№ 336/4744/16-к
Пр. 1-кп/336/362/2016
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2016 року Шевченківський районний суд м. Запорожжя у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Благовіщенка Кам,янсько-Дніпровського району Запорізької області, громадянина України, з повною середньою освітою (11 класів), одруженого, батька дитини, ІНФОРМАЦІЯ_2 , непрацюючого, який зареєстрований і мешкає в АДРЕСА_1 , судимого вироком Кам,янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 04.10.2012 року за ст. 185 ч. 2 КК України до одного року двадцяти одного дня позбавлення волі, звільненого з місць позбавлення волі 23 жовтня 2013 року у зв`язку з відбуттям покарання,

- за ч. 1 ст. 408 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Обвинувачений, який має судимість за вчинення злочину проти чужої власності, вчинив кримінально каране діяння проти встановленого порядку несення військової служби за таких обставин.

ОСОБА_4 , який проходив військову службу відповідно до Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» від 17.03.2014 року і на підставі наказу командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 від 01.08.2014 року входив до складу цієї частини на посаді номера обслуги сьмої гаубичної батареї третього гаубичного артилерійського дивіхіону НОМЕР_2 окремої артилерійської бригади, в порушення вимог Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», відповідно до яких військовослужбовець зобов`язаний свято і непорушно додержуватися вимог Конституції України, законів України, військової присяги, статутів, наказів та розпоряджень, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, беззастережно виконувати накази командирів (начальників), виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, за дозволом на звільнення звертатися до свого безпосереднього начальника, виїзд за межі гарнізону здійснювати лише з дозволу командира військової частини, 22 жовтня 2014 року з метою ухилення від військової служби самовільно залишив військову частину, розташовану за адресою: АДРЕСА_2 .

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений повністю визнав винуватість у вчиненні незаконних дій проти встановленого порядку несення військової служби.

Щодо обставин інкримінованого йому кримінально караного діяння пояснив, що проходив військову службу, будучи призваним за мобілізацією, з 1 серпня 2014 року у військовій частині НОМЕР_3 АДРЕСА_2 , під час якої у нього виник конфлікт з одно службовцями, які зневажливо відносилися до нього через те, що в його біографії були факти засудження. Не бажаючи продовжувати службу в умовах емоційного і фізичного дискомфорту, він залишив місто служби і направився до місця свого постійного проживання в м. Енергодар Запорізької області, де, не переховуючись, відкрито проживав і працював. Від свого знайомого правоохоронця в серпні 2016 року він дізнався, що його розшукує військова прокуратура і військовий комісаріат. У зв`язку з отриманням цієї інформації 9 серпня 2016 року добровільно з`явився до військової прокуратури і зізнався у вчиненні протиправних дій.

У вчиненні злочину щиро розкаявся. Пояснив, що повністю усвідомив протиправність вчиненого.

Зі згоди учасників кримінального провадження в силу ч. 3 ст. 349 КПК України інші докази щодо обставин, які ніким не оспорюються, при з`ясуванні обставин справи не досліджувалися, при цьому суд з`ясував, чи правильно розуміють учасники провадження ці обставини, чи добровільна їх позиція, а також роз`яснив наслідки дослідження доказів в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України і переконався в правильності усвідомлення ними цих наслідків.

Суд кваліфікує дії обвинуваченого за ч. 1 ст. 408 КК України як дезертирство, тобто самовільне залишення військовослужбовцем військової частини з метою ухилитися від військової служби.

При призначенні покарання суд виходить із ступеня тяжкості вчиненого діяння, особи винного, обставин, що пом`якшують та обтяжують його покарання.

ОСОБА_4 , який має судимість за корисливі злочини, скоїв кримінально каране діяння середньої тяжкості.

Разом з тим у вчиненому обвинувачений щиро покаявся, активно сприяв суду у встановленні фактичних обставин справи, добровільно з`явився до правоохоронних органів з зізнанням.

Перелічені обставини суд визнає такими, що пом`якшують покарання обвинуваченого.

Сукупність згаданих пом`якшуючих обставин, відомості про особу винного, який має постійне місце проживання, сім`ю, є батьком неповнолітньої дитини, соцільно зайнятою особою, позитивно характеризується за місцем служби, дають суду підстави для призначення мінімального покарання у вигляді позбавлення волі, передбаченого санкцією частини статті обвинувачення, що, на думку суду, не зашкодить реалізації цілей покарання.

З описаних міркувань суд знаходить за можливе звільнення винної особи від відбування покарання з випробуванням.

Обтяжуючою покарання обвинуваченого обставиною є рецидив злочинів, тобто наявність судимості за кримінально каране діяння, яке не охоплюється диспозицією статті обвинувачення.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.

Відомостей про речові докази, як і про процесуальні витрати в провадженні, суду не надано.

У зв`язку з тим, що учасники кримінального провадження не клопочуться про обрання запобіжного заходу, враховуючи належну процесуальну поведінку обвинуваченого, суд не знаходить підстав для застосування запобіжного заходу до набрання вироком законної сили

Керуючись ст. ст. 373, 374 КПК України, суд

З А С У Д И В:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, що передбачений ч. 1 ст. 408 КК України, та призначити покарання у вигляді двох років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнити, якщо обвинувачений протягом іспитового строку тривалістю в два роки не скоїть нового злочину і виконає покладені на нього в силу ст. 76 КК України обов`язки з`являтися до кримінально-виконавчої інспекції для реєстрації; повідомляти кримінально-виконавчій інспекції про зміни в місці проживання та роботи.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили не застосовувати.

На вирок суду може бути подана апеляція до апеляційного суду Запорізької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1