Справа № 199/2099/16-к
В И Р О К
іменем України
04 жовтня 2016 року м. Дніпро

Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська у складі:

Головуючий суддя ОСОБА_1

При секретарі ОСОБА_2

За участю прокурора ОСОБА_3

потерпілої ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду об`єднане кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000600 та № 0000879 за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Дніпрі (Дніпропетровську), громадянина України, з повною середньою освітою, не працюючого, не одруженого, раніше судимого:

- 11 вересня 2008 Жовтневим районним судом міста Дніпропетровська за ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ст. 70 КК України до покарання у вигляді 4 років позбавлення волі, на підставі ст.ст. 75, 104, 76 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки. Згідно постанови Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровській області від 09 лютого 2010 року звільнення від відбування покарання скасовано з направленням до виправної колонії для відбування покарання;

- 13 грудня 2012 року Амур-Нижньодніпровським районним судом міста Дніпропетровська за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 15 - ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 70, ст. 71 КК України до покарання у вигляді 4 років 6 місяців позбавлення волі, звільнений 18 лютого 2016 року по відбуванню строку покарання;

зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкав за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 263 КК України,

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_6 , який є особою, раніше судимою за вчинення злочинів, передбаченого ст.ст. 185, 186 КК України, повторно вчинив кримінальне правопорушення за наступних обставин:

19 лютого 2016 року приблизно о 16:20 годині ОСОБА_6 знаходився в під`їзді будинку АДРЕСА_3 , де зустрів раніше йому не знайому потерпілу ОСОБА_4 , яка знаходилась в ліфті вказаного будинку. В цей момент у ОСОБА_6 раптово виник злочинний намір, спрямований на відкрите викрадення майна останньої. Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_6 , піднімаючись в зазначеному ліфті разом з потерпілою ОСОБА_4 , діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, розуміючи, що його дії є очевидними для потерпілої, стоячи обличчям до обличчя до ОСОБА_4 , схопив її за руку, при цьому, тримаючи останню, почав вимагати мобільний телефон, але потерпіла ОСОБА_4 намагалась чинити опір. В цей момент ОСОБА_6 , наніс один удар рукою в область грудної клітини ОСОБА_4 , спричинивши останній фізичний біль. Після застосування ОСОБА_6 до потерпілої ОСОБА_4 фізичного насильства, вона віддала останньому належний їй мобільний телефон марки «Леново S 650», вартістю 1670 грн., ОСОБА_6 , в свою чергу, утримуючи вказаний телефон, вийшовши з ліфту і з викраденим майном з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись ним на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_4 матеріальний збиток на суму 1670 грн.

Також, наприкінці лютого 2016 року, більш точна дата та час досудовим розслідуванням не встановлені, ОСОБА_6 , перебуваючи за адресою АДРЕСА_4 , зустрів невстановлену досудовим розслідуванням особу, яка запропонувала останньому безоплатно придбати бойові припаси 17-ть спортивно-мисливських патронів калібру 5,6 мм. кільцевого запалення, призначених для наступної нарізної спортивно-мисливської вогнепальної зброї: гвинтівок «ТОЗ - 11», «ТОЗ -16», «СМ - 2», «МЦ - 12-3», «МЦ - 12», «Стрела - 3», «БК - 2», карабіна «ТОЗ - 17», пістолетів «МЦ», «МЦ - 2-3», «МЦ - 55-1», «ТОЗ - 35», «ИЖ - 1», а також 19-ть 7,62 мм. гвинтівочних патронів зразка 1974 року з модернізованою трасуючою кулею «Т - 46м», призначених для стрільби з наступної військової нарізної вогнепальної зброї: гвинтівок конструкції Мосіна зразка 1891/30 років, самозарядної гвинтівки «СВТ», зразка 1940 року, карабінів конструкції Мосіна, зразка 1938/44 років, ручних кулеметів «РКД» та інше. В цей момент у ОСОБА_6 раптово виник злочинний умисел, спрямований на незаконне придбання, носіння та зберігання бойових припасів без передбаченого на те законом дозволу. Реалізуючи вказаний злочинний умисел, ОСОБА_6 , безоплатно прийняв від невстановленої слідством особи вказані бойові припаси - 17-ть патронів калібру 5,6 мм та 19-ть патронів калібру 7,62 мм., таким чином незаконно придбав бойові припаси та почав зберігати їх при собі, переносячи вулицями м. Дніпра (Дніпропетровська), без передбаченого законом дозволу. На початку березня 2016 року ОСОБА_6 , зберігаючи при собі раніше незаконно придбані вищезазначені бойові припаси, прибув до свого знайомого ОСОБА_7 , за місцем його мешкання, а саме за адресою АДРЕСА_5 , де залишив вказані бойові припаси, таким чином незаконно переніс їх за місцем проживання останнього, де почав незаконно зберігати до 11 березня 2016 року. 11 березня 2016 року в період часу з 19:20 год. до 19:48 год. працівниками поліції було проведено огляд зазначеного помешкання в ході якого було виявлено та вилучено раніше незаконно придбані ОСОБА_6 бойові припаси 17-ть спортивно-мисливських патронів калібру 5,6 мм. кільцевого запалення, призначених для наступної нарізної спортивно-мисливської вогнепальної зброї: гвинтівок «ТОЗ - 11», «ТОЗ -16», «СМ - 2», «МЦ - 12-3», «МЦ - 12», «Стрела - 3», «БК - 2», карабіна «ТОЗ - 17», пістолетів «МЦ», «МЦ - 2-3», «МЦ - 55-1», «ТОЗ - 35», «ИЖ - 1», а також 19-ть 7,62 мм. гвинтівочних патронів зразка 1974 року з модернізованою трасуючою кулею «Т - 46м», призначених для стрільби з наступної військової нарізної вогнепальної зброї: гвинтівок конструкції Мосіна зразка 1891/30 років, самозарядної гвинтівки «СВТ», зразка 1940 року, карабінів конструкції Мосіна, зразка 1938/44 років, ручних кулеметів «РКД» та інше.

ОСОБА_6 в судовому засіданні заперечив в повному обсязі вчинення ним зазначених діянь, оскільки він мобільний телефон у потерпілої ОСОБА_4 ніколи не забирав і саму потерпілу ніколи раніше не бачив. Патрони він ні у кого не брав, у ОСОБА_7 не залишав, за адресою: АДРЕСА_5 , ніколи не був. Показав, що 20 чи 21 березня 2016 року його доставили до будівлі Амур-Нижньодніпровського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області, де на третьому поверсі будівлі у першому кабінеті за дверима з правого боку, з ним спілкувалися шість співробітників поліції (один з яких капітан поліції на ім`я ОСОБА_8 ), які вимагали визнання ним своєї винуватості у вчиненні кримінальних правопорушень, до яких він був не причетний, та чинили на нього психологічний тиск. Після його відмови, йому повідомили про негативні наслідки. В той же день, після повернення до СІЗО, він був поміщений до іншої камери, і особи, які знаходилися в цій камері в той же день ввечері його побили, чинили на нього психологічний тиск і вимагали, щоб він співпрацював з поліцією. Внаслідок вказаного тиску він був вимушений погодитися і оговорити себе. Коли приблизно через 1,5 тижні його доставили до Амур-Нижньодніпровського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області, спочатку з ним спілкувалися співробітники карного розшуку, які розказували йому, які саме свідчення давати слідчому і що саме показувати на слідчому експерименті. Після цього його допитував слідчий, який фактично допит не проводив, сам сформував та надрукував зміст його показів, а йому запропонував лише підписатися під ними. Потім за його участю проводився слідчий експеримент, де слідчий сам вказував йому, в яку позу і де стати для фотографування.

Не дивлячись на повне заперечення з боку обвинуваченого, винуватість ОСОБА_6 повністю доведена сукупністю досліджених в судовому засіданні доказів:

За епізодом грабежу у ОСОБА_4 :
За заявою про скоєне правопорушення від ОСОБА_4 (т. 1 а.с. 52), остання 19 лютого 2016 року повідомила поліцію про те, що коли вона перебувала в ліфті будинку АДРЕСА_3 невідома особа відкрито, із застосуванням насильства, викрала у неї мобільний телефон марки «Леново S 650».
В судовому засідання потерпіла ОСОБА_4 показала суду, що вона мешкає за адресою: АДРЕСА_6 . 19 лютого 2016 року приблизно о 16 годині вона зайшла в під`їзд свого будинку. Біля столу, де знаходились квитанції за оплату комунальних послуг, стояв чоловік та робив вигляд, що він дуже активно шукає свою квитанцію. Вона спитала у нього, чи викликав він ліфт. Останній мовчки підійшов та натиснув кнопку. Коли ліфт приїхав, вона зайшла в ліфт, а чоловік зайшов слідом за нею. Спитав номер її поверху та натиснув кнопку. Коли доїхали до її поверху і відчинились двері ліфту, вона намагалася вийти, але чоловік зробив захват рукою за шию та затягнув її назад. Вони спустилися на декілька поверхів нижче, який поверх був, вона точно не знає. Чоловік витягнув її на площадку біля ліфта і через декілька секунд затягнув назад. Що трапилось, вона не зрозуміла, але вважає, що там хтось стояв сторонній. Чоловік затягнув її назад в ліфт. Вона намагалася звільнитися, кликала на допомогу, тоді чоловік вдарив її в область сонячного сплетіння. Внаслідок удару вона відчула фізичний біль, тілесні ушкодження спричинені не були. Вона зігнулася, присіла навпочіпки і спитала, що тому потрібно. Чоловік сказав, що потрібен її телефон. Вона відкрила сумку, дістала телефон та віддала його чоловіку. Це був телефон «Леново S650», сріблястого кольору, в бампері білого кольору, з двома сім-картками. Потім чоловік сказав, що це її останній шанс піти. Вона схопила сумку, вибігла на сходи та побігла до себе додому. Чоловіком, який забрав її телефон, є обвинувачений ОСОБА_6 , який утримується під вартою. Вона його впізнає за рисами обличчя, кольором шкіри, формою носа (загострений), губ. На час описаних дій він був одягнутий в чорну шапку, довгий шкіряний плащ, брюки, чоботи. Телефон їй не повернули. З визначеною експертом вартістю телефону вона згодна.

