Єдиний унікальний номер 722/1859/16-к
Номер провадження 1-в/722/941/16
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12 жовтня 2016 року Сокирянський районний суд Чернівецької області
головуючого судді ОСОБА_1
секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
представника СВК-67 ОСОБА_4
та засудженого ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Сокиряни клопотання засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі,
Засуджений ОСОБА_5 звернувся до Сокирянського районного суду Чернівецької області з вказаним вище клопотанням, в якому просив на підставі ст.81 КК України, звільнити його умовно-достроково від подальшого відбування покарання у виді позбавлення волі.
В судовому засіданні засуджений ОСОБА_5 клопотання підтримав та з наведених у ньому підстав просив його задовольнити.
Прокурор ОСОБА_3 та представник СВК-67 ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечували проти клопотання та просили у його задоволенні відмовити, оскільки засуджений своєю поведінкою та ставленням до праці не досяг відповідного ступеню виправлення, а тому вважають, що його умовно-дострокове звільнення від покарання буде передчасним.
Розгляд клопотання проводився за відсутності голови спостережної комісії ОСОБА_6 , який, будучи належним чином повідомленим про час та місце судового розгляду, в судове засідання не з`явився, однак подав до суду письмову заяву про розгляд клопотання за його відсутності.
Заслухавши доводи учасників процесу, дослідивши письмові матеріали клопотання та особову справу засудженого, суд приходить до висновку, що клопотання засудженого ОСОБА_5 задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.
Відповідно до ч.1 ст.81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, в тому числі повністю або частково і від відбування додаткового покарання.
Таким чином, виходячи із вказаної норми кримінального закону, застосування умовно-дострокового звільнення засудженого від відбування як основного, так і додаткового покарання, є правом, а не обов`язком суду.
Із досліджених в судовому засіданні письмових матеріалів клопотання та особової справи засудженого судом встановлено наступні обставини.
Вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 23.04.2012 року, ОСОБА_5 засуджено за ч.1 ст.185, ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ст.70 КК України до 3 років позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України, засудженого ОСОБА_5 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 3 роки.
Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 17.11.2014 року, яку ухвалою Апеляційного суду Закарпатської області від 27.01.2015 року залишено без змін, скасовано звільнення засудженого ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням та направлено його для відбування покарання, призначеного вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 23.04.2012 року.
Згідно ухвали Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 17.11.2014 року початок строку відбування покарання засудженому ОСОБА_5 відраховується з 17.11.2014 року.
Ухвалою Сокирянського районного суду Чернівецької області від 18.05.2016 року засудженому ОСОБА_5 зараховано у строк покарання за вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 23.04.2012 року, строк його перебування у місцях попереднього ув`язнення з 17.11.2014 року по 27.01.2015 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, що становить 2 місяці 10 днів.
Таким чином, внаслідок зарахування ОСОБА_5 у строк покарання вказаного вище строку попереднього ув`язнення, кінцевим строком відбування ним покарання у виді позбавлення волі є 07.09.2017 року.
Пунктом 2 ч.3 ст.81 КК України передбачено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим, зокрема не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин.
У відповідності до ст.12 КК України злочин, передбачений ч.3 ст.185 КК України, за який засуджено ОСОБА_5 , відноситься до категорії умисних тяжких злочинів.
Як встановлено судом, станом на час розгляду клопотання засуджений ОСОБА_5 відбув 2 роки 1 місяць 5 днів позбавлення волі, що становить більше двох третин строку покарання, призначеного судом за вчинення умисного тяжкого злочину. Невідбутий засудженим ОСОБА_5 строк покарання у виді позбавлення волі, станом на час розгляду судом клопотання, становить 10 місяців 25 днів.
Згідно п.17 постанови Пленуму Верховного суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» №2 від 26.04.2002 року, під час судового розгляду питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання суди повинні ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.
Із матеріалів особової справи судом встановлено, що засуджений ОСОБА_5 в місцях позбавлення волі перебуває з 17.11.2014 року. За час перебування в слідчому ізоляторі м.Ужгород до дисциплінарної відповідальності не притягувався, заохочень не мав.
З 26.02.2015 року засуджений ОСОБА_5 відбуває покарання в Сокирянській ВК №67 в Чернівецькій області.
Як вбачається із довідки про заохочення і стягнення на засудженого, за час відбування покарання в Сокирянській виправній колонії №67 засуджений ОСОБА_5 в одному випадку за порушення форми одягу був притягнутий до дисциплінарної відповідальності, стягнення погашене в передбаченому законом порядку, заохочень не має.
Згідно довідки відділу організації та нормування праці №315 від 20.09.2016 року та особової справи засудженого встановлено, що засуджений ОСОБА_5 з моменту прибуття до установи і до квітня 2016 року та в період з травня по липень 2016 року до будь-яких оплачуваних робіт не залучався і з приводу працевлаштування до адміністрації колонії не звертався. В березні та квітні 2016 року та в період з липня 2016 року по даний час працевлаштований в якості різноробочого дільниці по просіву вапнякової муки. З покладеними перед ним змінними завданнями не завжди справляється (березень 2016 року 0%, квітень 2016 року 100%, липень 101,5%, серпень 18,3 %).
Із дослідженої в судовому засіданні характеристики, затвердженої начальником колонії 21.09.2016 року встановлено, що засуджений ОСОБА_5 роботи із самообслуговування та з благоустрою установи виконання покарань виконує неохоче, товаришує із засудженими різної спрямованості, у відношенні до представників адміністрації тактовний, намагається утримувати в чистоті та порядку спальне місце та приліжкову тумбочку, заходи виховного характеру, які проводяться у відділенні відвідує, однак реагує на них посередньо, здобув спеціальність «столяр будівельний 2-го розряду» у навчальному центрі при установі, участі в програмах диференційованого впливу не приймає, соціально-корисні зв`язки на волі підтримує шляхом отриманням посилок та передач, за характером слабкий, неврівноважений, переважає меланхолійний тип темпераменту, відповідно до вироку суду вину у скоєному злочині визнає.
Відповідно до довідки медичної частини №619 від 20.09.2016 року, засуджений ОСОБА_5 працездатний з раціональним працевлаштуванням, оскільки страждає бзизорукістю висого ступеню, на даний час стан його здоров`я задовільний.
Згідно довідки бухгалтерії №1755, станом на 20.09.2016 року виконавчих листів щодо засудженого ОСОБА_5 в установі на виконанні не перебуває.
Частиною 2 ст.81 КК України передбачено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Як вбачається із виписок з протоколів засідань атестаційної комісії відділень №10 від 16.10.2015 року та №8 від 14.07.2016 року на засудженого ОСОБА_5 , відносно останнього зазначені наступні результати атестації з визначення ступеню його виправлення:
- станом на 16.10.2015 року не став на шлях виправлення;
- станом на 14.07.2016 року не став на шлях виправлення.
Відповідно до роз`яснень, які містяться у п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» №2 від 26.04.2002 року, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття рішення при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення (ч.2 ст.81 КК).
З огляду на викладене, суд вправі прийняти рішення про умовно-дострокове звільнення засудженого від відбування покарання за наявності двох обов`язкових умов, а саме сумлінної поведінки та сумлінного ставлення до праці, що у своїй сукупності може свідчити про доведення засудженим свого виправлення.
Відповідно до ст.6 КВК України, виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами виправлення засуджених є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.
Враховуючи наведені вище вимоги кримінального закону та встановлені обставини в їх сукупності, суд вважає, що як поведінка засудженого ОСОБА_5 , так і його відношення до праці протягом всього часу відбування покарання не були достатньо сумлінними, а тому останній, на думку суду, на даний час в повній мірі не досяг відповідного ступеню виправлення, передбаченого ст.81 КК України, як «довів своє виправлення».
При цьому, суд вважає, що процес певних позитивних змін, які відбуваються на даний час в особистості засудженого ОСОБА_5 , не дає достатніх підстав вважати про його готовність до самокерованої правослухняної поведінки у суспільстві, у зв`язку з чим умовно-дострокове звільнення його від подальшого відбування покарання, на думку суду, є передчасним.
З огляду на викладене, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні клопотання.
Доводи засудженого ОСОБА_5 щодо відсутності в період з березня 2016 року по даний час обсягів робіт на дільниці по просіву вапнякової муки, необхідних для виконання норм виробітку в повному об`ємі є непереконливими, оскільки в разі відсутності таких обсягів робіт, засуджений не був позбавлений можливості працевлаштуватися на інші види робіт, в тому числі із легкими умовами праці.
На підставі ст.81 КК України та керуючись ст.ст.537 ч.1 п.2, 539 КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Чернівецької області протягом 7 днів з дня її проголошення шляхом подачі апеляції через Сокирянський районний суд Чернівецької області, а засудженим в той же строк з дня вручення йому копії ухвали.
Суддя Сокирянського
районного суду ОСОБА_1