12.05.2016 Справа № 756/2862/16-к
ун. № 756/2862/16-к
Справа № 1-кп/756/338/16
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 травня 2016 року м. Київ
Оболонський районний суд міста Києва у складі:
головуючого-судді ОСОБА_1 ,
секретар ОСОБА_2
за участі прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , потерпілого ОСОБА_5 , провівши в приміщенні суду судове засідання по розгляду кримінального провадження за обвинуваченням
ОСОБА_6 , (ІПН НОМЕР_1 ) ІНФОРМАЦІЯ_1 , такого, що народився в м. м. Києві, громадянина України, раніше не судимого, з середньо-спеціальною освітою, одруженого, працює токарем «Інституту надтвердих матеріалів ім. В.М. Бакуля НАН України», зареєстрованого та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
який обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст.286 КК України.
Судовим слідством Оболонський районний суд м. Києва, -
в с т а н о в и в:
15.01.2016 року приблизно о 18 год. 15 хв. ОСОБА_7 , керуючи технічно справним автомобілем марки "Москвич-412" н.з. НОМЕР_2 , рухаючись в середній смузі руху на проїзній частині вул. Івашкевича, 5 зі сторони вул. Автозаводської в напрямку вул. Вишгородської у м. Києві зупинився перед нерегульованим пішохідним переходом, з метою надання переваги в русі пішоходам, які в той момент рухалися по вказаному пішохідному переході.
Після чого ОСОБА_7 , проявив неуважність до дорожньої обстановки, чим грубо порушив п.п. 1.5 та 2.3 Б) ПДР України, не переконавшись в тому, що це буде безпечним і не створить перешкоди або небезпеки іншим учасникам руху, не надавши дорогу пішоходу закінчити перехід проїзної частини, чим грубо порушив п. 18.1 ПДР України, а також грубо порушуючи п. 10.1 ПДР України розпочав рух та, виїхавши на нерегульований пішохідний перехід скоїв наїзд на ОСОБА_5 , який перетинав проїзну частину по нерегульованому пішохідному переходу, обладнаного дорожньою розміткою та дорожніми знаками, з права на ліво відносно руху вище вказаного автомобіля.
В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_8 отримав тілесні ушкодження, та був доставлений до КМКЛ № 8.
Відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 187/Е від 18.02.2016 року: дані наданої медичної документації на ім`я ОСОБА_5 , свідчать про те, що під час звернення за медичною допомогою 15.01.2015 о 17:55, у нього мало місце наступне тілесне ушкодження - закрита травма правого плеча: перелом хірургічної шийки без зміщення уламків, великого горбика плечової кістки зі зміщенням уламків, яке відноситься до тілесного ушкодження середнього ступеню тяжкості, що спричинило тривалий розлад здоров?я, відповідно п.п. 2.2.1/в та 4.6 «Правил», так як відновлення порушеної анатомічної цілісності травмованої ділянки та початок відновлення порушеної функції ушкодження у даному випадку потребує строк понад 21 добу (у звичайному клінічному перебігу). Вказані строки віддзеркалюють тривалість розладу здоров?я, як загальноприйнятого судово-медичного критерію визначення ступеню тяжкості.
Характер та морфологія виявленого ушкодження свідчать про те, що воно утворилося від травматичної дії тупого предмету, що могло бути при транспортній травмі (травма при зіткненні автомобіля, який рухався, з пішоходом), за давністю може відповідати вказаному терміну.
У відповідності до відповідно до висновку авто-технічної експертизи № 98ат від 16.02.2016 року: 1. В ситуації, що склалася на дорозі безпосередньо перед дорожньо-транспортною пригодою, водій автомобіля «Москвич-412», н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_9 , повинен був керуватися вимогами пунктів 10.1, 18.1, Правил дорожнього руху України.
2. В даній дорожній ситуації водій автомобіля «Москвич-412», н.з. НОМЕР_2 , ОСОБА_7 мав технічну можливість уникнути даної дорожньо-транспортної пригоди, шляхом виконання вимог пунктів 10.1, 18.1 Правил дорожнього руху України.
3. В даній дорожній ситуації в діях водія автомобіля «Москвич-412», н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_4 , експертом, з технічної точки зору, вбачаються невідповідності вимогам пунктів 10.1, 18.1 Правил дорожнього руху України.
4. Причиною даної дорожньо-транспортної пригоди, з технічної точки зору, є невідповідності дій водія автомобіля «Москвич-412», н.з. НОМЕР_2 , ОСОБА_9 вимогам пунктів 10.1, 18.1 Правил дорожнього руху України.
Під час руху ОСОБА_10 , допустив порушення вимог Правил дорожнього руху України, які затверджені постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 р. і введені в дію з 01.01.2002 р., зокрема пунктів: п. 1.5. ПДР України - Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.
П.2.3. б) ПДР України - Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу, і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.
П. 10.1 ПДР України - Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.
П. 18.1 ПДР України - Водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека.
Порушення ОСОБА_11 , п. 1.5., 2.3. б), 10.1 та 18.1 Правил дорожнього руху України, знаходяться в прямому причинному зв`язку із виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди та її наслідками.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 свою провину у пред`явленому обвинуваченні визнав повністю, про дату, місце, обставини і наслідки дорожньо-транспортної пригоди дав в цілому відповідні пояснення, показавши, що 15.01.2016 року приблизно о 18 год. 15 хв. він, ОСОБА_12 , керуючи автомобілем марки "Москвич-412" н.з. НОМЕР_2 , рухався в середній смузі руху на проїзній частині вул. Івашкевича, 5 зі сторони вул. Автозаводської в напрямку вул. Вишгородської у м. Києві, де зупинився перед нерегульованим пішохідним переходом, з метою надання переваги в русі пішоходам, які в той момент рухалися по вказаному пішохідному переході.
Після чого він проявив неуважність, почав рух, не надавши дорогу пішоходу закінчити перехід проїзної частини та виїхавши на нерегульований пішохідний перехід скоїв наїзд на громадянина, як далі стало відомо ОМЕЛЬЧУКА, який перетинав проїзну частину пішохідному переходу з права на ліво відносно руху його автомобіля.
В результаті цього він скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_5 , який отримав тілесні ушкодження, та в подальшому був доставлений до лікарні.
Обвинувачений також уточнив, що він почував себе добре, автомобіль був справним.
Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_12 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті, та беручи до уваги, що прокурор, потерпілий в цілому також не оспорювали фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні будь-які сумніви щодо добровільності та істинності їх позиції, роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не заперечуються.
Враховуючи викладене, суд, допитавши обвинуваченого та дослідивши матеріали кримінальної справи, що характеризують особу обвинуваченого, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_13 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті та вироку суду, доведена повністю, а дії обвинуваченого, який керуючи технічно справним транспортним засобом автомобілем марки "Москвич-412" н.з. НОМЕР_2 , в порушення вимог п. 1.5; п. 2.3 п.п «б»; п. 10.1; п. 18.1 «Правил дорожнього руху», що спричинило заподіяння тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості потерпілому ОСОБА_14 , суд кваліфікує за ч.1 ст. 286 КК України.
При призначенні обвинуваченому ОСОБА_15 покарання, суд враховує ступінь тяжкості та характер вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, те, що він по місцю проживання характеризується формально позитивно, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, раніше не судимий, до кримінальної та адміністративної відповідальності не притягувався, займається суспільно-корисною працею.
Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_13 , суд, у відповідності до вимог ст.66 КК України, визнає щире каяття.
Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_13 , під час розгляду справи, у відповідності до вимог ст.67 КК України судом не встановлено.
На підставі викладеного, з урахуванням суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення, суд вважає за необхідне у даному конкретному випадку призначити ОСОБА_12 покарання, передбачене санкцією ч.1 ст. 286 КК України у вигляді обмеження волі, оскільки саме таке покарання, на думку суду, є справедливим, а також необхідним і достатнім за наведених вище обставин для виправлення та попередження вчинення ним нового злочину.
Враховуючи обставини конкретної справи, що поведінка обвинуваченого під час досудового розслідування та в суді свідчить про те, що він не є особою, що стала на злочинний шлях, дав негативну оцінку своїм діям, суд вважає за можливе звільнити ОСОБА_13 від відбування покарання з випробуванням згідно ст.75 КК України, з покладанням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.
У той же час, беручи до уваги, що кримінальне правопорушення вчинено обвинуваченим у зв`язку із порушенням правил дорожнього руху, суд вважає за необхідне позбавити ОСОБА_13 права керувати транспортирними засобами.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 128, 349, 366-368, 369, 370-371, 374, 395 КПК України, суд, -
ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України, за якою призначити йому покарання у виді обмеження волі строком на 2 (два) роки.
Позбавити ОСОБА_6 права керувати транспортними засобами строком на 2 (два) роки.
Відповідно до ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного основного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю в 2 (два) роки.
На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:
- не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції;
- повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання, роботи;
- періодично з`являтися для реєстрації в органи кримінально виконавчої інспекції.
Судові витрати по справі, пов`язані з проведенням судової авто-технічної експертизи в розмірі 921 грн. 60 коп. - стягнути з засудженого ОСОБА_4 в доход держави.
Речові докази по справі після набрання вироком законної сили:
-відеозапис, що міститься на цифровому носії інформації зберігати при матеріалах кримінального провадження.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Оболонський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається засудженому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_16