Справа № 761/2833/16-к
Провадження № 1-кп/761/538/2016
У Х В А Л А
Іменем України
24 лютого 2016 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2

ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

провівши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Шевченківського районного суду м.Києва підготовче судове засідання у кримінальному провадженні № 0000017 внесеному до ЄРДР від 23.02.2015 року, відносно обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Києва, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ; зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.190; ч.4 ст.191; ч.1 ст.200; ч.4 ст.358; ч.2 ст.366 КК України,

в с т а н о в и в :
обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000017, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань 23 лютого 2015 року за підозрою ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.190; ч.4 ст.191; ч.1 ст.200; ч.4 ст.358; ч.2 ст.366 КК України надійшов до Шевченківського районного суду м. Києва 28.01.2016 р.

Шевченківським районним судом м. Києва вказане кримінальне провадження призначене до розгляду у підготовчому судовому засіданні.

Прокурор у підготовчому судовому засіданні просить постановити ухвалу про призначення судового розгляду на підставі обвинувального акту у відкритому судовому засіданні, вважаючи, що кримінальне провадження підсудне Шевченківському районному суду м.Києва, підстав для закриття кримінального провадження не вбачається та при складанні обвинувального акту дотримані всі вимоги Закону.

Захисник та обвинувачений підтримали думку прокурора.

Заслухавши думку учасників кримінального провадження, вивчивши обвинувальний акт з додатками, суд приходить до висновку, що обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору з наступних підстав.
Згідно з п.3 ч.3 ст.314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт має містити такі відомості: 1) найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; 2) анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 3) анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 4) прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора; 5) виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; 6) обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; 7) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; 71) підстави застосування заходів кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, які прокурор вважає встановленими; 8) розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування); 9) дату та місце його складення та затвердження.
При цьому, ч. 1 ст. 91 КПК України регламентовано, що у кримінальному провадженні підлягає доказуванню подія кримінального правопорушення: час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення.

Однак, обвинувальний акт у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_6 , не відповідає наведеним вище вимогам КПК України.

Так, в обвинувальному акті не зазначено ім`я та по батькові слідчого та прокурора, як того вимагає п.4 ч.2 ст.291 КПК України, а наведені лише їх прізвища та ініціали.

Крім того п.5 ч.2 ст.291 КПК України передбачає, що обвинувальний акт повинен містити: виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
Так, під час підготовчого судового засідання одним з першочергових питань яке підлягає вирішенню є з`ясування питання чи підсудне кримінальне провадження даному суду, оскільки судове рішення у будь-якому разі підлягає скасуванню, якщо порушено правила підсудності відповідно до ч.2 ст.412 КПК України.

Відповідно до ч.1 ст.32 КПК України кримінальне провадження здійснює суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено кримінальне правопорушення. У разі якщо було вчинено кілька кримінальних правопорушень, кримінальне провадження здійснює суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено більш тяжке правопорушення, а якщо вони були однаковими за тяжкістю, - суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено останнє за часом кримінальне правопорушення. Якщо місце вчинення кримінального правопорушення встановити неможливо, кримінальне провадження здійснюється судом, у межах територіальної юрисдикції якого закінчено досудове розслідування.
Як вбачається з обвинувального акта ОСОБА_6 висунуте обвинувачення у вчиненні сукупності кримінальних правопорушень більш тяжким правопорушенням серед яких, є правопорушення, передбачене ч.4 ст.190 КК України.

Так, згідно юридичного формулювання обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті за ч.4 ст.190 КК України ОСОБА_6 інкримінується вчинення заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), в особливо великих розмірах.
Шахрайство вважається закінченим з моменту переходу чужого майна у володіння винного або з моменту отримання ним права розпоряджатися таким майном.

Зі змісту обвинувального акта убачається, що ОСОБА_6 інкримінується декілька епізодів суспільно небезпечних дій, які стороною обвинувачення кваліфіковані за ч.4 ст.190 КК України, вчинення яких останній розпочинав по вул. Т.Строкача, 1 у Святошинському районі м.Києва, внаслідок яких на розрахункові рахунки підприємств таких як: ПП «НЦ «БЕСТ» в АТ «ОТП БАНК» та ПАТ «Банк Національний кредит», ТОВ ЮК «Гірник-ВТ» в АТ «БМ Банк», ПП «АВІЦЕНА-ЮМС» в ПАТ «ВіЕйБі Банк», ТОВ «ЮК-Оріана-Сервіс» в АТ «БМ Банк» та філії АТ «Імексбанк» у м.Києві, перераховувались грошові кошти у вигляді дотацій з Фонду Київського міського центу зайнятості, якими ОСОБА_6 розпорядився на власний розсуд, попередньо забезпечивши їх зняття з розрахункових рахунків через каси зазначених банків.

Фактично у даному випадку моментом переходу чужого майна у володіння ОСОБА_6 , є момент, коли останній отримував грошові кошти, тобто момент зняття їх через каси вказаних банківських установ.

При цьому в обвинувальному акті, не зазначено місце розташування вказаних банківський установ, що не дає суду можливості з`ясувати конкретне місце, де було вчинено кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.190 КК України, що перешкоджає визначитись з питанням чи в межах територіальної юрисдикції Шевченківського районного суду м.Києва вчинено останнє за часом кримінальне правопорушення.
При цьому як вбачається з обвинувального акта стороною обвинувачення зазначено номери розрахункових рахунків, назви банків у яких ці рахунки були відкриті та МФО вказаних банківських установ, а тому у даному випадку не можна казати про те, що місце знаходження вказаних банківських установ встановити неможливо, що давало б суду підстави вважати про підсудність даного кримінального провадження суду в межах територіальної юрисдикції якого закінчено досудове розслідування.
Невідповідність обвинувального акту вимогам КПК України має місце і у викладенні фактичних обставин за яких ОСОБА_6 інкримінується вчинення й інших кримінальних правопорушень, зокрема, передбаченого ч.4 ст.191 КК України.
Так, юридичне формулювання обвинувачення, яке наведене стороною обвинувачення в обвинувальному акті за ч.4 ст.190 та ч.4 ст.191 КК України суперечить фактичним обставинам, за яких ОСОБА_6 інкримінується вчинення даних кримінальних правопорушень, оскільки у фактичних обставинах стороною обвинувачення зазначається, що ці кримінальні правопорушення ним були вчинені за попередньою змовою з невстановленими досудовим слідством особами, матеріали відносно яких виділені в окреме провадження, тоді як при юридичному формулюванні обвинувачення не вказана кваліфікуюча ознака вчинення згаданих кримінальних правопорушень за попередньою змовою групою осіб.
Окрім того, згідно диспозиції ч.1 ст. 200 КК України передбачена відповідальність за підробку документів на переказ, платіжних карток чи інших засобів доступу до банківських рахунків, електронних грошей, а так само придбання, зберігання, перевезення, пересилання з метою збуту підроблених документів на переказ, платіжних карток або їх використання чи збут, а також неправомірний випуск або використання електронних грошей.
При цьому в обвинувальному акті юридичне формулювання обвинувачення за ч.1 ст.200 КК України не відповідає диспозиції цієї статті, а фактично являє собою назву вказаної статті.
Також ОСОБА_6 інкримінується вчинення дій, які сторона обвинувачення кваліфікує за ч.1 ст.200 КПК України у період часу з квітня 2012 року по червень 2013 року. У той же час редакція даної статті була змінена Законом № 5284-VI від 18.09.2012 року, а саме було внесено зміни у санкцію вказаної статті. Однак сторона обвинувачення не вказала в обвинувальному акті у редакції саме якого Закону ОСОБА_6 інкримінується вчинення даного кримінального правопорушення.
Відповідно до ч.1 ст.21 КПК України суд повинен бути неупередженим. А тому з урахуванням принципу диспозитивності суд самостійно не вправі визначати, в якій редакції Закону висунуте обвинувачення.
Окрім наведеного при викладенні фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України на сторінках 31 (зворот), 32 (зворот), 33 (зворот), 35-45, 46 (зворот), 47 (зворот), 48 (зворот), допущені численні описки у назві підприємства замість ПП «АВІЦЕНА-ЮМС» зазначено ПП «НЦ «БЕСТ». Крім того підсумовуючи зазначений епізод вказано, що ОСОБА_6 забезпечив зняття з розрахункових рахунків ПП «НЦ «БЕСТ» в АТ «ОТП БАНК» та ПАТ «Банк Національний кредит» грошових коштів, а не ПП «АВІЦЕНА-ЮМС» в ПАТ «ВіЕйБі Банк». Аналогічні описки містяться й на аркушах обвинувального акту з 116 (зворот) по 133.

З урахуванням того, що у викладі фактичних обставин інкримінованих ОСОБА_6 кримінальних правопорушень та формулюванні обвинувачення наявні суперечності, про які зазначено вище. А за правилами ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, виявлені обставини перешкоджають подальшому судовому розгляду, а тому обвинувальний акт підлягає поверненню.

При цьому суд враховує і те, що ст. 338 КПК України передбачена можливість зміни обвинувачення в суді, однак це є правом прокурора, а не обов`язком, тоді як відповідно до ч.3 ст.26 КПК України суд у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень цим Кодексом.

Окрім того, такі недоліки обвинувального акта в подальшому є перешкодою для суду розглянути кримінальне провадження щодо ОСОБА_6 в порядку ч.3 ст.349 КПК України та порушенням права особи на розгляд кримінального провадження в найкоротший строк.

Більше того висновки суду про невідповідність обвинувального акта вимогам п.5 ч.2 ст.291 КПК України, яка полягає у суперечностях та протиріччях у формулюванні обвинувачення і правовій кваліфікації кримінальних правопорушень ніяким чином не свідчать про те, що в даному випадку суд вдався до аналізу суті формулювання обвинувачення, а також правильності кваліфікації діяння обвинуваченого ОСОБА_6 .

Сам факт неухильного дотримання вимог Закону щодо складання обвинувального акта дає можливість обвинуваченому розуміти в чому саме він обвинувачується та ефективно захищатись від висунутого обвинувачення, а суду за результатами розгляду провадження прийняти законне та обґрунтоване рішення.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 314 КПК України, суд

у х в а л и в :
Обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні № 0000017 внесеному до ЄРДР від 23.02.2015 року, відносно ОСОБА_6 обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.190; ч.4 ст.191; ч.1 ст.200; ч.4 ст.358; ч.2 ст.366 КК України повернути прокурору Київської місцевої прокуратури № 10.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м.Києва через Шевченківський районний суд м.Києва протягом семи днів з дня її оголошення або з дня отримання її копії.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3