У Х В А Л А
25.03.2016 р.
Слідчий суддя Жмеринського міськрайоннго суду Вінницької області ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2 ,
із участю : прокурора ОСОБА_3 ,
слідчого ОСОБА_4 ,
підозрюваного ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Жмеринка клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с.Жуківці Жмеринського району Вінницької області, мешканця АДРЕСА_1 , з повною загальною середньою освітою, не працюючого, одруженого, раніше не судимого,
- підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.2 ст.121 КК України,
УСТАНОВИВ :
Старший слідчий СВ Жмеринського ВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_6 , за погодженням у встановленому порядку з прокурором Жмеринської місцевої прокуратури ОСОБА_7 , 25.03.2016 року звернулася до слідчого судді Жмеринського міськрайонного суду з даним клопотанням, вказавши, що досудовим розслідуванням встановлено, що 22.03.2016 року ОСОБА_5 , знаходячись за місцем свого проживання в АДРЕСА_1 , разом зі своєю співмешканкою ОСОБА_8 , на протязі дня неодноразово вживали спиртні напої. В період часу з 18.00 годин до 19.00 годин тієї ж доби під час вживання спиртних напоїв з останньою у власному будинку за вказаною адресою ОСОБА_5 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, в ході суперечки, яка виникла між ними на побутовому грунті, маючи на меті заподіяти потерпілій тілесні ушкодження, відштовхнув двома руками ОСОБА_8 , внаслідок чого вона впала на бетонну підлогу у приміщенні веранди. Після чого, ОСОБА_5 прикладаючи значну фізичну силу, почав умисно наносити чисельні удари ногами по тулубу ОСОБА_8 в області грудної клітки, живота, кінцівках рук, ніг та інші ділянки тіла. Потерпіла, з метою уникнути побиття, підвелася на ноги та втекла з будинку на вулицю. Внаслідок отриманих тілесних ушкоджень за викладених обставин, ОСОБА_8 в ніч з 22 на 23 березня 2016 року, перебуваючи на подвір`ї за місцем свого проживання, померла, її труп було виявлено о 8:00 годин 23.03.2016 року. В ході огляду місця події під час розтину у Барському відділення СМЕ на тілі потерпілої виявлено синці, садна та крововиливи на тулубі, волосяній ділянці голови, кінцівках рук та ніг, а також переломи правого передпліччя та ребер.
Згідно лікарського свідоцтва про смерть від 24.03.2016 року №44, виданого Барським відділенням судово-медичних експертиз, смерть ОСОБА_8 настала внаслідок заподіяння множинних переломів ребер з лівого та правого боку та травматичного шоку.
Своїми умисними діями ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.121 КК України, а саме: умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, кваліфікуючою ознакою якого є умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого, про підозру якому було повідомлено 24.03.2016 року.
Зауважила, що обставинами, які дають підстави підозрювати ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення є: огляд місця події від 23.03.2016, під час якого на подвір`ї за місцем проживання за адресою АДРЕСА_1 , без ознак життя виявлено ОСОБА_8 , труп якої направлено для проведення судово-медичної експертизи та встановлення причини смерті; заключення лікарського свідоцтва про смерть від 24.03.2016 року №44, виданого Барським відділенням судово-медичних експертиз. На тілі потерпілої виявлено синці, садна та крововиливи на тулубі, волосяній ділянці голови, кінцівках рук та ніг, переломи правого передпліччя та ребер.
Повідомила, що вина ОСОБА_5 доводиться наступними доказами: протоколом огляду трупа ОСОБА_8 від 24.03.2016, відповідно до якого встановлено кількість, механізм, локалізацію наявних на тілі потерпілої тілесних ушкоджень та встановлення причини смерті останньої; протоколом проведення слідчого експерименту від 25.03.2016, проведеного за участю підозрюваного ОСОБА_5 , іншими матеріалами кримінального провадження.
Посилаючись на те, що підозрюваний ОСОБА_5 відповідно до ст.12 КК України вчинив тяжкий злочин, за який законом передбачено покарання виключно у вигляді позбавлення волі на строк від семи до десяти років, не має постійного законного джерела доходів, ніде не працює, тривалий час зловживає спиртними напоями, веде асоціальний спосіб життя, негативно характеризується за місцем проживання, не має стійких соціальних зв`язків, окрім того, під час досудового слідства у кримінальному провадженні, ОСОБА_5 з метою уникнути кримінальної відповідальності за вчинений ним тяжкий злочин, перебуваючи на місці події, дав неправдиві пояснення з приводу настання смерті потерпілої, що стало причиною невірної правової кваліфікації щодо обставин настання смерті ОСОБА_8 , перебуваючи на волі може стати на шлях переховування від органів досудового слідства та суду, чим створить перешкоду у своєчасному проведенні слідчих дій по кримінальному провадженні та прийняття своєчасного законного рішення у кримінальному провадженні слідчий просила застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів.
Прокурор в судовому засіданні підтримав заявлене слідчим клопотання, з вказаних у ньому обгрунтувань, зауваживши про недостатність запобігання заявленим ризикам іншими більш м`якими видами запобіжних заходів.
Підозрюваний та його захисник заперечували проти застосування стосовно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, вважаючи можливим та достатнім застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту, заперечивши можливість внесення достатньої суми грошових коштів у разі встановлення застави як самостійного виду запобіжного заходу.
Заслухавши доводи сторін кримінального провадження, дослідивши матеріали клопотання, доходжу до наступного.
У відповідності до ст.131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження; серед інших ними є запобіжні заходи.
Згідно положень ст.176 КПК України тримання під вартою є одним з видів запобіжних заходів; запобіжні заходи, зокрема, під час досудового розслідування застосовуються слідчим суддею за клопотанням слідчого.
Відповідно до ч.1 ст.184 КПК України клопотання слідчого, прокурора про застосування запобіжного заходу подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування.
Згідно ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Відповідно до положень ч.1,2 ст.199 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:
1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;
2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;
3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.
Згідно ч.5 ст.206 ЦПК України незалежно від наявності клопотання слідчого, прокурора, слідчий суддя зобов`язаний звільнити особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких трималася ця особа, не доведе:
1) існування передбачених законом підстав для затримання особи без ухвали слідчого судді, суду;
2) неперевищення граничного строку тримання під вартою;
3) відсутність зволікання у доставленні особи до суду.
Відповідно до вимог ч.1 ст.208 ЦПК України повноважена службова особа має право без ухвали слідчого судді, суду затримати особу, підозрювану у вчиненні злочину, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі, лише у випадках:
1) якщо цю особу застали під час вчинення злочину або замаху на його вчинення;
2) якщо безпосередньо після вчинення злочину очевидець, в тому числі потерпілий, або сукупність очевидних ознак на тілі, одязі чи місці події вказують на те, що саме ця особа щойно вчинила злочин;
3) якщо є обґрунтовані підстави вважати, що можлива втеча з метою ухилення від кримінальної відповідальності особи, підозрюваної у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого корупційного злочину, віднесеного законом до підслідності Національного антикорупційного бюро України.
Особливості затримання окремої категорії осіб визначаються главою 37 цього Кодексу.
Так, в судовому засіданні з пояснень прокурора, що додатково підтверджуються доданими до клопотання копіями матеріалів кримінального провадження №0000308, зокрема, витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 25.03.2016 року, повідомленням про підозру від 24.03.2016 року, протоколами допитів підозрюваного, свідків, потерпілих та іншими матеріалами кримінального провадження, слідчим суддею встановлено затримання слідчим ОСОБА_5 за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення та оголошення останньому підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, у зв`язку з чим заявлено дане клопотання.
Разом з тим, з представленої стороною обвинувачення копії протоколу затримання від 24.03.2016 року (а.с.18) вбачається затримання ОСОБА_5 з підстав того, що після вчинення злочину знаходився на місці події поруч з трупом потерпілої ОСОБА_8 , що не відповідає відомостям протоколу огляду місця події від 23.03.2014 року (а.с.4), натомість, вказані підстави не охоплюються наведеним виключним переліком обставин, лише за наявності яких повноважена службова особа має право без ухвали слідчого судді, суду затримати особу, підозрювану у вчиненні злочину, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі, що в даному конктерному випадку визначає неправомірність затримання ОСОБА_5 без ухвали слідчого судді.
Слідчим суддею також встановлено недоведення прокурором наявності обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, за ознаками якого кваліфіковані дії останнього, зокрема, щодо визначення кваліфікуючих ознак тяжкого тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння, що спричинило смерть потерпілого, які на разі визначені без належного експертного висновку за формальним посиланням на виявлення трупу потрепілої та лише на підставі лікарського свідоцтва про її смерть (а.с.9), що не містить визначення ані ступеню тяжкості тілесних ушкоджень, ані причинного зв`язку між смертю потерпілої та діями винного.
Сукупність наведених обставин вочевидь виначає безпідставність заявленого клопотання про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді взяття під варту з підстав недоведення прокурором правомірності затримання особи та існування обгрунтованої підозри у вчиненні останнім інкримінованого йому кримінального правопорушення, що визначає регламентанований законом обов`язок слідчого судді відмовити у задоволенні даного клопотання.
Недоведеність стороною обвинувачення існування передбачених законом підстав для затримання ОСОБА_5 без ухвали слідчого судді визначає відповідний обов`язок звільнення останнього.
Керуючись ст. 131-132, 176-178, 182-184, 194, 196, 197, 205, 206, 208 КПК України, -
УХВАЛИВ
У задоволенні клопотання старшого слідчого СВ Жмеринського ВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_6 про застосування щодо ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою відмовити.
ОСОБА_5 звільнити з-під варти негайно в залі суду.
На ухвалу може бути подана апеляція безпосередньо до Апеляційного суду Вінницької області протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Незалежно від оскарження ухвала підлягає невідкладному виконанню, а також негайному врученню підозрюваному після її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1