Ухвала
іменем україни

14 липня 2016 року м. Київ

Вищий спеціалізований суд України
з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі колегії:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши в судовому засіданні касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на ухвалу Апеляційного суду Запорізької області від

06 червня 2016 року,

в с т а н о в и в:

Вироком Комунарського районного суду м. Запоріжжя від

29 березня 2016 року засуджено ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 286 КК до покарання у виді обмеження волі на строк 2 роки без позбавлення права керувати транспортним засобом. На підставі ст. 75 КК звільнено засудженого від відбування покарання з випробуванням зі встановленням іспитового строку тривалістю 1 рік та покладено на нього обов`язки, передбачені пунктами 2, 3, 4 ч. 1 ст. 76 цього Кодексу.

Не погодившись з указаним судовим рішенням, засуджений звернувся з апеляційною скаргою до суду апеляційної інстанції, в якій ставив питання про скасування рішення суду першої інстанції, а також заявив клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 06 червня

2016 року в задоволенні клопотання про поновлення строку відмовлено, а апеляційну скаргу повернуто скаржнику.

У касаційній скарзі засуджений порушує питання про перегляд судового рішення апеляційного суду у касаційному порядку.
Перевіривши доводи касаційної скарги, долучену до неї копію судового рішення, колегія суддів вважає, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити на таких підставах.
Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 399 КПК апеляційна скарга повертається, якщо вона подана після закінчення строку апеляційного оскарження і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або суд апеляційної інстанції за завою особи не знайде підстав для його поновлення.

Процесуальний строк може бути поновлений лише за умови його пропуску з поважних причин. Поняття поважних причин пропуску строків є оціночним, а його вирішення покладається на розсуд суду.
Апеляційний суд встановив, що апеляційну скаргу подано з пропуском строку, встановленого ст. 395 КПК. Викладені у скарзі доводи засудженого про поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження через те, що копію вироку суду першої інстанції він отримав лише 27 квітня 2016 року, а тому він має обчислюватися з дня отримання рішення місцевого суду, суд апеляційної інстанції визнав безпідставними, оскільки згідно з приписами частин 6, 7 ст. 376 КПК учасники судового провадження мають право: отримати копію ухвали в суді; копія судового рішення надсилається учаснику судового провадження у випадку, якщо такий учасник не був присутнім у судовому засіданні. В даному випадку встановлено, що 29 березня 2016 року судовий розгляд проводився за участю засудженого ОСОБА_4 і вирок було оголошено того ж дня,

а отже, підстав для обчислення строку в порядку, передбаченому

ч. 3 ст. 395 КПК, немає.
Враховуючи наведене, суд касаційної інстанції вважає, що апеляційний суд, відмовляючи засудженому у поновленні строку на апеляційне оскарження та повертаючи апеляційну скаргу засудженого на вирок Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 29 березня

2016 року діяв відповідно до вимог кримінального процесуального закону. Тому, за таких обставин суд касаційної інстанції вважає, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити на підставі п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК, оскільки з касаційної скарги, наданої до неї копії судового рішення вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.

Керуючись ч. 2 ст. 428 КПК, суд

п о с т а н о в и в:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_4 на ухвалу Апеляційного суду Запорізької області від 06 червня 2016 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3