Справа № 524/9209/16-к
Провадження № 1-кс/524/1624/16
ВСТАНОВИВ:
На обґрунтування клопотання зазначила, що 27.11.2016 р. до ЧЧ Кременчуцького РВП надійшло повідомлення від чергового лікаря 3-ї міської лікарні про те, що 27.11.2016 року близько 18 годи до нейрохірургічного відділення 3-ї міської лікарні м. Кременчук із проникаючим ножовим пораненням обличчя, був доставлений ОСОБА_5 , 1971 р.н., житель АДРЕСА_1 . Встановлено, що ОСОБА_5 отримав тілесні ушкодження за місцем проживання за вказаною адресою.
Ст. 121 ч.1 КК України передбачено кримінальну відповідальність за умисне тяжке тілесне ушкодження.
В ході проведення першочергових слідчих дій було встановлено, що до вчинення даного злочину причетний гр. ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 .
З метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, відшукання знаряддя кримінального правопорушення та речових доказів, на яких могли залишитися сліди кримінального правопорушення, 27.11.2016 року в період часу 21 год. 41 хв. до 22 год. 59 хв. слідчим Кременчуцького РВП ГУ НП в Полтавській області майором поліції ОСОБА_7 було проведено обшук житлового будинку та господарських приміщень домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем проживання потерпілого ОСОБА_5 . Під час обшуку вказаного домоволодіння було виявлено та вилучено наступні речі: рукоятку від ножа із пластикового матеріалу; сліди речовини бурого кольору на оббивці дивана в будинку; відбитки рук на шести відрізках липкої стрічки.
Відповідно до частини 2 статті 170 і частини 2 статті 167 КПК України, слідчий суддя накладає арешт на майно у вигляді речей, якщо є достатні підставі вважати, що вони набуті в результаті вчинення кримінального правопорушення.
В рамках даного кримінального провадження вилучені речі, які мають значення речових доказів, які будуть мати суттєве значення, як для кваліфікації правопорушення, так і для вирішення питання про притягнення певних осіб до відповідальності. Іншими способами довести обставини даного кримінального правопорушення неможливо, оскільки будь-які інші джерела доказів відсутні. На підставі викладеного, виникла необхідність у накладенні арешту на вилучене майно.
З викладеного вбачається, що вилучені речі в сукупності з іншими документами дійсного кримінального провадження, мають суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні та підпадають під ознаки, вказані у ст. 98 КПК України.
Згідно ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди та містять відомості, які можуть бути використані як доказ фактів , чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Згідно ч.1 ст. 237 КПК України, з метою виявлення та фіксації відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення слідчий, прокурор проводять огляд місцевості, приміщення, речей та документів.
Згідно ч.5 ст. 237 КПК України , при проведенні огляду дозволяється вилучення лише речей і документів, які мають значення для кримінального провадження, та речей, вилучених з обігу.
Згідно ч.7 ст. 237 КПК України , при огляді слідчий, прокурор або за їх дорученням залучений спеціаліст має право проводити вимірювання, фотографування, звуко- чи відеозапис, складати плани і схеми, виготовляти графічні зображення оглянутого місця чи окремих речей, виготовляти відбитки та зліпки, оглядати і вилучати речі і документи, які мають значення для кримінального провадження. Предмети, які вилучені законом з обігу, підлягають вилученню незалежно від їх відношення до кримінального провадження. Вилучені речі та документи, що не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.
Згідно ч.1 ст. 167 КПК України , тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.
Згідно ч.1ст. 170 КПК України , арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Згідно ч.2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1)збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Згідно ч.3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
На підставі викладеного, з метою встановлення істини по кримінальному провадженню, об`єктивності та повноти досудового розслідування, неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження, надання їм належної правової оцінки та прийняття законного процесуального рішення в передбачені кримінальним процесуальним законодавством строки, а також те, що вилучене майно: рукоятка від ножа із пластикового матеріалу;сліди речовини бурого кольору на оббивці дивана в будинку;відбитки рук на шести відрізках липкої стрічки, має значення речового доказуу кримінальному провадженню.
За відсутності клопотань від учасників, на підставі ст. 107 КПК України, фіксування процесуальної дії за допомогою технічних засобів не здійснюється.
Заслухавши слідчого, які підтримали клопотання, дослідивши додані до клопотання матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання, приходжу до наступного.
Згідно ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існують достатні підстави вважати, що воно є предметом, засобом чи знаряддям вчинення злочину, доказом злочину, набуте злочинним шляхом, доходом від вчиненого злочину, отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину або може бути конфісковане у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого чи юридичної особи, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру, або може підлягати спеціальній конфіскації щодо третіх осіб, юридичної особи або для забезпечення цивільного позову. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Відповідно до п. ч.2 ст. 170 КПК України, метою арешту майна є забезпечення кримінального провадження, збереження речових доказі.
У випадну, передбаченому п.1 ч.2 ст.170 КПК України арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.. 98 цього Кодексу.
Внесене слідчим клопотання відповідає вимогам ст.171 КПК України, додані до клопотання матеріали доводять наявність підстав вважати, що було вчинено кримінальне правопорушення, майно, на яке просить накласти арешт слідчий, є предметом вчинення кримінального правопорушення та відповідає критеріям зазначеним у ч.1 ст.170 КПК України.
Слідчим у судовому засіданні доведено наявність можливості знищення, перетворення, відчуження вищезазначеного майна, а тому для запобігання вказаних ризиків, необхідно накласти арешт на рукоятку від ножа із пластикового матеріалу; сліди речовини бурого кольору на оббивці дивана в будинку; відбитки рук на шести відрізках липкої стрічки, вилучені 27.11.2016 року при обшуку житлового будинку та господарських приміщень домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем проживання потерпілого ОСОБА_5 , та залишити вказане майно на зберігання за адресою: АДРЕСА_2 на території Кременчуцького районного відділення поліції КВП ГУ НП в Полтавській області.
Таким чином, у судовому засіданні встановлено усі, передбачені ст. 170-173 КПК України, підстави до задоволення внесеного слідчим клопотання.
На підставі викладеного, керуючись ст. 131, 132, 167, 170-175, 309, 369-372, 532 КПК України, слідчий суддя, -
Накласти арешт на рукоятку від ножа із пластикового матеріалу; сліди речовини бурого кольору на оббивці дивана в будинку; відбитки рук на шести відрізках липкої стрічки, вилучені27.11.2016 року при обшуку житлового будинку та господарських приміщень домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем проживання потерпілого ОСОБА_5 , та залишити вказане майно на зберігання за адресою: АДРЕСА_2 на території Кременчуцького районного відділення поліції КВП ГУ НП в Полтавській області.
Негайне виконання даної ухвали покласти на слідчого, прокурора.
Ухвалу може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до апеляційного суду Полтавської області шляхом подачі апеляційної скарги в 5-денний строк з дня проголошення ухвали; у разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом 5 днів з дня отримання копії цієї ухвали.
Слідчий суддя ОСОБА_1