Дата документу 09.09.2016 Справа № 554/7285/16-к
Справа № 554/7285/16-к
Провадження № 1-кс/554/6847/2016

У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 вересня 2016 року м. Полтава
В С Т А Н О В И В:
Слідчий Полтавського РВП ПВП ГУ НП в Полтавській області ОСОБА_3 07.09.2016 року звернулась до Октябрського районного суду м. Полтави з клопотанням, погодженим з прокурором Полтавської місцевої прокуратури, у якому просить накласти арешт на напівпричеп Schmitz SKO24 д.н.з. НОМЕР_1 , жовтого кольору, згідно контракту № АТ 15-07/16 від 15.07.2016 року придбаний ФОП ОСОБА_5 в особі ОСОБА_5 ( АДРЕСА_1 ), з позбавленням права відчуження, розпорядження, використання та проведення будь-яких ремонтних робіт, який буде зберігатися на території штраф майданчика для тимчасового тримання транспортних засобів ГУНП в Полтавській області за адресою: м. Полтава, вул. Фрунзе, 164, до скасування арешту майна у встановленому КПК України порядку.
Підставами для арешту майна слідчий вказує, що в ході проведення досудового розслідування встановлено, що 06.09.2016 року до Полтавського РВП надійшло повідомлення від головного судового експерта Полтавського НДЕКЦ МВС України ОСОБА_6 про те, що в результаті дослідження ідентифікаційних номерних позначень напівпричепа Schmitz SKO24 д.н.з. НОМЕР_1 , жовтого кольору, що належить ОСОБА_5 , виявлено, що номерне позначення шасі піддавалось зміні шляхом видалення механічним способом металевої поверхні номерного майданчика та подальшим нанесенням вторинного позначення.
Відповідно до протоколу огляду від 06.09.2016 року напівпричіп Schmitz SKO24 д.н.з. НОМЕР_1 , жовтого кольору вилучено і поміщено до штрафмайданчику тимчасового тримання транспортних засобів ГУНП в Полтавській області за адресою: м. Полтава, вул. Європейська, 164.
Таким чином, враховуючи положення ст. 98 КПК України, напівпричіп Schmitz SKO24 д.н.з. НОМЕР_1 є речовим доказом, тобто знаряддям вчинення кримінального правопорушення, що зберіг на собі його сліди та містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.
В ході огляду місця події 06.09.2016 року напівпричіп Schmitz SKO24 д.н.з. НОМЕР_1 був вилучений та він є тимчасово вилученим майном і відповідає критеріям п.1 ч.2 ст.167 КПК України.
Слідчий вказав, що на даний час виникла необхідність у арешті напівпричіпа Schmitz SKO24 д.н.з. НОМЕР_1 , шляхом надання можливості слідчому та прокурору зберігати вилучений транспортний засіб на майданчику і стоянці для зберігання тимчасово затриманих транспортних засобів відповідно до п. 20 Порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження, затвердженого постановою КМУ № 1104 від 19.01.2012 року. Згідно із вимогами ст. 100 КПК України та п. 20 постанови КМУ № 1104 від 19.01.2012 року не передбачено можливість передачі речових доказів - транспортних засобів на відповідальне зберігання учасникам кримінального провадження та іншим особам.
Клопотання про фіксацію процесуальної дії за допомогою технічних засобів під час розгляду питання слідчим суддею від учасників процесуальної дії не надійшло, за ініціативою суду не здійснюється, що відповідає положенням ст. 107 КПК України.
У судовому засіданні слідчий та прокурор підтримали подане клопотання, просили про його задовольнити.
Власник майна в судовому засіданні не заперечував з приводу задоволення клопотання слідчого.
Суд, вислухавши думку учасників процесу, дослідивши надані докази, приходить до наступного.
Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Згідно вимог п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
За змістом ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цього Кодексу, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.
Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до ч. 2 ст. 98 КПК України, документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.
Відповідно до ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу).
Згідно ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.
Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу (ч. 1 ст. 173 КПК України).
Слідчим доведено, що вищевказане майно, вилучене під час проведення огляду, має значення для забезпечення даного кримінального провадження, за існування розумних підозр вважати, що це майно є доказом злочину, за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.
Враховуючи викладене, слідчий суддя приходить до висновку про наявність правових підстав до арешту майна, враховує можливість використання його як доказу у даному кримінальному провадженні, наслідки арешту майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а тому клопотання про арешт майна підлягає задоволенню.
Разом з тим, відповідно до ч.4 ст.173 КПК України, слідчий суддя при задоволенні клопотання про арешт майна, зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаться на інтересах інших осіб.
Враховуючи вказану вимогу КПК України, слідчий суддя вважає за необхідне заборонити власнику напівпричіп Schmitz SKO24 д.н.з. НОМЕР_1 , жовтого кольору ОСОБА_5 , відчуження, продаж та керування зазначеного напівпричепа до скасування арешту майна у встановленому КПК України порядку.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 7, 132, 98, 167, 170-173, 309, 372 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В:
Накласти арешт на вилучений, відповідно до протоколу огляду від 06.09.2016 року, напівпричіп Schmitz SKO24 д.н.з. НОМЕР_1 , жовтого кольору згідно контракту № АТ 15-07/16 від 15.07.2016 року належить ОСОБА_5 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , з позбавленням права відчуження, розпорядження, використання та проведення будь-яких ремонтних робіт до скасування арешту майна у встановленому нормами КПК України порядку.
Виконання зазначеної ухвали покласти на слідчого в провадженні якого знаходиться кримінальне провадження.
Ухвала про арешт майна підлягає негайному виконанню.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання, крім випадків, встановлених КПК України.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Полтавської області на протязі 5 днів з моменту проголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1