Справа № 646/609/15-к
№ провадження 1-кс/646/991/2016
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03.03.2016 року м.Харків

Слідчий суддя Червонозаводського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю особи, яка подала скаргу, розглянувши провадження за скаргою ОСОБА_3 на постанову слідчого про відмову у визнанні потерпілим по кримінальному провадженню №0000472 від 12.09.2014,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова зі скаргою в порядку ст. 303 КПК України на постанову слідчого в ОВС першого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Харківської області ОСОБА_4 від 05.02.2016 про відмову у визнанні його потерпілим по кримінальному провадженню №0000472.

В обґрунтування доводів та вимог скарги заявник посилається на те, що в провадженні прокуратури Харківської області перебуває кримінальне провадження №0000472, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі ЄРДР) 12.09.2014 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 364, ч.1 ст.366, ч.1 ст.375 КК України.

05.02.2016 слідчим було винесено постанову про відмову у визнанні потерпілим.

Заявник не погоджується із даною постановою, вважає її незаконною та необґрунтованою. Так, з урахуванням пояснень заявника в судовому засіданні, скарга мотивована тим, що згідно ст. 55 КПК України, потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним провадженням завдано шкоди, зазначає про існування такої шкоди, більше того, акцентує увагу суду на тому, що цей факт не заперечується і самим органом досудового розслідування, оскільки відповідні відомості, внесені до ЄРДР за даним кримінальним правопорушенням, вже містять посилання на ймовірне спричинення ОСОБА_3 шкоди і в матеріалах зазначеного провадження достатньо доказів на підтвердження цього. Щодо необґрунтованості постанови, то він звертає увагу на те, що рішення слідчого є немотивованим, оскільки самого заявника не було допитано, навіть орган досудового розслідування ( з початку досудового розслідування) не здійснив жодних спроб опитати його як потерпілого з приводу поданої заяви про кримінальне правопорушення. Посилання в постанові лише на відсутність об`єктивної сторони кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 364, ч.1 ст.366, ч.1 ст.375 КК України, та об`єктивних даних, які б вказували на заподіяння йому моральної, фізичної та майнової шкоди вважає неспроможним, відтак просить постанову скасувати та зобов`язати слідчого визнати його потерпілим по справі.

Вислухавши доводи заявника, дослідивши скаргу та надані матеріали кримінального провадження №0000472, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Так, п. 5 ч. 1 ст. 303 КПК України передбачено, що на досудовому провадженні може бути оскаржено рішення слідчого про відмову у визнанні потерпілим.

Так, зокрема, відповідно до ч. 1 ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.

При цьому, права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про злочин або заяви про залучення її до провадження як потерпілого (ч. 2 ст. 55 КПК України).

Згідно ч. 3 ст. 55 КПК України потерпілим є також особа, яка не є заявником, але якій кримінальним правопорушенням завдана шкода і у зв`язку з цим вона після початку кримінального провадження подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого.

Правилами частини 5 статті 55 КПК України визначено, що за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до кримінального провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної в частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

Судовим розглядом встановлено, що кримінальне провадження №0000472, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі ЄРДР) 12.09.2014 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 364, ч.1 ст.366, ч.1 ст.375 КК України.

В свою чергу, 05.02.2016 слідчим ОСОБА_4 була винесена постанова про відмову у визнанні ОСОБА_3 потерпілим. Як вбачається з тексту оскаржуваної постанови і не заперечувалося в судовому засіданні, вона мотивована виключно фактичними даними, отриманими на даній стадії досудового розслідування.

Відтак, не можна не погодитись із правомірністю винесення слідчим прокуратури Харківської області ОСОБА_4 постанови про відмову у визнанні потерпілим ОСОБА_3 в кримінальному провадженні №0000472 від 12.09.2014 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 364, ч.1 ст.366, ч.1 ст.375 КК України. У зв`язку з чим, скарга ОСОБА_3 задоволенню не підлягає.

Натомість, слідчий суддя вважає за необхідне звернути увагу на вимоги ч. 5 ст. 40 КПК України, згідно якої слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. В рамках одного кримінального провадження слідчий зобов`язаний виконувати тільки доручення та вказівки прокурора, які, в свою чергу, надаються у письмовій формі (ч. 4 ст. 40 КПК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 307 КПК України за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування слідчий суддя виносить ухвалу про скасування рішення слідчого або прокурора, зобов`язання припинити дію, зобов`язання вчинити певну дію або відмовити у задоволенні скарги.

Керуючись ст. ст. 303, 305, 306, 307, ч. 2 ст. 376 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:

В задоволенні скарги ОСОБА_3 - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя