В И Р О К
іменем України
"03" серпня 2016 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі головуючої судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , потерпілого ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт за №0003584 від 15 березня 2016 року відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, непрацюючого, одруженого, який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.125 КК України, -

встановив:
Під час досудового розслідування, на підставі положень ст. 468 КПК України, 08 червня 2016 року між обвинуваченим ОСОБА_5 та потерпілим ОСОБА_4 укладено угоду про примирення, у рамках даного кримінального провадження, у зв`язку з чим прокурором, на виконання вимог ч.1 ст.474 КПК України, направлено до суду обвинувальний акт з підписаною сторонами угодою.

Ухвалою суду, згідно ч. 1 ст. 314 КПК України, призначено підготовче судове засідання, на розгляд у якому винесено питання, регламентовані ст.ст. 314-316, 474 КПК України та безпосередньо можливості затвердження укладеної угоди.

Обвинувачений в підготовчому судовому засіданні, розуміючи наслідки затвердження угоди та права визначені ч. 5 ст.474 КПК України, просив суд затвердити угоду про примирення і призначити узгоджену в ній міру покарання, при цьому беззастережно визнав себе винним у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України в повному обсязі сформульованого обвинувачення та зазначив, що в повній мірі розуміє наслідки не виконання останньої, визначені ст. 476 КПК України.

Потерпілий, розуміючи наслідки укладання та затвердження даної угоди, визначені ст. 473 ч.1 п.2 КПК України, у підготовчому судовому засіданні, вважав за необхідне угоду затвердити.

Прокурор, в підготовчому судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні даної угоди були дотримані вимоги і правила КПК України та КК України, просив цю угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання.

Суд, заслухавши думку сторін угоди та прокурора, дослідивши матеріали провадження, перевіривши угоду на відповідність вимогам Кримінального процесуального Кодексу України(далі - КПК України) та закону приходить до наступного.

Статтею 468 КПК України регламентовано, що в кримінальному провадженні може бути укладена угода між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.

Відповідно до ч. 3 ст. 469 КПК України, угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Згідно з даною угодою, її сторони дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 125 КК України визнаючи, шляхом її укладення доведеним, що 14 березня 2016 року приблизно о 20 годині 00 хвилин ОСОБА_5 перебував за місцем мешкання у кімнаті АДРЕСА_2 , з метою помсти, на тлі виниклих неприязних відносин з ОСОБА_4 , виник злочинний умисел, направлений на нанесення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_4 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_5 , усвідомлюючи суспільну небезпеку своїх намірів і дій, при цьому, с відомо допускаючи їх наслідки та маючи на меті їх настання, з мотивів особистого неприязного відношення та з метою помсти ОСОБА_4 , взяв з власної кімнати ніж і пішов для з`ясування стосунків до вхідних дверей кімнати АДРЕСА_3 , де мешкає його ОСОБА_4 . Перебуваючи біля вхідних дверей до кімнати № НОМЕР_1 , ОСОБА_5 в загальному коридорі гуртожитку побачив ОСОБА_4 . Після цього ОСОБА_5 підбіг до ОСОБА_4 та тримаючи в правій руці власний ніж, наніс ним удари по тілу ОСОБА_4 , спричинивши останньому тілесні ушкодження у вигляді колотої рани руки та порізів в області тулуба, після чого з місця вчинення кримінального правопорушення зник.

Згідно висновку СМЕ №731 від 16.03.2016 року, при проведенні судово-медичної експертизи громадянина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , при обстеженні та вивченні медичної документації на його ім`я виявлені наступні тілесні ушкодження:

а) різана рана на зовнішній поверхні лівого передпліччя у верхній третині;

б) подряпини на передній поверхні живота зліва на рівні пупка, в проекції лівої реберної дуги.

Характер та морфологічні властивості, виявлених ушкоджень, свідчать про те, що вони утворились від трикратної дії гострого ( гострих) предмету (предметів), за давністю можуть відповідати терміну вказаному у постанові, тобто 14.03.2016 року.

-різана рана на зовнішній поверхні лівого передпліччя у верхній третині відноситься до легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я;

- подряпини на передній поверхні живота зліва на рівні пупка, в проекції лівої реберної дуги відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Таким чином, судом встановлено, що ОСОБА_5 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст.125 КК України, оскільки своїми умисними діями спричинив легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання, яке ОСОБА_5 повинен понести за вчинене кримінальне правопорушення, а саме обмеження волі строком на 1 рік. На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробувальним строком на 1 рік.

Ініціювання та укладення угоди було здійснено у відповідності до положень ст. 469 КПК України та порушень норм останньої, у підготовчому судовому засіданні, судом не встановлено.

Безпосередньо в самій угоді про примирення викладено усі імперативні реквізити останньої, визначені ст. 471 КПК України, та доведено до відома її сторін наслідки укладення та затвердження, регламентовані ст. 473 КПК України, наслідки не виконання, визначені ст. 476 КПК України.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені угодою.

Покарання сторонами угоди визначено у відповідності до положень ст. ст. 50, 65-67 КК України, з урахуванням характеру та тяжкості висунутого обвинувачення, а саме: його класифікації за ст. 12 КК України, особливостей обставин вчинення: форми вини, мотиву і мети, способу, стадії вчинення, характеру і ступеня тяжкості наслідків, що настали, даних про особу обвинуваченого, обставин, що пом`якшують та обтяжують останнє.

Підстав регламентованих п.п. 1-6 ч. 7 ст. 474 КПК України для відмови у затвердженні угоди прокурором не було доведено та судом не виявлено.

Таким чином, судом у підготовчому судовому засіданні встановлено, що умови даної угоди в повній мірі відповідають вимогам Кримінального процесуального кодексу України,Кримінального кодексу України та закону.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 314 та ч. 1 ст. 475 КПК України, у підготовчому судовому засіданні, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про примирення між сторонами шляхом ухвалення вироку і призначення обвинуваченому узгодженої міри покарання.

Цивільний позов у кримінальному проваджені не заявлений.

Процесуальні витрати у провадженні, згідно реєстру матеріалів досудового розслідування, відсутні.

Речові докази у кримінальному проваджені, згідно реєстру матеріалів досудового розслідування відсутні.

Керуючись ст.ст. 314, 369-371, 373-374, 468-469, 471, 473-475 КПК України, суд, -

ухвалив:
Затвердити угоду про примирення, укладену 08 червня 2016 року між обвинуваченим ОСОБА_5 та потерпілим ОСОБА_4 , у рамках кримінального провадження внесеного в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0003584 від 15 березня 2016 року за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст.125 КК України.

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.125 КК України та призначити йому покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі.

На підставі ст.ст.75,76 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання, якщо він протягом 1 року іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання та роботи, періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених ст. 394 КПК України та з урахуванням обмежень визначених ч. 1 ст. 473 КПК України до Апеляційного суду м. Києва через Дніпровський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію судового рішення негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору, іншим учасникам судового провадження.

Суддя: