Справа № 609/592/16-к
ВИРОК
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"29" червня 2016 р. Шумський районний суд
Тернопільської області
в складі головуючої судді ОСОБА_1
за участю секретаря ОСОБА_2
З участю прокурора ОСОБА_3
Потерпілого ОСОБА_4
Обвинуваченого ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Шумськ , кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що народився та проживає в АДРЕСА_1 , не одруженого, з освітою середньою, не працює, в силу ст. 89 КК України раніше не судимого
за ч.3 ст.185 КК України,
В С Т А Н О В И В :

13 травня 2016 року у вечірню пору доби ОСОБА_5 перебував у с. Сураж Шумського району поблизу господарського приміщення, яке використовує ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , житель с. Сураж Шумського району. У цей момент у ОСОБА_5 виник злочинний умисел спрямований на вчинення крадіжки майна, а саме коня, дерев`яної підводи та кінної упряжі.
Реалізуючи свій злочинний умисел, цього ж дня у нічну пору доби ОСОБА_5 , переконавшись, що за ним ніхто не спостерігає і він не буде помічений сторонніми особами, зняв навісний замок, який не був закритий та проник до вищевказаного господарського приміщення проник у приміщення корівника, та проникши до нього, усвідомлюючи та розуміючи протиправний характер і значення своїх дій, таємно, з корисливих мотивів викрав коня коричневої масті вартістю 13500 гривень, дерев`яну підводу та кінну упряж 1550 гривень та з місця злочину зник, маючи таким чином можливість розпорядитися викраденим майном на власний розсуд.
Таким чином, ОСОБА_5 скоїв злочин, передбачений ч. 3 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжці), поєднане з проникненням в інше приміщення.
Свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України обвинувачений визнав повністю та показав, що 13 травня 2016 року у вечірню пору доби він перебував у с. Сураж Шумського району поблизу господарського приміщення, яке використовує ОСОБА_4 , житель с. Сураж Шумського району. У цей момент у нього виник злочинний умисел спрямований на вчинення крадіжки майна, а саме коня, дерев`яної підводи та кінної упряжі.
Реалізуючи свій злочинний умисел, цього ж дня у нічну пору доби він, переконавшись, що за ним ніхто не спостерігає і не буде помічений сторонніми особами, зняв навісний замок, який не був закритий та проник до вищевказаного господарського приміщення проник у приміщення корівника, та проникши до нього, усвідомлюючи та розуміючи протиправний характер і значення своїх дій, таємно, з корисливих мотивів викрав коня коричневої масті, дерев`яну підводу та кінну упряж та з місця злочину зник, маючи таким чином можливість розпорядитися викраденим майном на власний розсуд.
Просить визнати недоцільним дослідження доказів щодо обставин вчинення ним кримінального правопорушення, які ним не оспорюються.

Інші учасники судового провадження не заперечують проти визнання недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення , передбаченого ч.3 ст.185 КК України, які ніким не оспорюються.

Таким чином в судовому засіданні повністю знайшло своє ствердження вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України.

Дії обвинуваченого вірно кваліфіковано за ч.3 ст.185 КК України за кваліфікуючими ознаками що виразились у таємному викрадені чужого майна (крадіжці), поєднаній з проникненням у приміщення.

Призначаючи міру покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд враховує ступінь тяжкості скоєного злочину, особу обвинуваченого, який щиро розкаявся у скоєному, посередньо характеризується по місцю проживання, потерпілий просить суворого його не карати і вважає, що його виправлення можливе без ізоляції від суспільства, звільнивши його від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням із іспитовим строком відповідно до ст.75 КК України із покладенням обв`язків, передбачених п.п. 2.3 ст.76 КК України.

Речовий доказ: кінь та кінна підвода та упряж, який знаходиться на зберіганні у ОСОБА_4 після набрання вироком законної сили, залишити у його користуванні.
Міру запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_5 у вигляді особистого зобов`язання залишити попередню до вступу вироку в законну силу.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 323,324 КПК України, суд
З А С У Д И В :
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення , передбаченого ч.3 ст.185 КК України та призначити йому покарання у виді трьох років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_5 від призначеного цим вироком покарання з випробуванням із іспитовим строком два роки.
У відповідності до ст.76 КК України зобов`язати засудженого ОСОБА_5 : не виїжджати за межі території України на постійне місце проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої системи; повідомляти органи кримінально - виконавчої системи про зміну місця проживання.
Речовий доказ: кінь та кінна підвода та упряж, який знаходиться на зберіганні у ОСОБА_4 після набрання вироком законної сили, залишити у його користуванні.
Міру запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_5 у вигляді особистого зобов`язання залишити попередню до вступу вироку в законну силу.
На даний вирок може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Тернопільської області через Шумський районний суд Тернопільської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення , крім апеляційного оскарження з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України.
Суддя: ОСОБА_1