Справа № 676/2951/15-к
Провадження № 1-кп/676/15/16
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2016 року м. Кам`янець-Подільський

Кам`янець-Подільський міськрайонний суд Хмельницької області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

ОСОБА_5 ,

потерпілої ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене 11 квітня 2013 року до ЄРДР за № 0000770, за обвинуваченням ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Тарасівка Кам`янець-Подільського району Хмельницької області, зареєстрованого та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, перебуває у фактичних шлюбних відносинах, з середньою освітою, офіційно не працевлаштованого, раніше судимого:

вироком Кам`янець-Подільського міського суду Хмельницької області від 7 червня 2002 року за ч. 1 ст. 309 КК України до 1 року обмеження волі з іспитовим строком 1 рік;

вироком Кам`янець-Подільського міського суду Хмельницької області від 4 лютого 2003 року за ч. 2 ст. 309, ст. 71 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі (звільненого 9 лютого 2005 року умовно-достроково на невідбутий строк 5 місяців 26 днів);

вироком Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 18 листопада 2005 року за ч. 2 ст. 342, ч. 2 ст. 345 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки;

вироком Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 21 травня 2007 року за ч. 3 ст. 185, ст. 71 КК України до 3 років 2 місяців позбавлення волі (звільненого 6 вересня 2010 року по відбуттю строку покарання);

вироком Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 11 жовтня 2011 року за ч. 2 ст. 309, ст. 69 КК України до 5 місяців арешту (звільненого 8 червня 2012 року по відбуттю строку покарання);

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 186 КК України,

в с т а н о в и в:

11 квітня 2013 року близько 11 год. 30 хв. ОСОБА_7 з манекенів у приміщенні магазину «Сезон» по вул. Дружби Народів, 7 в м. Кам`янці-Подільському Хмельницької області намагався умисно повторно відкрито викрасти майно потерпілої ОСОБА_6 на загальну суму 1125 грн.: піджак жіночий марки Rosa Style вартістю 265 грн., футболку марки Vessa вартістю 200 грн., сорочку марки Rosa Style вартістю 210 грн., сорочку марки Kojax вартістю 270 грн. та сорочку марки Mes вартістю 180 грн., однак, виконавши всі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, не довів злочин до кінця з причин, що не залежали від його волі, оскільки, заволодівши викраденим майном, був викритий продавцем ОСОБА_9 , прохання якої повернути речі проігнорував та втік з місця події, але був затриманий працівниками міліції.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 свою вину у пред`явленому обвинуваченні заперечив та повідомив суду наступне. У день події вийшов з магазину «1000 дрібниць», коли повз нього пройшов чоловік та кинув на землю пакет. Піднявши пакет (як виявилося з речами), хотів віддати цей пакет, наздогнавши незнайомця, який переходив через дорогу. Однак в цей момент з магазину вибігла жінка з криками «Стій! Віддай!», тому розгубився, налякався, внаслідок чого прискорив темп руху та почав викидати речі з пакету в ході руху, оскільки поспішав по своїх справах. А коли повертався, його зупинили працівники міліції та запросили пройти до магазину, про щось поговорили на місці події та забрали у опорний пункт, де їм щось пояснював, однак змісту своїх пояснень не пам`ятає. З міліціонерами ОСОБА_10 та ОСОБА_11 був знайомий, оскільки незадовго до події з приводу сварки із співмешканкою відвідував опорний пункт міліції, де ці працівники міліції пропонували йому «взяти на себе адміннагляд», на що не погодився. Вказав, що кількість речей у пакеті не пам`ятає. Крім того, повідомив, що перед оголошенням у розшук допитаний не був, про оголошення розшуку йому відомо не було, співмешканці теж про це ніхто не повідомляв. Просив його визнати невинуватим, однак суворо не карати.

Не зважаючи на заперечення обвинуваченим ОСОБА_7 своєї вини, його винуватість у вчиненні інкримінованого діяння об`єктивно підтверджується сукупністю досліджених судом доказів.

Так, з показань в судовому засіданні потерпілої ОСОБА_6 , встановлено, що продавець належних їй речей ОСОБА_9 у день події повідомила, що, почувши гуркіт у коридорі магазину «Сезон», виявила, що незнайомий чоловік викрав з манекенів жіночий одяг. На її крик злодій частину викрадених речей викинув, тікаючи з місця події, решту речей було повернуто, коли викрадача затримали працівники міліції, викликані кимось з працівників цього ж магазину. Підтвердила, що впізнавала викрадені речі у кількості 5 штук того ж дня. Зазначила, що підтвердженням винуватості ОСОБА_7 вважає ту обставину, що він пропонував їй грошове відшкодування для залагодження справи. При призначенні покарання поклалася на думку суду, повідомивши, що претензії матеріального та морального характеру пред`являтиме після вирішення справи по суті.

Безпосередній свідок події ОСОБА_9 в суді підтвердила, що, почувши гуркіт у коридорі магазину «Сезон», де працювала продавцем, виявила, що з манекенів зник жіночий одяг. Вибігши з магазину, помітила, як неподалік (за метри 3) у напрямку від магазину швидко йшов невідомий чоловік із зниклими речами, який, обернувшись на її крик, не відреагував та продовжив швидкою ходою йти геть. Коли вибігла за ним з магазину, він дорогою викидав викрадені речі. Не наздогнавши викрадача, однак зібравши викинуті ним речі, повернулася у магазин, де колеги їй повідомили, що викликали працівників міліції. Невдовзі працівники міліції, розпитавши прикмети злодія, знайшли того чоловіка і привели до магазину, де вона його впізнала. Однозначно не змогла пригадати чи всі речі викрадач викинув, чи якісь з них він віддав уже по приходу з працівниками міліції. Речі, які грабіжник викрав та по ходу руху викинув, віддала працівникам міліції. Зазначила, що при проведенні впізнання особи у приміщені відділу міліції впізнала обвинуваченого.

Працівники міліції дільничні інспектори ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , допитані судом як свідки, підтвердили, що на місце події прибули за повідомленням чергового про викрадення речей з магазину «Сезон». Продавець магазину описала викрадача, повідомивши, що він викрав ряд речей з манекенів та викинув частину з них, поки тікав від неї після того, як вона виявила його неправомірні дії. Також продавець вказала напрямок, у якому зник злодій, тому пішли у вказаному напрямку. По ходу руху зустріли обвинуваченого, який підходив за описанням та якому запропонували пройти до магазину і у ньому продавець впізнала викрадача речей. Чи були при обвинуваченому викрадені речі пригадати не змогли у зв`язку із спливом значного періоду часу.

Водночас суд позбавлений можливості визнати допустимими показання свідка ОСОБА_13 про те, що ОСОБА_7 в ході спілкування з ним безпосередньо після події зізнався у спробі викрадення з манекенів магазину «Сезон» жіночих речей, які під час втечі повикидав, і цей вчинок мотивував бажанням залагодити сварку зі своєю співмешканкою шляхом дарунку викраденого одягу, оскільки відповідно до вимог ч. 7 ст. 97 КПК України у будь-якому разі не можуть бути визнані допустимим доказом показання з чужих слів, якщо вони даються слідчим, прокурором, співробітником оперативного підрозділу або іншою особою стосовно пояснень осіб, наданих слідчому, прокурору або співробітнику оперативного підрозділу під час здійснення ними кримінального провадження.

З даних протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 11 квітня 2013 року (а.м.к.п. 76) вбачається, що 11 квітня 2013 року о 12 год. 40 хв. потерпіла ОСОБА_6 повідомила про відкрите викрадення предметів верхнього одягу з манекенів у приміщенні магазину «Сезон» по вул. Дружби Народів, 7.

Кількість одиниць викраденого жіночого одягу підтверджена даними протоколу огляду місця події від 11 квітня 2013 року (а.м.к.п. 77-81), відповідно до якого у коридорі магазину «Сезон» по вул. Дружби Народів, 7 наявні манекени, на п`яти з яких відсутня верхня частина одягу, а також зафіксовано вилучення предметів злочинного посягання жіночих піджака, футболки та трьох сорочок. Посилання захисника на невідповідність даних цього протоколу фактичним обставинам справи в частині відсутності при цьому огляді потерпілої, яка у вступній частині протоколу записана як учасник огляду, спростовується показаннями потерпілої ОСОБА_6 , яка в судовому засіданні підтвердила, що була присутня лише по закінченню проведення огляду. Саме цим, на думку суду, пояснюється відсутність підпису потерпілої у цьому протоколі.

