УКРАЇНА
Апеляційний суд Житомирської області

Категорія ст.15 ч.2, ст.115 ч.2 п.13 КК України Доповідач ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 серпня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря ОСОБА_5
за участю: прокурора ОСОБА_9
обвинуваченого ОСОБА_7
потерпілого ОСОБА_10
захисника ОСОБА_11
встановила:
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Коростеня, громадянина України, українця, з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, в силу ст. 89 КК України не судимого
визнано винним у вчиненні злочинів передбачених ст. ст. 115 ч.1, 15 ч.2, 115 ч. 2 п. 13 КК України та призначено покарання:
-за ст.ст. 15 ч.2, 115 ч.2 п.13 КК України у виді 10 (десяти) років позбавлення волі
-за ст. 115 ч.1 КК України у виді 9 (дев`яти) років позбавлення волі.
На підставі ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, ОСОБА_7 , шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено покарання у виді 10 (десяти) років позбавлення волі.
Початок строку відбуття покарання обраховано з моменту затримання, тобто з 04.08.2015 року.
Вирішено питання по речових доказах та процесуальних витратах.
Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_10 200000 грн. моральної шкоди.
Запобіжний захід ОСОБА_7 до вступу вироку в законну силу залишити попередній у вигляді тримання під вартою.
Згідно вироку суду 4 серпня 2015 року, близько 21 години, ОСОБА_7 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 після спільного розпивання спиртних напоїв, перебували в стані алкогольного сп`яніння та знаходились в приміщенні кухні квартири АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_16 .
В цей час між ОСОБА_7 та ОСОБА_12 розпочався словесний конфлікт, на ґрунті неприязних відносин, під час якого у ОСОБА_7 раптово виник намір на умисне вбивство ОСОБА_12 .
Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на умисне протиправне заподіяння смерті ОСОБА_12 , ОСОБА_7 в приміщенні кухні, в присутності вищевказаних осіб, взяв зі столу кухонний ніж та умисно, зі значною силою прикладання наніс 2 удари клинком ножа в місце розташування життєво - важливих органів потерпілого - в ділянку шиї та лівої частини грудної клітини і таким чином умисно вбив ОСОБА_12 .
Смерть ОСОБА_12 настала від геморагічного шоку, внаслідок проникаючих колото - різаних ран лівої щоки з ушкодженням лівої зовнішньої сонної артерії; передньої стінки грудної клітки зліва з ушкодженням серця.
В ході умисного вбивства ОСОБА_12 , ОСОБА_7 умисно заподіяв потерпілому тяжкі тілесні ушкодження, небезпечні для життя в момент заподіяння та які знаходяться у причинному зв`язку з настанням смерті, у вигляді наскрізної рани на рівні треті лівої щоки і на відстані 2,7 см вправо від мочки лівого вуха, веретеноподібної форми, довжиною 1,6 см, з ушкодженням лівої зовнішньої сонної артерії; рани на передній поверхні грудної клітки зліва, в проекції 3-4 ребер, з ушкодженням підшкірно жирового шару, міжреберних м`язів, пристінкової плеври, серцевої сумки, лівого вушка серця.
Своїми умисними діями, які виразились в умисному вбивстві, тобто умисному протиправному заподіянні смерті іншій людині, ОСОБА_7 вчинив злочин, передбачений ст.115 ч.1 КК України.
Відразу після вчинення умисного вбивства ОСОБА_12 , в цей же час та в цьому місці, у ОСОБА_7 , що перебував в стані алкогольного сп`яніння, на ґрунті неприязних відносин виник злочинний умисел на умисне вбивство ОСОБА_15 , який раніше під час словесного конфлікту між ОСОБА_7 та ОСОБА_12 , підтримав останнього.
Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на умисне протиправне заподіяння смерті ОСОБА_15 , ОСОБА_7 в приміщенні кухні вищевказаної квартири, в присутності ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , кухонним ножем почав умисно та цілеспрямовано, зі значною силою прикладання наносити удари клинком ножа в місце розташування життєво-важливих органів потерпілого ОСОБА_15 , а саме в ділянку шиї, заподіявши тілесні ушкодження у вигляді колото-різаної рани в нижній потиличній ділянці по середній лінії в проекції 1 шийного хребця; колото-різаної рани в нижній частині задньої поверхні шиї; колото-різаної рани по задньо-зовнішній поверхні верхньої частини правого передпліччя, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що потягли за собою короткочасний розлад здоров`я.
ОСОБА_7 виконав усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від його волі, оскільки ОСОБА_15 захищався від отриманих ударів, втік з квартири та йому було надано своєчасно невідкладну кваліфіковану медичну допомогу і він залишився живий.
Своїми умисними діями, які виразились у вчиненні закінченого замаху на вбивство, ОСОБА_7 вчинив злочин передбачений ст.ст.15ч.2, 115 ч.2 п.13 КК України.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 просить змінити вирок суду та перекваліфікувати дії ОСОБА_7 зі ст.15 ч.2, 115 ч.2 п.13 КК України на ст.125 ч.2 КК України та зі ст.115 ч.1 КК України на ст.116 КК України, призначивши йому покарання в межах санкцій ст.116 та ст.125 ч.2 КК України.
Апелянт вважає вирок суду щодо ОСОБА_7 невірним та таким, що підлягає зміні.
В обгрунтування апеляції захисник зазначає, що виходячи з показань свідків, ініціатором конфлікту був саме ОСОБА_12 . І це дає підстави вважати, що ОСОБА_7 діяв знаходячись в стані сильного душевного хвилювання, яке раптово виникло внаслідок тяжкої образи з боку ОСОБА_12 .
При цьому сторона захисту посилається на висновок судово-психіатричної експертизи, згідно якої ОСОБА_7 у віці 5 років перебував на лікуванні у дитячому відділенні Житомирської психіатричної лікарні і у нього на даний час виявлені ознаки змішаного розладу особистості, що підтверджує можливість перебування його під час конфлікту в стані сильного душевного хвилювання. Тому, на думку апелянта, дії ОСОБА_7 мають бути перекваліфіковані з ч.1 ст. 115 КК України на ст.116 КК України.
Щодо обвинувачення ОСОБА_7 у скоєнні замаху на вбивство ОСОБА_15 , особою, яка раніше вчинила умисне вбивство, захисник зазначає, що це обвинувачення не знайшло свого підтвердження в суді.
Захисник стверджує, що згідно висновку судово - медичної експертизи вказані тілесні ушкодження не мають достовірних ознак ушкоджень життєво-важливих органів і судин, а також немає підстав вважати доведеним вчинення ОСОБА_7 закінченого замаху на умисне вбивство ОСОБА_15 , тому дії ОСОБА_7 мають бути кваліфіковані по цьому епізоду за ч.2 ст.125 КК України.
В апеляційній скарзі прокурор ОСОБА_8 просить вирок суду щодо ОСОБА_7 скасувати через невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та ухвалити новий, яким призначити ОСОБА_7 покарання за ч.1 ст.115 КК України 13 років позбавлення волі, за ч.2 ст.15, п.13 ч.2 ст.115 КК України 10 років позбавлення волі, на підставі ст.70 КК України, шляхом поглинення, остаточно призначити покарання 13 років позбавлення волі.
В обгрунтування апеляції прокурор зазначає, що ОСОБА_7 за місцем проживання характеризується негативно, вчинив злочин у стані алкогольного сп`яніння, вину визнає частково.
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 просить вирок суду, в частині призначення покарання за ч.1 ст. 115 КК України змінити та, з врахуванням пом`якшуючих обставин, застосувати положення ст. 69 КК України і призначити йому покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції цієї статті. При цьому стверджує, що саме п`яний ОСОБА_12 своєю неправомірною поведінкою, принижуючи його чоловічу гідність, спровокував обвинуваченого до вчинення цього злочину.
Крім того, обвинувачений вказав, що обвинувачення за ч.2 ст.15, п.13 ч.2 ст. 115 КК України було повністю сфальсифіковано слідством. Стверджує, що в нього не було наміру на вбивство ОСОБА_15 . Вказав, що останній знаходився між ним і потерпілим ОСОБА_12 і отримав поранення першим, а коли ОСОБА_15 втік до дверей, тоді обвинувачений наніс удар ОСОБА_12 .
Також апелянт зазначив, що слідство проводило відтворення даних подій лише з участю потерпілого та свідка, без обвинуваченого та його захисника, чим порушило його право на захист. Посилаючись на викладене ОСОБА_7 просить перекваліфікувати його дії з ч.2 ст. 15, п.13ч.2 ст. 115 КК України на ч.1 ст. 125 КК України.
Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, пояснення інших учасників апеляційного розгляду, перевіривши вирок суду в межах, передбачених ст. 404 КПК України, колегія суддів дійшла наступного висновку.
Згідно матеріалів провадження, ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні особливо тяжких злочинів, передбачених ч.1 ст. 115, ч.2 ст.15,п.13 ч.2 ст. 115 КК України.
Санкція частини 2 статті 115 КК України передбачає довічне позбавлення волі.
Згідно ст. 384 КПК України, прокурор, суд зобов`язвні роз`яснити обвинуваченому у вчиненні злочину, за який передбачено покарання у виді довічного позбавлення волі, можливість та особливості розгляду кримінального провадження стосовно нього судом присяжних. При цьому, письмове роз`яснення прокурора додається до обвинувального акта і реєстру матеріалів досудового розслідування, які передаються до суду. Суд, в свою чергу, також зобов`язаний роз`яснити право на розгляд справи судом присяжних під час підготовчого судового засідання та у разі, якщо обвинувачений заявить таке клопотання, призначити кримінальне провадження до розгляду саме таким судом.
Інформування обвинуваченого про можливість розгляду кримінального провадження щодо нього судом присяжних ще до початку судового розгляду надасть йому можливість підготуватися до реалізації такого права і його рішення з цього питання буде виваженим і обґрунтованим. Тільки у такому випадку будуть дотримані засади кримінального провадження, в тому числі і забезпечення права на захист, а судовий розгляд буде справедливим.
Однак, як видно з матеріалів кримінального провадження, ні прокурор, ні суд першої інстанції не виконали вимог, зазначених в ст. 384 КПК України, оскільки не роз`яснили обвинуваченому його право на розгляд кримінального провадження судом присяжних та особливості такого розгляду. Вказане слідує з матеріалів кримінального провадження та пояснень обвинуваченого ОСОБА_7 в суді апеляційної інстанції.
Крім того, не прослуховується звукозапись підготовчого судового засідання місцевого суду від 01.12.2015 року та судового засідання від 09.12.2015 року.
Таким чином, колегією суддів встановлено, що дане судове рішення ухвалене незаконним складом суду, оскільки судом не виконані вимоги ст. 384 КПК України, порушено право обвинуваченого на захист, крім того встановлено, що технічний носій інформації, на якому зафіксовано судове провадження в суді першої інстанції, є неякісним.
Виявлені порушення відносяться до істотних порушень вимог кримінального процесуального закону та тягне за собою скасування ухваленого у даному кримінальному провадженні судового рішення.
Згідно ч.1 ст. 415 КПК України, суд апеляційної інстанції скасовує вирок чи ухвалу суду і призначає новий розгляд у суді першої інстанції, якщо встановлено порушення, передбачені п. п. 2 (судове рішення ухвалено незаконним складом суду), 3,4,5, 6,7 ч.2 ст. 412 КПК України.
З огляду на викладене, колегія суддів, в порядку ст. 404 КПК України, приймає рішення про призначення нового розгляду провадження в суді першої інстанції.
При новому розгляді справи необхідно врахувати порушення вимог кримінального процесуального закону, які зазначені в ухвалі апеляційного суду та перевірити всі доводи апеляційних скарг.
Крім того, враховуючи, що ОСОБА_7 обвинувачується у скоєнні особливо тяжких злочинів, ризики, передбачені ч.1 ст. 177 КПК України не припинилися, то колегія суддів вважає за необхідним продовжити обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 40 днів.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 404, 407, 415 КПК України, колегія суддів,-
Апеляційні скарги захисника ОСОБА_6 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , прокурора ОСОБА_8 та обвинуваченого ОСОБА_7 задовольнити частково.
Вирок Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 18 березня 2016 року щодо ОСОБА_7 скасувати і призначити новий розгляд в суді першої інстанції.
Ухвала апеляційного суду оскарженню не підлягає.

Судді: