Справа № 128/1049/16-к
ВИРОК
Іменем України
27 квітня 2016 року місто Вінниця
Вінницький районний суд Вінницької області в складі:
головуючого-судді ОСОБА_1 ,
за участі секретаря ОСОБА_2
та учасників судового провадження:
обвинуваченого ОСОБА_4 ,

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Вінницькі Хутори, Вінницького району Вінницької області, зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з повною середньою освітою, працюючого не офіційно, одруженого, згідно ст.89 КК України не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.186 КК України, -
21.11.2015 року приблизно о 20:00 год. ОСОБА_4 за попередньою змовою з ОСОБА_5 , знаходячись за адресою: АДРЕСА_2 , що належить ОСОБА_6 , маючи умисел, направлений на викрадення чужого майна, шляхом пошкодження навісних замків проникли до будинку та господарського приміщення, які розташовані на території домогосподарства за вищевказаною адресою, звідки винесли сумку зеленого кольору з рукавицями зеленого кольору від спецкостюму ОЗК, святковою прикрасою (дощик) сріблястого кольору та патефон марки «Сіріус-5» у розібраному стані, яку винесли до паркану, та металобрухт, однак були помічені сусідкою ОСОБА_7 , в результаті чого ОСОБА_5 з місця вчинення кримінального правопорушення втік, а ОСОБА_4 , незважаючи на зауваження, продовжив свій злочинний умисел, відкрито заволодів майном ОСОБА_6 , а саме: сумкою зеленого кольору з рукавицями зеленого кольору від спецкостюму ОЗК, святковою прикрасою (дощик) сріблястого кольору та патефоном марки «Сіріус-5» у розібраному стані, чим спричинив останньому матеріальну шкоду на загальну суму 300 грн.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 за пред`явленим йому обвинуваченням вину визнав повністю, розкаявся у вчиненому. Суду показав, що металобрухт хотів здати, щоб отримати гроші, яких на той час не мав, так як не працював. На даний час вже працює, хоч і неофіційно, після вчинення злочину зробив для себе належні висновки, просив вибачення у потерпілого. Просить його суворо не карати, не позбавляти волі.
Потерпілий ОСОБА_6 в судове засідання не з`явився, попередньо подав через канцелярію суду письмову заяву про розгляд даного кримінального провадження у його відсутність, в заяві зазначив, що претензій до обвинуваченого ні матеріального, ні морального характеру не має, просить обвинуваченого суворо не карати.
Враховуючи думки учасників судового провадження, відповідно до ч.3 ст.349 КПК України суд визнав недоцільним досліджувати докази по кримінальному провадженню стосовно тих обставин, які ніким не оспорюються. Суд визнав за необхідне обмежитись допитом обвинуваченого та дослідженням доказів стосовно особи обвинуваченого. При цьому судом з`ясовано, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст встановлених досудовим розслідуванням обставин, сумнівів у добровільності їх позиції немає, а також судом роз`яснено, що в такому випадку вони будуть позбавлені можливості оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
На досудовому розслідуванні дії ОСОБА_4 вірно кваліфіковані за ч.3 ст.186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний із проникненням у житло.
Згідно з п.3 ч.1 ст.65 КК України суд, призначаючи покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Відповідно до п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо додержуватися вимог ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.
Тому при призначенні виду та розміру покарання обвинуваченому суд враховує характер та ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, який відповідно до ст.12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, особу винного, який згідно ст.89 КК України вважається не судимим, на диспансерному наркологічному та психіатричному обліку не перебуває, за місцем проживання характеризується посередньо, працює неофіційно, завдання ним незначного розміру майнової шкоди, яку потерпілому відшкодовано.
Обставинами, що відповідно до ст.66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченого, суд встановив щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.
Обставин, які відповідно до ст.67 КК України обтяжували б покарання обвинуваченого судом не встановлено.
При цьому суд також враховує, що відповідно до ст.50 КК України покарання є заходом примусу та полягає в передбаченому законом обмеженні прав та свобод засудженого та у відповідності до ч.2 ст.50 КК України має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Враховуючи вищевикладене, зважаючи на наявність пом`якшуючих та відсутність обтяжуючої покарання обвинуваченого обставин, наданих суду відомостей щодо особи обвинуваченого, тяжкість вчиненого ним злочину та обставини його вчинення, позицію державного обвинувача та потерпілого щодо можливості виправлення обвинуваченого, суд дійшов висновку, що ОСОБА_4 не представляє підвищену суспільну небезпеку та його виправлення і перевиховання можливе без ізоляції від суспільства, і тому йому необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі в межах санкції статті обвинувачення з приміненням ст.ст.75, 76 КК України з випробуванням, з встановленням іспитового строку та покладенням відповідно обов`язків, що на переконання суду відповідатиме меті покарання, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між захищуваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності, і захистом інтересів потерпілого.
Відносно обвинуваченого досудовим розслідуванням запобіжний захід не застосовувався, підстав для його застосування до набрання вироком законної сили суд не вбачає.
Речові докази по кримінальному провадженню: брезентову сумку зеленого кольору, в якій знаходяться рукавиці зеленого кольору від спецкостюму ОЗК, святкова прикраса (дощик) сріблястого кольору та патефоном марки «Сіріус-5» у розібраному стані, що повернуті власнику на зберігання, - залишити у власності останнього.
Керуючись ст.ст.349, 373, 374 КПК України, суд -
Визнати винним ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.186 КК України, та призначити йому покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 2 (два) роки.
Відповідно до п.п.2, 3 ч.1 ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 :
- не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції;
- повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи.
Речові докази по кримінальному провадженню: брезентову сумку зеленого кольору, в якій знаходяться рукавиці зеленого кольору від спецкостюму ОЗК, святкова прикраса (дощик) сріблястого кольору та патефоном марки «Сіріус-5» у розібраному стані, що повернуті власнику на зберігання, - залишити у власності ОСОБА_6 .
Вирок суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Вінницької області через суд першої інстанції протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок суду з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювались під час судового розгляду, відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України, не може бути оскаржений в апеляційному порядку.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

СУДДЯ: ОСОБА_1