Апеляційний суд Рівненської області
___________________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України
24 листопада 2016 року м. Рівне
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі:

Головуючого судді - ОСОБА_1 ,

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

секретаря судового засідання - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за апеляційною скаргою представника потерпілого ОСОБА_5 ОСОБА_6 матеріали кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000208, щодо

- ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, освіта середня. Одруженого, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, не працюючого, раніше не судимого, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України,

на вирок Березнівського районного суду Рівненської області від 14 вересня 2016 року, з участю:

прокурора - ОСОБА_8 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

захисника - ОСОБА_9 ,

потерпілого - ОСОБА_5 ,

представника потерпілого - ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИЛА :

Вироком Березнівського районного суду Рівненської області від 14 вересня 2016 року ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України, призначивши покарання у виді громадських робіт на строк 200 /двісті/ годин.

За вироком суду ОСОБА_7 , 16 квітня 2015 року близько 15.00 години, перебуваючи на прибережній зоні річки Случ, поблизу с. Тишиця Березнівського району Рівненської області, діючи умисно, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, схопивши лівою рукою за шию ОСОБА_5 , з силою стиснув, при цьому кулаком правої руки наніс щонайменше один травмуючий удар по обличчю останнього, чим спричинив потерпілому ОСОБА_5 тілесні ушкодження у вигляді садна перенісся та синця шиї справа, які за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень.

В поданій на вирок суду апеляційній скарзі, представник потерпілого ОСОБА_5 ОСОБА_6 зазначає про те, що сторона потерпілого протягом всього провадження у суді першої інстанції не визнавала наявного кримінального провадження відносно лиш обвинуваченого ОСОБА_7 , не погоджуючись з кваліфікацією за ст. 125 КК України. На досудовому слідстві було встановлено, що нападників на потерпілого було декілька, тому була наявна група осіб. У потерпілого була можливість подати клопотання про повернення обвинувального акта з метою вірної перекваліфікації злочину, але така можливість була упущена, бо всупереч вимогам ст. 314 КПК України, підготовче судове засідання було проведено без потерпілого ОСОБА_5 так як йому не повідомлялось про його проведення. Сторона потерпілого у даному випадку вбачає ознаки кримінального правопорушення саме за ч.2 ст. 296 КК України, хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом, скоєне групою осіб. Вказує на те, що формулювання обвинувачення повинно складатися з обставин, які свідчать про наявність доведених даних про подію (час, місце, спосіб) кримінального правопорушення, форму вини, мотивів і мету його вчинення, обставини, які впливають на ступінь тяжкості кримінального правопорушення. Правова кваліфікація дій особи в обвинувальному акті повинна містити не тільки посилання на окрему статтю і частину цієї статті кримінального закону, а й точне формулювання у тому числі і об`єктивної сторони та кваліфікуючих ознак конкретного кримінального правопорушення. Однак всупереч п.5 ч.2 ст. 291 КПК України, в обвинувальному акті не повністю викладені фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор та слідчий вважають встановленими.

Просить вирок Березнівського районного суду від 14.09.2016 року про засудження ОСОБА_7 за вчинення ним злочину, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України скасувати та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції
Заслухавши суддю-доповідача, думку представника потерпілого та потерпілого про задоволення апеляційної скарги, думку прокурора про скасування вироку і призначення нового розгляду, пояснення обвинуваченого та його захисника, які просили відмовити в задоволенні апеляційної скарги представника потерпілого, а вирок суду першої інстанції залишити без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у апеляційних скаргах доводи, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч.1 ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Суд першої інстанції виконав вимоги закону.
Так, відповідно до матеріалів кримінального провадження, суд першої інстанції всебічно та повно дослідивши показання обвинуваченого, свідків та зібрані у кримінальному провадженні докази, які стосуються об`єму обвинувачення, у тому числі й ті, на які містяться посилання у апеляційній скарзі представника потерпілого, оцінивши докази з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, дійшов обґрунтованого висновку про ухвалення обвинувального вироку стосовно ОСОБА_7 за ч.1 ст. 125 КК України.

Винуватість обвинуваченого ОСОБА_7 у скоєнні інкримінованого йому злочину при обставинах, вказаних у вироку, підтверджується сукупністю зібраних і досліджених у судовому засіданні доказів, яким дана належна правова оцінка.

З показань обвинуваченого ОСОБА_7 вбачається, що вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення він визнав повністю та дав детальні показання про час, місце, спосіб та інші обставини умисного нанесення легких тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_5 .

Згідно з ч. 4 ст. 404 КПК України, - суд апеляційної інстанції не має права розглядати обвинувачення, що не було висунуте в суді першої інстанції.

З матеріалів справи вбачається, що суд першої інстанції розглянув провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 за ч.1 ст. 125 КК України. Таким чином, у суду апеляційної інстанції нема повноважень для кваліфікації дій обвинуваченого за ст. 296 КК України.

Виходячи з викладеного, колегія суддів розцінює як необґрунтовані доводи в апеляції представника потерпілого про те, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи.

Крім того, з матеріалів провадження вбачається, що потерпілим не порушувалось питання щодо необхідності перекваліфікувати дії ОСОБА_7 під час досудового розслідування, з матеріалами досудового розслідування був ознайомлений належним чином, що підтверджується протоколом про надання потерпілому доступу до матеріалів досудового розслідування від 15.12.2015р. (а.с.69), в свою чергу в ході розгляду провадження в суді першої інстанції таке право ним не реалізовано.

Доводи представника потерпілого ОСОБА_5 ОСОБА_6 про те, що районний суд неправильно кваліфікував дії обвинуваченого ОСОБА_7 за ч.1 ст. 125 КК України замість кваліфікації його дій за ст. 296 КК України, оскільки злочин було вчинено групою осіб у публічному місті, з особливою зухвалістю є необґрунтованими з огляду на наступне.
Згідно з ч. 1 ст. 337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 337 КПК України під час судового розгляду прокурор може змінити обвинувачення, висунути додаткове обвинувачення, відмовитися від підтримання державного обвинувачення, розпочати провадження щодо юридичної особи.
Згідно з ч. 3 ст. 337 КПК України, з метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.
Враховуючи вищевказані вимоги закону, а також те, що прокурор під час судового провадження не змінював обвинувачення, а районний суд не мав права по своїй ініціативі перекваліфікувати дії обвинуваченого ОСОБА_7 з ч. 1 ст. 125 КК України на ст. 296 КК України, оскільки це не покращувало становище останнього, колегія суддів вважає ці доводи безпідставними. Таким чином, судом першої інстанції дії обвинуваченого ОСОБА_7 правильно кваліфіковані за з ч. 1 ст. 125 КК України.
Необґрунтованими є доводи представника потерпілого і про те, що вирок суду необхідно скасувати, а кримінальне провадження направити на новий судовий розгляд, оскільки підстав для скасування вироку та для призначення нового розгляду в суді першої інстанції, передбачених ч. 1 ст. 415 КПК України, колегія суддів не встановила.
Таким чином, всі доводи апеляційної скарги представника потерпілого ОСОБА_5 ОСОБА_6 про незаконність вироку місцевого суду, є необґрунтованими, вирок суду є законним, обґрунтованим і належно вмотивованим, який зміні чи скасуванню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409 КПК України, колегія суддів, -
У Х В А Л И Л А :
Вирок Березнівського районного суду Рівненської області від 14 вересня 2016 року, ухвалений щодо ОСОБА_7 - залишити без змін, а апеляційну скаргу представника потерпілого ОСОБА_5 ОСОБА_6 - без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення, а обвинуваченими в той же строк з дня вручення їм копії ухвали.

С у д д і :

_____________ ______________ __________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3