Провадження № 1-кп/127/379/16
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19.04.2016 м. Вінниця
Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0005939 за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вінниця, громадянина України, не одруженого, маючого неповнолітню дитину, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу вимог ст.. 89 КК України раніше не судимого,

у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

06.09.2015 року о 13:30 год. ОСОБА_5 перебував біля будинку №57 по вул. Козицького в м. Вінниця. Між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 виник словесний конфлікт на підставі взаємної неповаги один до одного. В ході конфлікту у ОСОБА_5 виник умисел на заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_6 . Реалізовуючи свій умисел, ОСОБА_5 наніс один удар правою рукою в ділянку щелепи ОСОБА_6 , внаслідок чого ОСОБА_6 отримав тілесні ушкодження у вигляді: закритого двобічного перелому нижньої щелепи - в ділянці суглобового відростку зліва та в ділянці 5-6-го зубів справа - зі зміщенням уламків. Дане ушкодження за ступенем тяжкості належить до тілесних ушкоджень середньої тяжкості, оскільки за своїм характером спричинило тривалий (понад 21 день) розлад здоров`я.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у скоєнні інкримінованого йому злочину при зазначених вище обставинах визнав повністю, надав суду наступні показання. Того дня до нього зателефонувала працівник магазину і сказала, що незнайомий чоловік у грубій формі вимагає, що він забрав від магазину свій автомобіль. У слухавці він чув, як чоловік кричав на дівчину та ображав її. Через деякий час він приїхав у магазин та запитав, хто саме кричав. Хтось показав йому ОСОБА_6 , якого він раніше не знав. Він підійшов до потерпілого. Останній почав його ображати нецензурною лайкою, був дуже агресивно налаштований, робив різкі рухи, тому він дав ОСОБА_6 ляпас долонею по щелепі. Після цього потерпілий побіг у кафе.

В судовому засіданні був допитаний потерпілий ОСОБА_6 , який суду повідомив наступне. 06.09.2015 року він викликав працівників водоканалу, які приїхали до кафе, що по вул. Козицького. Однак автомобіль, який стояв біля кафе, заважав працівникам водоканалу працювати. Він розшукав власника та спілкувався з останнім по телефону. Він спілкувався ввічливо, звертався до обвинуваченого на «ви», однак абонент відповів йому у грубій формі, виражався нецензурною лайкою. Через 30 хвилин приїхав обвинувачений, між ними виник конфлікт, в ході якого ОСОБА_5 наніс йому один удар правою рукою в ділянку щелепи.
З`ясувавши розуміння учасниками процесу змісту обставин, які не будуть досліджуватись, роз`яснивши, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини у апеляційному порядку, впевнившись у добровільності та істинності їх позиції, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються.

Дії ОСОБА_5 досудовим слідством вірно кваліфіковані за ч. 1 ст. 122 КК України, як умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

При визначенні виду та міри покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого та обставини, що обтяжують та пом`якшують його покарання.

Зокрема судом враховано, що ОСОБА_5 раніше не судимий, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проживання компрометуючих даних не надходило.

Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_5 , суд вважає повне визнання вини. Суд не враховує таку пом`якшуючу обставину як щире каяття обвинуваченого, оскільки такого каяття в поведінці обвинуваченого суд не вбачає, адже останній навіть частково не відшкодував потерпілому завдану шкоду, вибачення не попросив, а заявив, що не шкодує про свій вчинок.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

За таких обставин суд вважає, що покаранням необхідним та достатнім для перевиховання ОСОБА_5 та запобігання вчинення ним нових злочинів буде покарання у вигляді обмеження волі. Враховуючи молодий вік обвинуваченого, суд вважає, що його слід звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням.

Потерпілим ОСОБА_6 був заявлений цивільний позов до ОСОБА_5 про стягнення майнової шкоди в сумі 6705,46 грн., відшкодування моральної шкоди в сумі 100000 грн. та судових витрат. Свої вимоги позивач мотивував наступним.

Майнова шкода складається із витрат на медикаменти для лікування травми, яку він отримав внаслідок дій ОСОБА_5 . Ці витрати складають 1312,66 грн. та підтверджуються призначенням лікаря і чеками аптек. Крім того позивач включив в майнову шкоду витрати на придбання блендера, оскільки тривалий час всю їжу йому необхідно було подрібнювати. Дані витрати складають 1992,80 грн. та підтверджується відповідним чеком. Також після виписки з лікарні позивач звернувся в приватний стоматологічний кабінет, де йому було проведено лікування на загальну суму 3400 грн., що підтверджується довідкою лікаря від 26.02.2016 року. Загальна сума матеріальної шкоди заявлена потерпілим 6705,46 грн.

Також потерпілим заявлено вимоги щодо відшкодування моральної шкоди, яку він оцінив в 100000 грн., мотивуючи це тим, що внаслідок побиття він пережив фізичний біль як під час отримання травми, так і в подальшому, йому більше тижня кололи знеболюючі препарати, він проходив болісні процедури, змушений був лікуватися у стаціонарному відділенні, впродовж всього лікування почувався дискомфортно, незручно, не міг нормально харчуватися, говорити, а відтак здійснювати свою підприємницьку діяльність.

Крім того, позивач просив суд судові витрати покласти на відповідача.

В судовому засіданні потерпілий ОСОБА_6 позов підтримав та просив його задовольнити. Пояснив, що внаслідок вказаних подій він був змушений купувати медикаменти та блендер, лікуватися у лікарні та у стоматологічному кабінеті, він не міг займатися бізнесом, в наслідок чого не міг заробляти гроші, поки перебував на лікуванні.

Обвинувачений ОСОБА_5 позов визнав частково на суму 1312,66 грн. витрат на придбання медикаментів.

Захисник ОСОБА_4 просив суд задовольнити позов частково на суму 1312,66 грн., а в решті позовних вимог відмовити, оскільки вони позивачем не обґрунтовані. Крім того, захисник просив суд не брати до уваги довідку лікаря стоматологічного кабінету, оскільки вважає її сумнівною. Також захисник вважає, що заявник не має права на відшкодування витрат на купівлю блендера, оскільки в рекомендаціях лікаря не зазначено, що їжу слід подрібнювати блендером.

Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши учасників процесу дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Позивачем надано чеків на придбання ліків на суму 1312,66 грн. та купівлю блендера за ціною 1992,80 грн. Крім того, позивачем надано довідку лікаря стоматологічного кабінету, в якій зазначено, що ОСОБА_6 були надані послуги на 3400 грн. Вказана довідка має всі необхідні реквізити, тому підстав сумніватися у її достовірності у суду немає. Крім того, як вбачається із копії історії хвороби стаціонарного хворого, яка міститься в матеріалах провадження, після стаціонарного лікування потерпілому було рекомендовано пройти амбулаторне лікування в стоматологічній клініці, що він й зробив. Із довідки лікаря-стоматолога ОСОБА_7 від 26.02.16 р. вбачається, що ОСОБА_6 змушений був отримати додаткові послуги в яких виникла потреба в зв`язку неможливістю необхідної гігієни ротової порожнини внаслідок травми щелепи. Тобто між витратами та такі послуги та отриманою травмою, яку заподіяв йому ОСОБА_5 є прямий причинний зв`язок, а тому ці витрати мають бути відшкодовані відповідачем. Таким чином, суд вважає, що матеріальна шкода позивачем обґрунтована та доведена, тому позов у цій частині слід задовольнити.

При вирішенні питання про відшкодування моральної шкоди потерпілому, суд враховує положення Постанови Пленуму ВСУ №4 від 31.03.1995 р., зокрема п. 4, який встановлює, що відповідно до ст.137 ЦПК (1502-06) у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. А також п. 9 вказаної Постанови, згідно якого розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Виходячи із наведеного суд вважає, що безумовно потерпілий зазнав певних моральних страждань внаслідок вчинення відносно нього злочину ОСОБА_5 та має право на відшкодування такої шкоди. Однак, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає, що потерпілим моральна шкода оцінена невірно. Оцінюючи моральну шкоду в дуже значну суму 100000 грн., потерпілим, крім доказів перебування на лікуванні, не надано жодного доказу в підтвердження позовних вимог морального характеру. Тому суд оцінює моральну шкоду спричинену потерпілому в 5000 грн. та вважає, що ця сума підлягає стягненню з ОСОБА_5 , оскільки між понесеними потерпілим моральними стражданнями та протизаконними діями ОСОБА_5 є прямий причинний зв`язок, в решті позовних вимог слід відмовити.

Позивачем ОСОБА_6 було витрачено кошти на сплату судового збору, а саме в сумі 1000 грн. Однак, відповідно до Закону України «Про судовий збір», позивач звільняється від сплати судового збору за подання позову про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення, а за подання до суду позовної заяви немайнового характеру фізичною особою справляється судовий збір в розмірі 0,4 розміру мінімальної заробітної плати, в сумі 551,20 грн. Суд вважає, що саме цю суму витрат слід стягнути з відповідача на користь позивача, в якості відшкодування судових витрат. Позивач не просив суд повернути йому зайво сплачену суму судового збору, тому сума не підлягає поверненню або стягненню з відповідача.

Суд також вважає, що речові докази у кримінальному проваджені, а саме ті, які зберігаються при матеріалах кримінального провадження у прокурора, слід залишити там же.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 368, 370, 374 КПК України та ст. 65 КК України, ст. ст. 1167, 1177 ЦК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, та призначити йому покарання у вигляді двох років обмеження волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного основного покарання з іспитовим строком два роки.

Відповідно до п. п. 2, 3, 4 ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_5 не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти орган кримінально-виконавчої інспекції УДПтС України у Вінницькій області про зміну місця проживання, роботи або навчання, періодично з`являтися для реєстрації в КВІ.
Речовий доказ у кримінальному провадженні, а саме: DVD диски з відеозаписами слідчих експериментів за участю ОСОБА_8 та ОСОБА_6 від 27.11.2015 року, які зберігаються при матеріалах кримінального провадження у прокурора залишити там же.
Цивільний позов потерпілого ОСОБА_6 задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 шість тисяч сімсот п`ять гривень 46 копійок майнової шкоди, п`ять тисяч гривень відшкодування моральної шкоди, п`ятсот п`ятдесят одну гривню 20 копійок витрат на сплату судового збору.

В решті позовних вимог відмовити.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Вінницької області протягом тридцяти діб з моменту його проголошення.

Суддя: