02.09.2016
Справа № 469/347/15-к
1-кп/469/6/16
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 вересня 2016 року Березанський районний суд Миколаївської області в складі:
Головуючої-судді- ОСОБА_1
при секретарі:- ОСОБА_2 , ОСОБА_3
Прокурора відділу прокуратури Миколаївської області - ОСОБА_4
Прокурора Березанського відділу Миколаївської місцевої прокуратури №1 - ОСОБА_5
Обвинуваченого- ОСОБА_6
Захисника - ОСОБА_8
Представника потерпілої - ОСОБА_9
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Комісарівка, Березанського району, Миколаївської області, громадянина України, одруженого, на утриманні 2 неповнолітніх дітей, військовозобов`язаного, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не працюючого, раніше не судимого,
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,
Після проведення висадки пасажирів, водій ОСОБА_6 грубо порушив вимоги п.п. 1.5, 1.7, 2.3 «б», 10.1, 12.3 Правил дорожнього руху України, а саме: проявив неуважність до дорожньої обстановки, не стежив за її змінами, не контролював рух свого транспортного засобу, хоча зобов`язаний був постійно його контролювати і мав таку можливість, не був особливо уважний до такої категорії учасників дорожнього руху як діти, а саме до малолітнього пішохода ОСОБА_10 , яка знаходилась у полі зору водія, в близькості від проїзної частини та в подальшому вийшла в полосу руху автобуса. Перед початком руху автобуса вперед не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, при виникненні небезпеки для руху, яку водій об`єктивно спроможний виявити, не вжив заходів для зменшення швидкості аж до повної зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди та своїми діями створив загрозу життю та здоров`ю громадян.
В результаті дорожньо-транспортної пригоди малолітній пішохід ОСОБА_10 від отриманих тілесних ушкоджень померла на місці пригоди.
Згідно з висновком судово-медичної експертизи № 2388 від 11.11.2014 смерть ОСОБА_10 настала внаслідок поєднаної тупої травми тіла з відкритою черепно-мозковою травмою у вигляді багато уламкових фрагментарних переломів кісток склепіння та основи черепу, розчавлення речовини головного мозку, розтрощення печінки. Всі тілесні ушкодження прижиттєві, на що вказує наявність крововиливів, що утворились в результаті дії тупих твердих предметів в умовах ДТП при зіткненні автомобіля з пішоходом по механізму здавлення голови і тіла. Первинний поштовх вірогідно відбувся якоюсь виступаючою частиною автомобіля в праве стегно на висоті 37 см. від підошвеної поверхні ступні, коли потерпіла знаходилась у вертикальному положенні та була повернута зовнішньою поверхнею тіла до транспортного засобу. В результаті чого утворилося садно на зовнішній поверхні правого стегна, потім відбулось падіння на тверду поверхню землі з вірогідним затягуванням голови та верхньої частини тулоба між аркою автомобіля і колесом, від чого утворилися садна на передній та задній поверхні грудної клітини, об`ємні пошкодження голови, крововиливи в м`які тканини шиї зліва з просочуванням кров`ю лівого боку трахеї, стравоходу, розтрощення печінки, крововилив в ворота селезінки, крововиливи в корені легень, навколо ниркову клітковину правої нирки. Садна та синці на лівій та правій кисті, лівому стегні могли утворитися при ковзані тіла по твердій поверхні землі в момент падіння після первинного поштовху. Виходячи з тілесних ушкоджень, виявлених на тілі потерпілої можливо зробити висновок, що в момент наїзду вона стояла.
За таких підстав, водій ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, а саме порушенні правил безпеки дорожнього руху, що потягло за собою смерть потерпілої ОСОБА_10 .
В судовому засіданні ОСОБА_6 свою вину не визнав та пояснив суду, що він працював водієм шкільного автобусу. В той день він развозив дітей після школи. В с. Єлизаветівка він зупинився навпроти двору потерпілої, яка стояла на узбіччі та зустрічала своїх дітей. Перед тим, як почати рухатися після висадки дітей, він переконався, що перешкод для руху не має та почав рухатися. Після цього він відчув, що автобус на щось наїхав, і відразу зупинився та побачив, що переїхав дитину. Як дитина опинилася під автобусом він пояснити не може. Бачити він її не міг, бо вона не була в полі його зору перед початком руху автобуса.
Незважаючи на невизнання своєї вини ОСОБА_6 , його вина підтверджується показами потерпілої, свідків та письмовими доказами.
Так потерпіла ОСОБА_7 показала суду, що в той день вона вийшла зустрічати своїх дійте зі школи. Під`їхав автобус, вона зустріла дітей та почала чекати поки від`їде автобус. Після того, як автобус проїхав близько 2-х метрів вона почула хрускіт і побачила свою дитину, яка лежала на дорозі. Коли вона підбігла до дитини, та вже була мертва. Як дитина потрапила під колеса автобуса вона не знає, так як залишила її у дворі. Просить для обвинуваченого покарання у вигляді 8 років позбавлення волі. Цивільний позов підтримує в повному обсязі, оскільки своїми діями обвинувачений завдав їй матеріальної та моральної шкоди.
Свідки ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 суду показали, що в той день вони приїхали зі школи в Єлізаветівку, водій висадив дітей на зупинці, навпроти дому ОСОБА_15 , закрив двері і почав рухатися. Після чого вони відчули, що автобус на щось наїхав. Водій одразу зупинився, вони вийшли з автобусу і побачили,що автобус переїхав дитину. Раніше дитину вони не бачили і як вона потрапила під колеса вони теж не знають.
Свідок ОСОБА_16 , суду показала, що вона працює вчителем і в той день супроводжувала дітей в автобусі, яким керував обвинувачений. Вони зупинилися в с. Єлізаветівка біля будинку ОСОБА_15 , яка забрала своїх дітей з автобусу. В той час вона була одна, без маленької дитини. Коли автобус почав рухатися, вони відразу відчули скачок, після чого автобус зупинився. Коли вони вийшли з автобусу, то побачили, що автобус переїхав дитину заднім лівим колесом. На момент початку руху автобусу дитину вона не бачила. Вона викликала міліцію, а дітей відправила до однокласника до дому.
Свідок ОСОБА_17 суду показав, що він вийшов з автобусу біля дому ОСОБА_15 на зупинці і стояв на узбіччі дороги. Коли автобус почав рухатися, він почув крик і побачив, що автобус переїхав дитину. Автобус зупинився, мати підбігла до дитини і забрала її до дому. Коли він виходив з автобусу, то дитину він не бачив і як вона потрапила під автобус він також пояснити не може.
Свідки ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 суду показали, що дуже часто бачили, як малолітня ОСОБА_21 гуляла без догляду матері на вулиці.
Свідок ОСОБА_22 суду показав, що в той день він стояв у себе у дворі і почув крик. Коли він вийшов на вулицю, то побачив автобус біля якого стояли діти, а ОСОБА_23 схилилася біля дитини, яку потім забрала у двір. Дитина знаходилася позаду автобуса, ближче до лівого колеса. Самого наїзду він не бачив.
Свідок ОСОБА_24 суду показала, що коли вона вибігла на вулицю на несамовитий крик, то побачила ОСОБА_23 , яка бігла з дитиною на руках у двір. Самого наїзду вона не бачила.
Експерт ОСОБА_25 суду показав, що, висновок автотехнічної експертизи №85 від 27.02.2015 року наданий ним по даному кримінальному провадженню він підтримує в повному обсязі. Висновок був наданий на підставі показів, які обвинувачений надав на досудовому слідстві. Також пояснив, що якщо пішохід перебував у русі, то його видно в усіх випадках, окрім, випадку якщо він перебував притуленим до передньої частини автобусу менше ніж за 0,5 с. до початку руху.
Експерт ОСОБА_26 , суду показала, що свій висновок судово-медичної експертизи №2388 від 11.11.2014р. вона підтримує. Також показала суду, що перед початком руху автобусу дитина була біля лівої передньої частини автобуса. Від поштовху автобуса, який почав рухатися, вона впала під автобус, а вже потім була переїхана його заднім лівим колесом. Перед початком руху автобуса дитина була повернута до автобуса зовнішньою правою поверхнею тіла, на що вказують садна на правому стегні на висоті 37 см. Перед початком руху автобусу дитина ймовірно стояла. Якби вона рухалася, то в неї були б інші ушкодження.
Експерт ОСОБА_27 суду показав, що він дійсно зазначив у своєму висновку №4/153 від 28.10.2014р. судової транспортно - трасологічної експертизи, що необхідно провести комплексний транспортно-трасологічний та судово-медичний аналіз, але вислухавши експерта ОСОБА_26 ,він вважає, що у проведені комплексного аналізу відпала потреба, оскільки автотехнічна та медична експертизи проведені окремо, висновки надані і нічого нового цей аналіз не дасть. Коли він проводив транспортно - трасологічну експертизу, то висновків по зазначеним експертизам ще не було і тому він зазначив, що необхідно провести судово-комплексний аналіз. Після показів експерта ОСОБА_28 стало зрозуміло, де була дитина під час початку руху автобуса.
Протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди, схемою та фототаблицею до нього від 10.10.2014 р. підтверджується, що місцем ДТП є район буд. АДРЕСА_2 , наявність на арці лівого заднього колеса нашарування мозкової речовини та наявність трупу і тілесних ушкоджень на ньому(Т1.,а.п.226-244).
Протоколом проведення слідчого експерименту від 22.10.2014р. за участю обвинуваченого ОСОБА_6 ,схемами та фото-таблицею до нього, підтверджується, що видимість з лівої сторони автобуса при витягуванні голови з робочого місця водія у вікно нічим не обмежена, за виключенням корпусу автобуса, який обмежує видимість під кузовом автобуса(Т 1, а.п.247-250, Т 2, а.п.1-7).
Протоколом проведення слідчого експерименту від 22.10.2014р. за участю потерпілої ОСОБА_7 ,схемою та фото-таблицею до нього, підтверджується, що автобус знаходився на проїзній частині, виступаючи правою частиною на узбіччя, на відстані 0,5м. від переднього правого колеса та 0,5м. від заднього правого колеса, до правого краю проїзної частини, та на відстані 2м. від лавочки, на якій сиділа дитина, до переднього лівого колеса в напрямку с. Дмитрівка(Т 2, а.п.8-14).
Згідно з лікарським свідоцтвом про смерть №2388 від 11.10.2014р. ОСОБА_10 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 від тупої відкритої травми голови з розтрощенням черепа та розчавленням головного мозку (Т.1, а.п.245).
Згідно з висновком експерта №85 від 27.02.2015 року судової автотехнічної експертизи Миколаївського відділення ОНДІСЕ в даній дорожньо-транспортній ситуації водієві автобуса БАЗ ОСОБА_6 необхідно було неухильно дотримуватися вимог п.п. 10.1 і 12.3. Правил дорожнього руху України. За умов, викладених в постанові про призначення експертизи, водій ОСОБА_6 мав у своєму розпорядженні технічну можливість шляхом своєчасного гальмування запобігти наїзду на малолітнього пішохода ОСОБА_10 з моменту появи останньої в полі зору водія. Тобто дії водія автобуса БАЗ ОСОБА_6 , який перед початком руху вперед не переконався в безпеці вчиненого ним маневру (що він нікому не створює небезпеки для руху) і допустив наїзд на пішохода, не відповідали вимогам п.10.1 та 12.3 Правил дорожнього руху України, і вони, з технічної точки зору могли знаходиться в причинному зв`язку з виникненням події даної пригоди (Т.1,а.п.131-138).
Відповідно до висновку експерта №2388 від 11.11.2014р. судово-медичної експертизи Миколаївського обласного бюро СМЕ смерть дитини ОСОБА_10 настала внаслідок поєднаної тупої травми тіла з відкритою черепно-мозковою травмою у вигляді багатоуламкових фрагментарних переломів кісток склепіння та основи черепу, розчавлення речовини головного мозку, розтрощення печінки.
Виходячи з тілесних ушкоджень, виявлених на тілі потерпілої можливо зробити висновок, що в момент наїзду вона стояла.
Між тілесними ушкодженням та настанням смерті є прямий причинний зв`язок.
Ступінь наявності трупних явищ свідчить про те, що з моменту смерті до дослідження трупу пройшло близько 1-ї доби.(Т,1, а.п.194-197).
Згідно з висновком експерта №4/153 від 28.10.2014 року судової транспортно - трасологічної експертизи НДЕКЦ при УМВС України у Миколаївській області, встановити якою частиною транспортний засіб контактував з пішоходом через відсутність достатньої кількості відповідної слідової інформації на транспортному засобі( наведеної в дослідницькій частині даного висновку) не є можливим. Для визначення, яким чином розташовувались автобус та пішохід відносно один одного в момент наїзду необхідно проведення комплексного транспортно-трасологічного та судово-медичного аналізу. Проведеним аналізом наданої схеми до протоколу огляду місця події, не є можливим однозначно та об`єктивно встановити де саме відносно меж проїзної частини стався наїзд на пішохода через відсутностність сукупності достатньої кількості ознак (наведених вище) за якими можна визначити дане місце.(Т.1, а.п.211-216).
Відповідно до висновку експерта №207 від 28.11.2014р.судово-медичної експертизи Миколаївського обласного бюро СМЕ на задній поверхні кросівка з лівої ноги є ушкодження у вигляді потертості тканини. Встановлені ушкодження утворилися в результаті ковзання тканини кросівок по твердій плоскій шорсткуватій поверхні й могли утворитися в результаті волочіння. Через виражену зношеність підошовної частини кросівка установити сліди ковзання не представилося можливим.(Т.1, а.п.220-221).
Враховуючи вищевикладене, суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 286 КК України, а саме порушення правил безпеки дорожнього руху, що спричинило смерть потерпілої ОСОБА_10 .
Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 є щире каяття, наявність на утриманні 2 неповнолітніх дітей, його позитивні характеристики та часткове відшкодування збитків потерпілій.
Обставиною, яка обтяжуює покарання обвинуваченого ОСОБА_6 , є вчинення злочину, щодо малолітньої особи.
Суд не бере до уваги покази обвинуваченого про те, що він не бачив дитину перед початком руху автобусу, оскільки суд вважає, що у нього була можливість уникнути наїзду на дитину, якби він перед початком руху впевнився в безпеці вчиненого ним маневру (що він нікому не створює небезпеки для руху) про що свідчать:
Протокол проведення слідчого експерименту від 22.10.2014року, відповідно до якого видимість з лівої сторони автобуса при витягуванні голови з робочого місця водія у вікно нічим не обмежена, за виключенням корпусу автобуса, який обмежує видимість під кузовом автобуса.
Показами експерта ОСОБА_26 , відповідно до яких ОСОБА_10 перед початком руху автобуса знаходилася біля лівої передньої частини автобуса, зовнішньою правою частиною тіла в стоячому положенні, про що свідчать садна на стегні на висоті 37 см. Спочатку від поштовху автобуса вона впала під автобус, а вже потім була переїхана заднім лівим колесом автобуса.
Враховуючи зазначені обставини, які узгоджуються з висновком автотехнічної експертизи, відповідно до якої при умові якщо пішохід до моменту первинного контактування перебував у русі, при всіх можливих випадках місце наїзду на пішохода, видимість пішохода спостерігається у всіх випадках, окрім перебування пішохода впритул до передньої частини автобуса менше ніж за 0,5 с. до початку його руху і в даній дорожньо-транспортній ситуації водію автобуса БАЗ ОСОБА_6 необхідно було неухильно виконувати вимоги п.п.10.1 і 12.3 ПДР України.
При призначенні покарання суд враховує характер і ступінь підвищеної суспільної небезпечності вчиненого ОСОБА_6 злочину, який відповідно до ст.12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, спосіб та характер його вчинення, дані про особу обвинуваченого, його позитивні характеристики з місця роботи та місця проживання, а також те, що ОСОБА_6 раніше не судимий, на утриманні має двох неповнолітніх дітей.
Враховуючи вищезазначене обтяжуючу та пом`якшуючі обставини, думку потерпілої, щодо міри покарання, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання необхідне і достатнє для його виправлення у виді позбавлення волі.
Також суд вважає за необхідне застосувати до обвинуваченого ОСОБА_6 додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортним засобом.
Що стосується цивільного позову ОСОБА_7 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, то він не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Як вбачається Наказу №6-К від 08.02.2010р.(Т.1,а.п.151) ОСОБА_6 під час ДТП знаходився у трудових відносинах з Комісарівською загальноосвітньою школою І-ІІІ ст., яка підпорядкована Відділу освіти Березанської райдержадміністрації Миколаївської області.
Свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 підтверджується належність транспортного засобу Відділу освіти Березанської райдержадміністрації Миколаївської області(Т.1, а.п.171)
Відповідно до ч.2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Крім цього, дорожня-транспортна пригода ОСОБА_6 скоєна під час виконання ним свої трудових обов`язків.
Відповідно до ч.1 ст. 1172 ЦК України, юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.
У п.8 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995р. №4 зі змінами визначено, що за моральну (немайнову) шкоду, заподіяну працівником під час виконання трудових обов`язків, відповідальність несе організація з якою цей працівник перебуває у трудових відносинах, а останній відповідає перед нею в порядку регресу
Оскільки, за цивільним позовом обвинувачений є неналежним відповідачем, то позовні вимоги ОСОБА_7 не підлягають задоволенню.
Долю речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст.100 КПК України.
На підставі п.4 ч.9 ст.100 КПК України речові докази по справі:
На підставі ст.124 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_6 на користь держави, за проведення судово-автотехнічної експертизи по дослідженню технічного стану транспортного засобу № 2/273 від 01.11.2014р. в сумі 983,84 грн., за проведення судової транспортно трасологічної експертизи №4/153 від 28.10.2014р. в сумі 1475,76 грн., за проведення судової автотехнічної експертизи №85 від 27.02.2015р. в сумі 1230 грн., всього в сумі 3689,60 грн.
Керуючись ст.ст. 368, 370, 374, 392 КПК України, суд, -
ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України та призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення воліз позбавленням права керування транспортними засобами строком на три роки.
Початок відбуття строку покарання ОСОБА_6 рахувати з моменту взяття його під варту.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_6 не обирався.
В задоволенні цивільного позову ОСОБА_7 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої злочином відмовити в повному обсязі.
Речові докази у кримінальному провадженні:
Вирок може бути оскаржений в апеляційний суд Миколаївської області через Березанський районний суд Миколаївської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя