Ухвала
іменем україни

23 червня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4

розглянувши у судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000003 за обвинуваченням

ОСОБА_5
ІНФОРМАЦІЯ_1 ,уродженки м. Полтави, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 212, ч. 1 ст. 366 КК України,
та
ОСОБА_6 ,

ІНФОРМАЦІЯ_2 ,
уродженця с. Городня Канаківського
району Калінінської області,
проживаючого за адресою:

АДРЕСА_1 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 212 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,

за касаційною скаргою ОСОБА_5 на ухвалу Апеляційного суду Полтавської області від 7 грудня 2015 року,

в с т а н о в и л а :

У касаційній скарзі зі змінами засуджена ставить питання про скасування ухвали апеляційного суду та призначення нового розгляду в суді апеляційної інстанції. Наголошує, що апеляційна інстанція своє рішення обґрунтувала доказами, які не були досліджені судом першої інстанції та безпосередньо не досліджувались в апеляційному суді. Вважає, що суд взяв до уваги недопустимі докази і поклав їх в основу обвинувачення. Повідомляє про неналежну оцінку доказів та не взяття до уваги окремих доказів, які її виправдовують. Своє засудження вважає незаконним.

На касаційну скаргу ОСОБА_5 письмові пояснення надіслав ОСОБА_6 , який підтримав доводи касатора і просив закрити кримінальне провадження щодо неї.

Заслухавши доповідь судді; пояснення захисника на підтримку касаційних доводів; думку прокурора, який підтримав касаційні доводи в тій частині, що апеляційний суд послався на доказ, який безпосередньо ним не досліджувався, просив ухвалу скасувати та направити справу на новий апеляційний розгляд; перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що вона підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Вироком Київського районного суду м. Полтави від 26 квітня 2013 року засуджено:
ОСОБА_5 за:
- ч. 3 ст. 212 КК України до штрафу в сумі 255000 грн. з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих повноважень та адміністративно-господарських функцій строком на 2 роки, з конфіскацією майна.
- за ч. 1 ст. 366 КК України до штрафу в сумі 4250 грн. з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих повноважень та адміністративно-господарських функцій строком на 1 рік.

Відповідно до ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_5 остаточно визначено покарання у виді штрафу в сумі 255000 грн. з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих повноважень та адміністративно-господарських функцій строком на 2 роки, з конфіскацією майна;

ОСОБА_6 за ч. 3 ст. 212 КК України до штрафу в сумі 255000 грн. з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих повноважень та адміністративно-господарських функцій строком на 2 роки, з конфіскацією майна.
Цивільний позов ДПІ у м. Полтаві задоволено, стягнуто з ВАТ «Полтававтормет» на користь ДПІ у м. Полтаві 3479981,20 грн.
Вирішені питання про речові докази у провадженні.
Ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 7 грудня 2015 року цей вирок в частині засудження ОСОБА_6 за ч. 3 ст. 212 КК України скасовано, кримінальне провадження закрито на підставі п. 3 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Вирок Київського районного суду міста Полтави від 26 квітня 2013 року в частині засудження ОСОБА_5 змінено, звільнено її від призначеного за ч. 1 ст. 366 КК України покарання на підставі ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.

Ухвалено вважати ОСОБА_5 засудженою за ч. 3 ст. 212 КК України до покарання призначеного судом першої інстанції у виді штрафу в сумі 255000 грн. з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих повноважень та адміністративно-господарських функцій строком на 2 роки, з конфіскацією майна.

В решті вирок залишено без зміни.

Судові рішення щодо ОСОБА_6 в касаційному порядку не оскаржуються.

За вироком суду, з урахуванням змін внесених апеляційним судом, ОСОБА_5 в період 2009 - 2010 років займала посаду головного економіста, заступника голови правління ВАТ «Полтававтормет», виконувала організаційно - розпорядчі та адміністративно - господарські функції і, будучи службовою особою суб`єкта підприємницької діяльності, на яку покладено обов`язок сплачувати податки, в період з червня 2009 по вересень 2010 років умисно ухилилась від сплати податку на додану вартість на загальну суму 3479981,20 грн.

ОСОБА_5 , завідомо знаючи, що ВАТ «Полтававтормет» не мало фінансово-господарських взаємовідносин з товариствами «ЮРТ-Вторчермет», «Потенціал», «Вторметекспорт» та ПП «Система-Металінвест», а також те, що металобрухт, придбання якого відображено в податковому обліку від імені вказаних товариств, фактично постачався невстановленими слідством особами, умисно використала первинні бухгалтерські документи з реквізитами зазначених підприємств для незаконного формування податкового кредиту.
З метою незаконного отримання права на податковий кредит та ухилення від сплати податку на додану вартість ОСОБА_5 відобразила в податкових деклараціях з податку на додану вартість ВАТ «Полтававтормет», поданих до ДПІ у м. Полтава, дані неіснуючих господарських операцій з зазначеними підприємствами.
ОСОБА_5 віднесла до складу податкового кредиту з податку на додану вартість неіснуючі фінансово - господарські взаємовідносини з ПП «Система - Металінвест», ТОВ «Потенціал», ТОВ «ЮРТ-Вторчермет», ТОВ «Вторметексопрт» та ухилилась від сплати податку на додану вартість за зазначений вище період часу, на загальну суму 3479981,20 грн., що призвело до ненадходження до бюджету коштів у особливо великих розмірах.
Крім того, в результаті дій заступника голови правління, головного економіста ВАТ «Полтававтормет» ОСОБА_5 , які виявилися у внесенні до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей, до бюджету не надійшло податку на додану вартість в сумі 3479981,20 грн.
Ухвала апеляційного суду це рішення вищого суду стосовно законності й обґрунтованості вироку, що перевіряється в апеляційному порядку та повинна відповідати тим же вимогам, що і вирок суду першої інстанції, тобто бути законною і обґрунтованою.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Згідно зі ст. 419 КПК України в ухвалі апеляційного суду, крім іншого, має бути зазначено: короткий зміст вимог, викладених у апеляційних скаргах та зміст судового рішення суду першої інстанції; узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу, й узагальнений виклад позиції інших учасників судового провадження; обставини, встановлені судами першої та апеляційної інстанцій з посиланням на докази; мотиви визнання окремих доказів недопустимими чи неналежними, та з яких суд апеляційної інстанції виходив при постановленні ухвали, а також положення закону, яким він керувався. При скасуванні чи зміні судового рішення в ухвалі має бути зазначено, які статті закону порушено і в чому саме полягають ці порушення.

Відповідно до ч. 3 ст. 404 КПК України, за клопотанням учасників судового провадження суд апеляційної інстанції зобов`язаний повторно дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження, за умови, що вони досліджені судом першої інстанції не повністю або з порушенням, та може дослідити докази, які не досліджувалися судом першої інстанції, виключно якщо про дослідження таких доказів учасники судового провадження заявляли клопотання під час розгляду в суді першої інстанції або якщо вони стали відомі після ухвалення судового рішення, що оскаржується.

Вказаних вимог закону суд апеляційної інстанції дотримався.

Згідно з ч. 1 ст. 438 КПК України підставами для скасування або зміни касаційним судом судового рішення є істотне порушення кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.

Неналежна, на думку засудженої, оцінка доказів, не є предметом перегляду суду касаційної інстанції.

Натомість, зазначені обставини, на які, зокрема, посилається у касаційній скарзі засуджена, були предметом перевірки апеляційного суду, який, частково провів судове слідство, перевірив усі доводи апеляцій прокурора та обвинувачених, надав на них змістовні відповіді, скасував при цьому вирок районного суду в частині засудження ОСОБА_6 і змінив щодо ОСОБА_5 та зазначив про відсутність порушень вимог КПК України при проведенні досудового розслідування і розгляді справи в суді першої інстанції щодо неї. Тому, при перегляді судових рішень, колегія суддів виходить із фактичних обставин справи, встановлених судом першої інстанції.

Судові рішення свідчать, що суди ретельно перевіряли доводи, аналогічні тим, що викладені у касаційній скарзі. Зазначені в судових рішеннях мотиви про визнання цих доводів безпідставними, колегія суддів знаходить обґрунтованими і такими, що відповідають дослідженим у судовому засіданні доказам.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, свої висновки про винуватість ОСОБА_5 у вчиненні злочинів за які її засуджено, за викладених у вироку обставин, доведено об`єктивними доказами, які зібрані у передбаченому законом порядку, є допустимими.

Зокрема, висновки про винуватість ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованих правопорушень, суд першої інстанції обґрунтував проаналізувавши показання засудженої, яка в судовому засіданні вину не визнала, однак не заперечувала, що як заступник голови правління мала право у відсутність голови правління підписувати документи товариства, в тому числі податкові накладні та податкову звітність. Зазначила, що не цікавилася від кого постачався металобрухт, її цікавила лише якість продукції.

Досліджено судом і показанням ОСОБА_6 , який повідомив, що за його відсутності з його відома підписувала документи ОСОБА_5 .

В основу судових рішень правильно покладено висновок №9/00193134/35-129 від 17.02.2012 року, яким встановлено, що підприємством ВАТ «Полтававтормет» в період з червня 2009 року по вересень 2010 року було безпідставно сформовано податковий кредит, що спричинило тяжкі наслідки у вигляді ненадходження до бюджету податку на додану вартість на загальну суму 3479981,20 грн. по взаємовідносинах з підприємствами ТОВ «Юрт-Вторчермет», ТОВ «Вторметекспорт», ТОВ «Потенціал» та ПП «Система-Металінвест».

Обґрунтовано здійснено і посилання на дані акту №2156/22-5/00193134 від 30.07.2012 року позапланової документальної перевірки ПАТ «Полтававтормет» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2009 року по 31.12.2010 року, яким встановлено порушення підприємством вимог податкового законодавства та несплату в період 2009-2010 років податку на додану вартість в сумі 3479981,20 грн.

Взято до уваги судом і висновок судово-економічної експертизи №937 від 24.09.2012 року, яким підтверджено несплату підприємством ВАТ «Полтававтормет» за період 2009-2010 років ПДВ в сумі 3479981,20 грн., та дані протоколу огляду податкових декларацій ВАТ «Полтававтормет» з ПДВ за період 2009-2010 років, яким встановлено, що частка податкового кредиту, задекларованого від ТОВ «Потенціал», ТОВ «Вторметекспорт», ТОВ «Юрт-Вторчермет», ПП «Система-Металінвест», становить 43,8% загальної суми задекларованого податкового кредиту.

Проаналізовано судом і податкові декларації, вилучені в ДПІ у м. Полтаві, з ПДВ ВАТ «Полтававтормет», до яких службовою особою підприємства ОСОБА_5 вносились завідомо неправдиві відомості з метою ухилення від сплати ПДВ до бюджету, у яких майже всі підписи внесені нею від імені керівника підприємства та протокол виїмки від 14.11.2012 року, відповідно до якого у Філії ПАТ «Промінвест Банк», м. Полтава, вилучено копію Положення про правління ВАТ «Полтававтормет» та протокол №16 від 22.05.2008 загальних зборів акціонерів ВАТ «Полтававтормет», яким підтверджується перебування ОСОБА_5 заступником Голови правління ВАТ «Полтававтормет», яка виконувала обов`язки Голови Правління у разі його відсутності та мала право без довіреності здійснювати юридичні дії від імені Товариства.

Взято до уваги судом і дані з Єдиного реєстру довіреностей, відповідно до яких директори ТОВ «Вторметекспорт», ТОВ «Юрт-Вторчермет», ТОВ «Потенціал», ПП «Система-Металінвест» не видавали доручень щодо здійснення господарської діяльності вказаних підприємств від свого імені.

Обґрунтовано послався суд і на показання свідків ОСОБА_9 заступника головного бухгалтера та ОСОБА_10 бухгалтера ВАТ «Полтававтормет», з яких убачається, що у ОСОБА_5 знаходилося факсиміле підпису голови Правління ВАТ «Полтававтормет» ОСОБА_6 , яким користувалася лише вона, і у разі відсутності на робочому місці голови Правління, його заміняла обвинувачена. Також ОСОБА_9 повідомила, що первинні бухгалтерські та інші фінансово-господарські документи про постачання металобрухту на ВАТ «Полтававтормет», складені від імені ТОВ «Потенціал», ТОВ «Вторметекспорт», ТОВ «Юрт-Вторчермет», ПП «Система-Металінвест» для відображення в податковому обліку, їй разом з документами інших підприємств надавала ОСОБА_5 , а також реквізити вказаних підприємств для перерахунку коштів.

Оглянув суд і договори на постачання металобрухту між ВАТ «Полтававтормет» та товариствами «ЮРТ-Вторчермет», Вторметекспорт», «Потенціал» та ПП «Система-Металінвест» у графі покупець підпис голови Правління ОСОБА_6 виконано саме у вигляді факсиміле.

Взято до уваги і показання свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , які зазначили, що отримували вказівки від ОСОБА_5 про складання актів прийняття металобрухту від підприємств «ЮРТ-Вторчермет», Вторметекспорт», «Потенціал» та ПП «Система-Металінвест», хоча вказаний металобрухт здавався фізичними особами, з якими розраховувалися готівковими коштами, отриманими від ОСОБА_5 . При цьому вказані свідки зазначили, що цих документів вони не підписували і підписи їм не відомі.

Про відсутність факту постачання металобрухту від ТОВ «Потенціал», ТОВ «Вторметекспорт», ТОВ «Юрт-Вторчермет», ПП «Система-Металінвест» підтвердив і свідок ОСОБА_13 , який працював майстром Полтавського цеху ВАТ «Полтававтормет». Він повідомив, що вказаних підприємств не знає, металобрухт від цих підприємств на Полтавський цех ВАТ «Полтававтормет» не поставлявся. Металобрухт часто завозили автомобілі без документів. Після його зважування визначали вид і клас, інформацію про що записували на листок паперу - «корешок», який передавали водію. Пізніше невідома особа приносила відповідні документи, акт форми 19 і ці відомості вносили до щомісячних відомостей.

Також відсутність факту постачання металобрухту від ТОВ «Потенціал», ТОВ «Вторметекспорт», ТОВ «Юрт-Вторчермет», ПП «Система-Металінвест» на ВАТ «Полтававтормет» підтвердили і свідки ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 водії підприємства, які заперечили перевезення відповідно до товарно-транспортних накладних металобрухту.

Показання цих свідків підтверджують відсутність постачання на ВАТ «Полтававтормет» металобрухту від ТОВ «Потенціал», ТОВ «Вторметекспорт», ТОВ «Юрт-Вторчермет», ПП «Система-Металінвест».

Отже, колегія суддів погоджується з висновком суду про те, що вказані докази підтверджують відсутність фінансово-господарських операції між ВАТ «Полтававтормет» та товариствами «ЮРТ-Вторчермет», ПП «Потенціал» та ПП «Система-Металінвест», а також доводять факт незаконного отримання права на податковий кредит, внесення до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей та ухилення від сплати податку на додану вартість ОСОБА_5 , як службовою особою ВАТ «Полтававтормет», в період з червня 2009 року по вересень 2010 року на загальну суму 3479981,20 грн., що в 9483 рази перевищує встановлений неоподаткований мінімум доходів громадян, та призвело до ненадходження до бюджету коштів у особливо великих розмірах.

Суд оцінив у сукупності показання засудженої, свідків, акти перевірок, інші досліджені у судовому засіданні докази, які є взаємоузгодженими, належними та допустимими і дійшов обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_5 , у вчиненні інкримінованих правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 212, ч. 1 ст. 366 КК України. Критичну оцінку окремих доказів належним чином умотивовано.

Що стосується доводів засудженої про визнання недопустимими доказів, в основу яких покладено висновок почеркознавчої експертизи №74-3/12 від 16 липня 2012 року, то ці доводи були предметом перевірки апеляційного суду, який зазначив, про недопустимість цього доказу. Проте, цей висновок почеркознавчої експертизи не спростовує показання свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_11 про те, що на заповнених первинних бухгалтерських та інших фінансово-господарських документах про постачання металобрухту на ВАТ «Полтававтормет», складених від імені ТОВ «Потенціал», ТОВ «Вторметекспорт», ТОВ «Юрт-Вторчермет», ПП «Система-Металінвест» стоять не їх підписи, а невідомої їм особи.

Суд дотримався вимог ст. ст. 10, 22 КПК України, створивши необхідні умови для виконання учасниками процесу своїх процесуальних обов`язків і здійснення наданих їм прав. Сторони користувалися рівними правами та свободою у наданні доказів, дослідженні та доведенні їх переконливості перед судом. Клопотання всіх учасників процесу розгляну у відповідності до вимог КПК України.

Апеляційний розгляд проведений відповідно до вимог кримінального процесуального закону. Доводи засудженої щодо незаконності засудження, істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, недопустимості доказів, належним чином перевірені судом апеляційної інстанції, на них надані вмотивовані відповіді. Ухвала апеляційного суду відповідає вимогам ст. 419 КПК України.

Разом з тим, відповідно до вимог ст. 23 КПК України, суд досліджує докази безпосередньо. Не можуть бути визнані доказами відомості, що містяться в показаннях, речах і документах, які не були предметом безпосереднього дослідження суду.

З матеріалів провадження вбачається, що апеляційний суд в ухвалі послався на вирок Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 22.12.2011 року щодо ОСОБА_18 , який в судовому засіданні районного та апеляційного судів безпосередньо не досліджувався.
Виходячи з наведеного, колегія суддів вважає, що посилання апеляційного суду на вирок Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 22.12.2011 року щодо ОСОБА_18 підлягає виключенню з мотивувальної частини ухвали.
Істотних порушень кримінального процесуального закону чи неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, які б давали підстави для скасування судового рішення та призначення нового розгляду в суді апеляційної інстанції, колегія суддів не вбачає.
Керуючись ст. ст. 434, 436, 438 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу засудженої ОСОБА_5 задовольнити частково.

Ухвалу Апеляційного суду Полтавської області від 7 грудня 2015 року щодо ОСОБА_5 змінити.

Виключити з мотивувальної частини ухвали посилання суду, як на доказ, на вирок Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 22.12.2011 року щодо ОСОБА_18 .
В решті ухвалу Апеляційного суду Полтавської області від 7 грудня 2015 року щодо ОСОБА_5 залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3