У х в а л а
03 березня 2016 року

Підволочиського районний суд Тернопільської області в складі:
головуючої слідчого судді ОСОБА_1
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого про закриття кримінального провадження, -

в с т а н о в и в:
ОСОБА_3 звернулася до суду зі скаргою, у якій вказала:

21.09.2008 р. близько 20-00 год. водій ОСОБА_4 , керуючи автомобілем «Опель-Вектра» р.н. НОМЕР_1 на ділянці дороги в с.Скорики Підволочиського району Тернопільської області, рухаючись в напрямку с.Климківці, скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_5 , внаслідок чого останній від отриманих тілесних ушкоджень помер на місці пригоди. Водій ОСОБА_4 з місця пригоди втік. По даному факту проводилось досудове розслідування, постанови про закриття кримінальної справи неодноразово скасовувались у зв`язку з їх безпідставністю.

29.12.2015 р. начальником СВ Підволочиського ВП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_6 винесено постанову про закриття кримінального провадження №0000281, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 06.08.2013р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України на підставі п.2 ч.1ст.284 КПК України, тобто у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_4 складу кримінального правопорушення.

Заявниця вважає цю постанову незаконною по таких підставах:

У постанові про закриття кримінального провадження слідчий ОСОБА_7 безпідставно посилається на протокол відтворення обстановки та обставин події з водієм ОСОБА_8 від 23.12.2008 р., який є нелегітимним, т.я. проведений із грубим порушенням вимог КПК України (в редакції 1960 року). Так, під час проведення цієї слідчої дії як конкретну так і загальну видимість визначав працівник ДАІ, а не підозрюваний ОСОБА_4 . Також, у цьому протоколі слідчим зазначено, що погодні умови відповідають тим, які були на час ДТП проїзна частина дороги волога. Насправді, дорога була сухою, а тому обставина, яка подавалась у вихідних даних для проведення судово-автотехнічної експертизи не відповідає дійсності.

Крім цього, при проведенні очної ставки з потерпілою ОСОБА_3 від 10.02.2010 р. водій ОСОБА_9 дав свідчення, що на момент наїзду на лежачу на дорозі людину, видимість внаслідок засліплення фарами зустрічного автомобіля складала 10 метрів. За таких умов слідчий повинен був поставити на вирішення автотехнічної експертизи питання: з якою допустимою швидкістю повинен був рухатись ОСОБА_4 , якщо видимість дороги складала 10 метрів.

Також при проведенні очної ставки ОСОБА_10 зазначив, що у зв`язку з незадовільною видимістю дороги, перед наїздом він зменшив швидкість до 50 км/год., а при призначенні авто технічної експертизи швидкість, з якою рухався водій, вказана 60 км/год., що не відповідає фактичним обставинам справи.

Під час проведення додаткового розслідування ОСОБА_4 пояснив, що слідчий під час очної ставки із потерпілою невірно зрозумів, оскільки насправді швидкість керованого ним автомобіля на момент ДТП становила 58-59 км/год.

У висновку судово-автотехнічної експертизи №5-330/14 від 30.06.2014 р. зазначено, що при вихідних даних, при умові видимості у напрямку руху водієві автомобіля, керованого ОСОБА_4 - 10 метрів, швидкість транспортного засобу не повинна перевищувати 30 км/год.;

Руху транспортного засобу з швидкістю 50 км/год., водій з моменту виникнення перешкоди для руху (настання конкретної видимості пішохода) мав технічну можливість шляхом своєчасного застосування екстреного гальмування зупинити керований ним транспортний засіб до місця наїзду на пішохода і тим самим уникнути наїзд на останнього.

При винесенні постанови про закриття провадження слідчий лише долучив до справи заяву ОСОБА_4 про те, що він від слідчого експерименту відмовляється.

Про вказану постанову заявниця дізналася лише 11.02.2016 р., а тому вона просить суд поновити строк подачі скарги на постанову від 29.12.2015 р. про закриття кримінального провадження та скасувати цю постанову.

У судовому засіданні представник потерпілої ОСОБА_11 скаргу підтримала і доповнила: після скасування постанов про закриття кримінального провадження слідчі нічого не роблять. По справі необхідно провести авто технічну експертизу, у вихідних даних слід вказати швидкість автомобіля 50 км/год., 58, 59 км/год. і конкретну видимість дороги. Крім того, згідно матеріалів справи, дощ на тій ділянці дороги був після 23-ї год., а слідчим ця обставина не врахована.

Начальник слідчого відділення Підволочиського ВП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_6 в суд не з`явився, про дату розгляду скарги сповіщений належним чином.

Заслухавши учасника процесу, дослідивши надані матеріали, слідчий суддя встановила:

Як випливає із супровідної, начальником СВ Підволочиського ВП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_6 11.02.2016 р. ОСОБА_3 направлено постанову про закриття кримінального провадження №0000281 від 29.12.2015 р., внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 06.08.2013 р.

Скарга ОСОБА_3 до Підволочиського райсуду подана 18.02.2016 р.

Згідно вимог ст.304 КПК України, десятиденний строк оскарження постанови слідчого обчислюється із дня отримання особою копії постанови, а тому, із врахуванням отримання заявником повідомлення слідчого про прийняте процесуальне рішення копії лише 11.02.2016 р., то строк оскарження, передбачений ст.304 КПК України вважається не пропущеним.

06.08.2013 р. відомості про дорожньо-транспортну пригоду внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000281, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України.

29.12.2015 начальником СВ Підволочиського ВП ГУНП ОСОБА_6 винесено постанову про закриття кримінального провадження №0000281, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 06.08.2013р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України на підставі п.2 ч.1ст.284 КПК України, тобто у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_4 складу кримінального правопорушення.

У мотивувальній частині постанови вказано, що досудовим розслідуванням встановлено, що 21.09.2008р. близько 20-00год. водій ОСОБА_4 , керуючи автомобілем «Опель-Вектра» р.н. НОМЕР_1 рухався по дорозі в с.Скорики Підволочиського району Тернопільської області. Ділянка проїзної частини дороги в місці скоєння ДТП пряма у плані (без заокруглень та поворотів), призначена для руху транспортних засобів у обох напрямках і має по одній смузі для руху у кожному напрямку. Ширина проїзної частини дороги 6,0м. Дорожнє освітлення відсутнє. ОСОБА_12 вів автомобіль в межах своєї смуги, з увімкненим світлом фар зі швидкістю 60 км/год., у процесі руху вчинив наїзд на пішохода ОСОБА_5 , який, перебуваючи в стані важкого отруєння етиловим спиртом, лежав на проїзній частині дороги., внаслідок чого останній від отриманих тілесних ушкоджень помер на місці пригоди. Водій ОСОБА_4 з місця пригоди втік.

Згідно вимог п.1 ч.1 ст.91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини),а ч.2 цієї статті визначено, що доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження. За загальним правилом, визначеним в ч.1 ст.92 КПК України, обов`язок доказування обставин, передбачених ст.91 КПК України, покладається на слідчого, прокурора.

Як випливає із постанов про призначення автотехнічних експертиз, протоколу очної ставки між ОСОБА_4 та потерпілою ОСОБА_3 , ОСОБА_10 вказував, що рухався зі швидкістю 50-60 км/год., і можливо зменшив швидкість до 50 км/год.

Вимогами п.12.2,12.3 Правил дорожнього руху України установлено, що у темну пору доби та в умовах недостатньої видимості швидкість руху повинна бути такою, щоб водій мав змогу зупинити транспортний засіб у межах видимості дороги, у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди.

У оскаржуваній ОСОБА_13 постанові про закриття справи слідчим не оговорені обставини: коли саме ОСОБА_4 побачив перешкоду і на якій відстані від перешкоди він знаходився.

Із врахуванням цього слід визначити: порушив чи не порушив водій вимоги п.12.2, 12.3 ПДР України.

Крім того, зазначаючи підставу для закриття кримінального провадження ч.2 ст.286 КК України у зв`язку з відсутністю в діянні водія ОСОБА_14 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, слідчим не зроблений висновок щодо наявності самої події кримінального правопорушення і наслідків, випливаючих із наявності цієї події.

Таким чином, досудовим розслідуванням не дана оцінка вищенаведеному, висновок слідчого про не порушення водієм ОСОБА_4 вимог Правил дорожнього руху є передчасним, всебічно не перевіреним; замовчана наявність самої події кримінального правопорушення, а тому його постанова про закриття кримінального провадження підлягає скасуванню.

При проведенні досудового розслідування органу розслідування слід вжити заходів щодо вжиття заходів перевірки тверджень потерпілої та її представника, і на підставі установленого зробити відповідний висновок.

При цьому суд звертає увагу сторони кримінального провадження на висновок Європейського суду з прав людини по справі «Васюнець проти України» від 28.01.2016 року, яким визнано порушення прав людини згідно ст.2 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Це порушення полягало у тривалому і неефективному розслідуванні.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.303-307, 309, 372 КПК України слідчий суддя, -

У Х В А Л И Л А:
Скаргу задовольнити.

Постанову від 29.12.2015 р., винесену начальником СВ Підволочиського ВП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_6 про закриття кримінального провадження №0000281 за ч.2 ст. 286 КК України, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 06.08.2013 р.- скасувати.

Кримінальне провадження за № 0000281 від 06.08.2013 р. повернути до слідчого відділення Підволочиського ВП ГУ НП в Тернопільській області для проведення досудового розслідування.

Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя - підпис

З оригіналом згідно:

Слідчий суддя ОСОБА_1