АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА

Справа № 11-кп/796/1288/2016 Головуючий у І-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ч.2 ст. 185 КК України Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

Головуючого: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду м. Києва кримінальне провадження № 70000611 щодо по обвинуваченого за ч.3 ст. 185 КК України,

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженця м. Києва, зареєстрованого та проживаючого в

АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 26.08.2011 Оболонським районним судом м. Києва за ч.1 ст. 185 КК

України на 1 рік 1 місяць позбавлення волі,

за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Подільського районного суду м. Києва від 10 травня 2016 року,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_7

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Подільського районного суду м. Києва від 10 травня 2016 року ОСОБА_6 визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України та йому призначено покарання у виді 3 років позбавлення волі.

Вироком суду ОСОБА_6 визнаний винуватим у тому, що він 25.01.2015 приблизно о 20 годині 30 хвилин, знаходячись за адресою: м. Київ, вул. Борисоглібська, 14, разом із невстановленою слідством особою, діючи умисно, повторно, переконавшись, що за їх діями ніхто не спостерігає, шляхом пошкодження вікна, проникли до приміщення відділу служби у справах дітей Подільської районної в м. Києві державної адміністрації, де у службовому кабінеті № 3, замок у дверях якого був попередньо пошкоджений невстановленою слідством особою, таємно викрали три флеш-накопичувальні марки на загальну суму 275 грн., спричинивши матеріальну шкоду, після чого з місця вчинення злочину зникли, розпорядившись викраденим на власний розсуд.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 просить змінити вирок суду та призначити йому більш м`яке покарання із застосуванням ст. 75 КК України.

Вказує, що суд першої інстанції не в повній мірі врахував те, що він свою вину визнав повністю, щиро розкаявся і, на його думку, має погашену судимість, але суд безпідставно вказав, що він раніше судимий.

Також просить перерахувати йому строк покарання із розрахунку день перебування в СІЗО за два дні відбуття покарання за вироком.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який підтримав апеляційну скаргу в частині клопотання про перерахування строків, а по суті неї заперечив, провівши судові дебати, перевіривши доводи апеляційної скарги та вивчивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення з наступних підстав.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3ст. 185 КК України, за обставин викладених у вироку, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, підтверджуються наявними у ньому доказами, які досліджувалися в порядку, визначеному ч. 3 ст. 349 КПК України, і ніким з учасників судового провадження не оспорювалися і не оспорюються тепер, а тому колегія суддів не переглядає їх відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України.

За встановлених судом фактичних обставин, кваліфікація дій ОСОБА_6 за ч.3 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням у приміщення, є правильною.

Покарання ОСОБА_6 призначено судом у відповідності до вимог ст. 65 КК України, з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, особи винного та обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання, і є правильним.

Суд першої інстанції при призначенні ОСОБА_6 покарання врахував характер і ступінь вчиненого кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії тяжких злочинів, особу обвинуваченого, який раніше судимий, позитивно характеризується за місцем проживання, на спеціальних обліках не перебуває, обставину, що пом`якшує покарання щире каяття та відсутність обставин, що його обтяжують, і правильно призначив йому мінімальне покарання, передбачене санкцією ч.3 ст. 185 КК України , з яким колегія суддів погоджується, як з необхідним й достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_6 про те, що його судимість є погашеною, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки це не відповідає матеріалам кримінального провадження, з яких вбачається, що вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 30.04.2009 ОСОБА_6 був засуджений за ч.1 ст. 309 КК України до покарання у виді 1 року обмеження волі, із застосуванням ст. 75 КК України з іспитовим строком на 1 рік.

Постановою Подільського районного суду м. Києва від 29.04.2010 іспитовий строк щодо ОСОБА_6 за вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 30.04.2009 скасовано і він вважався засудженим до 1 року обмеження волі. Вирок набрав законної сили 16.09.2011.

Згідно вимог п.6 ч.1 ст. 89 КК України, такими, що не мають судимості визнаються у тому числі особи, засуджені до обмеження волі, якщо вони протягом двох років з дня відбуття покарання (основного і додаткового) не вчинять нового злочину.

За матеріалами провадження, покарання у виді обмеження волі ОСОБА_6 не відбував, оскільки 26.08.2011 був засуджений вироком Оболонського районного суду м. Києва за ч.1 ст. 185 КК України із застосуванням ст. 71 КК України із призначенням остаточного покарання у виді 1 року 1 місяця позбавлення волі.

По відбуттю цього покарання був звільнений 11.07.2012.

Отже, на теперішній час ОСОБА_6 має судимість за злочин середньої тяжкості (ч.1 ст. 185 КК України), строки погашення якої згідно п.7 ч.1 ст. 89 КК України становлять 3 роки за умови, що після відбуття призначеного покарання особа не вчинить нового злочину протягом трьох років, тобто з 12.07.2012 по 11.07.2015.

Разом з тим, новий злочин, ОСОБА_6 вчинив 25.01.2015, а отже його судимість за попереднім вироком є непогашеною.

Доводи апеляційної скарги про неповне врахування судом визнання вини ОСОБА_6 та його щирого каяття, не відповідають матеріалам справи, оскільки судом дані обставини враховані.

Таким чином, з урахуванням особу ОСОБА_6 , який раніше судимий, відбував реально покарання в місцях позбавлення волі, втім на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив, а знову вчинив умисний злочин, підстав для його звільнення від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, про що просить в апеляційній скарзі обвинувачений, колегія суддів не вбачає.

При перевірці кримінального провадження, істотних порушень кримінального процесуального закону, які б могли стати підставою для скасування чи зміни вироку суду першої інстанції, не встановлено, а тому колегія суддів приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Клопотання ОСОБА_6 щодо перерахування йому строку покарання із розрахунку день перебування в СІЗО за два дні відбуття покарання за вироком, підлягає задоволенню на підставі ч.5 ст. 72 КК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Подільського районного суду м. Києва від 10 травня 2016 року щодо ОСОБА_6 без змін.

На підставі ч.5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_6 в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 08.02.2016 по 14.07.2016 з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Касаційна скарга може бути подана до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді: _____________ ______________ _____________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4