Справа № 161/7221/16-к
Провадження № 1-кп/161/388/16
ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 липня 2016 року м. Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001510 від 04 квітня 2016 року про обвинувачення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Луцька Волинської області та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, з професійно-технічною освітою, одруженого, на утриманні одна неповнолітня дитина - донька ОСОБА_4 , 2001 р.н., не працює, не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,
за участю прокурора ОСОБА_5 ,

потерпілої та цивільного позивача ОСОБА_6 ,

представника потерпілої та цивільного позивача ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_8

В С Т А Н О В И В:
Обвинувачений ОСОБА_3 , 04 квітня 2016 року, близько 14 год. 00 хв., в світлу пору доби, керуючи технічно справним автомобілем марки "BMW 520D", р.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись по вул. Рівненській в напрямку вул. Теремнівської зі сторони пр. Відродження в місті Луцьку, зі швидкістю приблизно 40 км/год., під`їжджаючи до нерегульованого пішохідного переходу, який розташований навпроти буд. № 145 по вул. Рівненській в м. Луцьку, не вибрав безпечної швидкості, проявив безпечність та неуважність, неправильно оцінив дорожньою обстановку, відволікся від спостереження за нею, не вжив негайних заходів для зменшення швидкості руху аж до повної зупинки транспортного засобу, таким чином не надав дорогу пішоходу ОСОБА_6 , яка здійснювала перехід проїзної частини дороги по нерегульованому пішохідному переході зліва на право відносно руху автомобіля та здійснив наїзд на неї.

Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_6 отримала тілесні ушкодження у вигляді закритих переломів кісток тазу зліва, а саме, краєвий крила крижової кістки без зміщення, основи лонної кістки без зміщення, подвійний сідничної кістки без зміщення, підшкірну гематому лобної ділянки голови справа, які згідно висновку судово-медичної експертизи № 501 від 18 травня 2016 року, за ступенем тяжкості відносяться до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, за ознакою тривалого розладу здоров`я, оскільки для їх загоєння необхідний час більше 21 доби.

В прямому причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди та наслідками, що настали, отримання потерпілою ОСОБА_6 , вищевказаних тілесних ушкоджень, стало грубе порушення водієм ОСОБА_3 вимог п.п. 2.3 (б), 12.3, 18.1 Правил дорожнього руху, зокрема, п. 2.3 (б) для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну; п. 12.3 у разі виникнення небезпеки руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкод; п. 18.1 водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека.

За таких обставин, суд приходить до висновку про винуватість ОСОБА_3 у вчиненні необережних дій, які виразились в порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло потерпілій ОСОБА_6 середньої тяжкості тілесне ушкодження, та дані його дії кваліфікує, як вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вину у інкримінованому йому злочині, передбаченому ч. 1 ст. 286 КК України визнав повністю та не оспорюючи фактичних обставин, місця і часу, про які зазначено в обвинувальному акті, з приводу пред`явленого йому обвинувачення показав, що він дійсно 04 квітня 2016 року, близько 14 год. 00 хв., в світлу пору доби, рухаючись з дозволеною швидкістю по вул. Рівненській в напрямку вул. Теремнівської зі сторони пр. Відродження в м. Луцьку, керуючи технічно справним легковим автомобілем марки "BMW 520D", д.р.н.з. НОМЕР_1 , під`їжджаючи до нерегульованого пішохідного переходу з необережності здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_6 , яка здійснювала перехід проїзної частини дороги по нерегульованому пішохідному переході зліва на право відносно руху автомобіля. Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_6 отримала середньої тяжкості тілесні ушкодження. У вчиненому щиро розкаявся, просив суворо не карати та вибачення у потерпілої. Цивільний позов КЗ "Луцька міська клінічна лікарня" Управління охорони здоров`я Луцької міської ради про відшкодування коштів, витрачених закладом охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілої від злочину ОСОБА_6 визнав повністю та не заперечував щодо стягнення з нього даних коштів. Цивільний позов потерпілої ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної, моральної шкоди, витрат на правову допомогу не визнав взагалі та заперечував щодо його задоволення, вказуючи, що визначені потерпілою суми матеріального та морального збитку надумані і не відповідають реальним витратам, при цьому, зазначив, що його дружиною від нього в перші дні після ДТП передавались 3500 грн. на відшкодування витрат на лікування потерпілій, а на сумі близько 1000 грн. придбавалось його дружиною медикаменти за погодження із потерпілою та за призначенням лікарів.
Суд, у відповідності до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, з`ясувавши правильність розуміння учасниками судового провадження зміст обставин, викладених в обвинувальному акті, які ніким не оспорюються, не маючи сумніву у добровільності їх позицій, а також роз`яснивши їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються.

У відповідності до вимог ст.ст. 50, 65 КК України, при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який відповідно до вимог ст. 12 КК України, відноситься до категорії невеликої тяжкості, дані про його особу та обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , суд не вбачає.

До обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , суд відносить щире каяття.

Поряд з цим, призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує інформацію про стан його здоров`я, який не перебуває на обліку у лікарів нарколога і психіатра та за допомогою до них не звертався, вперше притягується до кримінальної відповідальності, відомості про те, що завдану кримінальним правопорушення шкоду частково відшкодовано, в добровільному порядку, однак, не в повному обсязі, позитивну характеристику по місцю його проживання та місцю колишньої роботи, наявність на утриманні неповнолітньої доньки, а також думку потерпілої та її представника, які просять призначити йому суворе покарання у відповідності до Закону.

З урахуванням наведеного, суд призначає обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, в межах санкції частини статті, за якою його засуджується у виді обмеження волі, без позбавлення права керувати транспортними засобами, при цьому, на підставі ст. 75 КК України, звільняє від відбування призначеного основного покарання із випробуванням, встановивши при цьому, мінімальний однорічний іспитовий строк із покладенням на нього обов`язків згідно ст. 76 КК України.

Суд вважає, що дане покарання буде необхідним і достатнім для виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_3 та попередження вчинення ним нових злочинів, так і іншими особами.

Цивільний позов КЗ "Луцька міська клінічна лікарня" Управління охорони здоров`я Луцької міської ради до обвинуваченого ОСОБА_3 про відшкодування коштів, витрачених закладом охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілої від злочину ОСОБА_6 задовольнити повністю, у зв`язку із визнанням цивільним відповідачем заявлених до нього вимог, яку слід стягнути з обвинуваченого в користь КЗ "Луцька міська клінічна лікарня" Управління охорони здоров`я Луцької міської ради.
Цивільний позов потерпілої ОСОБА_6 до обвинуваченого ОСОБА_3 про відшкодування майнової шкоди, моральної шкоди та витрат на правову допомогу - задовольнити частково.
При цьому, визначаючи розмір грошового відшкодування в рахунок моральної шкоди потерпілій, суд враховує тяжкість вчиненого злочину щодо неї, глибину фізичних і душевних страждань, зміни в її повсякденному житті, порушення нормальних життєвих зв`язків, інші обставини справи, вимоги розумності і справедливості, відповідно оцінює їх в розмірі 75000 грн., які слід стягнути з обвинуваченого в користь потерпілої, а тому цивільний позов в цій частині підлягає до часткового задоволення.
Поряд з цим, слід стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 на користь потерпілої ОСОБА_6 майнову шкоду в загальній сумі 311 грн. 91 коп., тобто витрати на лікування та придбання медикаментів, що стверджується оглянутими фіскальними чеками, із врахуванням того, що обвинуваченим під час досудового розслідування останній добровільно відшкодовано матеріальну шкоду в загальній сумі 3000 грн., про що зазначила сама потерпіла в судовому засіданні, при цьому, інша частина такої шкоди на даний час залишилась не відшкодованою.
Окрім того, не підлягають до задоволення вимоги потерпілої про стягнення з обвинуваченого понесених нею витрат на придбання гомеопатичних препаратів в загальній сумі 6161 грн. 39 коп., оскільки згідно виписки із медичної картки хворої такі не призначались їй при виписці із лікувального закладу.
Водночас, визначаючи розмір майнової шкоди, що підлягає до відшкодування, суд не бере до уваги і не стягує з обвинуваченого ОСОБА_3 "благодійні пожертви", "благодійні внески" згідно квитанцій до прибуткових касових ордерів на загальну суму 1500 грн., оскільки такі є добровільними платежами, і на думку суду, не відносяться до витрат на лікування потерпілої.
Також на думку суд, не підлягають до стягнення витрати зазначені потерпілою на її посилене харчування в загальній сумі 4941 грн. 14 коп., оскільки такі не відносяться до матеріальної шкоди, завданої злочином та виходять за межі обвинувачення, а є повсякденними витратами на проживання і життя людини.
Крім того, потерпілою ОСОБА_6 не доведено перед судом, що необхідно стягнути із обвинуваченого ОСОБА_3 понесені нею витрати в загальній сумі 6200 грн. на придбання взуття, пальто та сумки, які пошкоджено в результаті ДТП, про що вказувала вона в судовому засіданні, оскільки такі речовими доказами не визнавались та їх не вилучалось, відомостей про їх пошкодження або ж втрату під час ДТП суду не подано, експертна оцінка вартості цього майна не проводилась, а дані про придбання таких речей не підтверджують факт перебування в них у день ДТП.
Крім цього, на підставі вимог ч. 1 ст. 124 КПК України, з обвинуваченого ОСОБА_3 в користь потерпілої ОСОБА_6 слід стягнути понесені останньою витрати на правову допомогу в сумі 4000 грн., що стверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру № 05 від 29 червня 2016 року, довідкою-розрахунком адвоката ОСОБА_7 від 29 червня 2016 року.
У відповідності до вимог ст. 100 КПК України суд вирішує долю речових доказів.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 129, 368, 370 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:
Визнати винним ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України і призначити йому покарання у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік.

На підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнити ОСОБА_3 від призначеного покарання у виді обмеження волі з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку тривалістю 1 (один) рік не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки, а саме: не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи; періодично з`являтись для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.

Цивільний позов КЗ "Луцька міська клінічна лікарня" Управління охорони здоров`я Луцької міської ради до обвинуваченого ОСОБА_3 про відшкодування коштів, витрачених закладом охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілої від злочину ОСОБА_6 задовольнити повністю.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь КЗ "Луцька міська клінічна лікарня" Управління охорони здоров`я Луцької міської ради майнову шкоду кошти, витрачені закладом охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілої від злочину ОСОБА_6 в сумі 8128 (вісім тисяч сто двадцять вісім) грн. 00 коп.
Цивільний позов потерпілої ОСОБА_6 до обвинуваченого ОСОБА_3 про відшкодування майнової шкоди, моральної шкоди та витрат на правову допомогу задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 майнову шкоду витрати на лікування та придбання медикаментів на в сумі 311 (триста одинадцять) грн. 91 коп., моральну шкоду в сумі 75000 (сімдесят п`ять тисяч) грн., а також витрати, понесені потерпілою на правову допомогу в сумі 4000 (чотири тисячі) грн.
В решті позовних вимог потерпілої ОСОБА_6 до обвинуваченого ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди - відмовити.
Речові докази: автомобіль марки "BMW 520D", р.н.з. НОМЕР_1 повернути за належністю обвинуваченому ОСОБА_3 .

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Волинської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Луцький міськрайонний суд.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку після проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий:/підпис/
Згідно з оригіналом:
Суддя Луцького міськрайонного суду ОСОБА_1