АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/791/698/16 Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Категорія: повернення обвинувального акту Доповідач в апеляційної інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 червня 2016 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Херсонської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5

прокурора - ОСОБА_6 ,

захисника - адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду Херсонської області матеріали кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 за апеляційною скаргою прокурора у провадженні прокурора відділу прокуратури Херсонської області ОСОБА_6 на ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 23 травня 2016 року,

ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 23.05.2016 року, обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 209, ч. 3 ст. 305, ч. 2 ст. 306, ч. 3 ст. 307, ч. 3 ст. 311, ст. 317 КК України, ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 305, ч. 3 ст. 307, ч. 3 ст. 311 КК України, ОСОБА_10 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 305, ч. 3 ст. 307, ч. 3 ст. 311 КК України, ОСОБА_11 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 305, ч. 3 ст. 307, ч. 3 ст. 311 КК України, ОСОБА_12 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, ОСОБА_13 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 305, ч. 3 ст. 307, ч. 3 ст. 311 КК України, повернуто прокурору з тих підстав, що він не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, оскільки не містить формулювання обвинувачення, а в викладений лише зміст підозри. Крім того, в обвинувальному акті не зазначена дата і місце його складання.

Не погодившись з постановленою ухвалою, прокурор подала на неї апеляційну скаргу, в якій ставить питання про скасування оскаржуваної ухвали та повернення кримінального провадження до того ж суду першої інстанції на новий судовий розгляд.

Апеляційна скарга мотивована істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Зокрема, апелянт вказує на те, що при складанні обвинувального акту були дотримані вимоги ст. 291 КПК України, а саме викладені, як фактичні обставини кримінальних правопорушень, які прокурор вважає встановленими, так і правова кваліфікація таких дій та фактично сформульоване обвинувачення.

Крім того, як зазначає апелянт, посилання в обвинувальному акті на підозру можливо змінити шляхом зміни обвинувачення, в порядку ст. 338 КПК України, під час судового розгляду.

Також, апелянт вказує на неспроможність висновків суду про не зазначення в обвинувальному акті дати і місця його складення, оскільки згідно матеріалів кримінального провадження обвинувальний акт складений 20.09.2013 року в приміщенні СВ СУ УМВС України в Херсонській області.

Заслухавши доповідача, прокурора, яка підтримав апеляційну скаргу та просила задовольнити її в повному обсязі, вивчивши матеріали провадження, обговоривши та перевіривши доводи апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 291 КПК України, обвинувальний акт складається слідчим, підписується слідчим і прокурором та затверджується останнім. До обвинувального акту, в у тому числі, додається реєстр матеріалів досудового розслідування.

Згідно ч. 2 п.п. 5, 9 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт, крім іншого, має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статі) закону України про кримінальну відповідність та формулювання обвинувачення, а також дату та місце його складання та затвердження.

Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України, обвинувачення - це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.

Процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування, відповідно до положень ч. 4 ст. 110 КПК України, є обвинувальний акт, який повинен відповідати вимогам, передбаченим ст.291 КПК України.

Європейський суд з прав людини (далі - Суд) у справі "Абрамян проти Росії" від 9 жовтня 2008 року зазначив, що у тексті пп. "а" п. 3 ст. 6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню "обвинувачення" особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення (див. рішення від 19 грудня 1989 р. у справі "Камасінскі проти Австрії", №9783/82, п.79). Крім того, Суд нагадує, що положення підпункту "а" п. 3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (див. рішення від 25 березня 1999 р. у справі "Пелісьє та Сассі проти Франції" (ВП), №25444/94, п. 52; рішення від 25 липня 2000 р. у справі "Матточіа проти Італії", №23969/94, п. 58; рішення від 20 квітня 2006 р. у справі "І.Н. та інші проти Австрії", №42780/98, п. 34).

Справедливість під час провадження у справі необхідно оцінювати, беручи до уваги розгляд справи в цілому (див. рішення від 1 березня 2001 р. у справі "Даллос проти Угорщини", № 29082/95, п. 47). Крім того, право бути поінформованим про характер і причини обвинувачення потрібно розглядати у світлі права обвинуваченого мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого підпунктом "b" п. 3 ст. 6 Конвенції (див. зазначені рішення у справі "Пелісьє та Сассі проти Франції", п. 54, а також "Даллос проти Угорщини", п. 47).

Проте, як вбачається з матеріалів кримінального провадження, обвинувальний акт відносно ОСОБА_8 за ч. 1 ст. 209, ч. 3 ст. 305, ч. 2 ст. 306, ч. 3 ст. 307, ч. 3 ст. 311, ст. 317 КК України, ОСОБА_9 за ч. 3 ст. 305, ч. 3 ст. 307, ч. 3 ст. 311 КК України, ОСОБА_10 за ч. 3 ст. 305, ч. 3 ст. 307, ч. 3 ст. 311 КК України, ОСОБА_11 за ч. 3 ст. 305, ч. 3 ст. 307, ч. 3 ст. 311 КК України, ОСОБА_12 за ч. 3 ст. 307 КК України, ОСОБА_13 за ч. 3 ст. 305, ч. 3 ст. 307, ч. 3 ст. 311 КК України, не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, оскільки містить не формулювання обвинувачення, а лише перелік обставин, які встановлені органами досудового слідства.

Крім того, слід звернути увагу на те, що згідно обвинувального акту ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 взагалі не має статусу обвинуваченого, так як за цим процесуальним рішенням їм лише повідомлено про підозру у вчиненні ними кримінальних правопорушень, що передбачає наявність у них статусу підозрюваного.

З урахуванням того, що в обвинувальному акті відсутнє формулювання обвинувачення в розумінні п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України, а за правилами ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, апеляційний суд приходить до висновку про наявність обставини, що перешкоджали призначити дане кримінальне провадження до судового розгляду.

Також, як вбачається з обвинувального акту, в ньому відсутні відомості про час та місце його складання, а тому цілком спроможними є посилання суду першої інстанції і на ці вади обвинувального акту, з чим погоджується і колегія суддів апеляційного суду.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, істотних порушень вимог КПК України, які б могли стати підставами для скасування оскаржуваного рішення суду не вбачається, а тому апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 404, 405, 407 КПК України, судова колегія

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора у провадженні прокурора відділу прокуратури Херсонської області ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 23 травня 2016 року, якою обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_8 за ч. 1 ст. 209, ч. 3 ст. 305, ч. 2 ст. 306, ч. 3 ст. 307, ч. 3 ст. 311, ст. 317 КК України, ОСОБА_9 за ч. 3 ст. 305, ч. 3 ст. 307, ч. 3 ст. 311 КК України, ОСОБА_10 за ч. 3 ст. 305, ч. 3 ст. 307, ч. 3 ст. 311 КК України, ОСОБА_11 за ч. 3 ст. 305, ч. 3 ст. 307, ч. 3 ст. 311 КК України, ОСОБА_12 за ч. 3 ст. 307 КК України, ОСОБА_13 за ч. 3 ст. 305, ч. 3 ст. 307, ч. 3 ст. 311 КК України, повернуто прокурору без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Головуючий: (підпис)
Судді: (підпис) (підпис)
Згідно з оригіналом :
Суддя: