У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України
з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючогоОСОБА_1 ,
суддів:ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_4 ,
за участю прокурораОСОБА_5 ,

розглянувши в судовому засіданні кримінальне провадження № 0000397 за касаційною скаргою прокурора, який приймав участь у розгляді провадження судом апеляційної інстанції, на ухвалу Апеляційного суду Волинської області від 14 вересня 2015 року щодо ОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 21 липня 2015 року
ОСОБА_6 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
громадянку України, раніше судиму вироком Летичівського районного суду Хмельницької області від 21.10.2014 р. за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ст. 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік та штрафу в розмірі 850 грн.,
засуджено за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік.
На підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків ОСОБА_6 визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік 6 місяців зі сплатою штрафу 850 грн.
Ухвалою Апеляційного суду Волинської області від 23 вересня 2015 року вирок місцевого суду щодо ОСОБА_6 в частині призначеного покарання змінено.
На підставі ч. 1 ст. 79 КК України ОСОБА_6 звільнено від відбування покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік 6 місяців з іспитовим строком до досягнення дитиною семирічного віку, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_2 та з покладенням обов`язків, передбачених п.п. 2, 3 ч. 1 ст. 76 КК України.
В решті вирок місцевого суду залишено без зміни.
Згідно з вироком суду ОСОБА_6 визнано винною і засуджено за те, що вона за обставин, викладених у вироку, 01 лютого та 12 березня 2015 року в приміщенні магазину «Watsons» філії «ДЦ-Луцьк» ТОВ «ДЦ Україна» на вул. Князя Василька 2 у м. Володимир-Волинському Волинської області повторно, таємно викрала майно вартістю 142 грн. 50 коп. та 346 грн. 55 коп. відповідно.
У касаційній скарзі прокурор, посилаючись на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженої, порушує питання про скасування ухвали апеляційного суду та призначення нового розгляду в суді апеляційної інстанції. Зазначає, що апеляційний суд допустився суперечностей в ухвалі, належним чином її не мотивував та безпідставно звільнив ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням.
В запереченнях на касаційну скаргу прокурора захисник просить залишити судові рішення без зміни, а касаційну скаргу без задоволення.
Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора на підтримання касаційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження й обговоривши доводи, наведені в касаційній скарзі, колегія суддів дійшла висновку, що скарга не підлягає задоволенню на таких підставах.
Відповідно до ч. 2 ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.
Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні злочину, за який її засуджено, та кваліфікація її дій в касаційній скарзі прокурора не оскаржуються.
Посилання прокурора на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженої, є необгрунтованими.
Так, відповідно до ст. 65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів.
Згідно зі ст. 79 КК України, якщо суд при призначенні покарання у виді позбавлення волі жінкам, які мають дітей віком до семи років, крім засуджених до позбавлення волі на строк більше п`яти років за тяжкі і особливо тяжкі злочини, він може звільнити таких засуджених від відбування як основного, так і додаткового покарання з встановленням іспитового строку у межах строку, на який згідно з законом жінку може бути звільнено від роботи у зв`язку з вагітністю, пологами і до досягнення дитиною семирічного віку.
Як убачається з матеріалів справи та зі змісту оскаржуваної ухвали апеляційного суду, який змінюючи призначене ОСОБА_6 місцевим судом покарання, з достатньою повнотою врахував ступінь тяжкості вчинених злочинів, які є злочинами середньої тяжкості, особу винної, яка посередньо характеризується, раніше притягувалася до кримінальної відповідальності за вчинення аналогічних злочинів, те, що на її утриманні знаходиться двоє дітей, одна з яких малолітня, обставини, що пом`якшують покарання, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування завданої злочином шкоди й відсутність обтяжуючих покарання обставин та дійшов обґрунтованого висновку про можливість звільнення її від відбування покарання на підставі ст. 79 КК України з покладенням на неї обов`язків передбачених ч. 1 ст. 76 цього Кодексу.
З урахуванням наведеного, апеляційний суд, встановивши нові дані про особу засудженої, яка має на утриманні малолітню дитину 2013 року народження і виховує її сама, дійшов правильного висновку про можливість звільнення ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 79 КК України.
Таке покарання, на думку колегії суддів, є необхідним і достатнім для її виправлення та попередження вчинення нею нових злочинів.
Твердження прокурора про те, що апеляційний суд необгрунтовано звільнив ОСОБА_6 від відбування покарання на підставі ст. 79 цього Кодексу, є непереконливими.
Ухвала апеляційного суду є достатньо мотивованою та такою, що повною мірою відповідає вимогам ст. 419 КПК України.
Оскільки в касаційній скарзі прокурора не наведено переконливих доводів на обґрунтування невиправданої м`якості призначеного ОСОБА_6 покарання, то скарга задоволенню не підлягає.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які були би підставою для зміни чи скасування ухвали апеляційного суду, не встановлено.
Керуючись статтями 433, 434, 436438 КПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Ухвалу Апеляційного суду Волинської області від 14 вересня 2015 року щодо ОСОБА_6 залишити без зміни, а касаційну скаргу прокурора, який приймав участь у розгляді провадження судом апеляційної інстанції, без задоволення.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення й оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3