Справа №592/6073/15-к Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/788/803/16 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Незаконне заволодіння транпортним засобом
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 вересня 2016 року колегія суддів з розгляду справ та матеріалів кримінального судочинства Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми матеріали кримінального провадження №592/6073/15-к за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_7 , на вирок Ковпаківського районного суду м. Суми від 07 липня 2016 року, яким

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, останній раз 16.12.2008р. за ч.2 ст.186 КК України до 5 років позбавлення волі, 19 вересня 2011 року звільнений на підставі п.«б» ст.3 Закону України «Про амністію у 2011 році»,

визнано винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.185, ч.2 ст.289, ч.3 ст.185 КК України,

з участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИЛА:
До апеляційного суду Сумської області надійшли апеляційні скарги від обвинуваченого ОСОБА_6 , його захисника ОСОБА_7 , на вирок Ковпаківського районного суду м. Суми від 07 липня 2016 року, в яких:

- обвинувачений ОСОБА_6 просить змінити вирок суду, виправдати його в частині пред`явленого обвинувачення за ч.3 ст.185 та ч.2 ст.289 КК України, за ч.2 ст.185 КК України призначити йому покарання з застосуванням положень ст.ст.69,75 КК України, на підставі ст.84 КК України звільнити від покарання за хворобою;

- захисник ОСОБА_7 просить вирок суду відносно ОСОБА_6 скасувати в частині його засудження за ч.2 ст.289, ч.3 ст.185 КК України та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_6 виправдати за цим обвинуваченням.

Даним вироком ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.185, ч.2 ст.289, ч.3 ст.185 КК України та призначено покарання:

за ч.2 ст.185 КК України у виді 2 років позбавлення волі;

за ч.2 ст.289 КК України - у виді 5 років позбавлення волі без конфіскації майна;

за ч.3 ст.185 КК України у виді 3 років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно до відбуття ОСОБА_6 призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років без конфіскації майна.

Обраний ОСОБА_6 запобіжний захід до набрання вироком законної сили залишений попередній тримання під вартою. Строк відбуття покарання постановлено рахувати з 07 червня 2015 року та в порядку ч.5 ст.72 КК України зарахувати у строк призначеного покарання строк попереднього ув`язнення з 23 жовтня 2013 року по 23 квітня 2014 року включно та з 07 червня 2015 року по 07 липня 2016 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Долю речових доказів вирішено в порядку ст.100 КПК України.

Постановлено стягнути з ОСОБА_6 на користь держави процесуальні витрати за залучення експерта в розмірі 146 грн. 70 коп.

Цивільний позов ОСОБА_9 до ОСОБА_6 залишено без розгляду.

В поданій апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 вказує, що висновки суду першої інстанції про доведеність його вини у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст. 185, ч.2 ст.289 КК України, містять істотні суперечності, судом не взято до уваги докази, які могли суттєво вплинути на його висновки, зокрема показання, надані в судовому засіданні свідком ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , які вказують на його непричетність до вказаних злочинів. Крім того, судом першої інстанції в повному обсязі не було враховано ряд пом`якшуючих обставин, а саме: наявність постійного місця проживання, наявність на утриманні непрацездатної матері, позитивні характеристики за місцем проживання та адміністрації слідчого ізолятору, стан здоров`я - наявність ряду тяжких хвороб, одна з яких відноситься до переліку хвороб, що є підставою для звільнення від відбування покарання, відсутність претензій з боку потерпілих, та заподіяної злочином шкоди, відсутність обтяжуючих покарання обставин, що, в свою чергу, призвело до призначення занадто суворого покарання. Також за змістом апеляційної скарги обвинувачений оскаржує рішення суду про відмову в затвердженні угоди про примирення, укладеної між ним та потерпілою ОСОБА_12 .

Захисник ОСОБА_7 в обґрунтування свої вимог, не оспорюючи правильність кваліфікації дій підзахисного та призначене покарання за ч.2 ст.185 КК України, також вказує про невідповідність висновків суду, викладених в судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження по обвинуваченню ОСОБА_6 за ч.3 ст.185, ч.2 ст.289 КК України, оскільки єдиним доказом його винуватості є покази ОСОБА_11 , надані під час досудового розслідування та судового провадження відносно нього, тоді як в даному провадженні ОСОБА_11 надав пояснення, які підтверджують позицію ОСОБА_6 щодо обставин придбання моторолера. Крім того, безпідставним, на думку захисника, є посилання суду першої інстанції на показання свідка ОСОБА_10 , який вказав на його підзахисного, як на особу, яка привезла на пункт металоприйому алюмінієвий бідон, оскільки стороною обвинувачення доказів щодо проведення такої слідчої дії, як пред`явлення особи для впізнання, надано не було, а цей свідок вказав на єдину особу, що трималася під вартою під час судового засідання, до того ж на даного свідка під час досудового розслідування чинився тиск з боку працівників міліції. Вважає, що відсутні достатні докази для доведеності вини ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, передбачених ч.3ст.185, ч.2 ст.289 КК України.

За вироком суду, ОСОБА_6 визнаний винуватим в тому, що 25 травня 2013 року близько 14-45 години, перебуваючи біля маркету «АТБ», розташованого по вул. Іллінська, 51/1 в м. Суми, повторно, таємно, шляхом вільного доступу викрав належний ОСОБА_12 велосипед «Ardis Striker СТВ 24», вартістю згідно висновку експерта 1265 грн. 40 коп., заподіявши тим самим потерпілій матеріальну шкоду на вказану суму.

Крім того, 14 червня 2013 року близько 20 години ОСОБА_6 за попередньою змовою з ОСОБА_11 , засудженим вироком Ковпаківського районного суду м. Суми від 13 січня 2014 року, через відчинену хвіртку проник на подвір`я домоволодіння по АДРЕСА_2 , та незаконно заволодів належним ОСОБА_9 транспортним засобом мопедом «Musstang YM50-8», вартістю 3914грн., а також повторно таємно викрав належний вказаному потерпілому алюмінієвий бідон ємністю 30 л., вартістю 276грн.

Заслухавши суддю-доповідача про зміст оскарженого судового рішення, обвинуваченого ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_7 , якій підтримали подані ними апеляційні скарги, думку прокурора про законність вироку суду та відсутність підстав для задоволення апеляційних скарг обвинуваченого та захисника, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги обвинуваченого та захисника задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Відповідно до ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Відповідно до ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, за обставин, викладених у вироку, колегією суддів не перевіряється, оскільки фактичні обставини провадження, встановлені судом першої інстанції, апелянтами не оскаржуються.

За встановлених судом фактичних обставин кримінального провадження по епізоду повторного таємного викрадення належного ОСОБА_12 велосипеду, дії обвинуваченого ОСОБА_6 правильно кваліфіковані за ч.2 ст.185 КК України.

Висновки суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.289, ч.3 ст.185 КК України, за обставин, викладених у вироку, встановлені у передбаченому законом порядку на підставі досліджених в судовому засіданні доказів, яким судом дана належна правова оцінка.

Не зважаючи на невизнання вини обвинуваченим у скоєнні інкримінованих йому злочинів та пояснення про те, що крадіжку бідону та мопеду він не вчиняв, а придбав мопед чорного кольору в 20-х числах червня 2013 року на авторинку по вул. Чернігівська в м. Суми за 1200 грн. у чоловіка на ім`я ОСОБА_13 та ОСОБА_11 , якого до цього він бачив 2-3 рази, суд першої інстанції обґрунтовано встановив наявність фактів та обставин, що мають значення для даного кримінального провадження, мотивовано поклавши в основу вироку належні та допустимі докази, зокрема, надані під час судового розгляду покази потерпілого та свідків.

Так, відповідно до показань потерпілого ОСОБА_9 , 14 червня 2013 року біля 18-ї години, повернувшись з роботи, він поставив належний йому мопед «Musstang YM50-8» синього кольору, у дворі під навісом праворуч за місцем мешкання по АДРЕСА_2 , де також знаходився алюмінієвий бідон ємністю 30л., накритий ганчіркою. Мопед був зареєстрований у ДАІ, мав номерний знак. Виявив відсутність мопеду близько 23-30год., а дружина виявила відсутність бідону, та вранці він звернувся до міліції. Зазначив, що ввечері цього дня його дочка з подружкою бачили, як два чоловіка заглядали у двір. Згодом після викрадення, у сквері на АДРЕСА_3 , він побачив свій мопед, який був пошкоджений та перефарбований в чорний колір та який він впізнав по передньому диску, по техпаспорту звірив цифри, одна була затерта напильником. Він зателефонував слідчому, та разом з оперативним співробітником вони затримали ОСОБА_6 , який почав заводити мопед, та після пред`явлення працівником міліції посвідчення, почав втікати. ОСОБА_11 , який засуджений вироком суду за крадіжку мопеда і бідона, двічі приходив до нього додому та просив вибачення, обіцяв відшкодувати шкоду, казав, що мопед з його двору він викрав разом з ОСОБА_6 , який був ініціатором, викрали також і бідон, ОСОБА_6 забрав собі мопед, а бідон здали на пункт прийому металобрухту.

На підтвердження винуватості ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованих злочинів суд обґрунтовано послався на показання свідка ОСОБА_10 , який був допитаний у встановленому законом порядку, попереджений про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих показань та відмову від показань, та пояснив, що у 2013 році, біля приймального пункту металолому по АДРЕСА_4 , до нього підійшли два чоловіка з алюмінієвим бідоном та запитали де можна його здати. Одним з цих чоловіків є ОСОБА_6 , а іншого вже також судили і він давав свідчення. Розмовляв з ним не ОСОБА_6 , а інший чоловік, у якого він придбав цей алюмінієвий бідон за 60 грн., та згодом особисто здав в приймальний пункт на ст. Торопилівка.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції вірно поклав в основу обвинувачення ОСОБА_6 показання вказаного свідка, оскільки він був допитаний у судовому засіданні за участі свого захисника, тобто в умовах, що виключають можливість застосування будь-якого впливу з боку працівників міліції, а тому доводи сторони захисту щодо неналежності цього доказу є необґрунтованими. Так само безпідставними є доводи апеляційної скарги захисника щодо ненадання стороною обвинувачення доказів проведення такої слідчої дії, як пред`явлення особи для впізнання, та з приводу того, що ОСОБА_10 вказав на єдину особу, що трималася під вартою під час судового засідання, оскільки як вбачається з аудіозапису перебігу судового засідання, перед допитом свідка під час встановлення його особи та з`ясування стосунків свідка з обвинуваченим та потерпілим, ОСОБА_10 повідомив головуючому, що знає обвинуваченого, будь-яких дій по впізнанню обвинуваченого свідком ані судом, ані стороною обвинувачення не проводилось, при цьому він надавав чіткі та послідовні покази щодо відомих йому обставин кримінального провадження, які цілком узгоджуються з іншими дослідженими по справі доказами.

Обставини незаконного заволодіння належним потерпілому ОСОБА_9 транспортним засобом та таємного викрадення належного йому майна в повному обсязі також підтверджуються вироком Ковпаківського районного суду м. Суми від 13 січня 2014 року, яким ОСОБА_11 засуджено за ч.3 ст. 185, ч.2 ст.289 КК України за те, що 14 червня 2013 року близько 20.00 год. за попередньою змовою з особою, матеріали відносно якої видалені в окреме провадження, шляхом вільного доступу, таємно проникли до подвір`я домоволодіння по АДРЕСА_2 , незаконно заволоділи мопедом «Musstang YM50-8» та викрали алюмінієвий бідон ємністю 30 л., що належали потерпілому ОСОБА_9 .

Згідно наданих ОСОБА_11 пояснень під час розгляду кримінального провадження по його обвинуваченню, які були відтворені у судовому засіданні, він ввечері 14 червня 2013 р., проходячи по пров. Майдановському в м. Суми разом з ОСОБА_14 , побачили мопед за металевим забором, який стояв за хвірткою в дворі. ОСОБА_13 зайшов у двір, передав йому через хвіртку алюмінієвий бідон, потім почав виводити мопед заднім ходом з подвір`я. На його прохання не чіпати мопед ОСОБА_13 відповів, що залишить його собі, щоб покататися. Пройшовши близько 30 метрів до перехрестя, вони завели мопед, ОСОБА_13 сів за кермо, а він тримаючи бідон - позаду, завезли його додому на АДРЕСА_5 , а ОСОБА_6 поїхав додому в с. Косівщина. Номера з мопеду ОСОБА_6 викинув. Бідон сховали під мостом на Білопільському шосе в кущах, який наступного дня здали його на пункті прийому металобрухту за 60 грн. Через декілька днів до нього приїхав ОСОБА_6 на мопеді, який був перефарбований та перероблений.

При цьому, суд першої інстанції навів підстави, з яких не приймає до уваги показання ОСОБА_11 , надані у судовому засіданні під час розгляду кримінального провадження по обвинуваченню ОСОБА_6 у режимі відеоконференції, оскільки вони спростовуються показаннями обвинуваченого ОСОБА_6 , який зазначав, що раніше знав ОСОБА_11 , грав з ним в футбол у колгоспній команді, показаннями потерпілого ОСОБА_9 , який пояснював, що ОСОБА_11 приходив до нього додому і просив вибачення за викрадення мопеду і бідону разом з ОСОБА_6 , показаннями свідка ОСОБА_15 , який наполягав, що саме ОСОБА_6 приходив продавати бідон.

Отже, суд першої інстанції цілком обґрунтовано поклав в основу обвинувального вироку відносно ОСОБА_6 показання ОСОБА_11 , надані у судовому засіданні 09 вересня 2013 року, як послідовні та такі, що повністю узгоджуються з іншими доказами у справі, а не показання ОСОБА_11 , надані у судовому засіданні 30 травня 2016 року. А доводи сторони захисту в цій частині не заслуговують на увагу колегії суддів.

Наведені показання потерпілого, свідка та ОСОБА_11 цілком узгоджуються з дослідженими у встановленому порядку письмовими доказами, а саме:

- протоколом проведення слідчого експерименту від 12 серпня 2013 року (з фототаблицею до нього) за участю підозрюваного ОСОБА_11 , згідно якого під час проведення цієї слідчої дії у присутності понятих підозрюваний детально пояснив і показав на місці, яким чином він разом з ОСОБА_6 таємно викрали мопед «Musstang YM50-8» та алюмінієвий бідон з подвір`я домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 (т.1 а.с.213-219);

- протоколом огляду місця події від 15 червня 2013 року (з фототаблицею), в ході якого було оглянуто подвір`я домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , з якого було таємно викрадено мопед «Musstang YM50-8» та алюмінієвий бідон ємністю 30 л. (т. 1 а.с.229-232);

- висновком судової товарознавчої експертизи №975 від 18 липня 2013р., відповідно до якого вартість алюмінієвого бідону ємністю 30 л становила 276грн. (т.1 а.с.202-207);

- висновком судової автотоварознавчої експертизи № 109 від 23 липня 2013 року, згідно якого вартість мопеда «Musstang YM50-8», реєстраційний номер НОМЕР_1 на момент вчинення кримінального правопорушення становила 3914грн. (т.1 а.с.209- 212);

- протоколом огляду місця події від 25 червня 2013 р. (з фототаблицею), під час якого був оглянутий мопед «Musstang YM50-8» чорного кольору, вилучений у ОСОБА_6 (т.1 а.с.220-228).

Наведені докази в їх сукупності спростовують твердження обвинуваченого ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_7 про недоведеність вини обвинуваченого у вчиненні інкримінованих злочинів та невідповідність висновків суду, викладених у вироку, фактичним обставинам кримінального правопорушення, а невизнання ОСОБА_6 вини у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.289, ч.3 ст.185 КК України, вірно визнано судом першої інстанції обраним способом захисту від пред`явленого обвинувачення.

Неспроможними, на думку колегії суддів, є також доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_6 щодо незаконності відмови судом першої інстанції в затвердженні угоди про примирення, укладеної між ним та потерпілою ОСОБА_12 , оскільки умови укладеної угоди про примирення, зокрема в частині узгодженого покарання та згоди на звільнення від його відбування з випробуванням, не відповідають вимогам закону.

Отже, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційних скарг обвинуваченого та його захисника, обставин та фактів, які могли б вплинути на обґрунтованість прийнятого судом рішення відносно доведеності вини обвинуваченого у вчинених кримінальних правопорушеннях і не були досліджені чи належним чином оцінені судом першої інстанції, апеляційний суд не вбачає.

Що стосується вимог апеляційної скарги обвинуваченого, то, на думку колегії суддів, відсутні підстави для визнання вироку суду відносно ОСОБА_6 незаконним через невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок його суворості.

Так, відповідно до ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів. Призначене покарання за своїм видом та розміром повинно бути відповідним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення і повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують та обтяжують.

Призначаючи ОСОБА_6 покарання, суд першої інстанції вірно врахував ступінь тяжкості вчинених злочинів; особу обвинуваченого, який має не зняті та не погашені в установленому порядку судимості за умисні корисливі злочини, характеризується в цілому позитивно за місцем проживання через відсутність компрометуючих даних відносно нього в Косівщинській сільській раді, має незадовільний стан здоров`я, не перебуває на обліку у лікарів нарколога та психолога, позитивно характеризується адміністрацією Сумського СІЗО, позицію потерпілих щодо міри покарання; обставини, що пом`якшують покарання, часткове визнання ОСОБА_6 своєї вини та каяття у вчиненні крадіжки велосипеду, відсутність обставин, які обтяжують покарання.

А тому призначив ОСОБА_6 покарання у вигляді позбавлення волі в мінімальному розмірі, передбаченому санкціями інкримінованих йому статей кримінального закону, та без призначення додаткового покарання у виді конфіскації майна за санкцією ч.2 ст.289 КК України, вірно застосувавши принцип поглинення менш суворого покарання більш суворим, при призначенні остаточного покарання за сукупністю злочинів.

Призначене обвинуваченому ОСОБА_6 покарання у виді 5 років позбавлення волі без конфіскації майна, на думку колегії суддів, є необхідним та достатнім для його виправлення, попередження вчинення нових злочинів, є домірним скоєному, підстав вважати його занадто суворим за наведених та обвинуваченим підстав, немає, оскільки всі перелічені обвинуваченим в апеляційній скарзі пом`якшуючі обставини були враховані судом першої інстанції при призначенні йому покарання, та, на думку колегії суддів, істотно не знижують ступінь тяжкості вчинених злочинів та не дають правових підстав для застосування положень ст.ст.69,75 КК України.

Так само при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 судом першої інстанції в повній мірі було враховано наявність у нього ряду тяжких хвороб, проте вимоги обвинуваченого ОСОБА_6 звільнити його від покарання за хворобою на підставі ст.84 КК України не ґрунтуються на законі, оскільки відповідно до вимог ст.ст.537,539 КПК України, таке рішення приймається судом, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, та не входить до повноважень суду апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги. Більш того, судом першої інстанції обвинуваченому були роз`ясненні процесуальні особливості звільнення від покарання за хворобою.

Істотних порушень норм кримінального процесуального закону при досудовому розслідуванні кримінального провадження та його розгляді в суді, які були б підставою для скасування постановленого щодо обвинуваченого ОСОБА_6 судового рішення, не встановлено.

Керуючись ст.ст.405,407,409,418,419 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:
Вирок Ковпаківського районного суду м. Суми від 07 липня 2016 року щодо ОСОБА_6 залишити без змін, а апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_7 без задоволення.

Зарахувати у строк відбування покарання ОСОБА_6 строк тримання під вартою з 08 липня 2016 по 20 вересня 2016 року включно з розрахунку один день тримання під вартою за два дні позбавлення волі згідно вимог ч.5 ст.72 КК України.

Ухвала набирає чинності негайно та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а для засудженого, який утримується під вартою з дня вручення копії ухвали.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4