УКРАЇНА
Апеляційний суд Житомирської області

Справа №296/7390/16-к Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ст.176 КПК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 вересня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря ОСОБА_5
розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі апеляційну скаргу підозрюваного ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 5 вересня 2016 року про продовження тримання під вартою ОСОБА_6 ,
з участю: прокурорів ОСОБА_7 , ОСОБА_8
підозрюваного ОСОБА_6
захисника ОСОБА_9

Органами досудового розслідування ОСОБА_6 підозрюється у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст.286 ч.3, 135 ч.1 КК України за наступних обставин.
09.07.2016 року близько 00 год. 15 хв. водій ОСОБА_6 , перебуваючи в стані алкогольного спяніння, керував технічно справним автомобілем марки «Hyundai H-1», реєстраційний номер НОМЕР_1 . Рухаючись зазначеним транспортним засобом у вказаний день та час по освітленій штучним освітленням вулиці Грушевського в напрямку вулиці Огієнка в м. Малин Житомирської області та під`їжджаючи до нерегульованого пішохідного переходу, що розташований в районі нерегульованого перехрестя з вулицями Кримського та Соборною, який позначений відповідним дорожнім знаком 5.35.1 «Пішохідний перехід» та дорожньою розміткою 1.14.1 «Нерегульований пішохідний перехід», водій ОСОБА_6 в порушення вимог пункту 2.3.б Правил дорожнього руху України не простежив за зміною дорожньої обстановки та в порушення вимог пунктів 12.3, 18.1. Правил дорожнього руху України при наближенні до нерегульованого пішохідного переходу не зменшив швидкість транспортного засобу, а при виникненні небезпеки для руху у вигляді групи пішоходів, яких він об`єктивно спроможний був виявити, негайно не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки свого транспортного засобу, в результаті чого передньою правою частиною автомобіля здійснив наїзд на пішоходів ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , які перетинали проїзну частину зліва направо відносно напрямку руху автомобіля в межах нерегульованого пішохідного переходу. В результаті ДТП пішоходу ОСОБА_11 були заподіяні тілесні ушкодження, від яких остання загинула, а пішоходу ОСОБА_10 заподіяні тілесні ушкодження, від яких вона померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Порушення водієм ОСОБА_6 при керуванні транспортним засобом вимог пунктів 2.3.б, 2.9.а, 2.10., 12.3. та 18.1. Правил дорожнього руху України знаходяться у прямому причинному зв`язку зі створенням аварійної обстановки, виникненням даної дорожньо-транспортної події та її наслідками.
Крім того, одразу після здійснення наїзду на пішоходів ОСОБА_10 та ОСОБА_11 водій ОСОБА_6 , будучи причетним до скоєння даної дорожньо-транспортної пригоди, не вжив усіх можливих заходів для надання першої медичної допомоги потерпілим ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , не викликав карету швидкої медичної допомоги, не відправив потерпілих до лікувального закладу, не повідомив про дорожньо-транспортну пригоду орган поліції, не вжив усіх можливих заходів для збереження слідів пригоди, а натомість, з метою уникнення відповідальності за скоєне на причетному до ДТП автомобілі зник з місця пригоди, чим завідомо залишив без допомоги потерпілих ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , які перебуваючи у небезпечному для життя стані та були позбавлені можливості вжити заходів до самозбереження внаслідок безпорадного стану, коли ОСОБА_6 сам поставив потерпілих у небезпечний для життя стан і був зобов`язаний та мав змогу надати потерпілим допомогу.
09.07.2016 року ОСОБА_6 затримано у порядку ст.208 КПК України.
10.07.2016 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України.
11.07.2016 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.286, ч.1 ст.135 КК України.
11.07.2016 року ухвалою слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира підозрюваному ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів до 06.09.2016 року.
Ухвалою Апеляційного суду Житомирської області від 15.07.2016 року ухвалу слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 11 07. 2016 року щодо ОСОБА_6 залишено без змін.
22.07.2016 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.286, ч.1 ст.135 КК України.
17.08.2016 року ухвалою слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира відмовлено у задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_12 , що діє в інтересах ОСОБА_6 , про зміну запобіжного заходу останньому.
02.09.2016 року слідчий звернувся до суду з клопотанням про продовження підозрюваному ОСОБА_6 строку тримання під вартою.
Ухвалою Корольовського районного суду м. Житомира від 5 вересня 2016 року клопотання задоволено та продовжено ОСОБА_6 строк тримання під вартою в межах строку досудового розслідування до трьох місяців.
Строк дії ухвали до 05.10.2016 року.
Слідчий суддя умотивував своє рішення тим, що підозрюваний ОСОБА_6 підозрюється у скоєнні ряду злочинів, один з яких є тяжким та за вчинення якого передбачено покарання до 10 років позбавлення волі; офіційно не працює, що зумовлює відсутність законного джерела доходів; підозрюваний як колишній працівник правоохоронного органу обізнаний в методах розслідування та розкриття злочинів і може впливати на свідків, тому є підстави вважати, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, а також перешкоджати встановленню істини по кримінальному провадженню, здійснювати тиск на потерпілих і свідків у кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення.
Додатково слідчий суддя умотивував своє рішення тим, що наявні обставини, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали та на день розгляду клопотання заявлені ризики не зменшилися, вищезазначені обставини виправдовують подальше тримання підозрюваного під вартою, тому клопотання підлягає задоволенню.
В апеляційній скарзі підозрюваний ОСОБА_6 просить цю ухвалу суду скасувати та постановити нову, якою в задоволенні клопотання слідчого ОСОБА_13 про продовження строку тримання під вартою відмовити та звільнити його з-під варти.
Апелянт стверджує, що доказів його причетності до вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди немає. Протокол допиту свідка ОСОБА_14 від 09.07.2016 року, на який посилається суд сфальсифікований органами досудового розслідування, про що заявив сам свідок.
Підозрюваний вважає, що інші докази, на які посилається слідчий протокол огляду місця пригоди, протоколи допиту понятих, потерпілих та інші докази, його винуватості не підтверджують.
Також вказав, що суд в ухвалі не наводить обгрунтувань висновку про наявність обгрунтованої підозри щодо вчинення кримінальних правопорушень, наявності ризиків, передбачених ст.177 КПК України, які не зменшилися та виправдовують його тримання під вартою.
Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового провадження, перевіривши ухвалу суду в межах, передбачених ст. 404 КПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підозрюваного ОСОБА_6 не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до положень ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч.1 ст. 177 КПК України.
Відповідно до положень ч.3 ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у ст. 184 КПК України повинно містити виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою та виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.
Відповідно до ч.5 ст. 199 КПК України слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині 3 цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного.
Також в клопотанні слідчим зазначені обставини, які перешкоджають завершити досудове розслідування, а саме: не отримані всі висновки призначених експертиз, не проведено аналіз відеозаписів, не виконані вимоги ст. 290 КПК України та інші.
Задовольняючи клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_6 , суд першої інстанції виходив з того, що останній підозрюється у скоєнні тяжкого злочину у стані алкогольного сп`яніння, що наслідком злочину є загибель двох осіб, а також враховано те, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки залишив місце дорожньо-транспортної пригоди з метою уникнення покарання, з даним висновком суду погоджується і колегія суддів.
Крім того, про те, що підозрюваний може впливати на свідків, свідчить і протокол допиту свідка ОСОБА_15 , яка пояснювала, що її чоловік ОСОБА_6 спонукав її визнати те, що саме вона була за кермом автомобіля при скоєнні даної дорожньо-транспортної пригоди, а не він. Тому слідчий суддя прийшов до правильного висновку, що на день розгляду клопотання заявлені ризики не зменшилися і вищезазначені обставини виправдовують подальше тримання підозрюваного під вартою.
З огляду на викладене, доводи апелянта про відсутність доказів про його причетність до даної дорожньо-транспортної пригоди, про необґрунтованість висновку суду першої інстанції щодо наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України на момент розгляду клопотання слідчого, є безпідставними.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 404, 407, 422 КПК України колегія суддів,-
Апеляційну скаргу підозрюваного ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 5 вересня 2016 року щодо нього - без змін.
Ухвала апеляційного суду оскарженню не підлягає.
Судді: