Справа № 490/871/16-к
н/п 1-кс/490/1192/2016
Центральний районний суд м. Миколаєва
У Х В А Л А
29 березня 2016 року Центральний районний суд м. Миколаєва в складі:
головуючого слідчого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
прокурора - ОСОБА_3 ,
заявника - ОСОБА_4 ,
представника заявника - ОСОБА_5 ,
ВСТАНОВИВ:
Крім того, ОСОБА_7 ні є адвокатом, захисником сторони по справі. Обмежень через свої фізичні або психічні вади не має, заходів захисту до неї не застосовувалось. Отже, вона була зобов`язана надати правдиві показання про відомі їй обставини справи.
Заявник вважає, що висновок слідчого про те, що допит ОСОБА_7 24.09.2015 року стосувався тих обставин, щодо яких вона вже неодноразово надавала свідчення як на досудовому розслідуванні, яке проводилося іншим органом у іншому кримінальному провадженні та в суді, що і було зазначено ОСОБА_7 ні є законними і обґрунтованим, оскільки дане кримінальне провадження стосується правопорушень, здійснених відносно заявника працівниками правоохоронних органів, а не по факту нанесення легких тілесних ушкоджень. Крім того, така підстава для відмови від дачі показань в якості свідка не передбачена діючим законодавством України. Таким чином, підтверджується факти відмови свідка ОСОБА_7 від давання показів без поважних причин.
У судовому засіданні ОСОБА_4 підтримав вимоги, викладені в скарзі, просив їх задовольнити. Крім того, надав суду письмові доповнення до скарги, які оголосив у судовому засіданні.
Представник заявника підтримала вимоги ОСОБА_4 , просила скаргу задовольнити, зазначивши, що строки звернення на оскарження постанови не пропущено, оскільки заявник її отримав лише 15.03.2016 року.
Прокурор у судовому засідання просила у задоволенні скарги відмовити, оскільки оскаржувана постанова є законною і обґрунтованою. Зазначила, що свідок ОСОБА_7 є особою не молодою, із слабким здоров`ям, а тому допит проводився за місцем її мешкання. Свідок зазначила, що не відмовлялась від дачі показів по суті, а лише пояснила, що на той момент вже не пам`ятала фактичних обставин події. Вимоги статті 63 Конституції України ОСОБА_7 зрозуміла як можливість відмовитися, якщо нічого додати до вже наданих свідчень. На підставі викладеного, прокурор зазначила, що відсутній прямий умисел у свідка, а тому провадження слідчим закрито правомірно і підстави для скасування відсутні. Прокурор додала, що доводи заявника з приводу того, що слідчий повинен був обов`язково отримати свідчення від свідка є неприпустимими, оскільки закон забороняє тиск та будь який вплив на свідка.
Згідно до п.3 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора: рішення слідчого про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.
Згідно ч.1 ст. 304 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.
Відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.
При вивченні матеріалів судом встановлено, що в ході проведення досудового розслідування слідчим було допитано свідка ОСОБА_7 , яка пояснила, що 24.09.2015 року вона була допитана слідчим відносно подій 2013 року, які стосувалися її сусідки ОСОБА_8 . У вказаному протоколі вона зазначила, що раніше надані свідчення в ході судового слідства підтверджує і відмовилась на підставі статті 63 Конституції України від дачі показів.
ОСОБА_7 зазначила, що вимоги статті 63 Конституції України зрозуміла як можливість відмовитися, якщо нічого додати до вже наданих свідчень. Оскільки свідок не мала чого додати до раніше наданих у суді свідчень нового, то зазначила вказану статтю Конституції України та написала, що просить взяти її свідчення з матеріалів справи відносно ОСОБА_4 (а.п. 8-11)
Допитаний у якості свідка ОСОБА_4 зазначив, що слідчий ОСОБА_9 не мав права допустити того, що свідок ОСОБА_7 написала у протоколі допиту від 24.09.2015 року. Оскільки, якщо слідчий бачить, що вона відмовляється від дачі показів, він повинен нагадати їй про відповідальність. ( а.п. 36-41)
Крім того, в матеріалах провадження міститься копія протокол допиту ОСОБА_7 від 24.09.2016 року, відповідно до якого свідок поясняла, що підтверджує покази, раніше надані в суді, відмовляюсь від дачі показів згідно статті 63 Конституції України. (а.п. 13-15)
Згідно вироку Корабельного районного суду м. Миколаєва від 18.03.2014 року, за яким ОСОБА_4 визнано винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, ОСОБА_7 дійсно була допитана в ході судового слідства у якості свідка і давала свідчення у суді. (а.п. 16-20)
Таким чином, судом встановлено, що фактично свідок ОСОБА_7 в ході допиту від 24.09.2015 року підтвердила раніше надані покази в ході судового розгляду кримінального провадження, про що зазначено у протоколі, а не відмовилась висвітлювати обставини подій 2013 року. Позиція свідка щодо хибного тлумачення ОСОБА_7 положень статті 63 Конституції України, на думку суду, в повній мірі встановлена в ході проведення досудового розслідування, що свідчить про відсутність у ОСОБА_7 умислу на свідому відмову від дачі показів по справі.
Відповідно до вимог закону, суб`єктивна сторона злочину, передбаченого ч. 1 ст. ст. 385 КК України, передбачає наявність лише прямого умислу, бо особа усвідомлює, що без поважних причин ухиляється від виконання покладених на неї обов`язків свідка.
Разом із тим, в ході досудового розслідування було встановлено, що ОСОБА_7 чітко зазначила, що у зв`язку із станом здоров`я та великим проміжком часу, який минув з дня подій, детально їх не пам`ятала, однак вказала, що за необхідності просить взяти її свідчення з матеріалів справи, яка розглядалась в суді.
Об`єктивна ж сторона злочину, передбаченого ч. 1 ст. 385 КК України являє собою відмову від виконання покладеного процесуального обов`язку давати показання, яка полягає у відкритій, ясно вираженій та категоричній заяві про своє небажання давати показання, або неправдивій заяві про відсутність поінформованості за справою.
В ході проведення досудового розслідування, слідчим було встановлено відсутність вказаних обставин в діях свідка ОСОБА_7 , а тому суд вважає, що слідчим вірно та обґрунтовано зроблено висновок про відсутність в діях ОСОБА_7 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 385 КК України .
Керуючись статтями 303-307 КПК України, -
Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Миколаївської області протягом п`яти днів з моменту її проголошення.

Суддя ОСОБА_1