Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/291/16-к
Провадження №: 1-кп/332/77/16
Вирок
Іменем України
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Запоріжжя, громадянки України, офіційно не працевлаштованої, освіта професійно-технічна, не одруженої, яка має на утриманні сина, 2005 року народження, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої,
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України,
18.01.2016 року, приблизно о 18 годині 30 хвилин, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу, знаходячись в магазині «Конфіскат», який розташований за адресою: м. Запоріжжя, вул. Орджонікідзе, 16-а, переконавшись в тому, що за її діями ніхто не спостерігає, взяла зі стояку брюки чорного кольору, вартістю 455 гривень, які належать ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , і, сховавши в свою сумку вищевказаний товар, направилася до виходу, однак не змогла довести свій злочин до кінця з причин, які не залежали від її волі, тому що була затримана продавцем магазину.
Допитана в судовому засіданні ОСОБА_4 свою провину визнала у повному обсязі, розкаявшись в скоєному, своїми показами підтвердивши обставини, викладені в обвинувальному акті. Пояснивши, що у січні цього року, приблизно о 18 годині, вона зайшла до магазину «Конфіскат» по вул. Орджонікідзе. Перебуваючи там, приміряла декілька брюк, залишивши одні, чорного кольору. Коли побачила, що за нею ніхто не спостерігає поклала брюки в сумку, потім помітила відсутність уваги персоналу і вирішила залишити брюки собі не розраховуючись за товар. Про незаконність таких дій розуміла. На виході з магазину її зупинила продавець, потім викликали міліцію.
Потерпіла ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснила, що вона є власницею магазину «Конфіскат» по вул. Орджонікідзе. Цієї зими, у січні-лютому, точну дату не пам`ятає, у вечірній час, вона вийшла з магазину. Повернувшись, помітила нестандартну обстановку. Продавець ОСОБА_6 тримала двері та не випускала обвинувачену. Пояснила, що в магазині відбулась крадіжка. На момент, коли вона повернулась до магазину, обвинувачена нічого не пояснювала з приводу вчиненого, лише намагалась покинути приміщення. Вони натиснули тривожну кнопку та викликали міліцію. Обвинувачена намагалась вкрасти брюки чорного кольору, вартістю 455 грн. Претензій матеріального характеру не має.
Враховуючи те, що обвинувачена не оспорює всі фактичні обставини справи і судом встановлено, що вона правильно розуміє зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності її позиції, суд, роз`яснивши учасникам процесу положення ч.3 ст.349 КПК України, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, провів судове слідство у справі щодо всіх фактичних обставин із застосуванням правил ч.3 ст.349, ст.351 КПК України, визнавши недоцільним дослідження в цій частині інших доказів по справі, окрім допиту обвинуваченої, потерпілої, дослідження матеріалів, які характеризують особу обвинуваченої.
Суд вважає пред`явлене ОСОБА_4 обвинувачення доведеним і кваліфікує її дії за ч.2 ст. 15, ч.1 ст.185 КК України як закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка).
При призначенні покарання суд відповідно до ст. 65 КК України враховує:
-ступінь тяжкості вчиненого злочину, який законодавцем віднесений до категорії середньої тяжкості;
-особу обвинуваченої, яка за місцем проживання характеризується посередньо, на обліку в КУ «ОКНД» ЗОР та в КУ «ОКПЛ» ЗОР не перебуває, раніше не судима;
-обставини, які пом`якшують покарання: щире каяття;
-обставин, що обтяжують покарання, не встановлено.
Враховуючи вищенаведене, з урахуванням того, що санкцією статті передбачено декілька альтернативних видів покарання, а обвинувачена ОСОБА_4 не працевлаштована, не має стабільного доходу, має на утриманні малолітню дитину, вчинила корисливий злочин, враховуючи думку прокурора та потерпілої, крім того, під час досудового слідства між потерпілою та підозрюваною була укладена угода про примирення, відповідно до якої сторони узгодили міру покарання у вигляді штрафу в сумі 850 грн., проте обвинувачена у судові засідання не з`являлась, була оголошена у розшук, що судом розцінюється як небажання виконувати умови угоди, тому суд приходить до висновку про необхідність призначення покарання у вигляді громадських робіт і вважає, що саме таке покарання буде достатнім для виправлення засудженої та запобігання вчинення нею нових злочинів.
Доля речових доказів судом вирішується відповідно до ст. 100 КПК України.
Керуючись ст.ст.349,369,373,374,376 КПК України, суд, -
ЗАСУДИВ:
ОСОБА_4 визнати винною у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст. 15, ч.1 ст.185 КК України, призначивши їй покарання у вигляді 120 годин громадських робіт.
Речові докази: - брюки чорного кольору, передані на відповідальне зберігання ОСОБА_5 повернути законному володільцеві потерпілій ОСОБА_5 .
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Запорізької області через Заводський районний суду міста Запоріжжя шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1