Справа №295/8825/16-к

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01.07.2016 року м. Житомир
Слідчий суддя Богунського районного суду м. Житомира ОСОБА_1
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2
Слідчий звернувся з клопотанням, в якому просить накласти арешт на автомобіль марки MERCEDES-BENZ VITO, реєстраційний номер НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_5 .
В клопотанні вказано, що 11.06.2016 року близько 00 год. 14 хв. на перехресті вулиць Східна та М. Грушевського в м. Житомирі сталась дорожньо-транспортна пригода, під час якої автомобіль MERCEDES-BENZ «VITO», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_6 , здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_7 .
Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_7 від отриманих тілесних ушкоджень помер у відділенні інтенсивної терапії Житомирської обласної клінічної лікарні.
В ході досудового розслідування встановлено, що транспортний засіб марки MERCEDES-BENZ «VITO», реєстраційний номер НОМЕР_1 , відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , належить ОСОБА_5 .
11.06.2016 року автомобіль марки MERCEDES-BENZ «VITO», реєстраційний номер НОМЕР_1 , було вилучено під час проведення огляду місця події та визнано речовим доказом по даному кримінальному провадженню.
В обґрунтування необхідності накладення арешту на транспортний засіб слідчий вказав, що вилучений автомобіль є речовим доказом по кримінальному провадженню, містить на собі сліди вчиненого злочину, в ході досудового розслідування існує необхідність у проведенні судових експертиз, з метою забезпечення його схоронності просить накласти арешт на майно.
В судовому засіданні 01.07.2016 року слідчий ОСОБА_3 клопотання підтримав з підстав, наведених в ньому.
Власник транспортного засобу марки MERCEDES-BENZ «VITO», згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилась.
Під час розгляду клопотання в судовому засіданні брав участь ОСОБА_6 , який керував даним транспортним засобом під час дорожньо-транспортної пригод.
В судовому засіданні ОСОБА_6 заявляв клопотання про відкладення судового розгляду у зв`язку з необхідністю залучення до участі в справі захисника.
Відповідно до ч. 1 ст. 172 КПК України клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо позов подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи щодо якої здійснюється провадження. Неявка цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.
Проте ОСОБА_6 не надав слідчому судді жодних доказів, які б підтведжували, що він має захисника, з яким уклав договір про надання правової допомоги на час розгляду вказаного клопотання, сам захисник в судове засідання не з`явився, його відсутність не є перешкодою для розгляду клопотання, а відтак підстави для відкладення судового засідання відсутні.
ОСОБА_6 в судовому засіданні заперечував щодо накладення арешту на автомобіль, мотивуючи необхідністю його поверненню власнику, зазначав, що у разі необхідності зможе забезпечити доступ до автомобіля у разі потреби у проведенні судових експертиз.
В судове засідання також з`явився гр. ОСОБА_8 , який вказав, що є власником автомобіля MERCEDES-BENZ «VITO», реєстраційний номер НОМЕР_1 , на підставі нотаріально посвідченої довіреності від 29.10.2013 року, копія якої приєднана до матеріалів справи. Проте строк дії вказаної довіреності сплив 29.10.2014 року, оскільки остання була видана терміном на один рік. Крім того, довіреність на представлення інтересів не є правовстановлюючим документом, який підтверджує право власності. Інших документів, які б підтвердили, що автомобіль належить ОСОБА_8 , слідчому судді не надано, а тому підстави для залучення останнього до участі в розгляді клопотання як власника майна відсутні.
Заслухавши думку слідчого, ОСОБА_6 , дослідивши клопотання та долучені до нього документи, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання про арешт майна підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до ч. 1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Зі змісту ч. 2 ст. 170 КПК України вбачається, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Частина 3 статті 170 КПК України визначає, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті (збереження речових доказів), арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Згідно з ч. 10 ст.170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку, в тому числі і на рухоме майно.
Частина 11 ст.170 КПК України визначає, що заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Зі змісту постанови слідчого ОСОБА_9 від 11.06.2016 року вбачається, що автомобіль марки MERCEDES-BENZ VITO, реєстраційний номер НОМЕР_1 , визнано речовим доказом по даному кримінальному провадженню, оскільки він є знаряддям вчинення злочину.
З огляду на викладене, слідчий суддя приходить до висновку, що транспортний засіб, на який просить накласти арешт слідчий, є речовим доказом по кримінальному провадженню, зберігає на собі сліди вчиненого злочину, внаслідок якого загинув ОСОБА_7 , 1997 року народження, може бути доказом обставин, які підлягають встановленню під час досудового розслідування, існує необхідність у проведенні судових експертиз, тобто підтверджені підстави, передбачені ст.ст. 170, 171 КПК України для задоволення клопотання. Доводи ОСОБА_6 щодо необхідності повернення автомобіля власнику є безпідставними і не заслуговують на увагу.
Керуючись ст. ст. 170, 171, 172, 173, 174 КПК України, слідчий суддя, -
Клопотання задоволити.
Накласти арешт на автомобіль марки MERCEDES-BENZ VITO, реєстраційний номер НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_5 , заборонити відчуження і повернення будь-кому транспортного засобу, визначити місце зберігання вказаного майна на території штрафмайданчика Житомирського ВП ГУ НП в Житомирській області.
Ухвала підлягає негайному виконанню. Оскарження ухвали не перешкоджає її виконанню.

Підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Ухвала про арешт майна може бути оскаржена до Апеляційного суду Житомирської області протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1