11-кп/775/375/2016(м)
264/3401/14-к

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 вересня 2016 року м. Маріуполь

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах та справах про адміністративні правопорушення Апеляційного суду Донецької області в м. Маріуполі у складі:

судді-доповідача ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_4 ,

за участю прокурора ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0003393 від 20 листопада 2014 року, за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 21 березня 2016 року, яким

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Маріуполя Донецької області, українця, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, неодруженого, непрацюючого, раніше судимого:

1) 24 січня 2005 року Приморським районним судом м. Маріуполя Донецької області за ч.2 ст.185 КК України до 1 року обмеження волі з випробуванням на 2 роки;

2) 31 травня 2005 року Іллічівським районним судом м. Маріуполя Донецької області за ч.2 ст.190 КК України до 1 року 6 місяців обмеження волі;

3) 14 вересня 2005 року Іллічівським районним судом м. Маріуполя Донецької області за ч.2 ст.185, ч.4 ст.70 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі, 09 лютого 2007 року звільнений умовно-достроково на невідбутий строк 10 місяців 27 днів за постановою Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 02 лютого 2007 року;

4) 17 жовтня 2008 року Іллічівським районним судом м. Маріуполя Донецької області за ч.3 ст.185, ч.ч.1,3 ст.15, ч.3 ст.185, ч.1 ст.309, ч.1 ст.70, ст.71 КК України до 3 років 3 місяців позбавлення волі, 31 січня 2011 року звільнений умовно-достроково на невідбутий строк 8 місяців 29 днів за постановою Селидівського міського суду Донецької області від 25 січня 2011 року;

5) 14 листопада 2011 року Іллічівським районним судом м. Маріуполя Донецької області за ч.2 ст.185, ст.71 КК України до 1 року 3 місяців позбавлення волі, 19 листопада 2012 року звільнений умовно-достроково на невідбутий строк 2 місяці 17 днів за постановою Селидівського міського суду Донецької області від 09 листопада 2012 року,

проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 ,

засуджено за ч.2 ст.309 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки 6 місяців.

Вирішено долю речових доказів,

в с т а н о в и л а:

вказаним вироком ОСОБА_6 визнано винним і засуджено за те, що він 19 листопада 2013 року приблизно о 15.00 год., діючи умисно, повторно, в порушення вимог ст. 12 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» від 22 грудня 2006 року незаконно придбав, а саме на лавці біля будинку №37 по вул. Маміна Сибіряка в Іллічівському районі м. Маріуполя Донецької області знайшов паперовий згорток, в якому знаходилася речовина темно-зеленого кольору з характерним запахом коноплі, яку він взяв собі та поклав у кишеню своїх брюк та став незаконно зберігати при собі для власного вживання без мети збуту.

В той же день приблизно о 20.40 год. біля буд. № 39 по вул. Маміна Сибіряка в Іллічівському районі м. Маріуполя Донецької області ОСОБА_6 був зупинений працівниками міліції та відносно нього був складений адміністративний протокол, за вживання спиртних напоїв в громадському місці, та в ході його особистого обшуку в зовнішній лівій кишені брюк був вилучений паперовий згорток, де знаходилася речовина рослинного походження сіро-зеленого кольору, яка є особливо небезпечним наркотичним засобом канабісом, масою 9г., що в перерахунку на суху речовину становить 8,3 г., яку ОСОБА_6 , умисно, незаконно, діючи повторно придбав та зберігав з метою особистого вживання, без мети збуту.

Не погодившись із судовим рішенням, обвинуваченим ОСОБА_6 надана апеляційна скарга із доповненням, в якій він просив вирок суду щодо нього змінити, з урахуванням пом`якшуючих покарання обставин, призначити мінімальне покарання, передбачене санкцією ч.2 ст.309 КК України. Крім того, просив застосувати щодо нього застосувати вимоги ч.5 ст.72 КК України.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, яка відстоювала законність і обґрунтованість судового рішення, та просила його залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого в частині оскарження призначеного судом покарання - без задоволення, не заперечувала стосовно застосування вимог ч.5 ст.72 КК України, перевіривши матеріали кримінального провадження й обговоривши доводи, наведенні в апеляційній скарзі обвинуваченого в її межах, колегія суддів вважає, що остання підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Подія кримінального правопорушення, доведеність винуватості ОСОБА_6 у його вчиненні, кримінально-правова оцінка діянь останнього за ч.2 ст.309 КК України в апеляційному порядку не оскаржені.

Згідно зі статтями 50, 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Колегія суддів вважає, що покарання, призначене ОСОБА_6 за наслідками розгляду кримінального провадження судом першої інстанції, цим вимогам закону відповідає.

Призначаючи обвинуваченому покарання, суд повною мірою врахував тяжкість вчинених злочинів, а також дані про особу винного.

Так, вироком суду ОСОБА_6 засуджено за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.309 КК України, яке згідно ст.12 КК України, відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості. Сам ОСОБА_6 , як особа, що раніше вже мала судимість за умисний злочин, вчинив новий умисний злочин (рецидив), за місцем проживання характеризується посередньо, не працює, перебуває на обліку в міському наркологічному диспансері в м. Маріуполі з 26 листопада 2013 року, проживає без реєстрації із співмешканкою ОСОБА_7 . Враховуючи вказані обставини, а також ті, на які обвинувачений послався в апеляційній скарзі (проходження лікування у спеціалізованому медичному закладі, щире каяття), суд обґрунтовано призначив ОСОБА_6 покарання за ч.2 ст.309 КК України у виді 2 років 6 місяців позбавлення волі, яке є наближеним до мінімального, передбаченого санкцією цієї статті.

Підстав вважати таке покарання явно несправедливим через його суворість колегія суддів не вбачає.

Інших обставин, які б пом`якшували обвинуваченому покарання та істотно знижували ступінь тяжкості вчинених злочинів в матеріалах кримінального провадження не встановлено.

Разом з тим, як убачається з резолютивної частини вироку, суд першої інстанції вже зарахував ОСОБА_6 у строк відбуття покарання термін його попереднього ув`язнення з 01 травня 2015 року з моменту затримання по дату набрання вироком законної сили. Вирок суду першої інстанції вступає в законну силу з моменту оголошення судом апеляційної інстанції судового рішення.

Тобто, на теперішній час, з урахуванням вимог ч.5 ст.72 КК України, де одному дню попереднього ув`язнення відповідають два дні позбавлення волі, ОСОБА_6 відбув строк призначеного судом першої інстанції покарання і підлягає негайному звільненню з під варти з Маріупольського слідчого ізолятору УДПтС України в Донецькій області, за відбуттям строку покарання.

З урахуванням вказаного вище, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого підлягає частковому задоволенню.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які були б підставою для зміни чи скасування оскаржуваного судового рішення, не встановлено.

Керуючись статтями 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 задовольнити частково.

Вирок Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 21 березня 2016 року відносно ОСОБА_6 залишити без зміни.

На підставі ч.5 ст.72 КК України зарахувати ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в строк відбування покарання утримання під вартою в Маріупольському слідчому ізоляторі УДПтС України в Донецькій області, з дня затримання, тобто з 01 травня 2015 року по день набрання вироком суду першої інстанції законної сили, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

ОСОБА_6 , 08 лютого 1984 року, негайно звільнити з-під варти з Маріупольського слідчого ізолятору УДПтС України в Донецькій області, за відбуттям строку покарання.

Ухвала апеляційного суду Донецької області набирає законної сили з моменту її оголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її оголошення,а засудженим,який перебуває під вартою, - в той же строк з моменту вручення йому копії ухвали.

Судді:

_______________ ________________ ______________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3