УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів за участю прокурора при секретарі ОСОБА_2 і ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

розглянувши в судовому засіданні 21 квітня 2016 року в м. Києві кримінальне провадження за касаційною скаргою прокурора на вирок Апеляційного суду Одеської області від 3 листопада 2015 року щодо

ОСОБА_6 ,
в с т а н о в и в:

Вироком Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 12 серпня 2015 року

ОСОБА_6 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянку України, таку, що не має судимості,

засуджено за ч. 1 ст. 129 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_6 звільнено від відбування покарання з випробування з іспитовим строком 1 рік.

Згідно з вироком суду, ОСОБА_6 визнано винуватою та засуджено за те, що вона 13 червня 2015 року близько 15.30 години в коридорі відділення нефрології КП «Дунайської басейнової лікарні на водному транспорті», що по вулиці Железнякова, 182/1 в м. Ізмаїл Одеської області, приставивши ніж до живота ОСОБА_7 , погрожувала її вбивством, якщо не припинить розповсюджувати про неї неправдиву інформацію. Побоюючись за своє життя, ОСОБА_7 сприйняла вказану погрозу як реальну, після чого незаконні дії ОСОБА_8 були припинені працівниками лікарні.

За апеляцією заступника прокурора Одеської області, вказаний вирок місцевого суду в частині призначення засудженій покарання скасовано Апеляційним судом Одеської області та постановлено свій вирок від 3 листопада 2015 року.

Цим вироком ОСОБА_6 визнано винною за ч. 1 ст. 129 КК України та призначено покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді штрафу в розмірі 600 гривень. У решті вирок щодо засудженої залишено без зміни.

У касаційній скарзі прокурор просить вирок суду апеляційної інстанції змінити, оскільки суд, у порушення вимог ч. 2 ст. 53 КК України визначив покарання у розмірі штрафу в грошовому розмірі без визначення суми у неоподатковуваних мінімумах доходів громадян.

Заслухавши доповідача, думку прокурора на підтримання поданої скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що вона підлягає задоволенню.

Посилання прокурора в касаційній скарзі на неправильне застосування ч. 2 ст. 53 КК України судом при визначенні покарання у розмірі штрафу, є обґрунтованим.

Зокрема, нормою статті 53 КК України, згідно з якою, штраф це грошове стягнення, що накладається судом у випадках і розмірі, встановлених в Особливій частині КК, з урахуванням положень частини другої цієї статті.

Розмір штрафу визначається судом залежно від тяжкості вчиненого злочину та з урахуванням майнового стану винного в межах від тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян до п`ятдесяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, якщо статтями Особливої частини КК не передбачено вищого розміру штрафу.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду України викладеного в постанові від 01 жовтня 2015 року справи № 5-154 кс 15 при призначенні покарання у виді штрафу в розмірі, передбаченому санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини КК, цей розмір визначається в певній кількості неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, установленого законодавством України на час постановлення вироку, із визначенням його у грошовій сумі.

Призначаючи покарання ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 129 КК України у виді штрафу, апеляційний суд не дотримався наведених вимог закону, визначив обвинуваченій покарання лише у твердій грошовій сумі.

У зв`язку з цим вирок апеляційного суду підлягає зміні.

Керуючись ст. ст. 433- 436 КПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Касаційну скаргу прокурора задовольнити.

Вирок Апеляційного суду Одеської області від 3 листопада 2015 року щодо ОСОБА_6 змінити.
За ч. 1 ст. 129 КК України із застосуванням ст. 69 КК України визначити покарання у виді штрафу в розмірі 35 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 595 грн.
У решті вирок апеляційного суду щодо ОСОБА_6 залишити без зміни.
Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3