Справа № 554/3464/16-к
ВИРОК
Іменем України
Дата документу 06.06.2016
06 червня 2016 року м. Полтава
Октябрський районний суд м. Полтави в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі - ОСОБА_2 ,
за участю прокурора - ОСОБА_3 ,
обвинуваченого - ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтава кримінальне провадження за обвинуваченням:
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Усурійськ, Приморського Краю, Росія, українця, громадянина України, з вищою освітою, не одруженого, пенсіонера, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимого,
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, -
ОСОБА_4 протягом січня 2016 року 31.03.2016 року за місцем свого мешкання у квартирі АДРЕСА_2 умисно, незаконно зберігав: металеву банку з надписом «Порох Барс» вагою 400 гр., металеву банку з надписом «Порох сокіл» 500 гр., металеву банку з надписом «Порох сокол» 200 гр. з вибуховими речовинами на основі одноосновного нітроцелюлозного (бездимного) пороху, а також паперовий пакунок з надписом « ОСОБА_5 » 500 гр. з вибуховою речовиною на основі димного (чорного) пороху.
Крім того, ОСОБА_4 наприкінці грудня 2015 року на Центральному ринку м. Полтави по вул. Новий Базар,16 умисно, незаконно, з метою збуту придбав у невідомої особи: металеву банку з надписом «Порох охотничий бездимний Сокол» вагою 200 гр., металеву банку з надписом «Порох охотничий бездимний » вагою 200 гр.,металеву банку вагою 400 гр., - з вибуховими речовинами на основі одноосновного нітроцелюлозного (бездимного) пороху, який переніс за місцем роботи в орендований павільйон за адресою: м. Полтава, вул. Новий Базар, 16, ринок «Господарський», торгівельне місце № 12, де 14.01.2016 року приблизно о 09 годині 30 хвилин умисно, незаконно збув за 250 грн. ОСОБА_6 200 грамів указаної вибухової речовини на основі двоосновного та одноосновного нітроцелюлозного (бездимного) пороху.
Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_4 свою вину в пред`явленому обвинуваченні визнав частково. Пояснив, що вилучений у нього вдома порох він офіційно придбав у мисливському магазині м. Полтави, оскільки був мисливцем та мав мисливського квитка та дозвіл на зберігання та носіння гладко ствольних мисливських рушниць. Вказаний порох він зберігав виключно для власних потреб у мисливстві, зокрема спорядження патронів та полювання хоча і використовуючи чужі рушниці. Вилучений у нього за місцем роботі на ринку порох він придбав у кінці грудня 2015 року у невідомого чоловіка, приніс до свого лотка та зберігав для продажу, оскільки перебував у скрутному матеріальному становищі. Наприкінці 2009 року він свої рушниці продав та на даний час дозволу на зброю не має. Підтвердив, що 14.01.2016 року продав невідомому йому чоловікові 200 грам пороху за 250 гривень. У вчиненому щиро розкаявся.
Окрім показань обвинуваченого, його провина за ч.1 ст.263 КК України підтверджується дослідженими судом: протоколами обшуків від 31.03.2016 року, під час яких за місцем проживання та роботи ОСОБА_4 вилучено вказані речовини, висновками судових вибухо-технічних експертиз № 23 від 22.02.2016 року та № 36 від 25.04.2016 року, якими підтверджено належність вилученої речовини до вибухової речовини.
При цьому суд вирішує справу виключно в межах пред`явленого обвинувачення, в тому числі щодо періоду придбання та доведеного обсягу збуту вибухових речовин, зокрема 200 грамів, а не 400, як указано в обвинуваченні.
На підставі представлених суду стороною обвинувачення доказів слід прийти до висновку про доведеність провини обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, з уточненням кваліфікуючих ознак.
Так за кваліфікуючими ознаками незаконного зберігання щодо усього вилученого пороху. Щодо пороху, вилученого за місцем роботи ОСОБА_4 за адресою: м. Полтава, вул. Новий Базар,16 ще крім того за кваліфікуючими ознаками незаконне придбання та носіння. Щодо пороху, вилученого у ОСОБА_6 за кваліфікуючими ознаками: незаконне придбання, носіння, зберігання, а також збут вибухових речовин.
При цьому суд зазначає, що кваліфікуюча ознака «незаконне придбання» вибухових речовин, які були вилучені у ОСОБА_4 за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 відсутня з огляду на таке.
У судовому засіданні обвинувачений не заперечував того факту, що зберігав порох вдома і що порох є вибуховою речовиною у розумінні здатності вибухати, але пояснив, що порох ним було придбано у якості боєприпаса до мисливської рушниці, у межах дії виданого йому дозволу на зброю та боєприпаси до неї, і він придбав його у мисливському магазині на підставі дозволу на рушницю та мисливського квитка.
Порядок поводження із вогнепальною зброєю, боєприпасами до зброї та вибуховими речовинами регулюється Положенням про дозвільну систему, затвердженим постановою КМ України від 12.10.1992 р. № 576 (далі -Положення), та Інструкцією про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та зазначених патронів, а також боєприпасів до зброї та вибухових матеріалів, затвердженою наказом МВС України № 622 від 21.08.1998 року за № 622 (далі - Інструкція).
За змістом п.9 Положення та п.2.3.2 Інструкції, об`єктом дозвільної системи є мисливська, в тому числі, гладкоствольна, зброя та боєприпаси до неї.
Згідно п.п.8.9 та 13.1 Інструкції мисливський порох є вибуховою речовиною та одночасно, й боєприпасом для гладкоствольної мисливської рушниці. Вказаними нормативними актами не передбачено одержання особою, яка має право на придбання, носіння, зберігання гладкоствольної мисливської зброї, окремого дозволу на придбання та зберігання мисливського пороху.
До боєприпасів відносить мисливський порох і наказ Міністерства екології та природних ресурсів від 31.03.2003 року "Про затвердження Інструкції про порядок вилучення та передання на зберігання до органів внутрішніх справ вилученої у порушників природоохоронного законодавства вогнепальної та іншої зброї і боєприпасів", яким роз`яснено, що бойові припаси - це заряджені патрони для гладкоствольних мисливських рушниць, мисливський порох і капсюлі.
Доводи обвинуваченого про те, що порох придбано ним саме у якості боєприпасу до мисливської рушниці, коли він мав одержаний у встановленому порядку дозвіл на мисливську зброю, знайшли своє підтвердження під час судового провадження у справі та не спростовані стороною обвинувачення.
Аналіз диспозиції ч.1 ст.263 КК України у сукупності з нормативними актами, що визначають порядок поводження із зброєю та боєприпасами до неї, свідчить про те, що «кримінальність» пороху залежить від мети та мотивів його придбання та зберігання.
Порох, як вибухова речовина, є предметом злочину, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, лише за певних умов.
Основною характерною ознакою вибухових речовин є їх призначення - ураження живої цілі, знищення чи пошкодження оточуючого середовища, що не встановлено та не зазначено в обвинувальному акті стороною обвинувачення.
Як убачається з вироку Кобеляцького районного суду Полтавської області від 04.02.2010 року, ОСОБА_4 станом на 2009 рік був мисливцем та мав зареєстровану мисливську зброю.
Водночас, після завершення терміну дії дозволу ОСОБА_4 у 2010 році (коли він продав свої рушниці) на мисливську зброю, незаконним слід вважати і зберігання ним вилученого у нього вдома пороху, що відноситься до вибухових речовин.
При призначенні покарання суд враховує ступінь суспільної небезпеки вчиненого злочину, який відноситься до тяжких, однак предмети злочину виявлені та вилучені в повному обсязі, особу обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується задовільно, є пенсіонером, на обліках в наркологічному та психіатричному диспансерах не перебуває, відповідно ст.89 КК України не судимий.
Відповідно до ст. 66 КК України, обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого є: щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, пенсійний вік. Відповідно до ст. 67 КК України обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлено.
Ці обставини дають суду підстави вважати, що виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів можливе без ізоляції від суспільства, тому суд рахує за необхідне і достатнє призначити йому покарання у виді позбавлення волі в межах санкції інкримінованої статті на рівні мінімальної межі з випробуванням, встановивши іспитовий строк.
Долю речових доказів необхідно вирішити в порядку ст. 100 КПК України.
Витрати на залучення експерта підлягають стягненню із обвинуваченого на корить держави.
Керуючись ст. ст. 368, 370, 374 КПК України, суд
ОСОБА_7 визнати винуватим за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України і призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.
Відповідно до ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 1 (один) рік.
На підставі ст. 76 КК України покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, періодично з`являтися до кримінально-виконавчої інспекції.
Стягнути із обвинуваченого ОСОБА_4 на користь держави 1141,56 грн. судових витрат на залучення експерта.
Речові докази знищити.
Вирок може бути оскаржений в Апеляційний суд Полтавської області через Октябрський районний суд м. Полтави протягом 30 днів із дня його проголошення.

СуддяОСОБА_1