справа № 482/704/14-к В И Р О К
Іменем України
09 червня 2016 року
Новоодеський районний суд Миколаївської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
1. 21.06.2013 року вироком Новоодеського районного суду Миколаївської області за ст.ст.185ч.3, 75,76 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік,
2. 20.03.2014 року вироком Новоодеського районного суду Миколаївської області за ст.ст.289ч.2,69, 71 КК України до позбавлення волі на строк 4 роки з відбуванням покарання в КВУ, про обвинувачення в скоєні кримінального злочину, що передбачений ст. 286ч.1 КК України.
У розгляді даної справи приймали участь сторони кримінального провадження: процесуальний прокурор Новоодеського відділу Вознесенської місцевої прокуратури Миколаївської області ОСОБА_4 , захисник ОСОБА_5 , обвинувачений ОСОБА_3 , законний представник обвинуваченого ОСОБА_6 .
Потерпілий ОСОБА_7 та його законний представник ОСОБА_8 , представник служби у справах дітей Новоодеської РДА в судове засідання не з`явились, надавши суду заяви про розгляд справи у їх відсутність.
СУД, В С Т А Н О В И В і ВВАЖАЄ ДОВЕДЕННИМ, ЩО :
10 грудня 2013 року, близько 01 години ночі, неповнолітній ОСОБА_3 , будучи раніше судимим за вчинення корисливого злочину і відбуваючи призначене вироком суду покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, в період цього іспитового строку, не маючи посвідчення водія, що дає йому право керувати автомобілями, в порушення вимог п.п.1.5, 2.1 «а», 21.1 ПДР України, керував технічно справним автомобілем марки «Форд Фієста», державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , в якому перебувало 6 пасажирів та рухався по автодорозі Р-06 «Ульянівка Миколаїв» зі сторони м. Миколаєва в напрямку м. Вознесенськ.
Під`їжджаючи до с. Новопетрівське Новоодеського району, ОСОБА_3 почав виконувати маневр повороту вліво, з`їзджаючи з головної дороги на другорядну, що веде в с. Новопетрівське Новоодеського району.
Під час виконання цього маневру, водій ОСОБА_3 , в порушення вимог п.12.1 ПДР України, не врахував погодні умови, дорожню обстановку, швидкість руху автомобіля, яким керував, виїхав на слизьку ділянку дороги, внаслідок чого допустив з`їзд керованого ним автомобіля за межі дороги, в поле, де в подальшому допустив зіткнення автомобіля з залізобетонною опорою №16 повітряної лінії електромережі.
В результаті цієї дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок зіткнення транспортного засобу із залізобетонною опорою ЛЕП, що відбулося з вини водія ОСОБА_3 , дії якого знаходиться в прямому причинному зв`язку з її негативними наслідками, неповнолітній пасажир автомобіля - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , отримав тілесні ушкодження у виді струсу головного мозку, закритого перелому лівої променевої кістки, забою грудної клітини зліва та забою правого колінного суглобу, які згідно висновку судової медичної експертизи відносяться до категорії середнього ступеню тяжкості. Інші пасажири цього автомобіля отримали тілесні ушкодження, які не охоплюються складом злочину, передбаченого ст..286ч.1 КК України.
Таким чином, неповнолітній ОСОБА_3 вчинив злочин, що передбачений ст.286ч.1 КК України, тобто порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило неповнолітньому потерпілому ОСОБА_7 середньої тяжкості тілесні ушкодження.
По справі прокурором заявлений цивільний позов в інтересах держави в особі фінансового управління Новоодеської райдержадміністрації до неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_3 про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого від кримінального злочину в розмірі 2377,98 гривень.
Доказами на підтвердження вищезазначених, встановлених судом обставин, являються покази допитаних в суді обвинуваченого, свідків та досліджені висновки експерта і документи кримінального провадження.
Так, допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 заявив, що повністю визнає свою вину у скоєні інкримінованого йому в провину злочині, що передбачений ст.286 ч.1 КК України, але не визнав заявлений до нього позов прокурора, посилаючись на свій неповнолітній вік та відсутність самостійного заробітку та наявності в нього відокремленого майна.
По суті пред`явленого обвинувачення ОСОБА_3 пояснив, що в ніч на 10.12.2013 року він спільно зі своїми товаришами ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 катались на взятому ним у ОСОБА_15 автомобілі «Форд Фієста» білого кольору. Зазначив, що катаючись з хлопцями на цьому автомобілі, він, перебуваючи за кермом цього автомобіля не впорався на слизькій дорозі з керування, з`їхав на повороті в с. Новопетрівське Новоодеського району з дороги, де в полі зіткнувся з опорою ліній електропередач, внаслідок якої автомобіль було пошкоджено, а пасажир ОСОБА_7 отримав тілесні ушкодження з якими перебував на лікуванні в лікарні. Заявив, що в скоєному кається, усвідомив для себе все, що накоїв, а тому, посилаючись на своє розкаювання, просив суд його суворо не карати, запевняючи в тому, що більше злочинів вчиняти не буде.
Дослідивши в судовому засіданні покази обвинуваченого та всі інші фактичні обставини справи, оцінивши дослідженні в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що крім визнання обвинуваченим своєї вини у скоєні цього злочину, що передбачений ст. 286 ч.1 КК України, його вина в інкримінованому в провину злочині повністю доведена в судовому засіданні дослідженими доказами і підтверджується, крім показань обвинуваченого, показами допитаних свідків, дослідженими висновками експерта, а також дослідженими документами кримінального провадження.
Так, з показів допитаних в суді свідків ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 вбачається, що вони були пасажирами автомобіля «Форд Фієста» яким керував обвинувачуваний ОСОБА_3 та який не впорався з керуванням на слизькій ділянці дороги, на повороті в с. Новопетрівське Новоодеського району, з`їхав з дороги, де в полі автомобіль зіткнувся з опорою ліній електропередач, внаслідок чого неповнолітній пасажир автомобілю ОСОБА_20 отримав тілесні ушкодження, з якими потрапив на стаціонарне лікування до лікарні.
Неповнолітній потерпілий ОСОБА_7 та його законний представник ОСОБА_8 в судове засідання не з`явились, надавши суду письмові заяви про розгляд справи у їх відсутність та про відсутність у них будь-яких претензій по цій справі до обвинуваченого ОСОБА_3 .
Згідно дослідженого в суді витягу з ЄРДР, рапорту чергового Новоодеського РВ УМВС, протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 13.12.2013 року, схеми та фототаблиці до цього протоколу вбачається, що на автодорозі і повороті в с. Новопетрівське Новоодеського району Миколаївської області відбулася ДТП, в результаті якої ОСОБА_3 керуючи автомобілем «Форд Фієста», державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , під`їжджаючи до с. Новопетрівське Новоодеського району, з`їхав з дороги в поле, де в подальшому допустив зіткнення автомобіля з залізобетонною опорою №16 повітряної лінії електромережі, на якій збереглися сліди від зіткнення, внаслідок чого ОСОБА_7 отримав тілесні ушкодження і потрапив до Новоодеської ЦРЛ.
Згідно дослідженого в суді висновку експерта №2/324 від 20.01.2014 року, автомобіль «Форд Фієста», державний номерний знак НОМЕР_1 , на якому були виявлені механічні пошкодження, в момент ДТП перебував у працездатному стані та не мав несправностей, які б могли вплинути на його рух.
Відповідно до висновку автотоварознавчої експертизи №46 від 24.01.2014 року вбачається, що відновлювати пошкоджений автомобіль «Форд Фієста», д/н НОМЕР_1 економічно недоцільно, так як вартість відновлювального ремонту складає 139770,05 гривень, що перевищує ринкову вартість аналогічного непошкодженого автомобіля. Ринкова вартість автомобіля «Форд Фієста», д/н НОМЕР_1 складає 122843,02 гривні, що і складає розмір завданої шкоди його власнику.
У відповідності з висновком транспортно-трасологічної експертизи №4/191 від 10.02.2014 року, на автомобілі «Форд Фієста», д/н НОМЕР_1 були виявлені пошкодження частин кузова, що мають однакову природу виникнення та однакову направленість, могли виникнути при взаємодії виступаючих частин автомобіля з перешкодою відповідної міцності, а саме з опорою лінії електропередач, а слідів контактування автомобіля з іншим транспортним засобом не виявлено.
Згідно з висновком судово-медичного експерта №51 від 16.01.2014 року, у ОСОБА_7 мали місце тілесні ушкодження у виді струсу головного мозку, закритого перелому лівої променевої кістки, ушибу грудної клітини зліва і правого колінного суглобу, які виникли внаслідок дій тупих твердих предметів, не виключено 10.12.2013 року в результаті ДТП при знаходженні ОСОБА_7 в салоні автомобіля та здійснення наїзду автомобіля на нерухому перешкоду і відносяться до категорії середньої тяжкості по ознаці тривалого розладу здоров`я. Згідно висновку експерта, потерпілий ОСОБА_7 знаходився на стаціонарному лікуванні 6 ліжко-днів.
Висновки судово-медичного експерта за №№50 і 52 від 16.01.2014 року щодо характеру, механізму виникнення, давності спричинення тілесних ушкоджень отриманих свідками по справі ОСОБА_14 та ОСОБА_10 судом до уваги при вирішені даної справи не приймаються, поскільки отриманні свідками ОСОБА_14 , ОСОБА_10 тілесні ушкодження в цій ДТП не охоплюються складом інкримінованого в провину ОСОБА_3 кримінального злочину.
Всі дослідженні в судовому засіданні докази, а саме: покази обвинуваченого, свідків, висновки експертиз, досліджені документи кримінального провадження узгоджуються як між собою, так і з показами допитаного в суді обвинуваченого, свідків щодо повіданих ними фактичних обставин цієї справи та підтверджують, як необережну форму вини обвинуваченого при вчиненні ним інкримінованого йому протиправного діяння, так і інші фактичні обставини вчинення ним порушення правил безпеки дорожнього руху під час керування транспортним засобом, що спричинило неповнолітньому потерпілому ОСОБА_7 середньої тяжкості тілесні ушкодження.
Аналіз досліджених в судовому засіданні доказів та всіх фактичних обставин цієї справи свідчить про те, що обвинувачений діяв злочинно недбало під час керування транспортним засобом і хоча не передбачав можливості настання суспільно-небезпечних наслідків свого діяння, але повинен і міг їх передбачити.
Докази, що були досліджені в суді, повністю підтверджують факт скоєння обвинуваченим злочину при обставинах, що викладені в обвинуваченні і які доводять, що він дійсно вчинив цей злочин і, що його признательні свідчення та розкаювання у скоєному, відповідають встановленим в суді фактичним обставинам цієї справи.
За таких вищевикладених обставин, дослідивши в судовому засіданні покази обвинуваченого, свідків та всі інші фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що вина неповнолітнього ОСОБА_3 в інкримінованому йому в провину злочині повністю доведена дослідженими доказами, які відповідно до ст.ст.84-86 КПК України, являються належними і допустимими та, які суд кладе в основу свого обвинувального вироку.
Органом досудового розслідування дії обвинуваченого кваліфіковані за ст.286 ч.1 КК України.
Відповідно до ст.94 КПК України, аналізуючи та оцінюючи дослідженні в судовому засіданні докази, як кожного окремо, так і всіх їх у сукупності, суд, у межах пред`явленого обвинувачення, приходить до висновку, що така кваліфікація дій обвинуваченого, що дана органом досудового розслідування, являється правильною.
За таких вищевикладених обставин, суд дії ОСОБА_3 кваліфікує за ст. 286ч.1 КК України, так як він вчинив порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило неповнолітньому потерпілому ОСОБА_7 середньої тяжкості тілесні ушкодження.
Вивченням особи обвинуваченого встановлено, що він скоїв цей злочин у неповнолітньому віці, являється громадянином України, за місцем свого попереднього навчання в Новодеському ПАЛ характеризується негативно, як особа, яка не відвідує навчання, має академічну заборгованість з навчальних дисциплін, не виконував завдання майстра виробничого навчання. За місцем проживання обвинувачуваний характеризується посередньо, значиться як особа, яка засуджена з випробувальним терміном. ОСОБА_3 перебував на обліку в СКМСД Новоодеського РВ УМВС, як особа, яка раніше була засуджена за вчинення злочину, передбаченого ст.185ч.3 КК України. На обліку у службі у справах дітей Новоодеської РДА неповнолітній ОСОБА_3 не перебував. На військовому обліку і обліку у лікарів нарколога і психіатра обвинувачений не перебуває, має задовільний стан здоров`я і рівень розвитку.
Проведене обстеження матеріально-побутових умов проживання неповнолітнього, свідчить про те, що ОСОБА_3 має також задовільні умови проживання. В склад сім`ї неповнолітнього обвинуваченого входять мати, вітчим, менші брати і сестри.
Дорослих підмовників вчинення неповнолітнім цього злочину при розгляді даної справи судом - не виявлено.
Неповнолітній обвинувачений ОСОБА_3 перебував на обліку в Новоодеській кримінально-виконавчій установі, як особа, яка була засуджена вироком Новоодеського районного суду Миколаївської області від 21.06.2013 року за ч.3 ст.185 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки, з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік, згідно ст.ст.75,104 КК України.
20.03.2014 року, ОСОБА_3 був засуджений вироком Новоодеського районного суду Миколаївської області, який набрав законної сили, за ч.2 ст.289, ст.ст.69,71 КК України до позбавлення волі на строк 4 роки, без конфіскації майна, з відбуванням покарання в спеціальній виховній установі, за яким і відбуває в даний час це покарання.
Тому, призначаючи покарання обвинуваченому, суд враховує, як ступінь тяжкості, характер та обставини скоєного ним злочину, так і враховує особу обвинуваченого, в тому числі факт вчинення ним злочину у неповнолітньому віці, враховує його матеріальний, сімейний стан, а також всі інші обставини, що як обтяжують, так і пом`якшують йому покарання.
Так, суд враховує, що скоєний обвинуваченим злочин відносяться до категорії невеликої тяжкості.
Як обставину, що обтяжує покарання неповнолітнього обвинуваченого, суд враховує рецидив злочинів.
Також, суд при призначені покарання, як характеристику особи обвинуваченого, враховує наявну негативну характеристику на нього за місцем навчання, попередню судимість за вчинення тяжкого корисливого злочину.
Серед обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченому, суд враховує визнання ним своєї провини, його каяття, активне сприяння досудовому розслідуванню у розкритті злочину, вчинення злочину у неповнолітньому віці.
За таких вищевказаних обставин, відповідно до вимог ст.ст.65-67, 98, 101 КК України, із врахуванням тяжкості скоєного злочину, особи обвинуваченого, наявності всіх обставин, що обтяжують і пом`якшують йому покарання, суд приходить до висновку, що ОСОБА_3 слід призначити покарання за ч.1 ст.286 КК України у виді арешту, що передбачений санкцією статті обвинувачення, без застосування додаткового виду покарання позбавлення права керувати транспортними засобами, так як він не отримав і не має прав на керування транспортними засобами.
Враховуючи наявність попередніх вироків у відношенні обвинуваченого ОСОБА_3 та не відбутого ним покарання по цим вирокам суду, остаточне покарання обвинуваченому слід призначити на підставі ст.ст.70ч.1, 71ч.1 КК України, як за сукупністю злочинів, передбаченого ч.1 ст.286 КК України і злочину, передбаченому ч.2 ст.289 КК України, за яким він визнаний винуватим по вироку Новоодеського районного суду Миколаївської області від 20.03.2014 року, а остаточне покарання призначити йому за сукупністю вироків, частково приєднавши йому до призначеного покарання за цим вироком частково невідбуте покарання за попереднім вироком Новоодеського районного суду Миколаївської області від 21.06.2013 року.
Цивільний позов прокурора про стягнення з обвинуваченого на користь держави в особі фінансового управління Новоодеської районної державної адміністрації 2377,98 грн. на відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого ОСОБА_7 в Новоодеській ЦРЛ - підлягає задоволенню.
Як вбачається з досліджених в судовому засіданні фактичних даних, що підтвердженні документально, в результаті ДТП, скоєної з необережної вини обвинуваченого, неповнолітній потерпілий ОСОБА_7 отримав тілесні ушкодження середньої тяжкості, з якими потрапив на стаціонарне лікування до Новоодеської ЦРЛ, де пролікувався 6 ліжко-днів, з 11.12.2013 року по 16.12.2013 року включно, де на його лікування цим закладом охорони здоров`я було витрачено 2377,98 гривень.
Відповідно до ст.ст. 127-129 КПК України, ст.ст. 1179, 1206 ЦК України, витрати на стаціонарне лікування потерпілих від злочину відшкодовуються за рахунок особи, яка вчинила цей злочин, тобто підлягають стягненню з обвинуваченого, так як ОСОБА_3 на момент винесення цього вироку досяг повноліття, а неповнолітня особа, відповідно до ч.1 ст.1179 ЦК України, відповідає за завдану нею шкоду самостійно на загальних підставах.
Загальний розмір процесуальних витрат по справі по залученню експертів складає 2813,40 гривень, з яких: 978 грн. за проведення експертизи технічного стану автомобіля, та 1835,40 гривень за проведення транспортно-трасологічного дослідження пошкодженого автомобіля, які відповідно до ст.ст.124-126 КПК України, підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави в особі експертного закладу.
Керуючись ст. ст.368-371, 373-374, 376 КПК України, суд, -
У Х В А Л И В :
ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні, у скоєні злочину, що передбачений ст.286 ч.1 КК України і призначити йому покарання у виді арешту на строк 5 (п`ять) місяців, без позбавлення права керування транспортними засобами.
На підставі ст.70 ч.1 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинання цього менш суворого покарання, призначеного за цим вироком, більш суворим, що призначене вироком Новоодеського районного суду Миколаївської області від 20.03.2014 року за ч.2 ст.289 КК України, призначити ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки, без конфіскації майна та без позбавлення права керування транспортними засобами.
На підставі ст.71 ч.1 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного за цим вироком покарання, частково приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком Новоодеського районного суду Миколаївської області від 21.06.2013 року і остаточно до відбування призначити неповнолітньому ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки, без конфіскації майна, без позбавлення права керування транспортними засобами.
Початок строку відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_3 рахувати з моменту приведення вироку до виконання, зарахувавши йому в строк відбування покарання весь час перебування під вартою по вироку Новоодеського районного суду Миколаївської області від 20.03.2014 року.
Заявлений прокурором цивільний позов задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави в особі НДЕКЦ при УМВС України в Миколаївській області судові витрати на залучення експерта по проведенню експертиз в загальній сумі 2813,40 гривень.
Запобіжний захід у відношенні неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_3 по цій справі кримінального провадження на досудовому розслідуванні не обривався, так як ОСОБА_3 являється засудженим і відбуває покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки і перебуває під вартою в СІЗО м. Миколаєва, в порядку ст.539 КПК України, на час судового розгляду справи.
До набранням даним вироком законної сили, обвинуваченого ОСОБА_3 слід тримати під вартою в СІЗО м. Миколаєва.
До набрання вироком законної сили обвинувачений, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, відповідно до ст.535 КПК України, не може бути переведений у місце позбавлення волі в іншу місцевість.
Вирок суду може бути оскаржений протягом 30 днів з дня його оголошення до апеляційного суду Миколаївської області через Новоодеський районний суд Миколаївської області шляхом подачі апеляційної скарги, а обвинуваченим в той же строк з моменту одержання копії вироку.

Копія вироку після його проголошення негайно вручається обвинуваченому і прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку, а учасникам судового провадження, які не були присутні в судовому засіданні копія вироку направляється поштовим відправленням.

Головуючий: