Справа № 456/2793/15-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/783/667/16 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 серпня 2016 року м.Львів
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_3

суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5

при секретарі ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження по обвинуваченню

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки та жительки АДРЕСА_1 , зареєстрованої по АДРЕСА_2 , громадянки України, з середньою освітою, не працюючої, заміжньої, маючої на утриманні двоє малолітніх дітей, згідно ст. 89 КК України не судимої, - за ч.1 ст. 307, ч.2 ст. 307, ч.1 ст. 317 КК України,

з участю прокурора ОСОБА_8

захисника ОСОБА_9

та обвинуваченої ОСОБА_10

за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_9 на вирок Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 06 квітня 2016 року,

в с т а н о в и л а :
Вироком Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 06 квітня 2016 року ОСОБА_11 засуджена ч.1 ст. 307 КК України на 4 роки позбавлення волі; за ч.2 ст. 307 КК України на 6 років позбавлення волі з конфіскацією майна; за ч. 1 ст. 317 КК України на 3 роки позбавлення волі. На підставі ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначено ОСОБА_11 остаточне покарання 6 років позбавлення волі з конфіскацією майна.

Строк відбуття покарання засудженій ОСОБА_11 рахується з 28 травня 2015 року.

Відповідно до ч.5 ст. 72 КК України зараховано ОСОБА_11 строк попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_11 у виді тримання під вартою до вступу вироку в законну силу залишено без змін.

Вирішено питання речових доказів та процесуальних витрат.

Вироком суду ОСОБА_11 визнана винуватою у тому, що вона 25 квітня 2015 року близько 15 години, перебуваючи за місцем свого проживання, що по АДРЕСА_1 , незаконно зберігала з метою збуту та незаконно збула за 100 грн. ОСОБА_12 фрагмент речовини білого кольору, що містить бупренорфін, що відноситься до наркотичних засобів, обіг яких обмежено, масою 0,0003 грам, та який нею був незаконно придбаний з метою збуту за невстановлених слідством обставин.

Крім того, 27 квітня 2015 року близько 14 години ОСОБА_11 перебуваючи за місцем свого проживання, що по АДРЕСА_1 , з корисливих мотивів, повторно, незаконно зберігала з метою збуту та незаконно збула за 500 грн. ОСОБА_13 частину та одну цілу таблетку білого кольору, з надписом «В-8». У таблетці овальної форми білого кольору виявлено бупренорфін, що відноситься до наркотичних засобів, обіг яких обмежено, масою 0,08 грам. У залишках прозорої безбарвної рідини, що знаходиться в одноразовому медичному шприці, виявлено залишкові кількості бупренорфіну, який відноситься до наркотичних засобів, обіг яких обмежено, який був незаконно нею придбаний з метою збуту за невстановлених слідством обставин.

Крім того, 09 травня 2015 року близько 13 години ОСОБА_11 , перебуваючи за місцем свого проживання, що по АДРЕСА_1 , з корисливих мотивів, повторно, незаконно зберігала з метою збуту та незаконно збула за 500 грн. ОСОБА_13 тверду на дотик речовину білого кольору, що містить бупренорфін, який відноситься до наркотичних засобів, обіг яких обмежено, масою 0,0080 грам. У залишках прозорої безбарвної рідини, що знаходиться в одноразовому медичному шприці, виявлено залишкові кількості бупренорфіну, який відноситься до наркотичних засобів, обіг яких обмежено, який був незаконно придбаний з метою збуту за невстановлених слідством обставин.

Крім того, 27 травня 2015 року близько 14 години 20 хвилин ОСОБА_11 , перебуваючи за місцем свого проживання, що по АДРЕСА_1 , з корисливих мотивів, повторно, незаконно зберігала з метою збуту та незаконно збула за 500 грн. ОСОБА_12 тверду на дотик речовину білого кольору з надписом-тисненням «В-8», що містить бупренорфін, який відноситься до наркотичних засобів, обіг яких обмежено, масою 0,0041 грам, та який був незаконно придбаний з метою збуту за невстановлених слідством обставин.

Крім того, 28 травня 2015 року у період часу з 12 години 40 хвилин до 13 години 55 хвилин за місцем проживання ОСОБА_11 , що по АДРЕСА_1 , під час обшуку виявлено та вилучено три паперові згортки з порошкоподібною речовиною бежевого кольору, полімерний пакет та згорток фольгованого паперу з порошкоподібною речовиною бежевого кольору, 12 таблеток білого кольору, овальної форми та медичні використані шприци, об`ємом 2 мл. У таблетках овальної форми білого кольору виявлено бупренорфін, який відноситься до наркотичних засобів, обіг яких обмежено, масою 0,096 грам, а в порошкоподібних речовинах бежевого кольору, що знаходиться в трьох паперових згортках, полімерному пакеті та в фольгованому папері, виявлено амфетамін, який відноситься до психотропних речовин, обіг яких обмежено, загальна маса амфетаміну становить 0,1350 грам, який був незаконно придбаний з метою подальшого збуту, однак вилучені наркотичні засоби та психотропні речовини ОСОБА_11 нікому не встигла збути, оскільки була затримана працівниками міліції.

Крім того, у період часу з 27 квітня 2015 року до 27 травня 2015 року ОСОБА_11 надавала ОСОБА_12 та ОСОБА_13 своє місце проживання квартиру АДРЕСА_3 для незаконного вживання наркотичного засобу бупренорфін, а саме, 27 квітня 2015 року ОСОБА_13 , а 27 травня 2015 року ОСОБА_12 .

На вказаний вирок захисник ОСОБА_14 подала апеляційну скаргу, в якій просить такий змінити, виправдати ОСОБА_11 за ч.1 ст. 307 КК України, а за вчинені правопорушення, які вона визнає, обрати їй покарання із застосуванням ст. 69 КК України нижче від найнижчої межі, передбаченої ч.2 ст. 307 КК України у вигляді 4 років позбавлення волі. В обґрунтування апеляційної скарги покликається на те, що 28 травня 2015 року ОСОБА_11 була затримана за вчинення правопорушень по збуту нею наркотичних засобів 25 квітня 2015 року в 15 годині на автобусній зупинці по вул. Грабовецькій у м.Стрию, 27 квітня 2015 року близько 14 години - по місцю проживання по АДРЕСА_1 та проведення обшуку по місцю проживання 28 травня 2015 року і виявлення наркотичних засобів. ОСОБА_11 була пред`явлена підозра по двох епізодах збут наркотичних засобів 25 квітня та 27 квітня 2015 року, в обвинувальному акті без пред`явлення підозри ОСОБА_11 була додатково обвинувачена ще у двох епізодах збуту наркотиків 09 травня та 27 травня 2015 року за місцем її проживання. По першому епізоду 25 квітня 2015 року біля 15 години є розбіжність у показах про місце події, що викликає сумнів у їх правдивості, а відсутність залишків крові у шприці свідчить про невикористання його для введення ін`єкцій у тіло людини. По другому епізоду також відсутні залишки крові у шприці. Крім того, огляд купюр та огляд покупця проводився працівниками міліції з порушенням без понятих, у матеріалах справи відсутній фінансовий документ на підтвердження отримання покупцем 500 грн., шприц для проведення оперативної закупки не був помічений і не був призначений для оперативного контролю за вживанням наркотичних засобів. По третьому епізоду 09 травня 2015 року у протоколі огляду покупця зазначено, що для проведення оперативної закупки покупцю видано помічених 500 грн. ОСОБА_11 визнає збут та зберігання наркотичних засобів, однак приміщення, в якому проживала, для незаконного вживання наркотичних засобів іншим особам, не надавала і таке звинувачення заперечує.
Заслухавши доповідь судді, думку обвинуваченої та її захисника на підтримку апеляційної скарги, прокурора про залишення вироку без змін, а апеляційної скарги без задоволення, вивчивши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 404 КПК України вирок суду переглядається апеляційним судом у межах наданої апеляційної скарги.

Так, з огляду на положення ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 62 Конституції україни особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її винуватість не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності винуватості особи тлумачаться на її користь.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, обвинуваченій ОСОБА_11 не було пред`явлено підозру в інкримінованих їй кримінальних правопорушеннях, зокрема, по епізоду збуту нею 09 травня 2015 року ОСОБА_13 наркотичної речовини бупренорфіну за місцем її проживання - АДРЕСА_1 ; по епізоду збуту 27 травня 2015 року ОСОБА_12 наркотичної речовини бупренорфіну за місцем її проживання - АДРЕСА_1 ; по епізоду незаконного придбання та зберігання з метою збуту наркотичного засобу, вчиненого повторно, за 28 травня 2015 року.

Крім того, у т.2 на а.с.217-218 міститься обвинувальний акт з епізодом обвинувачення ОСОБА_11 у наданні нею в період часу з 27 квітня по 27 травня 2015 року ОСОБА_12 та ОСОБА_15 приміщення квартири, у якій проживала, для незаконного вживання наркотичних засобів.

В обвинувальному ж акті, направленому до суду (т.3 а.с.2-4) ОСОБА_11 обвинувачується у наданні нею в період часу з 27 квітня по 09 травня 2015 року приміщення своєї квартири АДРЕСА_3 вказаним вище легендованим особам, зокрема, ОСОБА_15 27 травня 2015 року, а ОСОБА_12 - 09 травня 2015 року.

Так, Європейський суд з прав людини у справі «Абрамян проти Росії» зазначив, що у п.3 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод йдеться про необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (справа «Пелісьє та Сассі проти Франції», «Матточіа проти Італії», «І.Н. та інші проти Австрії»). Крім того, право бути детально поінформованим про характер і причини обвинувачення потрібно розглядати у світлі права обвинуваченого мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого підпунктом «b» п.3 ст. 6 Конвенції.

Апеляційні доводи сторони захисту стосовно неповноти та однобічності судового розгляду та апеляційні вимоги щодо скасування оскаржуваного вироку, на думку колегії суддів, не позбавлені правових та фактичних підстав.

Вказане процесуальне порушення істотно впливає на реалізацію таких засад кримінального провадження, як презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини, змагальності сторін, ефективного забезпечення права на захист, які передбачені та гарантуються нормами ст. ст. 7, 8, 9, 11, 17, 20, 22 КПК України. На наявність вказаних порушень КПК України, що перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, слушно посилається захисник в своїй апеляційній скарзі, що згідно вимог п.п.1,2,3 ч.1 ст. 409, ст. 410, ч.1 ст. 412 КПК України є підставами для скасування оскаржуваного вироку.

Отже, колегія суддів дійшла висновку, що зазначені істотні порушення є процесуально неприпустимим при судовому розгляді, оскільки в такий спосіб порушуються загальні засади забезпечення законності, змагальності сторін та одночасно обґрунтованості судового рішення, що передбачено як обов`язкова вимога у ст. 370 КПК України, а також ці вимоги містяться у ст. 7 КПК України - серед загальних засад кримінального провадження, яке за своїм змістом та формою повинно їм відповідати. Ці вимоги КПК України не дотримані судом першої інстанції при судовому розгляді, що свідчить про наявність істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які встановлені при апеляційному перегляді оскаржуваного судового рішення.

Реалізуючи та дотримуючись загальних процесуальних засад кримінального провадження, що містяться у главі 2 КПК України, колегія суддів дійшла висновку про наявність декількох істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили суду ухвалити законне і обґрунтоване рішення, що обумовлює необхідність скасування оскаржуваного вироку та призначення нового розгляду у суді першої інстанції, що відповідає нормам ч.1 ст. 412; п.6 ч.1 ст. 407; п.п.1,2,3 ч.1 ст. 409, п.п.3,4 ч.1 ст. 411 КПК України.

Вирішуючи питання про подальший рух провадження після скасування вироку, колегія суддів виходить з наступного. Порушення судом першої інстанції вимог п.2 ч.3 ст. 374, ст. 370 КПК України щодо змісту мотивувальної частини обвинувального вироку та загальних засад судочинства не відноситься до передбаченого в ч.1 ст. 415 КПК України переліку підстав для призначення нового розгляду в суді першої інстанції. Проте, відповідно до вимог ч.6 ст. 9 КПК України, у випадках, коли положення КПК України не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч.1 ст. 7 КПК України. Такими загальними засадами кримінального провадження у даному випадку є передбачені п.п.1,2,10,15 ч.1 ст. 7 КПК України - верховенство права, законність, презумпція невинуватості та можливість реалізації права на захист, а також забезпечення змагальності сторін та одночасно обґрунтованість і вмотивованість судового рішення, що передбачено як обов`язкові вимоги у ст. 370 КПК України.

Разом з цим належить врахувати те, що необхідність дотримання при судовому розгляді вказаних загальних засад судочинства підтверджується практикою Європейського суду та змістом норм Європейської конвенції з прав людини, які відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства.

З огляду на викладене, з метою дотримання вказаних засад кримінального провадження, що гарантуються чинним КПК України, оскаржуваний вирок належить скасувати і призначити новий розгляд в суді першої інстанції .

Дотримуючись вимог сч.1 ст. 197, ст. 331, п.3 ч.1 ст. 419 КПК України, стосовно обвинуваченої, з урахуванням наявності існування ризиків, передбачених п.п.1-4 ст. 177 КПК України, а саме того, що вона може переховуватися від суду та правоохоронних органів, що також може негативно вплинути на своєчасність виконання процесуальних рішень суду та дотримання розумних строків судового розгляду, колегія суддів вважає можливим та необхідним продовжити ОСОБА_11 - запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до проведення судом першої інстанції підготовчого засідання.

Керуючись ст. ст. 404, 407, 409, 411, 419 КПК України, колегія суддів
у х в а л и л а :
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_9 задовольнити частково.

Вирок Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 06 квітня 2016 року відносно ОСОБА_7 скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції зі стадії підготовчого засідання.

Запобіжний захід обвинуваченій ОСОБА_16 залишити без змін тримання під вартою до проведення судом першої інстанції підготовчого засідання.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

С У Д Д І :
ОСОБА_3 МАКОЙДА ОСОБА_17