У Х В А Л А
Слідчий суддя Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
слідчого ОСОБА_3 ,
прокурора ОСОБА_4
захисника ОСОБА_5 ,
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, раніше не судимого, одруженого, працюючого старшим слідчим слідчого відділу Овідіопольського РВ ГУ МВС України в Одеській області, зареєстроваого за адресою: АДРЕСА_1
підозрюваного у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст.368 ч. 4 КК України,
Органами досудового розслідування ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 368 ч. 4 КК України, за наступних обставин.
Згідно з наказом Головного управління МВС України в Одеській області від 14.08.2013 № 452 о/с ОСОБА_6 призначений на посаду старшого слідчого слідчого відділу Овідіопольського РВ ГУ МВС України в Одеській області та має спеціальне звання капітан міліції.
Згідно положень ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів», працівники органів внутрішніх справ відносяться до працівників правоохоронних органів України.
Відповідно до п. 2 примітки до ст. 368 КК України службовими особами, які займають відповідальне становище є у тому числі і слідчі.
Згідно до ст. 40 КПК України слідчий уповноважений: починати досудове розслідування за наявності підстав, передбачених цим Кодексом; проводити слідчі (розшукові) дії та негласні слідчі (розшукові) дії у випадках, встановлених цим Кодексом; доручати проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій відповідним оперативним підрозділам; призначати ревізії та перевірки у порядку, визначеному законом; звертатися за погодженням із прокурором до слідчого судді з клопотаннями про застосування заходів забезпечення кримінального провадження, проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій; повідомляти за погодженням із прокурором особі про підозру; за результатами розслідування складати обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру та подавати їх прокурору на затвердження; приймати процесуальні рішення у випадках, передбачених цим Кодексом, у тому числі щодо закриття кримінального провадження за наявності підстав, передбачених статтею 284 цього Кодексу; здійснювати інші повноваження, передбачені цим Кодексом. Слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові особи, інші фізичні особи зобов`язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення слідчого.
ОСОБА_6 , переслідуючи корисливі мотиви, з метою незаконного збагачення, 03.09.2013 приблизно о 13 годині, більш точний час слідством не встановлено, перебуваючи у приміщенні Овідіопольського РВ ГУ МВС України в Одеській області, розташованого за адресою: Одеська область, смт. Овідіополь, вул. Берегова, 9, висунув вимогу громадянину Республіки Молдова ОСОБА_7 щодо передачі йому неправомірної вигоди в розмірі 2000 (дві тисячі) доларів США за повернення з штрафмайданчику вилученого автомобіля марки «Мercedes Benz Vito», р/н НОМЕР_1 та закриття зазначеного кримінального провадження.
При цьому ОСОБА_6 повідомив ОСОБА_7 , що в іншому випадку ним будуть вжиті всі заходи, направлені на тривале розслідування кримінального провадження та перебування автомобіля протягом тривалого часу на штраф майданчику, за послуги якого необхідно сплачувати щоденно 150 гривень. ОСОБА_7 вимушений був погодитись на його незаконні вимоги з метою уникнення вказаних негативних для нього наслідків.
Згідно домовленості ОСОБА_7 спочатку надав ОСОБА_6 першу частину неправомірної вигоди за повернення автомобіля, після чого повинен був надати другу частину за прийняття останнім рішення про закриття кримінального провадження.
Так, 30.09.2013 приблизно о 16 годині, ОСОБА_6 , продовжуючи свої злочинні дії, спрямовані на вимагання та отримання неправомірної вигоди від ОСОБА_7 , будучи службовою особою, яка займає відповідальне становище, перебуваючи між першим та другими поверхами будівлі Овідіопольского РВ ГУ МВС України в Одеській області, розташованої за вищевказаною адресою, отримав від ОСОБА_7 першу частину неправомірної вигоди у розмірі 600 доларів США (що за курсом Національного банку України станом на 30.09.2013 складає 4795 грн. 80 коп.) за повернення вилученого автомобіля.
01.07.2014 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 368 КК України.
03.07.2014 слідчим суддею Приморського районного суду м. Одеси покладені обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме: прибувати за першою вимогою слідчого, прокурора, слідчого судді для проведення слідчих та процесуальних дій; не відлучатися за межі Одеській області, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд, залежно від стадії кримінального провадження, про зміну свого місця проживання та роботи; здати на зберігання до відповідних органів свій паспорт для виїзду за кордон.
21.08.2014 ОСОБА_6 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 368 КК України одержання службовою особою, яка займає відповідальне становище неправомірної вигоди за вчинення чи невчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду будь-якої дії з використанням наданої їй влади чи службового становища та поєднане з вимаганням (в редакції Закону із змінами №221-VII від 18.04.2013).
22 серпня 2014 року слідчий ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням, погодженим з прокурором відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_4 , про застосування відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, мотивуючи клопотання тим, що він, вчинив кримінальне правопорушення, яке відоповідон до ст.. 12 КК України відноситься до тжкого, за яке законом передбачено позбавлення волі від 5 до 10 років, приховую своє місце мешкання, після повідомлення йому про підозру у вчинені тяжкого злочину, знаючи про ступінь тяжкості міри покарання, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, перешкоджати у розслідувані кримінального провадження іншим чином, та свідчить про неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування, більш м`яких запобіжних заходів, так як ОСОБА_6 є працівником правоохоронного органу та обізнаний про методи роботи правоохоронних органів, тому встановлена наявність ризиків, передбачених п. 1, 2, 3, 4 ч.1 ст.177 КПК України, а саме запобігання подальших спроб:
1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;
2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;
3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;
4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;
Прокурор в судовому засіданні підтримав клопотання слідчого, вважаючи мету і підстави застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обґрунтованими та такими що дають право слідчому судді на застосування найбільш суворого заходу.
Підозрюваний та його захисник ОСОБА_5 заперечували проти задоволення клопотання слідчого про застосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, посилаючись на відсутність для цього підстав, а також на можливість застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобовязаня.
При цьому захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_5 відзначив, що його підзахисний раніше не судимий, має постійне місце роботи та проживання, де характеризується виключно позитивно.
Розглянувши клопотання слідчого та вивчивши надані суду матеріали, допитавши підозрюваного, а також вислухавши прокурора, захисника, суд приходить до висновку, що в задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу до ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою необхідно відмовити та застосувати до підозрюваного менш суворий запобіжний захід у вигляді особистого зобовязання з наступних підстав.
03 липня 2014 року слідчий ОСОБА_3 звертався до Приморського районного суду м. Одеси з клопотанням про застосування запобіжного заходу в вигляді застави, однак ухвалою суду слідчому було відмовлено в задоволенні зазначеного клопотання.
З наданих суду матеріалів досудового розслідування вбачається, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 368 ч.4 КК України, за яке законом передбачено позбавлення волі до 12 років.
Можливість призначення підозрюваному ОСОБА_6 у разі визнання його винним покарання у вигляді позбавлення волі, свідчить про наявність ризиків його переховування від органів досудового розслідування та суду.
В той же час слідчий та прокурор в судовому засіданні не довели зазначені ризики його переховування від органів досудового розслідування та суду, як не довели обставини, передбачені п.3 ч.1 ст.194 КПК України, тобто недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризиків, зазначених у клопотанні. В звя`зку з чим, суд вважає можливим обрати ОСОБА_6 міру запобіжного заходу, не пов`язоного з трманням під вартою.
При цьому суд виходить з того, що ОСОБА_6 раніше не судимий, має постійне місце роботи та проживання, де характеризується виключно позитивно.
Посилання слідчого на п.п. 3,5 ч.1 ст.177 КПК України нічим не обгрунтоване та є лише припущенням слідчого.
Сама лише тяжкість злочину не може бути підставою для застосування до підозрюваного найбільш суворого запобіжного заходу.
Заява ОСОБА_9 про нібито вимагання збоку ОСОБА_6 незаконної винагороди не може бути прийнята до уваги, оскільки вона відношення до зазначеного провадження не має та потребує додаткової перевірки.
Свідчення оперативного чергового Овідіопольского РВ ОСОБА_10 про те, що 22 серпня 2014 року, тобто в період хвороби ОСОБА_6 , він бачив останнього в приміщенні Овідіопольського РВ не може бути судом розцінено як його спроба ухилення від явки до слідчого. Крім того, сам ОСОБА_6 цей факт категорично заперечує.
За таких обставин, на підставі наданих матеріалів, оцінюючи всі встановлені під час розгляду клопотання обставини, суд приходить до висновку, що належну поведінку підозрюваного ОСОБА_6 під час досудового розслідування зможе забезпечити запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.
Керуючись ст.ст.132, 176, 177, 178, 183, 186, 193, 194, 196, 197, 205 КПК України,-
В задоволенні клопотання слідчого в ОВС першого СВ СУ прокуратури Одеської області ОСОБА_3 відмовити.
Застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання строком на 2 місяці.
Покласти на підозрюваного обов`язки строком на 2 (два) місяці, передбачені ч.5 ст. 194 КПК України:
- не відлучатись за територію Одеської області без дозволу слідчого, прокурора, або суду;
- утримуватися від спілкування зі свідками у кримінальному провадженні;
- прибувати до слідчого, прокурора чи суду за першим викликом у розумні терміни;

Строк дії ухвали слідчого судді становить два місяці і обчислюється з 27 серпня 2014 року.
Контроль за виконанням підозрюваного ОСОБА_6 здійснює слідчий, прокурор, а також працівники органів УМВС України в Одеській області за місцем проживання ОСОБА_6 , для чого мають поставити її на облік, а також проводити періодичні перевірки.
Копію ухвали направити слідчому, прокурору, підозрюваної та в відділ УМВС України в Одеській області за місцем проживання ОСОБА_6 .
Ухвала слідчого судді щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення. Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.
Слідчий суддя Приморського
районного суду м. Одеси ОСОБА_1 .
Копію ухвали отримав : «______» серпня 2014 р