Вартість викраденого майна підтверджена даними висновку судово-товарознавчої експертизи № 46т від 16 квітня 2013 року (а.м.к.п. 84-86), відповідно до якої станом на 11 квітня 2013 року вартість піджака жіночого марки Rosa Style становила 265 грн., футболки марки Vessa 200 грн., сорочки марки Rosa Style 210 грн., сорочки марки Kojax 270 грн., сорочки марки Mes 180 грн., всього 1125 грн.

З постанови прокурора від 24 квітня 2013 року та протоколу огляду від 22 квітня 2013 року (а.м.к.п. 87, 135) вбачається, що вказані вище речі було визнано речовими доказами та оглянуто згідно з вимогами ст. 237 КПК України уповноваженою особою процесуальним прокурором ОСОБА_14 (а.м.к.п. 136) за участю двох понятих, що підтвердив в судовому засіданні допитаний як свідок ОСОБА_14 .

Проведення огляду цих речових доказів вказаною особою за участю двох понятих знайшло також підтвердження в ході огляду в суді пакету з жіночим піджаком, футболкою та трьома сорочками, опечатаного прокурором ОСОБА_14 за участю понятих (як вбачається з бирки, на якій наявний відтиск печатки прокуратури, прізвища, ініціали та підписи прокурора ОСОБА_14 та двох понятих). Посилання захисника на неналежне проведення цієї процесуальної дії (зокрема, в частині відсутності в пакеті бирки експертної служби та детального опису вмісту та походження речей, в подальшому визнаних речовими доказами) суд оцінює критично, оскільки ці недоліки документального оформлення процесуальної дії не спростовують візуальної відповідності оглянутих в судовому засіданні предметів жіночого одягу (опечатаних прокурором), зображенням предметів злочинного посягання (що містяться в фототаблиці до протоколу огляду фото № 6 (а.м.к.п. 81) та в таблиці ілюстрацій до експертного висновку а.м.к.п. 86), при цьому потерпіла ОСОБА_6 в судовому засіданні при огляді цих речей беззаперечно впізнала в них викрадене в неї майно.

Як вбачається з даних протоколу пред`явлення особи для впізнання від 14 квітня 2015 року (а.м.д.р. 97-98), свідок ОСОБА_9 за рисами обличчя та статурою впізнала у ОСОБА_7 особу, яка 11 квітня 2013 року близько 11 год. 30 хв. відкрито викрала з магазину «Сезон» жіночий одяг.

Посилання захисника на недопустимість цього доказу суд вважає необґрунтованими, оскільки один з учасників впізнання (статист) був на лише на неповних 3 років молодшим від обвинуваченого, решта двоє на понад 10 років молодші (при цьому відповідність зовнішнього вигляду біологічному віку у кожної людини індивідуальна, тому візуальна оцінка різниці у віку залежить від сприйняття та особливостей кожної людини), по показниках зросту лише один з пред`явлених осіб чоловічої статі був вищим на 7 см, один нижчим на 9 см, інший на 4 см вищим (при цьому свідок бачила грабіжника не притул, а на відстані декількох метрів, тобто різниця у зрості 10-15 см з урахуванням цього не є вирішальною при впізнанні). Крім цього, сам обвинувачений в судовому засіданні підтвердив, що саме він з речами віддалявся від магазину «Сезон», викидаючи їх по ходу руху, поки якась жінка кричала, вимагаючи зупинитися та віддати речі, тому у суду відсутні будь-які підстави піддавати цей доказ сумнівам.

З даних протоколу проведення слідчого експерименту від 17 квітня 2015 року (а.м.к.п. 99-107) встановлено, що свідок ОСОБА_9 на місці події розповіла та показала, де перебував ОСОБА_7 на момент виявлення нею його протиправного діяння (біля сходів у магазин), а також вказала напрямок його втечі та місце, де він по ходу руху викидав викрадене під час того, як вона його переслідувала, вимагаючи повернути викрадене майно. І ці дані повністю узгоджені з показаннями свідка ОСОБА_9 в суді.

Невизнання ОСОБА_7 своєї вини суд розцінює як спробу уникнути відповідальності, оскільки його показання не витримують об`єктивної критики. Так, показання про перетворення спроби повернути речі невідомому чоловікові, який викинув пакет з речами, у втечу від жінки, яка явно намагалася його (обвинуваченого) зупинити та вимагала повернути щось (очевидно, саме ці речі), при чому ця втеча супроводжувалася не позбавленням від злощасного пакету, а поетапним викиданням речей (що підтверджує спробу уникнути переслідування, відволікаючи увагу переслідувачки підбиранням з землі викинутої речі), суперечать здоровому глузду. Крім цього, свідок ОСОБА_9 однозначно ствердила, що викрадач, якого вона в ході досудового розслідування впізнала у ОСОБА_7 , мав викрадені речі, а не пакет з речами, і саме ці речі, зібравши з землі після того, як зловмисник їх викинув в ході втечі з місця події, вона передала працівникам міліції як такі, що були викрадені. Суд не має підстав піддавати сумніву показання свідка ОСОБА_9 , оскільки будь-яких даних про її зацікавленість у результатах розгляду справи судом не здобуто, як і даних про наявність у неї підстав обмовляти обвинуваченого.

Посилання захисту на ту обставину, що ОСОБА_7 не було затримано одразу після події, протокол вилучення у нього речей відсутній, а дільничні працівники поліції «погрожували» йому встановленням адміністративного нагляду, суд оцінює критично, оскільки, по-перше, відсутність оперативності чи інші незначні недоліки у роботі міліції не є доказом невинуватості особи, по-друге, відсутність протоколу вилучення речей узгоджується з показаннями свідка ОСОБА_9 , яка ствердила, що обвинувачений викрадені речі викинув в ході втечі, а вона їх зібрала з землі та в подальшому в приміщенні магазину видала працівникам міліції (хоча й однозначно не змогла пригадати чи всі речі викрадач викинув, чи якісь з них він віддав уже по приходу з працівниками міліції), по-третє, можливість встановлення адміністративного нагляду, чим начебто «погрожували» ОСОБА_7 працівники міліції, визначена ст. 3 Закону України «Про адміністративний нагляд за особами, звільненими з місць позбавлення волі» і, очевидно, була роз`яснена ОСОБА_7 , який прибув у опорний пункт міліції незадовго до настання події, що є предметом розгляду, у зв`язку з вчиненням адміністративного правопорушення, що містило ознаки насильства у сім`ї, як повідомив суду сам обвинувачений. Роз`яснення цієї законодавчої норми є обов`язком працівників міліції щодо раніше судимих осіб, які після відбування покарання вчиняють адміністративні правопорушення.

Таким чином, оцінивши належні, допустимі та достовірні докази в їх сукупності з точки зору достатності та взаємозв`язку за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, суд дійшов наступних висновків.

Діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_7 , мало місце, дії обвинуваченого містять склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 186 КК України, і становлять собою закінчений замах на відкрите викрадення чужого майна, вчинене повторно. Вина ОСОБА_7 у вчиненні вказаного діяння повністю доведена в судовому засіданні і він підлягає покаранню за його вчинення.

На виконання вимог ст. 65 КК України при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, що є тяжким злочином, особу винуватого, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставин, що пом`якшують чи обтяжують покарання ОСОБА_7 , судом не встановлено.

Обвинувачений ОСОБА_7 раніше неодноразово судимий, в тому числі й за тяжкий злочин проти власності, за місцем проживання (на час вчинення діяння) ККП «Господар» компрометуючими даними на нього не володіє, не перебуває на обліку психіатра, перебуває на «Д»-обліку нарколога по наркоманії, офіційно не працевлаштований, перебуває у фактичних шлюбних відносинах з жінкою, яка на момент розгляду справи по суті близько року перебуває за межами України (як відомо з показань обвинуваченого).

З врахуванням обставин справи, вартості викраденого, позиції потерпілої, яка не наполягала на суворому покаранні, стану здоров`я обвинуваченого, який перебуває на обліку нарколога, особи обвинуваченого, щодо якого відсутні відомості про вчинення інших протиправних діянь з моменту вчинення інкримінованого у цій справі діяння, відсутності як обставин, які пом`якшують, так і обставин, що обтяжують покарання, суд вбачає за можливе призначити ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі на мінімальний строк в межах санкції ч. 2 ст. 186 КК України. І саме таке покарання вбачається необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

При цьому, суд виконує вимоги ч. ч. 1, 3 ст. 68 КК України, враховуючи при призначенні покарання за цей незакінчений злочин ступінь тяжкості вчиненого діяння, що є тяжким злочином, ступінь здійснення злочинного наміру та причини, внаслідок яких злочин не було доведено до кінця (виявлення злочину свідком, а не добра воля обвинуваченого).

З огляду на зазначені вище обставини, особу обвинуваченого, який неодноразово судимий, в тому числі за тяжкий злочин проти власності, за яке відбував реальне покарання, враховуючи вчинення ним злочину протягом року після відбування покарання за попереднім вироком, що свідчить про явне небажання ставати на шлях виправлення, за відсутності декількох обставин, що пом`якшують його покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ним тяжкого злочину, суд не вбачає підстав для застосування ст. 69 КК України при призначенні покарання та звільнення обвинуваченого ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням.

Щодо запобіжного заходу, який належить застосувати до набрання вироком законної сили, то суд з метою забезпечення виконання вироку на підставі п. 2 ч. 4 ст. 374 КПК України вважає за доцільне застосувати до ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, що вбачається співрозмірним ризикам, визначеним ч. 1 ст. 177 КПК України.

При цьому, суд враховує висновки слідчого судді, викладені в ухвалі від 11 квітня 2015 року про відмову у застосуванні запобіжного заходу у вигляді взяття під варту, але також враховує й ту обставину, що обвинувачений декілька разів змінював місце проживання, при чому остання з його тимчасових адрес виявилася недійсною (а.м.к.п. 131-132).

Питання процесуальних витрат слід вирішити в порядку ч. 2 ст. 124 КПК України, доля речових доказів підлягає вирішенню в порядку ч. 9 ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 368, 370, 374 КПК України,
у х в а л и в:

ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 186 КК України, та призначити покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

Строк покарання обчислювати з моменту приведення вироку у виконання.

До набрання вироком законної сили застосувати до ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, поклавши на нього наступні обов`язки:

1) прибувати за викликом суду апеляційної інстанції;

2) цілодобово не відлучатися з місця проживання та реєстрації з квартири АДРЕСА_2 без дозволу суду;

3) повідомляти суд про зміну свого місця проживання;

4) носити електронний засіб контролю;

5) здати на зберігання в Кам`янець-Подільський МВ УДМС України в Хмельницькій області паспорт громадянина України для виїзду за кордон (у разі його наявності).

Контроль за виконанням домашнього арешту покласти на прокурора.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь держави 234 (двісті тридцять чотири) грн. 72 коп. процесуальних витрат на залучення експерта (а.м.к.п. 83).

Речові докази: жіночий одяг (1 піджак, 1 футболку, 3 сорочки), що зберігається у камері зберігання речових доказів Кам`янець-Подільського ВП ГУНП в Хмельницькій області (а.м.к.п. 87, 88), повернути потерпілій ОСОБА_6 .

Вирок набирає законної сили у разі неподання апеляційної скарги до апеляційного суду Хмельницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Кам`янець-Подільський міськрайонний суд Хмельницької області. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору, а також направити в Кам`янець-Подільський ВП ГУНП в Хмельницькій області для виконання в частині застосування електронного засобу контролю.

Інші учасники судового провадження мають право на отримання копії вироку в суді.

Суддя ОСОБА_15 -Годлевська