11-кп/775/78/2016(м)
265/1354/15-к

Категорія ч. 1 ст. 263 КК України Головуючий у І інстанції: ОСОБА_1
Доповідач: ОСОБА_2

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 травня 2016 року Колегія суддів судової палати у кримінальних
справах апеляційного суду Донецької області
у складі: головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5 , ОСОБА_6
за участю прокурора ОСОБА_7
захисника ОСОБА_8
обвинуваченого ОСОБА_9
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Маріуполі апеляційну скаргу старшого прокурора прокуратури м. Маріуполя Донецької області ОСОБА_10 на вирок Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 27 квітня 2015 року, яким
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Маріуполя Донецької області, громадянин України, раніше не судимий, що мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,
засуджений за ч. 1 ст. 263 КК України до 3 років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_9 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом 1 року 6 місяців іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки відповідно до ст. 76 КК України: повідомляти органи кримінально виконавчої інспекції про зміну місця проживання, періодично з`являтися для реєстрації в органи кримінально виконавчої інспекції, не виїжджати за межі України без їх дозволу.
Стягнуто з ОСОБА_9 судові витрати у розмірі 343,98 грн.
ВСТАНОВИЛА:
Вказаним вироком ОСОБА_9 визнаний винним та засуджений за те, що він в вересні 2014 року, точна дата та час досудовим розслідуванням не встановлено, знайшов у лісосмузі поблизу м. Новоазовська Новоазовського району Донецької області, вогнепальну зброю та набої до неї, після чого перевіз їх до місця свого постійного проживання до б. АДРЕСА_2 , де на вулиці біля гаражу став незаконно зберігати без передбаченого законом дозволу.
10 лютого 2015 року приблизно о 16:00 годині ОСОБА_9 , тримаючи при собі незаконно придбану вогнепальну зброю та набої до неї, на зупинці громадського транспорту «проспект Ленінградський» в Орджонікідзевському районі м. Маріуполя сів до салону маршрутного автобусу «ПАЗ», державний номер НОМЕР_1 .
В той же день, в період часу з 16:30 до 17:30 годин під час огляду в салоні вказаного автобусу, який знаходився на перехресті вулиць Таганрогської та Олімпійської в м. Маріуполі працівниками міліції в нього було виявлено та вилучено автомат, який є автоматичною, нарізною вогнепальною зброєю автоматом конструкції Калашнікова «АКС-74» калібру 5,45 х 39 мм., промислового виробництва, 88 набоїв калібру 5,45 х 39 мм. до нарізної зброї центрального бою автоматів АК-74, АКС-74, АКС-74 «У».
В своїй апеляційній скарзі прокурор, посилаючись на невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості , просить вирок в частині призначеного покарання скасувати та ухвалити новий, яким ОСОБА_9 засудити за ч. 1 ст. 263 КК України до 4 років позбавлення волі.
В обґрунтування своїх апеляційних вимог прокурор вказує, що призначаючи покарання, суд в недостатній мірі врахував тяжкість злочину, вчиненого під час проведення на території Донецької області антитерористичної операції. За таких умов перевезення зброї в громадському транспорті характеризується особливою зухвалістю та цинізмом з боку обвинуваченого, оскільки суспільство у даний період занепокоєно тією ситуацією, що сталася у регіоні. До того ж ОСОБА_9 своїми діями створював небезпеку для оточуючих осіб.
Крім того звертає увагу, що обвинувачений за місцем мешкання характеризується опосередковано, а його щире каяття, що судом враховано, як обставина, що пом`якшує покарання, носить формальний характер, оскільки, на думку прокурора, він розкаявся лише для того, щоб уникнути суворого покарання.
Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, який частково підтримав апеляційну скаргу і вважає за можливе призначити ОСОБА_9 більш м`якого покарання ніж передбачено законом із застосуванням ст. 69 КК України, захисника і обвинуваченого, які вважають вирок суду законним, справедливим і просять залишити його без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження і, обговоривши доводи апеляційної скарги в її межах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.
Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_9 у придбанні, носінні, зберіганні вогнепальної зброї та бойових припасів без передбаченого законом дозволу відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, не оспорюється учасниками судового розгляду.
Як убачається з вироку суду та журналу судового засідання кримінальне провадження розглянуто у порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України.
Відповідно до ст. 404 кримінального процесуального закону та п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 від 15.05.2006 року «Про практику постановлення судами вироків ( постанов) при розгляді кримінальних справ в апеляційному порядку» у випадку, коли суд першої інстанції відповідно до ст. 349 КПК України докази не досліджував або досліджував частково, апеляційний суд має провести судове слідство з метою з`ясування лише тих фактичних обставин справи, які оспорювались у суді першої інстанції. При цьому, апеляційний суд перевіряє вирок у межах апеляційної скарги і не повинен наводити у своєму вироку доводи на підтвердження тих висновків суду першої інстанції, які не оспорено в апеляційній скарзі, і скасовує вирок цього суду лише в тій частині, у який визнав його незаконним чи необґрунтованим. Зокрема, якщо в апеляційній скарзі порушено питання про скасування вироку суду першої інстанції у зв`язку з необхідністю застосувати більш суворе покарання або через неправильне звільнення обвинуваченого від відбування покарання, апеляційний суд не наводить у вироку докази на підтвердження винуватості особи у вчиненні злочину, доводи щодо кваліфікації діяння тощо.
Враховуючи вказані норми кримінального процесуального закону та роз`яснення Пленуму Верховного Суду України, колегія суддів не проводила судове слідство з метою з`ясування тих фактичних обставин справи, які взагалі не оспорювались, а лише дослідила данні про особу обвинуваченого.
Що стосується призначеного судом покарання, колегія суддів дійшла такого висновку.
Відповідно до положень ст. 65 КК України щодо загальних засад призначення кримінального покарання та роз`яснень, викладених у п. 1 постанови Пленум Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінально покарання», між інших обставин враховуються ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, данні про особу винного та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Вказані норми кримінального закону та роз`яснення Пленуму Верховного Суду України судом першої інстанції у повному обсязі не дотримані.
Так, призначаючи покарання обвинуваченому, суд врахував тяжкість вчиненого кримінального правопорушення без настання тяжких наслідків, данні про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, пенсіонер, за місцем проживання характеризується позитивно.
Обставиною, що пом`якшує покарання суд врахував повне визнання вини, його щире каяття, наявність у нього ряду хронічних захворювань.
Між тим, на думку колегії суддів, суд недостатньо врахував тяжкість кримінального правопорушення та конкретні обставини його вчинення. Тому без достатніх підстав застосував до призначеного покарання положення ст. 75 КК України, звільнивши обвинуваченого від його відбування з випробуванням.
Отже, з тих підстав вирок суду в частині призначеного покарання є незаконним, та таким, що підлягає скасуванню з постановленням нового вироку.
Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому, колегія суддів враховує тяжкість кримінального правопорушення, ступень його суспільної небезпеки, конкретні обставини його вчинення під час проведення на території Донецької області антитерористичної операції, коли суспільство занепокоєно тією ситуацією, що сталася у регіоні. При цьому тяжких наслідків від вчиненого не настало.
Дані про особу обвинуваченого свідчать про те, що він вперше притягнутий до кримінальної відповідальності, позитивно характеризується за місцем проживання, має незадовільний стан здоров`я, внаслідок чого потребує лікування ( а.п. 47,49, 167,191,192)
Обставиною, що пом`якшує покарання, колегія суддів враховує визнання ним своєї вини та щире каяття.
Враховуючи зазначені вище данні про особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують покарання в їх сукупності та відсутність обставин, які його обтяжують, що знижує ступень суспільної небезпеки, колегія суддів дійшла висновку про можливе призначення йому більш м`якого покарання, ніж передбачено санкцією ч. 1 ст. 263 КК України, із застосуванням ст. 69 КК України, що буде справедливим і достатнім для його виправлення і попередження вчинення нових злочинів.
З огляду на наведене, апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню.
Керуючись ст.ст. 404,405,407 КПК України, колегія суддів

З А С У Д И Л А:
Апеляційну скаргу старшого прокурора прокуратури м. Маріуполя ОСОБА_10 задовольнити частково.
Вирок Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 27 квітня 2015 року щодо ОСОБА_9 в частині призначеного покарання скасувати.
Визнати ОСОБА_9 винним за ч. 1 ст. 263 КК України та призначити йому покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді 2 (двох) років позбавлення волі.
В іншій частині вирок залишити без змін.
Вирок суду апеляційної інстанції може бути оскаржений безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 3-х місяців з дня його проголошення.
Судді: