24.06.16№ 336/4358/15-к
Пр. № 1-кп/336/25/2016
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 червня 2016 року Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
з участю прокурора ОСОБА_3 ,
захисника - адвоката ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання прокурора про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_5 в кримінальному провадженні за ознаками ч. 2 ст. 307, ч.2 ст. 309, ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 15 і ч. 2 ст. 185 КК України,
В С Т А Н О В И В:
В провадженні Шевченківського районного суду м. Запоріжжя перебуває кримінальна справа за обвинуваченням ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 307, ч.2 ст. 309, ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 15 і ч. 2 ст. 185 КК України.
Відносно обвинуваченого на стадії досудового розслідування застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, застосування якого продовжено ухвалою Шевченківського районного суду до 18 липня 2016 року.
В судовому засіданні прокурор заявив клопотання, проти задоволення якого заперечують захисник і обвинувачений, про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою до двох місяців, мотивуючи його наявністю ризиків ухилення обвинуваченого від суду, а також продовження заняття протиправною діяльністю.
Обвинувачений і захисник в обгрунтування заперечень зазначають, що застосування менш суворого запобіжного заходу, зокрема, домашнього арешту, забезпечить належну процесуальну поведінку обвинуваченого.
Вислухавши думку учасників кримінального провадження, суд вважає, що клопотання прокурора задоволенню не підлягає і вважає за можливе задоволення клопотання захисту, виходячи з наступних міркувань.

Згідно із ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищити, сховати або спотворити речі чи документи, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення.

За змістом ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, суд зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі вагомість наявних доказів, тяжкість покарання, що загрожує особі, у разі визнання її винною, вік та стан здоров`я обвинуваченого, міцність соціальних зв`язків, наявність постійного місця роботи, наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення, репутацію обвинуваченого, наявність у нього судимостей, дотримання обвинуваченим умов застосування запобіжних заходів у випадках їхнього попереднього застосування.

Із змісту наведених норм випливає, що завданням застосування будь-якого запобіжного заходу є забезпечення належної процесуальної поведінки особи, яка піддана кримінальному переслідуванню, а при обранні того чи іншого запобіжного заходу, достатнього і необхідного у кожному конкретному випадку, крім тяжкості звинувачення необхідно враховувати сукупність перелічених в законі обставин.

В силу ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК.

Як випливає із п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як, до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Разом з тим лише тяжкість обвинувачення і припустимість суворості покарання не можуть зумовити застосування найбільш суворого запобіжного заходу, оскільки, як випливає з наведених положень кримінального процесуального законодавства, на час вирішення цього клопотання прокурор повинен довести наявність хоча б одного з передбачених статтею 177 КПК України ризиків, а суд має враховувати дані про особу обвинуваченого.

Вирішуючи це клопотання, суд виходить з того, що завданням кримінального провадження є забезпечення швидкого, повного та неупередженого судового розгляду на засадах змагальності сторін та свободи в поданні ними доказів і доведеності перед судом їх переконливості.

Зазначене кримінальне провадження перебуває в суді з 23 червня 2015 року, а обвинувачений утримується під вартою з 9 червня 2015 року, і протягом шести останніх судових засідань судом не було допитано жодної особи, окрім обвинуваченого, хоча ухвалою суду було вирішено питання про допит всіх свідків обвинувачення і потерпілої. Суд позбавлений можливості з`ясування обставин справи шляхом допиту вказаних осіб через незабезпечення стороною обвинувачення їхньої явки до суду і приймає процесуальні заходи щодо сприяння стороні обвинувачення у виконанні її обов`язку шляхом накладення на осіб, які ігнорують виклики суду, грошових стягнень, винесення ухвал про примусовий привід, про доручення органу досудового розслідування встановити місце проживання (перебування) осіб.

Разом з тим обвинувачений знаходиться в умовах попереднього тримання під вартою, позбавлений за вказаних обставин права на швидкий і справедливий суд на підставах змагальності кримінального судочинства, а суд не може перевірити шляхом дослідження наданих доказів ґрунтовність тверджень обвинувачення про ризики, які існують на теперішній час.

Оскільки прокурором не доведено наявність ризиків, на запобігання яким спрямовані запобіжні заходи, суд не вбачає підстав для продовження застосування найбільш суворого запобіжного заходу.

Виходячи з викладеного суд, констатуючи підстави для застосування запобіжного заходу взагалі, вважає за можливе обрати відносно обвинуваченого запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, поклавши на нього відповідно до ст. 194 КПК України обов`язки прибувати до суду за кожним викликом, не відлучатися за межі населеного пункту без дозволу суду, повідомляти суду про зміну місця проживання, носити електронний засіб контролю.

На користь такого висновку суду свідчить наявність у обвинуваченого сім`ї, де виховується малолітня дитини, постійного місця проживання, усталених соціальних зв`язків.

Керуючись ст. ст. 177, 178, 179, 181, 183, 184,193, 194-196, 331, 395 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити в задоволенні прокурора про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 .

Застосувати до обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, заборонивши обвинуваченому в період дії запобіжного заходу залишати місце свого постійного проживання, а саме: квартиру АДРЕСА_1 , з 17-00 до 08-00 години.

Покласти на обвинуваченого обов`язки:

1)прибувати до суду за першим викликом;

2)не відлучатися за межі м. Запоріжжя без дозволу суду;

3)повідомляти суду про зміну свого місця проживання;

Роз`яснити обвинуваченому його обов`язки та наслідки їх невиконання.

Ухвала про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту діє до 24 серпня 2016 року.

Звільнити підозрюваного з-під варти в залі суду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1