ухвала іменем україни 11 травня 2016 року м. Київ Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі ОСОБА_4 ,
за участю прокурора ОСОБА_5 ,

розглянула в судовому засіданні кримінальну справу за касаційною скаргою прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої та апеляційної інстанцій, на вирок Печерського районного суду м. Києва від 25 грудня 2014 року й ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 18 грудня 2015 року.
Вироком Печерського районного суду м. Києва від 25 грудня 2014 року

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Вінниці, який мешкає на АДРЕСА_1 , такого, що не має судимості,

за ч. 1 ст. 366 КК України визнано невинуватим та виправдано за відсутністю події злочину.
Ухвалою Апеляційного суду Чернігівської області від 16 жовтня 2015 року вирок районного суду щодо ОСОБА_6 залишено без зміни.
Органами досудового розслідування ОСОБА_6 обвинувачувався у тому, що він, обіймаючи відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 26 грудня 2007 року № 1239-р посаду заступника Міністра юстиції України, вчинив службове підроблення за таких обставин.
У лютому 2009 року, порушуючи вимоги п. 4 Положення про Міністерство юстиції України, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 14листопада 2006 року № 1577, наказ Міністерства юстиції України від 27грудня 2007 року № 2064/к у частині розподілу функціональних повноважень між Міністром юстиції України, першим заступником і заступниками Міністра юстиції України та Інструкцію з діловодства Міністерства юстиції України, затвердженої наказом Міністра юстиції України від 04 січня 1998 року № 4/5, відповідно до якої працівникам апарату Міністерства юстиції України заборонено приймати кореспонденцію безпосередньо від представників інших установ і організацій, а також не допускається відправлення кореспонденції без реєстрації документів в управлінні документування та контролю, ОСОБА_6 за допомогою комп`ютерної техніки виготовив та склав на номерному бланку Міністерства юстиції України завідомо неправдивий документ лист, що за формою викладення являє собою правовий висновок, у який вніс завідомо неправдиві відомості, які повністю не відповідають дійсності, і засвідчив цей лист факсиміле свого підпису.

Також, на думку органу досудового слідства, з метою видачі завідомо неправдивого офіційного документу листа від імені Міністерства юстиції України про наявність умов застосування процедури закупівлі НАК «Нафтогаз України» юридичних послуг у одного учасника ТОВ «Меджістерс» та приховування його фіктивності ОСОБА_6 , маючи владні повноваження стосовно свого підлеглого помічника першого заступника Міністра юстиції України ОСОБА_7 , вийшов за межі своїхповноважень і наказав останньому здійснитирукописнийзапис кульковою ручкою у підробленому офіційному документі, а саме: у графі «дата» записати «23.02.09», у графі «№» записати вихідний номер «2456-0-33-09». Не знаючи про дійсні наміри ОСОБА_6 та побоюючись у разі відмови бути звільненим із посади, він виконав цю вказівку. Між тим, за згаданим вихідним номером і датою, зазначеними у підробленому листі, в управлінні документування та контролю Міністерства юстиції України рахується лист з іншим змістом, адресований НАК «Нафтогаз України».
Пізніше ОСОБА_6 цей лист надіслав поштою до НАК «Нафтогаз України», на підставі чого 02 березня 2009 року НАК «Нафтогаз України» направила засвідчену належним чином його копію до Міністерства економіки України для отримання погодження щодо застосування процедури закупівлі юридичних послуг у ТОВ «Меджістерс» за процедурою закупівлі послуг у одного учасника тендеру.
За твердженням органу досудового розслідування, цей лист став підставою для надання Міністерством економіки України листа-погодження від 12березня 2009 року № 180 на процедуру закупівлі у ТОВ «Меджістерс» за державні кошти юридичних послуг, згідно з якими між НАК «Нафтогаз України» і ТОВ «Меджістерс» у порушення п. 3.2 Порядку процедури закупівлі у одного учасника та пунктів 8, 83 Положення «Про закупівлю товарів, робіт і послуг за державні кошти» було укладено договір без номера від 26березня 2009 року про надання ТОВ «Меджістерс» НАК «Нафтогазу України» юридичних послуг на загальну суму 34 963 265, 57 грн, тоді як такі послуги ТОВ «Юридична фірма «Бондарчук і Партнери» могли б коштувати на 6 252 928, 27 грн дешевше. Крім того, досудовим слідством встановлено, що ТОВ «Меджістерс» надало НАК «Нафтогазу України» послуги з перекладу на загальну суму 547 201 грн, що на 385 376,04 грн. перевищує вартість таких послуг у ТОВ «Лінго».

У касаційній скарзі прокурор ставить питання про скасування постановлених судових рішень щодо ОСОБА_6 та направлення справи на новий судовий розгляд. В обґрунтування своїх вимог прокурор зазначає про невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи та істотні порушення кримінально-процесуального закону при постановленні зазначених судових рішень. Наголошує на тому, що суд, досліджуючи наявні у матеріалах кримінальної справи докази, які вказують на причетність ОСОБА_6 до злочину, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України, надав їм неправильну оцінку і, не навівши обґрунтувань відповідно до ст. 334 КПК України 1960 року, безпідставно виправдав його за відсутністю події злочину. Апеляційний суд у свою чергу, не врахувавши доводів апеляційної скарги прокурора, всупереч ст. 377 КПК України 1960 року, допущених районним судом помилок не виправив та необґрунтовано залишив вирок суду першої інстанції без зміни.

Заслухавши доповідача, доводи прокурора на часткову підтримку касаційної скарги, який просив скасувати ухвалу суду через порушення апеляційним судом вимог ст. 377 КПК України 1960 року, перевіривши матеріали справи і доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню з огляду на таке.
Прокурор у своїй касаційній скарзі поряд із зазначенням про істотні порушення норм КПК та неправильне застосування кримінального закону при винесенні оскаржуваних судових рішень ставить питання і про неналежну оцінку доказів, які були предметом дослідження в суді першої та апеляційної інстанцій, і просить надати їм іншу оцінку, тобто вказує на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи.
Відповідно до ч. 3 ст. 398 КПК України 1960 року до компетенції касаційного суду не відноситься перевірка обставин, зазначених у статті 369 цього Закону щодо невідповідності висновків суду, викладених у вироку, фактичним обставинам справи, які оскаржуються прокурором. У зв`язку з наведеним доводи касаційної скарги в цій частині у касаційному порядку перегляду не підлягають.
Згідно з ч. 4 ст. 334 КПК України 1960 року у разі визнання особи виправданою у мотивувальній частині вироку зазначаються формулювання обвинувачення, яке пред`явлене підсудному і визнане судом недоведеним, а також підстави для виправдання підсудного із зазначенням мотивів, з яких суд відкидає докази обвинувачення; мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.

Перевіркою матеріалів справи встановлено, що цих вимог закону судом першої інстанції дотримано у повному обсязі.

Аналіз ухваленого стосовно ОСОБА_6 виправдувального вироку свідчить про те, що районний суд дійшов обґрунтованого висновку про його невинуватість з огляду на ретельно досліджені у судовому засіданні докази, зокрема, показання свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_7 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та ОСОБА_16 про обставини виникнення договірних відносин між НАК «Нафтогаз України» і ТОВ «Меджістерс» у зв`язку з необхідністю забезпечення представництва НАК «Нафтогаз України» у міжнародних судових інстанціях під час провадження за поданими позовами проти компанії та у зв`язку із тим, що повноваження ТОВ «Меджістерс» за попереднім договором закінчилися, які заперечували наявність будь-яких намірів ОСОБА_6 як посадової особи Міністерства юстиції України у створенні та видачі завідомо неправдивого документа і подальшого його використання з метою отримання певних переваг іншими особами; показання свідка ОСОБА_17 про те, що лист Міністерства юстиції України за підписом першого заступника Міністра юстиції України ОСОБА_6 не є обов`язковим для подачі пакета документів НАК «Нафтогаз України» до Міністерства економіки України щодо проведення процедури закупівлі у одного учасника, а тим більше згаданий лист від 23 лютого 2009 року не являється експертним висновком і має суто рекомендаційний характер; показання свідка ОСОБА_18 про те, що лист ОСОБА_6 від 23 лютого 2009 року як першого заступника Міністра юстиції України має суто роз`яснювальний характер і не містить положень, які мають використовуватися суб`єктом звернення у процесі правозастосування; Порядок погодження застосування процедури торгів з обмеженою участю та процедури закупівлі в одного учасника, затвердженого наказом Міністерства економіки України від 30 січня 2009 року № 64, у якому відсутні вимоги, що передбачають надання Міністерством юстиції України будь-яких висновків, рекомендацій, листів або інших документів при визначенні процедури закупівлі в одного учасника; Положення про Міністерство юстиції України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14 листопада 2006 року № 1577, яким не передбачено надання Міністерством юстиції України роз`яснень, експертних, нормативних, технічних та інших документів у питаннях про підтвердження наявності умов застосування процедури закупівлі юридичних послуг в галузі права та інших закупівель у одного учасника.

Враховуючи викладене, суд дійшов обґрунтованого висновку, що підписаний факсиміле ОСОБА_6 лист носить виключно рекомендаційний характер і не є обов`язковим офіційним документом, який має юридичні наслідки у розумінні положень ст. 366 КК України.

Не знайшов свого підтвердження й факт перебування ОСОБА_6 у трудових відносинах із ТОВ «Меджістерс».

Окремо суд звернув увагу й на недотримання органами досудового розслідування вимог п. 11 ч. 2 ст. 6 КПК України 1960 року при порушенні цієї кримінальної справи.

Зважаючи на досліджені докази, надані стороною обвинувачення, суд першої інстанції слушно зазначив про відсутність у матеріалах справи об`єктивних даних, які б свідчили про вчинення ОСОБА_6 службового підроблення, а тому дійшов обґрунтованого висновку, що він не вчинив жодної незаконної дії, за наявності якої настає кримінальна відповідальність, передбачена ч. 1 ст. 366 КК України, а тому правильно виправдав його за цією нормою закону.

У касаційній скарзі прокурора не наведено інших доводів, які не були б предметом дослідження суду апеляційної інстанцій та свідчили б про незаконність ухвалених щодо ОСОБА_6 судових рішень і спростовували б висновки цього суду.

Перевіркою встановлено, що при розгляді кримінальної справи щодо ОСОБА_6 апеляційний суд відповідно до ст. 377 КПК України 1960 року навів у своєму рішенні суть зазначених у апеляційній скарзі прокурора доводів, аналогічних доводам касаційної скарги, ретельно їх перевірив, проаналізував і навів детальні мотиви прийнятого рішення, спростувавши твердження сторони обвинувачення про безпідставність виправдання підсудного у вчиненні інкримінованого йому злочину.

Істотних порушень вимог кримінально-процесуального закону, які тягнуть за собою безумовне скасування судових рішень, як про це зазначено у касаційній скарзі прокурора, не встановлено.
На підставі наведеного, керуючись статями 394 396 КПК України 1960 року, пунктів 11, 15 розділу Х1 «Перехідні положення» КПКУкраїни 2012 року, колегія суддів

ухвалила:

Вирок Печерського районного суду м. Києва від 25 грудня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 18 грудня 2015 року щодо ОСОБА_6 залишити без зміни, а касаційну скаргу прокурора без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення й оскарженню не підлягає.

Судді

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3