АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/793/30/16 Справа № 703/6597/14-к Категорія: ч.2 ст.185, 75, 76 КК України Головуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 лютого 2016 року Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючого суддів при секретарі ОСОБА_2 ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_5
з участю прокурораОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальну справу за апеляційними скаргами обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та прокурора ОСОБА_10 на вирок Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 31 серпня 2015 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженець с.Мала Смілянка, Смілянського району, жителя

АДРЕСА_1 , на

утриманні двоє неповнолітніх дітей, раніше не судимий

та

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,

уродженець м.Синельникове Донецької області, жителя

АДРЕСА_2 ,

має на утриманні неповнолітню дитину, раніше не судимий

визнані винними у вчиненні злочину, передбаченого ст.185 ч.2 КК України і кожному з них призначено покарання у виді 2 років обмеження волі.

На підставі ст.ст. 75, 76 КК України ОСОБА_8 та ОСОБА_9 звільнені від відбування покарання з випробуванням терміном на 2 роки кожний та покладено певні обов`язки.

Стягнуто з ОСОБА_8 та ОСОБА_9 солідарно на користь відокремленого структурного підрозділу «Локомотивне депо станції ім..Шевченка» ДП «Одеська залізниця» матеріальну шкоду в сумі 3259 грн.60 коп.

Стягнуто з ОСОБА_8 та ОСОБА_9 по 307 грн.45 коп. з кожного процесуальні витрати на користь держави за залучення експертів.

Вирішена доля речових доказів, колегія суддів, -

в с т а н о в и л а :
Згідно вироку суду ОСОБА_8 та ОСОБА_9 визнані винними та засуджені за те, що 06 вересня 2014 року, в денний час, будучи працівниками відокремленого структурного підрозділу «Локомотивне депо ім. Т.Г.Шевченка» ДП «Одеська залізниця, розташованого по вул..Орешкова,56 в м.Сміла Черкаської області, маючи вільний доступ до території вказаного підприємства, за попередньою змовою між собою, умисно, таємно, з корисливих мотивів викрали сім електричних кабелів марки ПРМТ 660, загальною вартістю 3259 грн. 06 коп., чим заподіяли матеріальну шкоду підприємству на вказану суму.

На вирок суду обвинувачений ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок суду скасувати та ухвалити виправдувальний вирок.

В обґрунтування своїх вимог обвинувачений ОСОБА_8 посилається на те, що органи досудового розслідування зібрали докази з порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Так, протокол огляду місця пригоди складено з порушенням вимог ст.104 КПК України, оскільки встановлено, що поняті підписали його раніше за часом ніж він був складений. Слідчий одноособово вилучав сліди злочину, речові докази тощо, без участі понятих, яким навіть права не були роз`яснені.

Одним із доказів у справі про причетність саме ОСОБА_8 є відбиток пальця руки. Однак, такий доказ повинен вважатися неприпустимим, оскільки невідомо, де він був виявлений. На думку апелянта слідчий вилучив ножовку по металу із його робочої шафи, яку вніс до протоколу огляду місця події, де міг зняти відбиток пальця з ножовки, а записав, що він нібито зняв відпечаток пальця з кабелю.

Розглядаючи справу по суті суд не взяв до уваги його заперечення, дав неправильну оцінку зібраним, з порушенням закону, доказам і прийшов до помилкового висновку про його винуватість.

Обвинуваченим ОСОБА_9 також подана апеляційна скарга, в якій він просить скасувати вирок суду та ухвалити виправдувальний вирок, посилаючись на те, що досудове розслідування проведено поверхово, однобічно, докази зібрані з грубим порушенням норм кримінального процесуального закону.

Так, огляд місця події проведено з порушенням вимог ст.104 КПК України, оскільки поняті при проведенні вказаної слідчої дії не були присутні, їм ніхто прав не роз`яснював, вони просто на прохання слідчого підписали протокол, однак при огляді місця пригоди не були присутні.

Крім цього, при перегляді відео матеріалів його участь у крадіжці кабелю не встановлена і ніхто із свідків його не впізнав.

Суд належним чином не дослідив зібрані в справі докази, побудував свій вирок на припущеннях, тому такий вирок підлягає скасуванню, а обвинувачений виправданню.

В своїй апеляційній скарзі прокурор ОСОБА_10 не оспорюючи обставини справи, доведеність вини та кваліфікацію дій обвинувачених просить вирок суду скасувати, постановити новий вирок, яким визнати винним ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у вчиненні злочину, передбаченого ст.185 ч.2 КК України та призначити по 2 роки позбавлення волі кожному, посилаючись на те, що злочин, вчинений обвинуваченими відноситься до злочинів середньої тяжкості проти власності, вони своєї провини не визнали, не усвідомили протиправності своїх дій, тому до них безпідставно застосовано вимоги ст.75 КК України.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинувачених ОСОБА_8 і ОСОБА_9 та їх захисника в підтримку своєї апеляційної скарги і залишення апеляційної скарги прокурора без задоволення, думку прокурора, який не підтримав апеляційну скаргу процесуального прокурора, провівши часткове судове слідство та допитавши свідків, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги обвинувачених підлягають до часткового задоволення, а апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим.

Слід додати, що вимога законності висувається не тільки відносно судових рішень, а й усіх процесуальних рішень у кримінальному провадженні.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст.94 КПК України.

Перевіркою матеріалів кримінального провадження та проведенням безпосереднім дослідженням відеозаписів із камер відео спостережень і допитом свідків встановлено, що ні органи досудового розслідування, ні суд вище вказаної норми закону не дотримались.

