Справа № 686/5842/16-к

УХВАЛА

28 березня 2016 року м. Хмельницький
До Хмельницького міськрайонного суду надійшла скарга ОСОБА_4 про повернення володільцю транспортного засобу марки «Урал 4320», 1988 року випуску, шасі № VIN НОМЕР_1 . В скарзі зазначає, що вона, ОСОБА_4 являється власником вказаного транспортного засобу, тимчасовий доступ до якого, на підставі ухвали слідчого судді Деражнянського районного суду Хмельницької області від 12.02.2016 року, було надано до 12 березня 2016 року, однак станом на сьогоднішній день автомобіль власнику не повернуто, знаходиться без охорони, на вулиці, слідством цей автомобіль не визнано речовим доказом, тому просить повернути їй вказаний транспортний засіб.
В судовому засіданні скаржник вимоги скарги підтримала.
Прокурор проти задоволення скарги заперечив, пояснивши, що органами досудового слідства не проведені всі необхідні слідчі дії із автомобілем, про повернення якого йдеться у скарзі, зокрема, слідчий експеримент, крім того, вказаний автомобіль, який є знаряддям вчинення злочину, визнаний речовим доказом, належить ОСОБА_5 , тому він не може бути повернутий ОСОБА_4 .
Заслухавши учасників процесу, дослідивши надані матеріали кримінального провадження, слідчий суддя дійшов до наступних висновків.
10.02.2016 року, під час огляду місця події, на автодорозі між с.Гатна та с.Марківка Деражнянського району Хмельницької області, було виявлено вантажний бортовий автомобіль марки «Урал», моделі 4320, із реєстраційним номером НОМЕР_2 , з гідро краном під керуванням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , на кузові якого було виявлено тринадцять колод дерев породи схожої на дуб різної довжини та діаметру.
12 лютого 2016 року ухвалою слідчого судді Деражнянського районного суду Хмельницької області було надано заступнику начальника СВ Деражнянського ВП Летичівського ВП ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_7 дозвіл на тимчасовий доступ до зазначеного автомобіля марки «Урал».
12 лютого 2016 року заступником начальника СВ Деражнянського ВП Летичівського ВП ГУНП в Хмельницькій області винесено постанову про визнання речовим доказом вказаного транспортного засобу, про повернення якого йдеться в скарзі ОСОБА_4 .
Вказаний речовий доказ, автомобіль «Урал» 22 березня 2016 року передано на зберігання на територію ДП «Хмельницьке лісомисливське господарство».
Згідно з свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу, право реєстрації транспортного засобу НОМЕР_3 , автомобіль марки «Урал» моделі 4320, 1988 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 , номером шассі (кузова, рами) VIN НОМЕР_4 належить ОСОБА_5 , АДРЕСА_2 .
Згідно з ч.1 ст.100 КПК України, речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених ст.ст.160-166, 170-174 цього кодексу. Частиною 6 вказаної статті передбачено, що речові докази, що не містять слідів кримінального правопорушення, у вигляді предметів, великих партій товарів, зберігання яких через громіздкість або з інших причин неможливо без зайвих труднощів або витрати по забезпеченню спеціальних умов зберігання яких співмірні з їх вартістю, а також речові докази у вигляді товарів або продукції, що піддаються швидкому псуванню повертаються власнику (законному володільцю) або передаються йому на відповідальне зберігання, якщо це можливо без шкоди для кримінального провадження.
Враховуючи вищевикладену норму, речовий доказ, що містить сліди кримінального правопорушення, не може бути повернутий його власнику, оскільки це може зашкодити кримінальному провадженню.
В ході судового розгляду встановлено, що відповідно до представлених доказів - свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, автомобіль марки «Урал» моделі 4320, 1988 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 , номером шассі (кузова, рами) VIN НОМЕР_4 належить ОСОБА_5 , вказаним автомобілем керував ОСОБА_6 , доказів того, що володільцем вказаного транспортного є ОСОБА_4 слідчому судді не надано.
Крім того, як пояснила в судовому засіданні ОСОБА_4 , ні вона, ні власник транспортного засобу ОСОБА_5 до слідчого із клопотанням про повернення транспортного засобу не звертались.
Відповідно до ч.1 ст.303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами ст.169 КПК України, володільцем тимчасово вилученого майна.
Враховуючи викладене, а також те, що слідчим та прокурором не була допущена бездіяльність, передбачена ч.1 ст.303 КПК України, про яку йдеться у скарзі ОСОБА_4 , тому у задоволені скарги останньої слід відмовити.
Керуючись статями 100, 160-170, 303-307 КПК України, слідчий суддя,-
В задоволенні скарги ОСОБА_4 відмовити.
Відповідно вимог ст.ст. 307, 309 КПК України ухвала слідчого суді за результатами розгляду скарги апеляційному оскарженню не підлягає.
Слідчий суддя