Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 11-кп/781/766/16 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія ст. 185 ч.2 КК України Доповідач у суді ІІ-ї інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07.09.2016 року. м. Кропивницький
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

Головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

захисника-адвоката ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницький кримінальне провадження №0004188 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Ленінського районного суду м. Кіровограда від 24 червня 2016 року.

Цим вироком:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кіровограда, громадянина України, із середньою спеціальною освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого АДРЕСА_1 , судимого:

-23.12.1998 року Ленінським районним судом м. Кіровограда за ч.3 ст. 144, ст. 45 КК України на 4 роки позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України звяльенніий від покарання з випробуванням з іспитовим строком на 3 роки та зі штрафом 680 грн.;

-02.10.2000 року Кіровським районним м. Кіровограда за ч. 2 ст. 140, ч. 3 ст. 140 КК України на 5 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна;

-26.06.2008 року Кіровським районним судом м. Кіровограда за ч. 3 ст. 185 на 5 років позбавлення волі;

-21.05.2012 року Кіровським районним судом м. Кіровограда за ч. 1 ст. 309, ст. 75 КК України на 2 роки позбавлення волі. На підставі ст.75 Кк україни з іспитовим строком на 1 рік 6 місяців;

-28.05.2013 року Ленінським районним судом м. Кіровограда за ч. 2 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до 3 років позбавлення волі;

-27.01.2014 року Ленінським районним судом м. Кіровограда за ч. 2 ст. 185 КК України на 3 роки 6 місяців позбавлення волі;

-10.04.2014 року Ленінським районним судом м. Кіровограда за ч. 2 ст. 185 КК України на 3 роки 6 місяців позбавлення волі;

-02.06.2015 року Ленінським районним судом м. Кіровограда за ч. 2 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України на 4 роки позбавлення волі. Звільнений 25.02.2016 року на підставі ухвали Апеляційного суду Кіровоградської області від 25.02.2016 року відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України,

визнано винним засуджено та призначенор покаранання за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України у виді арешту строком на шість місяців.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави витрати, пов`язані з проведенням експертиз в кримінальному провадженні в сумі 351 грн. 84 коп.

Долю речових доказів вирішено відповідно ст. 100 КПК України.

ВСТАНОВИЛА:
Вироком суду першої інстанції ОСОБА_8 визнано винним за вчинення таємного викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, за таких обставин.

Так, 30 березня 2016 року близько 14 год. 55 хв., ОСОБА_8 знаходячись в приміщенні магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », належного ФОП « ОСОБА_9 », розташованого по АДРЕСА_2 , діючи умисно з корисливих мотивів, переслідуючи мету власної наживи злочинним шляхом, таємно, повторно, викрав з вішака чорні чоловічі спортивні штани «Joma Viktory 9016Р13.10» розміром 3ХL, вартістю згідно висновку судової експертизи № 195 від 26.05.2016 року 503 грн. 75 коп. З метою приховати вчинене ним кримінальне правопорушення, сховав під куртку викрадені штани та направився до виходу з магазину, однак свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна до кінця не довів з причин, що не залежали від його волі, оскільки відразу біля виходу з магазину був затриманий продавцем.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 , не оспорюючи фактичні обставини вчиненого кримінального правопорушення та юридичну кваліфікацію своїх дій, просив змінити вирок суду першої інстанції та призначити йому покарання не пов`язане з позбавленням волі, посилаючись на те, що дуже хворий, має ІV клінічну стадію СНІДу, йому призначено по життєве лікування, а в місцях позбавлення волі таке лікування дати неможливо, тому стан здоров`я постійно погіршується. Вказав, що у нього мати пенсіонерка, яка потребує догляду та допомоги. Він не сидів у матері на шиї, а працював за угодою на легких роботах. За місцем проживання характеризується з позитивної сторони.

Заслухавши доповідача, обвинуваченого ОСОБА_8 та в його інтересах захисника - адвоката ОСОБА_7 , які просили задовольнити апеляційну скаргу, прокурора про залишення вироку суду першої інстанції без зміни, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить висновку, що апеляція задоволенню не підлягає, з таких підстав.

Досудове розслідування у даному кримінальному провадженні проведено відповідно до вимог кримінального процесуального закону, а викладені у вироку суду висновки про винуватість ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, ґрунтуються на сукупності зібраних по справі доказів, які у повному обсязі, відповідно до вимог параграфу 3 глави 28 КПК України, досліджені судом першої інстанції під час судового розгляду справи, та є взаємоузгодженими між собою і відповідають фактичним обставинам справи і ніким із учасників процессу не оспорюються.

Належність та допустимість доказів у кримінальному провадженні, а також правильність кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України у колегії суддів сумнівів не викликає.

Вина обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, крім визнання своєї вини, у повному обсязі доведена матеріалами кримінального провадження, які розглянуто судом першої інстанції в порядку ст.349 ч.3 КПК України.

При цьому районний суд дотримав вимоги змісту ч.3 ст.349 КПК України, допитав обвинуваченого і за згодою всіх учасників процесу визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин кримінального провадження, які ніким не оспорювалися, у тому числі і тих фактичних обставин, які зазначені в обвинувальному акті.

На підставі викладеного, колегія суддів відповідно до ст.404 ч.1 КПК України не перевіряє висновки суду першої інстанції щодо фактичних обставин справи, які не оспорювалися і стосовно яких, відповідно до вимог ст.349 ч.1 КПК України докази не досліджувались.

За таких обставин районний суд правильно кваліфікував дії ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_8 , суд першої інстанції відповідно до вимог ст.65 КК України врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії середньої тяжкості, особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий, маючи не погашену судимість за вчинення умисного корисливого злочину, позитивних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став і знову вчинив умисний корисливий злочин середньої тяжкості, на обліку в психоневрологічному диспансері не значиться, перебуває на обліку в наркологічному диспансері внаслідок вживання опіоїдів (Синдром залежності з 2000 року), перебуває на диспансерному обліку в КЗ «Кіровоградській обласний центр профілактики та боротьби зі СНІДом» з діагнозом «ВІЛ інфекція. Клінічна стадія IV. ВДТБ (2008р.) тяжка імуносупресія», внаслідок якого йому призначене пожиттєве лікування, за місцем проживання характеризується позитивно. Врахував обставинами, які пом`якшують покарання - щире каяття та наявність у нього тяжкої хвороби, а також відсутність обтяжуючих обставин, а тому обґрунтовано дійшов висновку про призначення покарання у межах санкції ч. 2 ст. 185 КК України у виді арешту, врахувавши положення ч. 3 ст. 68 КК України, яке є необхідним та достатнім для його виправлення та попередження скоєння останнім нових кримінальних правопорушень.

Наявність у обвинуваного ОСОБА_8 тяжкої хвороби враховано судом першої інстанції під час призначення покарання.

Крім того, на переконання колегії суддів судом першої інстанції в повній мірі враховано особу обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується позитивно, разом з тим раніше неодноразово судимий, маючи не погашену судимість за вчинення умисного корисливого злочину, позитивних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став і знову вчинив умисний корисливий злочин середньої тяжкості.

Разом з тим, на підставі ч.2 ст.404 КК України апеляційний суд вправі вийти за межі апеляційної скарги, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого, якщо розгляд апеляційної скарги дає підстави для прийняття рішення на користь осіб в інтересах яких апеляційні скарги не надійшли, суд апеляційної інстанції зобов`язаний прийняти таке рішення та змінити вирок в цій частині.

Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України у разі призначення судом іншого покарання, ніж позбавлення волі, зарахування строку попереднього ув`язнення в межах того самого кримінального провадження строк попереднього ув`язнення переводиться у строк позбавлення волі відповідно до співвідношення, визначеного абзацом першим цієї частини, тобто дному дню позбавлення волі відповідають один день тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або арешту.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України, п. 2 Перехідних положень Закону України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України, щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» оскільки, вирок Ленінського районного суду м. Кіровограда від 24 червня 2016 року стосовно ОСОБА_8 не набрав законної сили, однак судом першої інстанції задоволено клопотання прокурора та застосовно стосовно ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з дня проголошення вироку до вступу вироку в закону силу, колегія суддів беручи до уваги лист роз`яснення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ на №6244-06/15-вих ( вх. №1738/0/1-15 від 29 грудня 2015 року) про висловдення позиції щодо застосування окремих положень Закону України від 26 листопада 2015 року №838-V111 «Про внесення зміни до кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування строку попереднього увязенння у строк покарання», положення Європейської Кофнвенції з основоположних свобод та прав людини та практики Європейського суду з прав людини, вважає за необхідне зарахувати ОСОБА_8 строк його попереднього ув`язнення із розрахунку - один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, з дня затримання - 24 червня 2016 року по день набрання вироком законної сили - 07 вересня 2016 року, включно, оскільки вказаний термін він перебував під вартою в місцях попереднього ув`язнення.

Враховуючи викладене, колегія суддів доходить висновку, що вирок суду слід змінити в частині застосування положень ч.5 ст.72 КПК України та зарахування строку попереднього ув`язнення у строк відбування покарання ОСОБА_8 із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, в решті вирок суду першої інстанції підлягає залишенню без зміни.

Керуючись ст. 376, 404, 405, 407, 418, 419 КПК України

П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу обвинучаеного ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Вирок Ленінського районного суду м. Кіровограда від 24 червня 2016 року стосовно ОСОБА_8 змінити в частині зарахування строку попереднього увезення у строк відбування покарання.

На підставі ч.2 ст.404 КК України ОСОБА_8 зарахувати у строк відбуття покарання строк його попереднього ув`язнення з дня затримання 26 червня 2016 року по день набрання вироку законної сили 07 веренся 2016 року, включно, перерахувавши його із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

В решті вирок суду першої інстанції залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з дня проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, безпосередньо до суду касаційної інстанції, протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженими, який перебуває під вартою, у той же строк з дня отримання копії ухвали.

СУДДІ:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4