Апеляційний суд міста Києва
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

6 червня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

представника потерпілої ОСОБА_5 ,

слідчого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 18 травня 2016 року,

у с т а н о в и л а :

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 18.05.2016 року у задоволенні скарги ОСОБА_5 , який є представником потерпілої ОСОБА_7 , на постанову старшого слідчого в ОВС СУ ГУ НП у м. Києві ОСОБА_6 від 30.03.2016 року про закриття кримінального провадження № 0000852 за фактом дорожньо-транспортної пригоди за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, відмовлено.

Ухвала слідчого судді мотивована тим, що під час досудового розслідування кримінального провадження слідчий провів достатній комплекс слідчих та процесуальних дій, що свідчить про ефективність досудового розслідування. З огляду на те, що не здобуто об`єктивних даних, які б вказували на порушення водієм ОСОБА_8 вимог ПДР, які знаходяться у причинному зв`язку з ДТП та її наслідками, висновок слідчого про відсутність у діях ОСОБА_8 складу злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, є обґрунтованим, а прийняте рішення відповідає вимогам ст.110 КПК України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 просить ухвалу слідчого судді скасувати і постановити нову ухвалу, якою задовольнити його скаргу на постанову слідчого про закриття кримінального провадження, скасувати вказану постанову і направити кримінальне провадження за належністю для подальшого проведення досудового розслідування.

_________________________________________
Справа № 11-сс/796/1842/2016
Категорія: ст.303 КПК України
Слідчий суддя: ОСОБА_9
Доповідач: ОСОБА_1
В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що висновки про правильність рішення слідчого зроблені без належного дослідження слідчим суддею матеріалів кримінального провадження, і в ухвалі не спростовано доводи його скарги. Вважає, що досудовим розслідуванням не надано належну оцінку діям водія автомобіля «Mitsubishi Lanсer» ОСОБА_8 , який всупереч вимогам п.п.10.1, 16.6 ПДР, повертаючи ліворуч при зеленому сигналі основного світлофора, не дав дорогу мотоциклу «Kawasaki» під керуванням ОСОБА_10 , тобто транспортному засобу, що рухався в зустрічному напрямку прямо (по головній дорозі та, відповідно, мав перевагу в русі). При цьому звертає увагу, що відеозаписом, який наявний в справі, зафіксовано, що мотоцикл знаходився в полі зору ОСОБА_11 .

За твердженням ОСОБА_5 , дані, отримані при проведенні слідчого експерименту за участю ОСОБА_8 11.09.2014 року, стосовно часу, за який автомобіль під керуванням останнього подолав відстань від початку маневру вліво до зіткнення 1,8-2 секунди, які зазначалися як вихідні дані в постанові від 29.09.2014 року про призначення автотехнічної експертизи, постанові від 19.10.2015 року про призначення комплексної автотехнічної та фототехнічної експертизи і використовувалися при проведенні відповідних досліджень, встановлені невірно. Вважає, що цей час не відповідає швидкості руху автомобіля, встановленій за результатами проведення комплексної автотехнічної та транспортно-трасологічної експертизи у висновку № 8196/12550/14-52 від 25.09.2014 року, та ширині проїзної частини зустрічного напрямку руху. Неправильно встановлено, на думку представника потерпілої, і момент зміни напрямку руху ліворуч водієм автомобіля. З цих підстав ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 10.09.2015 року вже скасовувалася постанова слідчого про закриття кримінального провадження від 07.05.2015 року, однак замість проведення повторного слідчого експерименту слідчий постановою від 19.10.2015 року призначив комплексну судову автотехнічну та фототехнічну експертизу, висновок якої від 28.12.2015 року став підставою для закриття кримінального провадження втретє. Водночас, ні слідчим, ні експертами не надано оцінку тому, що встановлені при проведенні слідчого експерименту дані стосовно розташування автомобіля в момент зіткнення не відповідають фактичним обставинам справи, а саме, висновку від 25.09.2014 року.
Не погоджується представник і з тим, що моментом виникнення небезпеки для водія мотоцикла ОСОБА_10 , як визначив слідчий, є початок маневру вліво автомобіля під керуванням ОСОБА_8 . Вважає, що згідно з п.1.4 ПДР ОСОБА_10 не зобов`язаний був передбачати, що ОСОБА_8 під час наближення до смуг руху зустрічного потоку чи їх перетину застосує дії, які не відповідатимуть вимогам ПДР, і мав об`єктивну можливість виявити наявність небезпеки для себе лише з моменту перетину автомобілем розділової лінії між крайньою лівою та середньою смугою, в якій рухався мотоцикл. Крім того, слідчий не врахував, що оглядовість водієві мотоцикла була обмежена автомобілем, що рухався в попутному напрямку в крайній лівій смузі, що підтверджується відеозаписом.

Заслухавши суддю-доповідача; доводи ОСОБА_5 , який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити; доводи слідчого ОСОБА_6 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вважаючи, що під час досудового розслідування виконав всі можливі слідчі дії з метою встановлення обставин кримінального провадження, в тому числі з метою перевірки доводів представника потерпілої; перевіривши матеріали провадження за скаргою та кримінального провадження № 0000852, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що її належить задовольнити, з таких підстав.

Згідно з п.3 ч.1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні заявником, потерпілим, його представником чи законним представником можуть бути оскаржені рішення слідчого про закриття кримінального провадження.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, 09.06.2014 року близько 23 години 57 хвилин на перехресті вул. Набережно-Рибальської та вул. Електриків у м. Києві відбулося зіткнення між автомобілем «Mitsubishi Lanсer» під керуванням ОСОБА_8 та мотоциклом «Kawasaki» під керуванням ОСОБА_10 . В результаті дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_10 помер на місці пригоди.

10.06.2014 року відомості про кримінальне правопорушення внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за попередньою правовою кваліфікацією за ч.2 ст.286 КК України, і розпочато досудове розслідування.

Викладаючи в постанові про закриття кримінального провадження мотиви прийнятого рішення, слідчий в ОВС СУ ГУ НП у м. Києві ОСОБА_6 взяв до уваги показання свідка ОСОБА_8 про те, що після того, як він пропустив автомобілі, що рухалися в зустрічному напрямку прямо, пересвідчився в безпеці маневру та, будучи впевненим, що в зустрічному напрямку не рухаються більше ніякі транспортні засоби, став повертати ліворуч, і у момент коли закінчував поворот і його автомобіль знаходився в крайній правій смузі зустрічного напрямку руху, відчув потужний удар у праву частину свого автомобіля, а також показання свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 про механізм пригоди.

Слідчий поклав в обґрунтування постанови: висновок експерта № 1791 від 08.08.2014 року про причину смерті ОСОБА_10 ; висновок експертів № 14191/14-35/14192/14-52 від 11.11.2014 року за результатами проведення комплексної судової фототехнічної та автотехнічної експертизи, згідно з яким тривалість руху автомобіля «Mitsubishi» з моменту зміни напрямку руху вліво (визначається вимкненням стоп-сигналів на автомобілі) до моменту зіткнення з мотоциклом (визначається появою над автомобілем речовини, схожої на дим) складає 1,9 секунди; висновок експертів № 8196/12550/14-52 від 25.09.2014 року за результатами проведення автотехнічної та транспортно-трасологічної експертизи, яким визначено взаємне розташування транспортних засобів під час контактування, місце зіткнення та встановлено, що швидкість руху мотоцикла безпосередньо перед зіткненням становила не менше 132 км/год., а автомобіля близько 43 км/год.; висновок експертів № 13674/14-52 від 09.12.2014 року за результатами проведення судової автотехнічної експертизи, висновок експертів № 19154/15-52/19436/15-35 від 28.12.2015 за результатами проведення комплексної судової автотехнічної та фототехнічної експертизи, згідно з якими у діях водія автомобіля «Mitsubishi» невідповідностей п.16.6 ПДР не вбачається, і причиною виникнення даної ДТП з технічної точки зору слід вважати перевищення водієм ОСОБА_10 допустимої швидкості руху в межах населеного пункту (60 км/год.), тобто невідповідність його дій вимогам п.12.4 ПДР.

Слідчий поставив під сумнів висновок експертного автотехнічного дослідження № ДА/37-14 від 16.10.2014 року, який надав представник потерпілого, у відповідності з яким в даній дорожній обстановці за обставин ДТП, представлених для виконання експертизи, при швидкості руху мотоцикла «Kawasaki» 60 км/год. водій ОСОБА_10 із заданого моменту виникнення у нього небезпеки для руху не мав технічної можливості застосуванням екстреного гальмування уникнути зіткнення з автомобілем «Mitsubishi», і в його діях в даній дорожній обстановці невідповідностей вимогам п.12.3 ПДР з технічної точки зору не вбачається, а дії водія автомобіля «Mitsubishi» з технічної точки зору не відповідали вимогам п.п.2.3 б), 10.1, 16.6 ПДР. Як вказав слідчий, спеціаліст автотехнік, який проводив дослідження, не попереджався про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок, і згідно з ч.2 ст.84 КПК України таке дослідження не є джерелом доказів у кримінальному провадженні. Також дослідження має свої обмеження по поставлених на його вирішення питаннях та об`єму наданої експерту інформації, а тому є неповним та необ`єктивним.

З огляду на викладені обставини слідчий дійшов до висновку про те, що дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок порушення водієм ОСОБА_10 вимог п.12.4 ПДР, а в діях водія ОСОБА_8 відсутні порушення вимог ПДР, які б знаходились у причинному зв`язку з ДТП та її наслідками, а тому в діях останнього відсутній склад злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України. Оскільки внаслідок ДТП загинув ОСОБА_10 , чиї неправомірні дії були причиною виникнення ДТП, а іншим особам тілесних ушкоджень спричинено не було, то в діях ОСОБА_10 також відсутній склад цього злочину.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

Відповідно до положень ч.2 ст.9 КПК України під час кримінального провадження слідчий зобов`язаний всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Отже, закриття кримінального провадження є формою закінчення досудового розслідування, яке відбувається в силу наявності обставин, що його виключають. А тому прийняття рішення про його закриття можливе лише після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин кримінального провадження й оцінки слідчим доказів у сукупності.

Вказані вимоги закону слідчим при прийнятті рішення про закриття кримінального провадження дотримані не були.

Постанова слідчого про закриття цього кримінального провадження від 09.02.2015 року скасовувалася прокурором 13.02.2015 року з вказівками про проведення додаткового допиту ОСОБА_8 та повторного слідчого експерименту за його участю, з урахуванням результатів якого прокурор вбачав необхідність у залученні для проведення додаткової автотехнічної експертизи експертів Харківського НДІ судових експертиз ім. Засл. Проф. М.С. Бокаріуса.

Слідчий додатково допитав свідка ОСОБА_8 і, оскільки той відмовився від проведення слідчого експерименту, постановою від 07.05.2015 року закрив кримінальне провадження.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 10.09.2015 року вказана постанова скасована. Як вказав слідчий суддя, у постанові про залучення експертів слідчий помилково визначив момент виникнення небезпеки для водія мотоцикла як момент вимкнення стоп-сигналів у керованому ОСОБА_8 автомобілі, який може не співпадати з моментом зміни напрямку руху. Так, вимкнення стоп-сигналів не виключає подальший прямолінійний рух автомобіля і не має безпосереднього зв`язку з фактичним виникненням для водія мотоцикла небезпеки, адже не свідчить про виїзд або ж небезпечне наближення автомобіля до смуги руху мотоцикла.

У подальшому в постанові про залучення експертів від 19.10.2015 року, серед інших вихідних даних, моментом виникнення небезпеки для водія мотоцикла «Kawasaki» слідчий зазначив початок маневру вліво водієм автомобіля «Mitsubishi» ОСОБА_8 , який має такі ж часові проміжки 1,8-2 секунди, і після отримання висновку експертів № 19154/15-52/19436/15-35 від 28.12.2015 року закрив кримінальне провадження.

Водночас, досліджуючи питання про те, чи відповідала швидкість автомобіля «Mitsubishi», встановлена при проведенні автотехнічної експертизи № 8196/12550-14-52 від 25.09.2014 року (близько 43 км/год.), показанням ОСОБА_8 про час проїзду ділянки з моменту початку маневру вліво до зіткнення в 1,8-2 секунди, експерти не виявили невідповідностей, лише виходячи з того, що в матеріалах справи відсутні будь-які кількісні параметри руху автомобіля з моменту початку маневру і до зіткнення, як то траєкторія, характер руху, початкова швидкість. А тому, як зазначено у висновку, спростувати можливість руху наведеного транспортного засобу за вказаних слідчим вихідних даних неможливо.

Крім того, з дослідницької частини висновку експертів № 13674/14-52 від 09.12.2014 року випливає, що висновок про відсутність у діях водія автомобіля «Mitsubishi» невідповідностей п.16.6 ПДР зроблено на підставі того, що за умови руху мотоцикла із швидкістю 60 км/год. автомобіль встигав виїхати за межі безпечного коридору руху мотоцикла, і так само мотоцикл міг безперешкодно проїхати дану ділянку дороги за умови руху з максимально допустимою швидкістю, яка не перевищувала 60 км/год.

Відповідаючи на таке саме питання, у висновку № 19154/15-52/19436/15-35 від 28.12.2015 року експерти вказали, що, виходячи з технічного сенсу п.1.4 ПДР відносно до цієї ДТП, ОСОБА_8 перед прийняттям рішення про поворот ліворуч на перехресті при наявності мотоцикла, який рухався в зустрічному напрямку, слід було визначити, чи створював його маневр повороту небезпеку для руху ОСОБА_10 , але обов`язково при відповідності обраного останнім швидкісного режиму вимогам п.12.4 ПДР.

Тобто, виходячи з трактування експертами вимог п.п.1.4, 16.6 ПДР, навіть якщо ОСОБА_8 усвідомлював явне перевищення швидкості ОСОБА_10 , він не повинен був утримуватися від виконання повороту ліворуч.

При цьому ні експерти, ні слідчий з огляду на вимоги п.16.6. ПДР не дали оцінку показанням свідка ОСОБА_8 про те, що він дав дорогу всім транспортним засобам, що рухалися в зустрічному напрямку, і, будучи впевненим, що в зустрічному напрямку не рухаються більше ніякі транспортні засоби, став повертати ліворуч. Також не встановлено, чи міг ОСОБА_8 перед виконанням повороту бачити мотоцикл «Kawasaki» та дати об`єктивну оцінку параметрам його руху.

Не усунуто під час досудового розслідування і суперечливість у частині неоднозначного визначення моменту небезпеки для водія мотоцикла ОСОБА_10 , яким слідчий і представник потерпілого вважають, відповідно, початок маневру автомобіля ліворуч і перетин автомобілем розділової лінії між крайньою лівою та середньою смугами в напрямку руху мотоцикла.

І з метою встановлення цих обставин, на переконання колегії суддів, слушними є вказівки прокурора про необхідність залучення експертів визначеної ним установи.

А тому колегія суддів погоджується з доводами ОСОБА_5 , що рішення про закриття кримінального провадження прийнято без належного дослідження його обставин та оцінки доказів, а висновки слідчого про відсутність складу кримінального правопорушення є передчасними.

Розглядаючи скаргу на постанову про закриття кримінального провадження, слідчий суддя, на якого покладено обов`язок здійснювати судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному проваджені під час досудового розслідування, повинен був перевірити, чи дотримано органом досудового розслідування вимоги закону.

Однак в ухвалі суддя формально зазначив, що слідчим проведено достатній комплекс слідчих та процесуальних дій, в тому числі із залученням експертів різного фахового спрямування, оскільки особливості кримінального провадження потребують вирішення суто технічних питань, і не спростував доводи, викладені у скарзі представника потерпілого.

А тому висновки слідчого судді не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, що згідно з ст.ст.409, 411 КПК України є підставою для скасування ухвали слідчого судді і постановлення нової ухвали судом апеляційної інстанції про задоволення скарги ОСОБА_5 і скасування постанови слідчого про закриття кримінального провадження.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.404, 407, 422 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 представника потерпілої ОСОБА_7 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 18 травня 2016 року, якою відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_5 на постанову старшого слідчого в ОВС СУ ГУ Національної поліції у м. Києві ОСОБА_6 від 30 березня 2016 року про закриття кримінального провадження № 0000852 за фактом дорожньо-транспортної пригоди за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, скасувати.

Скаргу ОСОБА_5 на постанову старшого слідчого в ОВС СУ ГУ Національної поліції у м. Києві ОСОБА_6 від 30 березня 2016 року про закриття кримінального провадження № 0000852 за фактом дорожньо-транспортної пригоди за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, задовольнити і скасувати вказану постанову.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3