Справа № 127/3/16-к
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20.04.2016 м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області
в складі головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю: прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вінниці кримінальне провадження, внесене 06.07.2015 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000184 за обвинуваченням:
ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Вінницької області Ямпільського району с.Клембівка, українця, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,-
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України,
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_4 проходив військову службу за контрактом у військовій частині НОМЕР_1 Національної Гвардії України з 28.02.2014 року на посаді кулеметника 3 відділення 2 стрілецького взводу 2 стрілецької роги стрілецького батальйону. 17 березня 2014 року Указом В.о. Президента України №303/2014 «Про часткову мобілізацію» на території України оголошено часткову мобілізацію та після його затвердження 17 березня 2014 року Верховною Радою України цей Указ набрав чинності, у зв`язку з чим в Україні відповідно до ст. 1 Закону України «Про оборону України» та ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» розпочався особливий період, який діє поданий час.

Під час проходження військової служби ОСОБА_4 , крім іншого, повинен керуватися вимогами ст.ст.11, 12, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст.1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, які зобов`язують кожного військовослужбовця свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим, поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків, про все, що сталося з ним і стосується виконання службових обов`язків, та про зроблені йому зауваження зобов`язаний доповідати безпосередньому начальникові.

На початку червня 2015 року ОСОБА_6 вирішив тимчасово незаконно ухилитися від військової служби та провести час на власний розсуд. Реалізуючи свій злочинний умисел солдат ОСОБА_4 маючи об`єктивну можливість своєчасно прибути до військової частини НОМЕР_1 і виконувати обов`язки військової служби, у визначений час 09.06.2015 року, у порушення зазначених вимог статутів Збройних Сил України, умисно без дозволу командування та поважних причин на службу не з`явився і до виконання обов`язків згідно займаної посади не приступив.

Доводячи свій злочинний умисел до кінця ОСОБА_4 в період з 09.06.2015 року по 21.12.2015 року, тобто понад місяць, незаконно постійно перебував за межами військової частини НОМЕР_1 та проводив час за місцем проживання в с. Клембівка Ямпільського району Вінницької області на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби. В цей час, солдат ОСОБА_4 в порушення вимог ст.ст. 17, 65 Конституції України, ст.ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», положень Військової присяги, ст.ст. 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, припинив виконувати свій конституційний обов`язок по захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України та вирішив стати на шлях злочинної діяльності - умисно без поважних причин залишив військову частину НОМЕР_1 , що дислокується в АДРЕСА_2 . Знаходячись за межами підрозділу військової частини НОМЕР_1 , солдат ОСОБА_4 в період з 09 червня 2015 року по 21 грудня 2015 року проводив час на власний розсуд за адресою: АДРЕСА_1 .

Таким чином, солдат ОСОБА_4 , діючи з прямим умислом та з метою тимчасово ухилитися від проходження військової служби в умовах особливого періоду, без поважних причин 09.06.2015 року самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ), проводив час на власний розсуд і лише 21 грудня 2015 року повернувся до військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, тобто був відсутній на службі понад один місяць.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненні злочину визнав повністю та суду повідомив, що в кінці 2013 року він був призваний на строкову службу в військову частину НОМЕР_1 . Крім того зазначив, що після закінчення строкової служби, він проходив службу за контрактом у військовій частині НОМЕР_1 в АДРЕСА_1 на посаді кулеметника з 28.02.2014 року. Контракт був укладений на строк 3 роки. В подальшому виникли такі сімейні обставини та йому необхідно було два вихідних, оскільки захворіла його бабуся, проте йому ніхто не надавав, тому він, будучи військовослужбовцем, самовільно в червні 2015 року покинув частину, проживав у бабусі, вчасно до військової частини не повернувся, а в частину повернувся лише через 5 місяців, а саме 21.12.2015 року. На даний час він демобілізований та є учасником бойових дій.

З досліджених в судовому засіданні доказів вбачається, що згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 НГ України ОСОБА_7 від 09.02.2015 року ОСОБА_4 вважався таким, що приступив до виконання обов`язків на посаді кулеметника 3-го відділення 2-го стрілецького взводу 2-ї стрілецької роти стрілецького батальйону та встановлено йому оклад в розмірі 530 грн.

Відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 МВС України від 28.02.2014 року ОСОБА_4 оголошено про прийняття на військову службу за контрактом на три роки з 01.03.2014 року по 28.02.2017 року.

З повідомлення з військової частини НОМЕР_1 ЗТУ НГУ МВС України вбачається, що ОСОБА_4 , який з 12.06.2015 року рахувався як незаконно відсутній без поважних причин, 21.12.2015 року повернувся до місця проходження служби.

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 НГ України від 22.12.2015 року ОСОБА_4 вважається таким, що прибув до військової частини після самовільного залишення військової частини 12.06.2015 року.

Учасники судового провадження вважали недоцільним дослідження інших доказів щодо тих обставин справи, які ніким не оспорюються.

Суд, з`ясувавши, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст обставин справи, які ніким не оспорюються, переконавшись у добровільності їх позиції та роз`яснивши, що у такому випадку учасники судового провадження будуть позбавленні права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин справи, які ніким не оспорюються.

Аналіз показань обвинуваченого свідчить, що винуватість ОСОБА_4 як військовослужбовця у нез`явленні вчасно на службу без поважних причин тривалістю понад один місяць є доведеною. Так, суд приймає до уваги як належний, допустимий та достатній доказ вини обвинуваченого його показання, оскільки вони є добровільними та такими, що повністю підтверджують всі обставини злочину. Так, обвинувачений суду повідомив, що він будучи військовослужбовцем не повернувся на службу вчасно, тобто 09.06.2015 року, а прибув до військової частини лише 21.12.2015 року, що доводить наявність ознак об`єктивної сторони злочину та спеціальний суб`єкт. Вказані показання узгоджуються з письмовими доказами, якими підтверджено наявність спеціального суб`єкта військовослужбовця та термін його нез`явлення на службу.

Оцінюючи поважність причин нез`явлення вчасно на службу, суд звертає увагу, що Постановою № 673 від 28.07.2010 року «Про затвердження переліку поважних причин неприбуття чи несвоєчасного прибуття військовозобов`язаного до військового комісаріату для призову на збори» визначено перелік поважних причин вчасного нез`явлення на службу до яких повідомлені обвинуваченим обставини не відносяться.

Таким чином, вислухавши показання обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження та надавши юридичну оцінку діям обвинуваченого, суд кваліфікує дії ОСОБА_4 за ч. 4 ст. 407 КК України, як самовільне залишення військової частини без поважних причин тривалістю понад один місяць, вчинене військовослужбовцем в умовах особливого періоду.
При вирішенні питання щодо обрання ОСОБА_4 покарання суд керується вимогами ст.ст. 65-67 КК України, роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», приймає до уваги ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання та слідує принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

З довідки № Д-14 вбачається, що ОСОБА_4 14.02.2014 року пройшов медичний огляд та йому встановлено діагноз аліментарно-конституційне ожиріння.

З медичної характеристики на солдата за контрактом ОСОБА_4 від 07.08.2015 року вбачається, що він знаходився під медичним наглядом у медичному пункті військової частини НОМЕР_1 ЗТУ НГУ з 04.11.2013 року по теперішній час.

Згідно службової характеристики на солдата ОСОБА_4 зроблено висновок, що за своїми професійними, діловими та моральними якостями займаній посаді відповідає, але потребує постійного контролю з боку командирів.

Відповідно до повідомлення КУ «Ямпільська центральна районна лікарня» від 10.11.2015 року ОСОБА_4 на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

З повідомлення Вінницької обласної клінічної лікарні ім.. М.І.Пирогова від 10.11.2015 року вбачається, що ОСОБА_4 в період часу з 01.01.2015 року по теперішній час за медичною допомогою не звертався, на стаціонарному лікуванні не перебував.

Відповідно до посвідчення серії НОМЕР_2 від 04.06.2015 року ОСОБА_4 має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни учасників бойових дій.

З вимоги про судимість вбачається, що обвинувачений ОСОБА_4 раніше не притягувався до кримінальної відповідальності.

Таким чином, обвинувачений ОСОБА_4 раніше не судимий, вчинив умисний тяжкий злочин, вину у вчиненні злочину визнав, за місцем проходження служби займаній посаді відповідає, проте потребує постійного контролю з боку командирів, на даний час демобілізований, є учасником бойових дій.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину. Також суд відносить до пом`якшуючих покарання обставин те, що обвинувачений сам добровільно повернувся до військової частини, продовжив службу, а також те, що він є учасником бойових дій.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлено.

З урахуванням конкретних обставин справи, а саме наявності пом`якшуючих покарання обставин, які знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, особи обвинуваченого, який вперше притягується до кримінальної відповідальності, є учасником бойових дій, вину визнав, розкаявся, суд вважає за можливе застосувати вимоги ст. 69 КК України та перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції ч. 4 ст. 407 КК України, а тому вважає необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення ним нових злочинів покарання у виді штрафу.
Керуючись ст.65-67, 407 КК України, ст.ст. 373, 374 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:
Визнати винуватим ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України.

Призначити ОСОБА_4 покарання за ч.4 ст. 407 КК України, з застосуванням положень ст. 69 КК України, у виді штрафу в розмірі 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 3400 гривень.

На вирок суду може бути подана апеляція до Апеляційного суду Вінницької області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на його апеляційне оскарження.

Суддя: