Провадження по справі № 1-кп/401/136/16
Справа № 401/1074/16-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12 квітня 2016 року Світловодський міськрайонний суд Кіровоградської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю: секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5

потерпілого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Світловодську Кіровоградської області матеріали кримінального провадження № 0000070 внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 14.01.2016 року відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Світловодськ Кіровоградської області, українця, громадянина України, не працюючого, працездатного, військовозобов`язаного, з середньою освітою, одруженого, на утриманні має неповнолітню дитину, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 12.08.2015 року Світловодським міськрайонним судом за ч.1 ст. 185 КК України до 120 годин громадських робіт;

- 28.03.2016 року Олександрійським міськрайонним судом за ч.1 ст. 185 КК України до покарання у вигляді штрафу в розмірі сто неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1700 гривень, рішення законної сили не набрало

за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 190 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
В судовому засіданні встановлено, що 12.01.2016 року, приблизно о 10.00 годині, у ОСОБА_4 виник злочинний умисел направлений на незаконне повторне заволодіння грошовими коштами шляхом обману осіб, які займаються скупкою, продажем та ремонтом бувшої у використанні оргтехніки. Усвідомлюючи, що він не має у власності техніки, зокрема ноутбуку, ОСОБА_4 , скориставшись наявним у нього номером мобільного телефону гр. ОСОБА_6 , зателефонував останньому та повідомив недостовірні відомості щодо наявності у нього ноутбуку бувшого у використанні, який він має намір продати. При цьому ОСОБА_4 для переконливості своєї пропозиції запропонував ОСОБА_6 приїхати до місця його проживання в квартиру АДРЕСА_2 .

Так, 14.01.2016 року, приблизно о 10 годині 30 хвилин ОСОБА_6 приїхав за вказаною ОСОБА_4 адресою: АДРЕСА_1 . Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_4 з корисливих мотивів, з метою власного незаконного збагачення, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та бажаючи настання негативних наслідків, знаходячись в приміщенні вищезазначеної квартири, під час розмови з ОСОБА_6 ввів в оману останнього щодо свого бажання продати нібито існуючий у нього ноутбук, при умові передачі йому коштів у сумі 1000 гривень для викупу даного ноутбуку, який перебуває у заставі в інших осіб. Будучи введеним в оману щодо дійсних дій ОСОБА_4 , ОСОБА_6 погодився на пропозицію, та добровільно, без будь-якого фізичного та психічного тиску на нього, передав ОСОБА_4 кошти в сумі 1000 гривень.

Діючи згідно свого злочинного умислу, ОСОБА_4 , з метою не бути викритим потерпілим у вчиненні кримінального правопорушення, заволодівши у такий спосіб грошовими коштами ОСОБА_6 , та не маючи наміру продати ноутбук, з місця вчинення злочину зник, коштами в сумі 1000 гривень розпорядився на свій власний розсуд, чим спричинив потерпілому матеріальну шкоду на вказану суму.

Крім того, 27.01.2016 року у ОСОБА_4 виник злочинний умисел направлений на незаконне повторне заволодіння грошовими коштами, шляхом обману осіб, які займаються скупкою, продажем та ремонтом бувшої у використанні оргтехніки. Усвідомлюючи, що він не має у власності техніки, зокрема телевізора, ОСОБА_4 , скориставшись наявним у нього номером мобільного телефону гр. ОСОБА_5 , зателефонував останньому та повідомив недостовірні відомості щодо наявності у нього телевізора бувшого у використанні, який він має намір продати. При цьому, ОСОБА_4 для переконливості своєї пропозиції запропонував ОСОБА_5 приїхати до місця його проживання в квартиру АДРЕСА_2 .

В цей же день, приблизно о 10 годині 00 хвилин ОСОБА_5 приїхав за вказаною ОСОБА_4 адресою: АДРЕСА_1 . Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_4 з корисливих мотивів, з метою власного незаконного збагачення, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та бажаючи настання негативних наслідків, знаходячись в приміщенні вищезазначеної квартири, під час розмови з ОСОБА_5 ввів в оману останнього щодо свого бажання продати нібито існуючий у нього телевізор, при умові передачі йому коштів у сумі 1100 гривень для викупу даного телевізору, який перебуває у заставі в інших осіб. Будучи введеним в оману щодо дійсних дій ОСОБА_4 , ОСОБА_5 погодився на пропозицію, та добровільно, без будь-якого фізичного та психічного тиску на нього, передав ОСОБА_4 кошти в сумі 1100 гривень.

Діючи згідно свого злочинного умислу, ОСОБА_4 , з метою не бути викритим потерпілим у вчиненні кримінального правопорушення, заволодівши у такий спосіб грошовими коштами ОСОБА_5 , та не маючи наміру продати телевізор, з місця вчинення злочину зник, коштами в сумі 1100 гривень розпорядився на свій власний розсуд, чим спричинив потерпілому матеріальну шкоду на вказану суму.

Таким чином, ОСОБА_4 вчинив заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно, тобто кримінальне правопорушення, відповідальність за яке передбачено ч. 2 ст. 190 КК України.

Між обвинуваченим ОСОБА_4 та потерпілими ОСОБА_5 та ОСОБА_6 укладено угоду про примирення у відповідності до вимог ст.ст. 468, 469, 471, 473 КПК України, згідно яких вони дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 2 ст. 190 КК України. За умовами угоди обвинувачений ОСОБА_4 засвідчив, що визнає неправомірність вчинення своїх дій і вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, щиро розкаюється, зобов`язується вибачитись перед потерпілими, не вчиняти відносно них протиправних дій та повністю відшкодувати завдані збитки. Обираючи вид і міру покарання обвинуваченому, сторони врахували ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, його щире каяття у вчиненому, а тому дійшли згоди, що обвинувачений ОСОБА_4 має понести покарання в межах санкції ч. 2 ст. 190 КК України, а саме у виді штрафу в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 (одна тисяча сімсот) гривень.

У підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю, щиро розкаявся у вчиненому. Зобов`язався відшкодувати потерпілому заподіяну шкоду в повному обсязі. Ствердив, що розуміє права визначені ст. 474 ч. 5 п. 1 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ст. 473 ч. 1 п. 1 КПК України, характер обвинувачення, вид і міру покарання. Просить затвердити угоду про примирення, яку уклав добровільно.

Потерпілий ОСОБА_5 та потерпілий ОСОБА_6 також ствердили суду, що розуміють права визначені ст. 474 ч. 5 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ст. 473 ч. 1 п. 2 КПК України. Просять затвердити угоду про примирення, яку уклали добровільно.

Суд приходить до висновку про відповідність угоди вимогам Кримінального процесуального кодексу України та можливість ухвалення вироку виходячи з наступного.

Кваліфікація дій ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 190 КК України є вірною, оскільки останній вчинив заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно.

Вчинене обвинуваченим кримінальне правопорушення середньої тяжкості, шкода завдана лише інтересам потерпілих, обвинувачений повністю визнав свою вину у вчиненому, щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення, зобов`язався відшкодувати заподіяну шкоду в повному обсязі, одружений, позитивно характеризується за місцем проживання, раніше судимий.

У підготовчому судовому засіданні встановлено, що сторони добровільно уклали угоду про примирення, зміст якої відповідає вимогам ст. 471 КПК України та розуміють наслідки затвердження такої, передбачені ст. 473 КПК України. Вид та міра покарання у виді штрафу у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, відповідає санкції статті ст. 190 ч. 2 КК України, на який обвинувачений погоджується, обрані з врахуванням загальних засад призначення покарань, передбачених ст.ст. 65-67, 71 КК України. Судом не встановлено підстав для відмови в затвердженні угоди, визначених в ст. 474 ч. 7 КПК України.

Запобіжний захід у відношенні обвинуваченого не обирався.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про можливість ухвалення вироку, яким слід затвердити угоду та призначити узгоджену сторонами міру покарання.

Керуючись ст.ст. 314, 373, 374, 469, 474, 475 КПК України, с у д , -

у х в а л и в :
Затвердити угоду про примирення, укладену 30 березня 2016 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у кримінальному провадженні №0000070 внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 14.01.2016 року відносно ОСОБА_4 за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 190 КК України.

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 (одна тисяча сімсот) гривень в прибуток держави.

На вирок суду можуть бути подані апеляційні скарги до Апеляційного суду Кіровоградської області через Світловодський міськрайонний суд Кіровоградської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

Відповідно до ст. 376 ч. 6 КПК України копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Роз`яснити іншим учасникам судового провадження їх право на отримання копії вироку в суді.

Суддя Світловодського міськрайонного суду
Кіровоградської області ОСОБА_1 .
12.04.2016