У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі:

головуючого ОСОБА_3.,
суддів ОСОБА_4., ОСОБА_5.,

розглянувши в судовому засіданні у м. Києві 14 квітня 2016 року заяву засудженого ОСОБА_1 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11 листопада 2015 року щодо нього Верховним Судом України,

в с т а н о в и л а:

Київський районний суд м. Полтави вироком від 14 січня 2014 року засудив ОСОБА_1 за частиною третьою статті 15 та частиною першою статті 115 Кримінального кодексу України до покарання у виді позбавлення волі на строк сім років.

Апеляційний суд Полтавської області ухвалою від 30 березня 2015 року зазначений вирок залишив без зміни.

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ ухвалою від 11 листопада 2015 року вирок місцевого суду та ухвалу апеляційного суду щодо ОСОБА_1 залишив без зміни.

У заяві засуджений ОСОБА_1 порушує питання про перегляд ухвали суду касаційної інстанції щодо нього, просить її, а також ухвалу апеляційного суду скасувати і призначити новий розгляд справи у суді апеляційної інстанції. Як на підставу для перегляду посилається на неоднакове застосування судом касаційної інстанції однієї і тієї самої норми права, передбаченої законом України про кримінальну відповідальність, у подібних правовідносинах, що зумовило ухвалення різних за змістом судових рішень. На підтвердження зазначеної підстави додає до заяви копії ухвал Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28 березня 2013 року та від 5 березня 2015 року. Також стверджує про численні порушення вимог кримінального процесуального закону, допущенні, на його думку, касаційним судом при постановленні оскаржуваної ухвали.

Разом із заявою про перегляд судового рішення Верховним Судом України засуджений ОСОБА_1 надіслав клопотання про поновлення строку для її подання. На обґрунтування поважності причин пропуску строку зазначає, що, перебуваючи під вартою та будучи юридично необізнаним і позбавленим доступу до Єдиного державного реєстру судових рішень, не мав можливості раніше отримати копії судових рішень суду касаційної інстанції на обґрунтування підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 445 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), через що не встиг подати заяву у визначений законом строк.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи заяви та клопотання про поновлення строку для її подання, додані до заяви копії судових рішень та інші матеріали, колегія суддів дійшла висновку про таке.

Згідно з частиною першою статті 447 КПК заява про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої пунктом 1 або 2 частини першої статті 445 цього Кодексу, подається протягом трьох місяців з дня ухвалення судового рішення, стосовно якого заявлено клопотання про перегляд, або з дня ухвалення судового рішення, на яке здійснюється посилання на підтвердження підстави, передбаченої пунктом 1 або 2 частини першої статті 445 цього Кодексу, якщо воно ухвалено пізніше.

Відповідно до частини шостої статті 447 КПК, у разі пропущення строку, встановленого частинами першою-третьою цієї статті, з причин, визнаних поважними, суд за клопотанням особи, яка подала заяву про перегляд судового рішення, може поновити цей строк.

Питання поважності причин пропуску процесуальних строків є оціночним, а його вирішення покладається на розсуд суду.

Виходячи із системного аналізу норм процесуального закону, під поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були чи об'єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, пов'язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали своєчасне звернення до суду у визначений законом строк.

Такі обставини мають бути підтверджені належними та допустимими доказами.

Згідно з долученими до заяви копіями судових рішень, ухвалу суду касаційної інстанції щодо засудженого ОСОБА_1, про перегляд якої порушується питання, постановлено 11 листопада 2015 року, судові рішення касаційного суду, надані засудженим для порівняння, ухвалено ще раніше, а заяву про перегляд судового рішення Верховним Судом України подано ним у квітні 2016 року, тобто поза межами визначеного процесуальним законом тримісячного строку.

Як убачається з наявних у Верховному Суді України даних, у січні 2016 року із заявою про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11 листопада 2015 року щодо ОСОБА_1 звертався захисник ОСОБА_2, який здійснював представництво його інтересів під час провадження в судах першої, апеляційної та касаційної інстанцій. За результатами розгляду заяви захисника ОСОБА_2 ухвалою судді Верховного Суду України від 4 лютого 2016 року йому було відмовлено у допуску до провадження Верховного Суду України справи щодо ОСОБА_1 Отже, засуджений ОСОБА_1 не був позбавлений правової допомоги на стадії звернення із заявою про перегляд судового рішення Верховним Судом України та, крім того, мав можливість особисто реалізувати своє право на таке звернення, проте не скористався ним протягом встановлених законом процесуальних строків. До того ж, за інформацією, отриманою з Полтавської виправної колонії № 64, де відбуває покарання ОСОБА_1, особи, які утримуються в даній установі виконання покарань, мають доступ до мережі Інтернет, зокрема, до Єдиного державного реєстру судових рішень.

З огляду на вищенаведене, колегія суддів вважає, що причини пропуску засудженим ОСОБА_1 строку звернення до Верховного Суду України із заявою про перегляд судового рішення щодо нього не є поважними, а тому у задоволенні клопотання про поновлення цього строку слід відмовити.

На підставі наведеного, керуючись частиною шостою статті 447 Кримінального процесуального кодексу України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Відмовити засудженому ОСОБА_1 у задоволенні клопотання про поновлення строку для подання заяви про перегляд судового рішення Верховним Судом України.

Заяву засудженого ОСОБА_1 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11 листопада 2015 року щодо нього Верховним Судом України залишити без розгляду.

Судді:

ОСОБА_3 ОСОБА_4 ОСОБА_5