіжного заходу обвинуваченому у вигляді тримання під вартою залишено попередню до набрання вироком законної сили.
Цивільний позов прокурора в інтересах держави в особі Кам`янець- Подільської районної ради задоволено.
Стягнуто із ОСОБА_9 на користь Кам`янець-Подільської районної ради в рахунок відшкодування заподіяної матеріальної шкоди 1531 грн. 95 коп.
Цивільний позов потерпілого ОСОБА_10 про відшкодування заподіяної матеріальної, моральної шкоди та упущеної вигоди задоволено в повному обсязі.
Стягнуто із ОСОБА_9 на користь ОСОБА_11 в рахунок відшкодування заподіяної матеріальної шкоди 5520 грн. 31 коп., моральної шкоди - 55 000 грн. та 13 458 грн. втраченого доходу від підприємницької діяльності.
Доля речових доказів вирішена у відповідності до вимог ст.100 КПК України.
Як вбачається з вироку, 11 серпня 2014 року близько 01 години ОСОБА_9 перебуваючи неподалік входу в кафе-бар « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що по АДРЕСА_2 , підійшов до ОСОБА_10 та попросив у останнього цигарку. На відмову виконати його прохання ОСОБА_9 умисно з хуліганських спонукань, грубо порушуючи громадський порядок, з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, яка виразилась в зневажливому ставленні до громадського порядку, ігноруванні існуючих в суспільстві елементарних правил поведінки, добропристойності та моралі, безпричинно, умисно наніс один удар кулаком правої руки в область верхньої губи ОСОБА_10 в наслідок чого спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді травматичного підвивиху 1,2 зубів зліва та 1,2 зубів справа на верхній щелепі, які по ступені тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я.
Крім цього, 11 серпня 2014 року близько 01 год. 10 хв. ОСОБА_9 перебуваючи в дворі будинку по АДРЕСА_2 під час конфлікту, який виник між ним та ОСОБА_12 в наслідок спричинення останньому ОСОБА_9 тілесних ушкоджень, на грунті неприязних відносин, підняв з землі невстановлений як під час досудового так і судового слідства предмет, та знаходячись на незначній відстані, умисно кинув ним в ОСОБА_10 , влучивши останньому в голову, чим спричинив ОСОБА_13 тілесні ушкодження у вигляді відкритої черепно мозкової травми, гострої внутрішньо мозкової гематоми, субарахноїдального крововиливу в області правої лобної частки, епідуральної гематоми, уламкового вдавленого перелому кісток склепіння черепа правої лобно-тімяної-скроменевої ділянки, рубця в лобній області справа, що є наслідком раніше будучої рани, синяка на спинці носа з розповсюдження на верхні і нижні повіка та підочну ділянку правого ока, крововиливу підкон`юктивою правого ока, які по ступеню тяжкості відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, які є небезпечними для життя в момент їх заподіяння.
В поданій апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_9 просить вирок суду змінити, перекваліфікувати його дії з ч.1 ст. 121 КК України на ст. 128 КК України та призначити покарання не пов`язане з позбавленням волі. Вважає, що висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам справи. Вину у вчиненні хуліганства не заперечує, а в частині спричинення тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_11 вину визнає частково, оскільки умислу заподіяти потерпілому тяжких тілесних ушкоджень не мав. Вказує, що не пам`ятає усі події вечора 11 серпня 2014 року. Якщо кидав якийсь предмет, то навмання, в темноту у сторону осіб, які його переслідували, з метою залякати для уникнення подальшого розвитку конфлікту і потерпілого в темноті не бачив. Крім того, не визначений предмет яким спричиненні тілесні ушкодження потерпілому, під час досудового слідства не проведено огляду місця події, не було проведено відтворення події при відповідному освітлені. Судом не було взято до уваги покази усіх свідків, а покази ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 не узгоджуються між собою. Зазначає, що судом не було враховано відстань яка була між ним та потерпілим, що подія відбулася в темну пору доби, що його переслідували агресивно налаштовані люди, які кидали в його бік каміння та погрожували палицями. Просить врахувати, що не намагався уникнути покарання і бажає відшкодувати заподіяну потерпілому шкоду.
Заслухавши суддю доповідача, пояснення обвинуваченого ОСОБА_9 та захисника адвоката ОСОБА_8 на підтримання доводів апеляційної скарги, думку прокурора про законність та обґрунтованість вироку суду, пояснення представника потерпілого ОСОБА_7 , перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона задоволенню не підлягає за таких підстав.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.1 ст.296, ч.1 ст.121 КК України за обставин, викладених у вироку, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження та ґрунтуються на зібраних і досліджених в судовому засіданні доказах в їх сукупності та взаємозв`язку.

Як вбачається з показів обвинуваченого ОСОБА_9 вину у вчиненні хуліганства він визнав повністю, а в частині спричинення тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_13 , частково.
Доводи обвинуваченого ОСОБА_9 про те, що в його діях відсутній склад злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, а наявні дії передбачені ст.128 КК України, колегія суддів вважає безпідставними та необґрунтованими.
Як вбачається з вироку, обвинувачений ОСОБА_9 будучи допитаним в судовому засіданні пояснив, що в ніч з 10 на 11 серпня 2014 року біля входу в кафе-бар «Бастіон» підійшов до ОСОБА_10 та попросив цигарку, однак той відмовився виконати його прохання у грубій формі, на що він зробив останньому зауваження, а потім наніс один удар кулаком в обличчя. Щоб уникнути подальшого конфлікту він вирішив піти додому. Згодом його наздогнав ОСОБА_16 , а потім ОСОБА_18 та ще декілька невідомих йому осіб, які стали кидати в нього камінням та інші предмети. Що відбувалось далі не пам`ятає, але не заперечував можливість заподіяння ОСОБА_19 тілесних ушкоджень в наслідок того що в сторону потерпілого міг кинути якийсь предмет. Умислу влучити в потерпілого з метою заподіяння йому тяжких тілесних ушкоджень не мав, лише намагався залякати осіб, які його переслідували.
Незважаючи на часткове визнання своєї вини у заподіянні тяжкого тілесного ушкодження, винність ОСОБА_9 в інкримінованому злочині підтверджується показаннями потерпілого ОСОБА_11 , який в судовому засіданні пояснив, що в ніч з 10 на 11 серпня 2014 року разом із своїми знайомими ОСОБА_20 та ОСОБА_14 знаходився в кафе-барі « ІНФОРМАЦІЯ_2 ». Біля 1 години до нього та ОСОБА_17 , біля входу в зазначений заклад, підійшов ОСОБА_9 .. На незрозуміле запитання ОСОБА_9 він розвернувся, після чого ОСОБА_9 наніс йому удар кулаком в обличчя, заподіявши йому тілесні ушкодження. Після цього ОСОБА_9 став тікати, ОСОБА_17 почала наздоганяти ОСОБА_9 .. Він побіг за ОСОБА_17 з метою уникнути конфлікту вже між останньою та ОСОБА_9 .. Неподалік будинків по вул. Хмельницького шосе до них підбігли ОСОБА_20 та ОСОБА_21 .. ОСОБА_9 знаходячись на певній відстані, висловлюючи бажання подальшого з`ясування відносин, провокував його та присутніх наблизитись до нього. Згодом він відчув сильний удар в наслідок влучення ОСОБА_9 каменем в голову, від якого впав на землю.

Зазначені покази потерпілого ОСОБА_11 об`єктивно підтверджуються поясненнями свідків ОСОБА_20 та ОСОБА_17 ..

Так свідок ОСОБА_17 пояснила, що коли вона з ОСОБА_11 знаходились біля кафе-бару «Бастіон» до них підійшов ОСОБА_9 та попросив цигарку. ОСОБА_18 відповів, що не має цигарок, після чого у відповідь ОСОБА_9 наніс йому удар рукою в обличчя. Крім цього, свідок в частині способу та механізму заподіяння тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_11 показала, що ОСОБА_9 кинув якимось предметом та влучив потерпілому в голову.

Свідок ОСОБА_20 підтвердила покази ОСОБА_17 та пояснила, що саме ОСОБА_9 кидаючи каменем в сторону ОСОБА_10 влучив останньому в голову.

Згідно показів свідка ОСОБА_15 , неподалік будинків по вул. Хмельницьке шосе м. Кам`янець-Подільського в ніч з 10 на 11 серпня 2014 року під час словесного конфлікту із ОСОБА_9 він стояв неподалік ОСОБА_10 .. Відвернувшись на мить він почув звук удару. Повернувшись в сторону ОСОБА_10 побачив останнього на землі з закривавленою головою.

Свідки ОСОБА_22 та ОСОБА_23 підтвердили факт заподіяння ОСОБА_9 тілесних ушкоджень потерпілому.

Будь-яких підстав не довіряти показам зазначених свідків у суду першої інстанції ні у колегії суддів немає, оскільки вони узгоджуються між собою і доповнюються іншими доказами у справі.

Так об`єктивно вина обвинуваченого ОСОБА_9 підтверджується даними висновків судово-медичної експертизи № 610 від 12 вересня 2014 року, відповідно до яких у потерпілого ОСОБА_10 були виявлені тілесні ушкодження у вигляді, травматичного підвивиху 1.2 зубів зліва та 1.2 зубів справа на верхній щелепі, які по степені тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я та які могли бути спричиненні внаслідок дій тупих твердих предметів. Також, у ОСОБА_11 були виявлені тілесні ушкодження у вигляді відкритої черепно мозкової травми, гострої внутрішньо мозкової гематоми, субарахноїдального крововиливу в області правої лобної частки, епідуральної гематоми, уламкового вдавленого перелому кісток склепіння черепа правої лобно-тімяної-скроменевої ділянки, рубця в лобній області справа, що є наслідком раніше будучої рани, синяка на спинці носа з розповсюдження на верхні і нижні повіка та підочну ділянку правого ока. крововиливу під кон`юктивою правого ока, які по ступеню тяжкості відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, які є небезпечними для життя в момент їх спричинення, які могли утворитися в наслідок дій тупого твердого предмета з ребристою травмуючою поверхнею, можливо цеглини, за умов і в термін вказаних в обставинах справи, в день поступлення потерпілого в Кам`янець-Подільську ЦРЛ, тобто 11 серпня 2014 року.

Відповідно до протоколів проведення слідчого експерименту від 31.03.2015 року, які проходили за участі потерпілого ОСОБА_10 та свідка ОСОБА_20 останні розповіли та продемонстрували спосіб та механізм заподіяння ОСОБА_13 тяжких тілесних ушкоджень в дворі будинку по АДРЕСА_3 на 11 серпня 2014 року, вказавши на місця розташування учасників зазначених подій, а саме ОСОБА_9 , ОСОБА_17 , ОСОБА_10 та ОСОБА_20 (Т.1 а.к.п.133-159)

За даними протоколу пред`явлення особи для впізнання від 03.04.2015 року, потерпілий ОСОБА_18 і свідок ОСОБА_20 вказали на ОСОБА_9 , як на особу, яка кинувши каменем влучила в голову ОСОБА_13 (Т.1 а.к.п. 150-155)

Колегія суддів вважає, що ці докази узгоджуються між собою, доповнюють один одного та об`єктивно підтверджуються фактичними обставинами справи, які були належним чином оцінені судом першої інстанції.

Доводи обвинуваченого про необхідність перекваліфікації його дій з ч.1 ст. 121 КК України на ст .128 КК України перевірені колегією суддів.

Системний аналіз положень ч.1 ст. 121 КК України та ст. 128 КК України свідчить про наявність одного родового об`єкту цих складів злочинів.

Не відрізняються вони між собою і за об`єктивною стороною і суб`єктом вчиненого злочину.

Розмежування між цими складами злочинів проводиться лише за суб`єктивною стороною. Основним і обов`язковим елементом якої є вина тобто психічне ставлення особи до вчинюваної дії перебаченої КК України та її наслідків, виражене у формі умислу або необережності.

Як було встановлено судом, обвинувачений піднявши з землі невстановлений предмет, та знаходячись на незначній відстані, умисно кинув його в потерпілого ОСОБА_11 влучивши в голову останньому чим спричинив тяжкі тілесні ушкодження.

Ці дії обвинуваченого свідчать про усвідомлення суспільної небезпечності характеру свого діяння, передбачення (не міг не передбачати) його суспільно небезпечних наслідків у виді заподіяння тілесних ушкоджень та бажання або свідомого припущення їх настання не розраховуючи при цьому на якісь конкретні обставини, які могли б його відвернути, тобто діяв з умислом на вчинення злочину.

Підстав вважати що обвинувачений кинувши важкий предмет в потерпілого діяв з необережною формою вини судом не встановлено. Відсутні вони і в матеріалах кримінального провадження.

Аналіз фактичних підстав кваліфікації дій ОСОБА_9 та нормативне тлумачення положень закону про кримінальну відповідальність, дають підстави зробити висновок про правильність кваліфікації дій обвинуваченого за ознаками ч.1 ст.121 КК України та обгрунтованість призначення йому покарання в межах санкції зазначеної норми.

Посилання в апеляційній скарзі на не визначення предмету яким спричиненні тілесні ушкодження, нічний час, погане освітлення місця вчинення злочину, відстань між потерпілим і обвинуваченим, наявність групи людей не спростовують висновків суду про доведеність вини обвинуваченого у вчинені умисного злочину.

Відповідно до роз`яснень п. 26 Постанови Пленуму Верховного суду України від 7 лютого 2003 року № 2 «Про судову практику в справа про злочини проти життя та здоров`я особи» вбивство чи заподіяння тілесних ушкоджень внаслідок злочинної самовпевненості необхідно відрізняти від учинення цих дій із непрямим умислом ( коли винна особа передбачала і свідомо припускала настання відповідних наслідків, не розраховуючи при цьому на якісь конкретні обставини, які могли б його відвернути).

Посилання в апеляційній скарзі на те, що обтяжуючою обставиною визнано алкогольне сп`яніння є безпідставним. Оскільки суд першої інстанції дійшов висновку про необхідність виключити цю обтяжуючу обставину злочину.

Суд оцінивши наявні докази у кримінальному провадженні в їх сукупності обґрунтовано дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_9 і у вчиненні злочину передбаченого ч.1 ст.296 КК України.
При призначенні покарання судом враховано вимоги ст. 65 КК України. ОСОБА_9 раніше не судимий, на обліку в лікарів нарколога та психіатра не перебуває, згідно висновків судово-психіатричної експертизи № 350 від 2 червня 2015 року в момент вчинення кримінального правопорушення та на теперішній час міг та може усвідомлювати свої дії та керувати ними, за місцем проживання, роботи та проходження служби характеризується позитивно, думку потерпілого, який наполягав не позбавляти волі обвинуваченого.
Обставин, що обтяжують та пом`якшують покарання обвинуваченого судом не встановлено.
Враховуючи суспільну небезпеку вчинених злочинів, характер та ступінь суспільної небезпечності дій обвинуваченого, настання тяжких наслідків, які призвели до інвалідності потерпілого ОСОБА_10 , що підтверджується даними довідки УПФ України № 2500 від 27 липня 2015 року, колегія суддів приходить до висновку, що призначене ОСОБА_9 реальне покарання в мінімальних межах санкцій частин статей злочинів за якими він засуджується без застосування ст.75, ст. 69 КК України відповідає загальним засадам передбачених ст. 65 КК України.
За таких обставин колегія суддів, вважає вирок суду законним та обґрунтованим, а апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_9 , не підлягаючою задоволенню.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:
Вирок Кам`янець Подільського міськрайонного суду від 11 листопада 2015 року стосовно ОСОБА_9 залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_9 - без задоволення.

На підставі ч.5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_9 строк попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі за період з 27 березня 2015 року до 10 листопада 2015 року та з 11 листопада 2015 року до 2 березня 2016 року включно.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим в цей строк з дня вручення йому копії ухвали.

Головуючий /підпис/

Судді /підписи/

Згідно з оригіналом:
суддя Апеляційного суду
Хмельницької області ОСОБА_2