Так, в порушення вимог ст.104 КПК України огляд місця пригоди від 07.09.2014 року проведено без участі свідків (понятих), яким перед початком вказаної процесуальної дії не роз`яснювались їх права, безпосередньої участі в огляді місяця події та вилученні слідів, предметів і речей вони не приймали, протокол огляду місця події їм не оголошувався. Дані обставини підтвердили в своїх показаннях свідки ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , пояснивши, що працівник міліції приніс і показав, де розписатися, вони розписалися.

Із ілюстративної таблиці до протоколу огляду місця події від 07.09.2014 року вбачається, що було оглянуто шафу, де виявлено ножовку по металу, однак за змістом протоколу вона не вилучалася.

В подальшому вказана ножовка по металу оглядалася 19 вересня 2014 року і зазначено, що вона була вилучена та поміщена до спеціального сейфу пакету експертної служби МВС України №1581467 з пояснювальним написом: Упакування забезпечує несанкціоноване втручання. Хто і яким чином була вилучена ножовка по металу невідомо, в протоколі огляду місця події даних немає.

Обвинувачений ОСОБА_8 суду пояснив, що було оглянуто його робочу шафу і це його робоча ножовка по металу. Однак, про огляд його робочої шафи йому ніхто не повідомив і слід пальців руки могли взяти з предметів його шафи, оскільки він є працівником даного ДЕПО.

Крім цього, обвинувачення ОСОБА_8 та ОСОБА_9 побудовано на припущеннях, оскільки ніхто із свідків не вказав, що саме ці особи вчинили крадіжку силового кабелю із локомотива в ДЕПО.

Розглядаючи справу по суті суд належним чином не дослідив зібрані докази, переписав доводи обвинувачення і виніс обвинувальний висновок.

Колегія судів апеляційного суду переглянула відеозаписи із камер відео спостереження і прийшла до висновку, що ніяким чином не доведено, що саме обвинувачені причетні до вчинення злочину.

Інший відео файл, де спочатку ОСОБА_8 , а потім ОСОБА_9 виходять з території ДЕПО і перший несе сумку, а другий щось несе на плечі прикрите курткою не може бути доказом, оскільки не видно, що саме вони переносять. Вага кабелю нібито становить 43 кг., а за поясненнями учасників процесу становить близько 50 кг (точна вага не відома), тому вага не дасть змогу вільно пересуватися. Крім цього, нічим і ніким не спростовані доводи обвинувачених, що ОСОБА_8 ніс у сумці тару для придбання питної води для працівників ДЕПО, а ОСОБА_9 ніс круг армопоясу, щоб порізати на куски, але він не порізав, оскільки не було в той день коваля.

Допитані в суді І інстанції свідки ОСОБА_13 та ОСОБА_14 не підтвердили, що саме ОСОБА_8 та ОСОБА_9 ходили біля локомотиву та причетні до викрадення кабелю. Однак, місцевий суд безпідставно поклав їх показання у доведеність вини обвинувачених, витлумачивши їх показання на свій розсуд. Колегія суддів дослідила технічний запис відтворення перебігу судового процесу, де при допиті вказаних свідків в судовому засіданні ні ОСОБА_15 , ні ОСОБА_14 не могли сказати, що саме ОСОБА_8 та ОСОБА_9 перебували на місці пригоди та винесли кабель, тобто не впевнені, що саме ці особи там були.

Отже, як обвинувачення, так і винуватість обох обвинувачених побудовані на припущеннях, що за законом не допускається.

Таким чином колегія суддів вважає, що слід пальця руки ОСОБА_8 , який нібито виявлений на місці пригоди є недопустимим доказом, оскільки є сумніви у законності проведеної слідчої дії (огляд місця події), яка проведена з порушенням закону.

Крім цього, не доведено будь-якими доказами, що саме ОСОБА_8 і ОСОБА_9 перебували на місці пригоди і причетні до вчинення крадіжки кабелю з локомотиву в ДЕПО. Як обвинувачення, так я висновок суду про винуватість ОСОБА_8 і ОСОБА_9 побудовані на припущеннях, тому всі сумніви за законом трактуються на користь підозрюваної особи.

Допитані обвинувачені ОСОБА_8 і ОСОБА_9 свою причетність до вчиненого злочину заперечували на протязі всього періоду розслідування кримінального провадження та розгляду справи в суді і прокурор не довів їх винуватість.

За таких обставин колегія суддів вважає за необхідне вирок суду скасувати, а справу провадженням закрити на підставі п.3 ч.2 ст.284 КПК України, тобто за не встановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи в суді і вичерпані можливості їх отримання.

Оскільки, кримінальне провадження закривається за недоведеністю вини обвинувачених, тому слід відмовити у заявленому цивільному позові локомотивного ДЕПО до ОСОБА_8 та ОСОБА_9 .

Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, оскільки прокурор не навів будь-яких доказів винуватості ОСОБА_8 і ОСОБА_9 про причетність їх до інкримінованого злочину і справа підлягає закриттю з вище викладених підстав.

Процесуальні витрати віднести за рахунок держави.

Міра запобіжного заходу судом не обиралась.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 284, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :
Апеляційні скарги ОСОБА_9 та ОСОБА_8 задоволити частково.

Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення.

Вирок Смілянського міськрайонного суду від 31.08.2015 року щодо ОСОБА_9 та ОСОБА_8 скасувати, а справу провадженням закрити на підставі п.3 ч.1 ст.284 КПК України, тобто за відсутністю достатніх доказів для доведення винуватості в суді і вичерпані всі можливості їх отримання.

В заявленому цивільному позові «Локомотивне депо станції ім. Шевченка» ДП «Одеська залізниця» відмовити.

Процесуальні витрати віднести за рахунок держави.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку на протязі 3 місяців.

Головуючий :

Судді :