Справа № 372/1316/16-к
Провадження № 1-кп-101/16
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
25 липня 2016 року Обухівський районний суд Київської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретарів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

прокурора ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Обухівського районного суду Київської області кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000376 від 13.03.2016 року по обвинуваченню:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Курахове, Маріїнського району, Донецької області, українець, громадянин України, освіта неповна вища, неодружений, тимчасово не працюючий, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий,
у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.122 КК України,

В С Т А Н О В И В:
Обвинувальним актом встановлено, що ОСОБА_7 12 березня 2016 року близько 24 години 00 хвилин, знаходячись біля під`їзду № 2 будинку АДРЕСА_3 , на грунті раптово виниклих неприязних відносин до ОСОБА_5 , діючи з прямим умислом, направленим на протиправне спричинення тілесних ушкоджень, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, а також передбачаючи та бажаючи настання небезпечних наслідків, в ході конфлікту з потерпілим, повалив його на землю, після чого наніс близько п`ятнадцяти ударів (точної кількості в ході досудового розслідування не встановлено) кулаками лівої та правої рук по тулубу, а саме в область ребер, що згідно із висновком судово-медичної експертизи № 55 від 11.05.2016 року у ОСОБА_5 , 1984 року народження, згідно із медичною документацією, виявлені тілесні ушкодження у вигляді саден на лобі, струсу головного мозку, перелому 5,6,7,8 ребер зліва, гемопневмотораксу. Дані тілесні ушкодження утворилися від дії тупим (-ими) твердим (-ими) предметом (-ами) з обмеженою травмуючою поверхнею і відносяться: комплекс ушкоджень в області голови до легких тілесних ушкоджень, які призводять до короткочасного розладу здоров`я, комплекс ушкоджень в області грудної клітки до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості з критерієм тривалості розладу здоров`я понад 21 день за звичайного перебігу, так як дані ушкодження без надання медичної допомоги не призвели б до загрозливих для життя явищ.

Потерпілим у справі заявлено цивільний позов про відшкодування 3451,32 грн. матеріальної шкоди та 50000 грн. моральної шкоди.

Допитаний у судовому засіданні ОСОБА_7 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України визнав повністю, цивільний позов визнав частково, а саме не заперечував проти відшкодування завданої матеріальної шкоди, щодо моральної шкоди, вважав, що вона не підтверджена доказами. Пояснив суду, що він 12 березня 2016 року близько 24 год. знаходився біля під`їзду № 2 будинку АДРЕСА_3 разом із своєю тіткою та її чоловіком. Згодом до них підійшов чоловік у стані алкогольного сп`яніння (потерпілий ОСОБА_5 ), з яким у них виник конфлікт, в ході якого між ними розпочалась бійка, під час якої потерпілому було нанесено близько 15 ударів кулаками по тулубу, в області ребер. Зі слів обвинуваченого, бійка розпочалась внаслідок того, що потерпілий намагався його вдарити, у відповідь на що обвинувачений захищався та наносив йому удари кулаками. Через деякий час бійка припинилась, обвинувачений залишився на тому ж місці, а потерпілий пішов. Додатково зазначив, що декілька разів приїжджав до потерпілого у лікарню та пропонував допомогу, але останній постійно відмовлявся та казав, що не готовий до спілкування. У вчиненому він щиро розкаївся, просив суд його суворо не карати.
Потерпілий ОСОБА_5 цивільний позов підтримав повністю. Суду пояснив, що 12 березня 2016 року о 24 год. він повертався з дня народження з смт. Козин, де вживав алкогольні напої, але почував себе адекватно. По телефону домовився із своїм другом про зустріч та чекав його біля під`їзду друга. Коли потерпілий підійшов до під`їзду № 2 будинку АДРЕСА_3 та чекав на свого друга, раптово розпочався конфлікт з ОСОБА_7 , в результаті чого він його повалив на землю та почав наносити удари. Як само розпочався конфлікт та з якої причини потерпілий не пам`ятає, оскільки прийшов до тями вже в лікарні. Смутно пам`ятає, що біля під`їзду стояло декілька чоловік (серед них була його шкільна знайома), а після бійки він якось дійшов до своєї квартири, де його зустріла сестра.

Допитана в якості свідка ОСОБА_8 пояснила суду, що вона разом із своїм чоловіком та племінником (обвинуваченим) пізно ввечері 12.03.2016 року перебували біля під`їзду ОСОБА_7 та спілкувались. Згодом до них підійшов чоловік, з яким вона навчалась в школі. Він трохи постояв неподалік, а потім підійшов до племінника та без жодних слів вдарив останнього рукою в обличчя. Одразу розпочалась бійка між ними, вони схопили один одного та почали перекатуватись по землі. Вона намагалась роз`єднати їх, але це їй на вдалось. Допоміг її чоловік. Причини такого раптового конфлікту їй не зрозумілі.

Допитаний в якості свідка ОСОБА_9 також пояснив суду, що він разом зі своєю дружиною та її племінником (обвинуваченим) пізно ввечері 12.03.2016 року перебували біля під`їзду ОСОБА_7 та спілкувались. Згодом до них підійшов чоловік, який на вигляд був не дуже тверезий із пляшкою пива. Він постояв поруч, а потім підійшов до племінника та без жодних слів вдарив останнього рукою в обличчя. Одразу розпочалась бійка між ними, вони схопили один одного та почали перекатуватись по землі. Його дружина почала втручатись в цю бійку, він спочатку її відтягнув, а потім і саму бійку розтягнув. Причини такого раптового конфлікту йому також не відомі.

На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, за згодою учасників процесу, судом визнано недоцільним дослідження доказів по справі, стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким з учасників процесу не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що учасники процесу правильно розуміють зміст цих обставин, не мають сумнівів у добровільності позицій, а також роз`яснено про позбавлення права оскаржити вказані обставини в апеляційному порядку.
З наведених обставин, суд вважає, що вина ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України доведена у повному обсязі, а його умисні дії, які виразилисьв умисному нанесенні середньої тяжкості тілесних ушкоджень, тобто умисному ушкодженні, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених ст. 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я, правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 122 КК України.

Призначаючи покарання обвинуваченому, відповідно до ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_7 згідно із ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття обвинуваченого та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_7 згідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.

При обранні покарання обвинуваченому суд враховує ставлення обвинуваченого до вчиненого, його вік, сімейний стан, посередню характеристику за місцем проживання, інші обставини, що характеризують його особу (зокрема, той факт, що він раніше не судимий) і вважає за необхідне обрати ОСОБА_7 покарання в межах санкції ч. 1 ст. 122 КК України у виді обмеження волі з застосуванням статей 75,76 КК України, оскільки виправлення обвинуваченого та запобігання вчинення ним інших злочинів можливе без його ізоляції від суспільства.
Призначення іншого виду покарання, на думку суду, є недоцільним.

При вирішенні цивільного позову суд вважає, що вимоги ОСОБА_5 майнового характеру підлягають задоволенню в повному обсязі в межах, доведених під час розгляду справи належними та допустимими доказами, а саме копіями квитанцій про купівлю лікарських засобів та копіями медичних довідок. Щодо позовних вимог про стягнення моральної шкоди суд, виходить з положень Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року і враховує характер та обсяг страждань, яких зазнала потерпіла особа, стан її здоров`я, тяжкість вимушених змін у життєвих стосунках та вважає, що вимоги про відшкодування моральної шкоди підлягають частковому задоволенню, оскільки виникнення такої моральної шкоди у потерпілого є наслідком певних умисних дій обвинуваченого.

Оцінюючи розмір моральної шкоди, суд виходить з засад розумності і справедливості та вважає, що відшкодуванню підлягає моральна шкода в розмірі 5 тис. грн.

Таким чином, цивільний позов підлягає частковому задоволенню.
Долю речових доказів слід вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.
Процесуальні витрати відсутні.

Керуючись статтями 370, 374 КПК України, суд

З А С У Д И В :
ОСОБА_7 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України та призначити йому покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити від відбування призначеного покарання з іспитовим строком 1 (один) рік, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_7 наступні обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання.
Цивільний позов ОСОБА_5 задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_5 в відшкодування майнової шкоди 3451 (три тисячі чотириста п`ятдесят одна) грн. 32 коп. та в відшкодування моральної шкоди 5 000 (п`ять тисяч грн.) 00 коп., а всього стягнути 8451 (вісім тисяч чотириста п`ятдесят одну) грн. 32 коп.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Речові докази : - передані на відповідальне зберігання потерпілому та обвинуваченому речі - залишити за належністю; - диск «СД-Р» із записом проведення слідчого експерименту - залишити в матеріалах провадження.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду Київської області через Обухівський районний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити учасникам процесу.

СуддяОСОБА_1