Справа № 751/1458/16-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/795/536/2016
Категорія - ст. 294 ч. 1 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
09 червня 2016 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

захисника адвоката ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку апеляційного розгляду кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань 14 грудня 2014 року за № 0006897, за апеляційною скаргою захисника-адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Новозаводського районного суду м. Чернігова від 21 березня 2016 року, щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Чернігів, українця, громадянина України, не працюючого, не одруженого, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,-

обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 296 ч.4 КК України

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Новозаводського районного суду м. Чернігова від 21 березня 2016 року ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.296 КК України, та призначено покарання у виді штрафу в розмірі 8 500 гривень.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь потерпілого ОСОБА_9 у відшкодування матеріальної шкоди 5000 грн. та у відшкодування моральної шкоди 5000 грн.

При розгляді кримінального провадження судом першої інстанції встановлено, що 14.12.2015 року, приблизно 03 год. 00 хв. ОСОБА_8 , знаходячись біля вхідний дверей магазину ТОВ "АТБ Маркет", розташованого у м. Чернігові по вул. Примакова, 10, діючи умисно, грубо порушуючи громадський порядок, з мотивів явної неповаги до суспільства, вчинив хуліганські дії, що супроводжувались особливою зухвалістю, відносно раніше не знайомого йому ОСОБА_10 , який в той момент заходив до магазину, а саме: безпричинно, з низьких хуліганських спонукань у вигляді прагнення протиставити себе суспільству, проявив грубу силу, вдарив останнього в обличчя канцелярським ножем, в результаті чого спричинив тілесні ушкодження ОСОБА_9 , які відповідно до висновку судово-медичної експертизи №1158 відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

На вирок суду захисник ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуваний вирок суду, а кримінальне провадження відносно його підзахисного закрити. Обґрунтування апеляційної скарги зводяться до того, що кваліфікація дій ОСОБА_8 за частиною статті 296 КК України є неправильною, оскільки відсутній хуліганський мотив. Вважає, що хоча і мало місце шкоди здоров`ю потерпілого, але це завдання удару в стані сильного душевного хвилювання, що не передбачає відповідальності за чинним законодавством. При цьому, автор скарги наполягаючи на закритті кримінального провадження ставить взаємовиключаючу вимогу до суду, а саме пом`якшення відповідальності ОСОБА_8 без зазначення саме, яка відповідальність має бути визначена при позиції сторони захисту щодо повної невинуватості.

Інші учасники кримінального провадження апеляційних скарг на вирок суду не подавали.

В поданих заперечення на апеляційну скаргу прокурор просить залишити вирок суду без змін, а скаргу без задоволення, вказуючи про її необґрунтованість та безпідставність, посилаючись на докази досудового розслідування, які були досліджені в судовому засіданні та які у своїй сукупності повністю спростовують позицію сторони захисту, а саме: показання потерпілого ОСОБА_9 , свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , висновок судово-медичної експертизи №1158 від 14.12.2014 року.

Заслухавши доповідача, доводи захисника на підтримку своєї апеляційної скарги, обвинуваченого, який підтримав позицію свого адвоката, позицію прокурора, який вважав вирок суду обґрунтованим і законним, просив залишити його без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно вимог ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про хуліганство» № 10 від 22.12.2006 року при вирішенні питання про відмежування кримінально караного хуліганства від дрібного слід виходити з того, що відповідно до ч. 1 ст. 296 КК хуліганство - це умисне грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, яке супроводжується особливою зухвалістю або винятковим цинізмом.

Відповідно до п.5 цієї постанови пленуму, за ознакою особливої зухвалості хуліганством може бути визнано таке грубе порушення громадського порядку, яке супроводжувалось, наприклад, насильством із завданням потерпілій особі побоїв або заподіянням тілесних ушкоджень, знущанням над нею, знищенням чи пошкодженням майна, зривом масового заходу, тимчасовим припиненням нормальної діяльності установи, підприємства чи організації, руху громадського транспорту тощо, або таке, яке особа тривалий час уперто не припиняла.

Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.296 ч.1 КК України ґрунтуються на сукупності зібраних по справі доказів, які були детально проаналізовані судом та викладені у вироку.

Незважаючи на невизнання своєї вини у скоєнні злочинів, висновок суду про винність обвинуваченого зроблено на підставі аналізу досліджених у судовому засіданні доказів.

Так, сам обвинувачений ОСОБА_8 не заперечує того факту, що дійсно він вдарив потерпілого, при цьому свої дії він мотивує тим, що раніше особи в міліцейській формі застосували до нього фізичне насильство, тому його дії були направлені на них. Зазначив, що потерпілий не мав жодного відношення до цієї конфліктної ситуації.

Потерпілий ОСОБА_9 в суді першої інстанції показав, що не має ніяких стосунків з ОСОБА_8 , і до цих подій взагалі був незнайомий з ним. 14 грудня 2014 року приблизно о 02 год. 30 хв. він заходив в магазин АТБ поблизу центрального ринку у м. Чернігові ; на нього йшов агресивно настроєний чоловік, який розмахував руками, щось кричав і наніс йому удар в обличчя рукою; це було між двома вхідними дверима магазину. Він впав і в нього почалась кровотеча, потім він побачив в руці нападника ніж; ударом ногою по ногам намагався збити нападника з ніг; нападник впав; він прижав руки обвинуваченого до підлоги, а потім почав втрачати свідомість; після цього пам`ятає уривками; поїхав до лікарні; удар був нанесений канцелярським ножем.

Зазначені обставини підтвердили свідок ОСОБА_11 , який працюючи інспектором ППС, був у пішому наряді з напарником. А також свідки ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , які працювали охоронцями магазину АТБ. Вони показали, що обвинувачений біг з канцелярським ножем і кричав, що "я вас менти поріжу", потім обвинувачений і потерпілий впали, у потерпілого з обличчя йшла кров і була порізана губа. Уточнили, що камери відео спостереження не охоплюють зону між двома дверима магазину.

З показань свідка ОСОБА_14 , яка є матір`ю обвинуваченого, також слідує, що потерпілий та її син раніше були не знайомі. При цьому свідок не спростувала показання потерпілого та вище вказаних свідків, що вибігаючи з магазину її син мав зіткнення з молодим чоловіком, люди підняли з підлоги потерпілого, який тримався рукою за обличчя. Додатково повідомила, що відшкодувала певну суму грошей на ліки потерпілого.

З дослідженого судом протоколу проведення слідчого експерименту від 30.03.2015 року (а.с. 69-73) за участю потерпілого ОСОБА_9 випливає, що ОСОБА_8 дійсно наніс удар в обличчя потерпілому.

Те що в результаті удару потерпілому були заподіяні легкі тілесні ушкодження, підтверджується дослідженим судом висновком судово-медичної експертизи № 1158 ( а.с.84-86), з якої слідує, що дійсно потерпілому були заподіяні легкі тілесні ушкодження за обставин на які вказує потерпілий та які по давності утворення можуть відповідати вказаним подіям, а саме 14 грудня 2014 року.

За таких обставин, суд прийшов до правильного висновку, про те, що ОСОБА_8 дійсно 14 грудня 2014 року близько 03 години 00 хвилин діючи умисно, грубо порушуючи громадський порядок, з мотивів явної неповаги до суспільства, вчинив хуліганські дії, що супроводжувались особливою зухвалістю, а саме вдарив потерпілого Драного в обличчя, заподіявши тому легкі тілесні ушкодження і вірно кваліфікував дії ОСОБА_8 за ст.296 ч.1 КК України.

В процесі розгляду кримінального провадження судом першої інстанції були перевірені доводи обвинуваченого та його захисника про відсутність належних доказів вини ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.296 ч.1 КК України, обвинувачений та захисник з ними не погодилися, навівши відповідні докази та аргументи спростування. Такі доводи не знайшли спростування і при розгляді кримінального провадження в суді апеляційної інстанції, в тому числі і доводи про незаконність та необґрунтованість вироку суду та висновки органів досудового розслідування.

З огляду на це, доводи захисника стосовно того, що в діях його підзахисного відсутній хуліганський мотив, а нанесення удару відбувалося в стані сильного душевного хвилювання і було спрямоване на людей в міліцейській формі через несправедливе та грубе відношення щодо ОСОБА_8 , не дають підстав для скасування вироку суду, а навпаки на ряду з вказаними доказами підтверджують вину обвинуваченого. Доводи апеляційної скарги про те, що обвинувачений перебував в стані сильного душевного хвилювання ніякими доказами не підтверджені і колегією суддів відхиляються.

При цьому, з`ясовуючи мотив вчинення обвинуваченим злочину, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України, суд першої інстанції правильно врахував всі обставини справи, показання як обвинуваченого, так і свідків, потерпілого. Судом об`єктивно встановлено, що неприязних відносин між обвинуваченим та потерпілим не існувало, оскільки до дня вчинення злочину знайомі вони не були.

Безпідставним є і твердження автора скарги про протиправну поведінку щодо обвинуваченого з боку осіб в міліцейській формі, оскільки крім його власних показань та показань його матері, до яких суд відноситься критично враховуючи родинні відносини, такі доводи не знайшли свого підтвердження в матеріалах справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 296 КК України, хуліганством є грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом.

Виходячи з нормативного розуміння, явною неповагою до суспільства слід вважати нахабно виявлене, зневажливе ставлення винного до громадського порядку та існуючих у суспільстві загальновизнаних правил поведінки і моральності.

Особливою зухвалістю вважається нахабне поводження, буйство, поєднане з насильством, що спричинило тілесне ушкодження чи знущання над потерпілим, знищення або пошкодження майна, тривале порушення спокою громадян, зрив масового заходу тощо.

З огляду на обставини провадження, зокрема на характер дій обвинуваченого по відношенню до потерпілого, у колегії суддів не виникає сумнівів що останній вчинив саме хуліганство, а тому не вбачає підстав сумніватись в правильності кваліфікації його дій за ч. 1 ст. 296 КК України.

Надаючи оцінку зазначеним доказам у своїй сукупності, колегія суддів не сумнівається у їх належності та допустимості, вважає такі докази достатніми для доведеності винуватості обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 296 КК України, а тому не вбачає підстав визнати наведені у вироку висновки суду такими, що не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження.

При цьому, колегія суддів враховує вимоги ст. 65 КК України, а також роз`яснення, наведені у Постанові Пленуму Верховного суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24 жовтня 2003 року № 7, згідно з якими при призначенні покарання суд повинен в повній мірі враховувати ступінь суспільної небезпечності скоєного злочину, дані про особу, а також ступінь тяжкості вчиненого злочину, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, що скоїла злочин, повинно бути призначене покарання, необхідне і достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів.

На думку колегії суддів, покарання обвинуваченому ОСОБА_8 призначено відповідно до вищезазначених вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 407, 409, 418, 419 Кримінального процесуального кодексу України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу захисника-адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Вирок Новозаводського районного суду м. Чернігова від 21 березня 2016 року по кримінальному провадженню, щодо ОСОБА_8 без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили і підлягає виконанню з моменту її проголошення, на неї може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4