Провадження № 4/344/1/16
ПОСТАНОВА
04 лютого 2016 р. м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участі секретаря ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого СВ Івано-Франківського МВ УМВС від 12.10.2011 року про порушення кримінальної справи, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 звернувся зі скаргою, в якій просить скасувати постанову слідчого СВ Івано-Франківського МВ УМВС від 12.10.2011 року про порушення кримінальної справи за ч.5 ст.27 ч.2 ст.190 КК України.

26/11/2015 р. ОСОБА_3 подав до Івано-Франківського міського суду заяву, в якій просив закрити провадження в справі у зв`язку із ухваленням постанови про закриття кримінального провадження органом досудового слідства.

В судове засідання скаржник не з`явився та надав клопотання про відкладення судового розгляду не менше ніж на 1 місяць.

Однак в рішенні Європейського суду з прав людини по справі Пономарьов проти України (Заява № 3236/03) вказано: ... сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (mutatis mutandis, рішення у справі "Олександр Шевченко проти України" (Aleksandr Shevchenko v. Ukraine), заява № 8371/02, п. 27, рішення від 26 квітня 2007 року, та "Трух проти України" (Trukh v. Ukraine) (ухвала), заява № 50966/99, від 14 жовтня 2003 року). У скаржника було більше ніж достатньо часу для надання суду доказів та клопотань. Так в клопотанні скаржника також було вказано, що уразі ухвалення рішення, просив надіслати його копію на зазначену скаржником адресу.

При цьому будь-яких пояснень з приводу обґрунтування скарги про скасування постанови або щодо відкликання його заяви про закриття провадження за цією скаргою скаржник суду не надіслав.

За обставин звернення скаржника зі скаргою та подання в наступному заяви про закриття провадження за скаргою і відповідно до практики Європейського суду з прав людини має бути забезпечено реалізацію принципу юридичної визначеності для сторін спору.

При цьому суд не є засобом для будь-якої зі сторін у затягуванні розпочатого судового спору та не толерує таке зловживання процесуальним правами.

Відповідно до ст. 16-1 КПК України розгляд справ у судах відбувається на засадах змагальності. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, створює необхідні умови для виконання сторонами їх процесуальних обов`язків і здійснення наданих їм прав. Функція розгляду справи покладається на суд.

Отже за обставин звернення до суду скаржника зі скаргою та наступне подання скаржником заяви про закриття даного судового провадження з підстав самостійного закриття спірного кримінального провадження органом досудового слідства, про що вказано саме в заяві скаржника у суду відсутня можливість щодо продовження розгляду скарги по її суті, оскільки судовий розгляд може відбутися виключно за обставин підтримання скарги скаржником.

Подання скаржником заяви про закриття судового провадження та не відкликання її до моменту розгляду судом, за умови існування у скаржника відповідної можливості, оскільки до моменту судового розгляду скаржник все ж звернувся до суду із клопотанням про відкладення судового засідання, виключає будь-яку можливість для розгляду даного клопотання.

В апеляційній скарзі від 02/12/2015 р. скаржник вказав, що не ставить під сумнів своє бажання щодо закриття судового провадження з приводу оскарження ним постанови про порушення кримінальної справи.

Ухвалою Апеляційного суду Івано-Франківської області від 16/12/2015 р. вказано на необхідність здійснення провадження в цьому спорі на підставі КПК України 1960 р.

При цьому здійснення розгляду клопотання по суті означало б порушення принципу диспозитивності судового розгляду.

Крім цього в своїй заяві скаржник просив суд саме про закриття даного провадження.

Провадження в цій справі відкрито ухвалою від 26/10/2015 р.

Так само відповідно до до ч. 4 ст. 236-7 КПК України 1960 р. суд приймає до розгляду скаргу на постанову про порушення кримінальної справи протягом усього часу перебування справи у провадженні органу дізнання, слідчого, прокурора до моменту закінчення досудового слідства.

Відповідно до повідомлення скаржника, яке не спростовано прокурором, досудове слідство скасувало оскаржувану постанову, що виключає можливість здійснення досудового слідства і даного судового провадження за скаргою на постанову про порушення кримінальної справи.

Тому звернення із зазначеною скаргою є неправомірним, правових підстав для продовження судового розгляду даної скарги перед судом не доведено.

Так само в справі Європейського суду з прав людини «Вайт та Кенеді проти Німеччини» (Waite and Kennedy v. Germany), заява № 26083/94, п. 54, ЕСПЛ 1999-I вказано, що саме національні суди повинні володіють компетенцією тлумачити національне законодавство та надавати оцінку наданим їм доказам.

Відповідно до ст. 349 КПК України 1960 р. на ухвалу чи постанову суду першої інстанції, якщо інше не передбачено цим Кодексом, може бути подана протягом п`ятнадцяти діб з моменту їх проголошення.
Усі інші пояснення і арґументи, які вказані в скарзі не спростовують висновків суду, зазначених в цій ухвалі, їх дослідження та оцінка не надало можливості встановити обставини, які б були підставою для ухвалення будь-якої іншої ухвали за змістом.

Відповідно до зазначеного суд, -

П О С Т А Н О В И В :

провадження за скаргою ОСОБА_3 на постанову слідчого СВ Івано-Франківського МВ УМВС від 12.10.2011 року про порушення кримінальної справи, закрити.

Постанову може бути оскаржено протягом п`ятнадцяти діб з моменту її проголошення

Головуючий суддя ОСОБА_1 .