У відповідності до протоколу пред`явлення особи для впізнання від 21 березня 2016 року (т. 1 а.с. 53-54), ОСОБА_4 з чотирьох пред`явлених для впізнання за фотознімками осіб впізнала ОСОБА_6 як особу, яка 19 лютого 2016 року в ліфті, який розташований в будинку № 66 по вул. Калиновій м. Дніпропетровська, у неї викрала мобільний телефон марки «Леново».

Покази потерпілої узгоджуються з результатами слідчого експерименту за участі обвинуваченого. Так, згідно відповідного протоколу від 23 березня 2016 року (т. 1 а.с. 64-65), ОСОБА_6 в присутності понятих ОСОБА_9 та ОСОБА_10 вказав під`їзд будинку АДРЕСА_3 де він, стоячи біля поштових ящиків, побачив, якв в під`їзд зайшла невідома дівчина і спитала у нього, чи викликав він ліфт. Після того, як дівчина викликала ліфт та зайшла всередину, він також за нею зайшов. ОСОБА_6 показав як, в той час коли ліфт почав підніматися нагору, притис дівчину до стінки і почав вимагати мобільний телефон. В той час ліфт піднявся на потрібний поверх і двері відчинилися, на поверсі були люди і потерпіла почала кричати, тоді він зачинив двері ліфту натисканням кнопки і при цьому почав штовхати потерпілу в груди, від чого остання присіла навпочіпки. ОСОБА_6 також показав, що коли потерпіла продовжувала сидіти навпочіпки, то дістала з сумки мобільний телефон марки «Леново S650», та віддала йому, а він в свою чергу вибіг з ліфта. В той же день він направився на ринок «Озерський», де продав мобільний телефон невідомому за грошові кошти в сумі 800 грн., котрі витратив на особисті потреби.

Допитані судом у якості свідків слідчий ОСОБА_11 , котра проводила вказаний слідчий експеримент, а також поняті ОСОБА_9 і ОСОБА_10 підтвердили сам факт проведення слідчого експерименту та його результати.

Повідомлені обвинуваченим під час слідчого експерименту фактичні обставини узгоджуються з обставинами, встановленими під час пред`явлення особи для впізнання свідку ОСОБА_12 . Як зафіксовано у відповідному протоколі (т. 1 а.с. 59-60), ОСОБА_6 серед чотирьох пред`явлених для впізнання осіб впізнав свідок ОСОБА_12 , який під час впізнання заявив, що впізнає ОСОБА_6 як особу, котра 19 лютого 2016 року продала йому мобільний телефон марки «Леново S 650».

Вартість майна, що було предметом злочинних посягань, доведена висновком судової товарознавчої експертизи № 6/34-741 від 21 березня 2016 року (т. 1 а.с. 56-58), за яким ринкова вартість мобільного телефону марки «Lenovo» моделі «S650», станом на 19 лютого 2016 року могла становити 1670 грн.

За епізодом придбання, носіння та зберігання бойових припасів:
Згідно рапорту о/у СКП АНД ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_13 від 11 березня 2016 року (т. 1 а.с. 75), 11 березня 2016 року ним було отримано письмову інформацію від ОСОБА_6 про те, що на початку березня 2016 року за адресою: АДРЕСА_5 , він залишив у свого знайомого на зберігання особисті речі, серед яких знаходились набої до вогнепальної зброї.

За протоколом огляду місця події від 11 березня 2016 року (а.с. 77), за письмовою згодою власника житла ОСОБА_14 (т. 1 а.с. 76) і за участі ОСОБА_7 , а також понятих ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , було оглянуте приміщення квартири за адресою: АДРЕСА_5 . В ході огляду ОСОБА_7 видав такий, що знаходився в коридорі в тумбочці полімерний пакунок чорного кольору, всередині якого, за його поясненнями, знаходяться речі, що належать ОСОБА_6 , котрий залишив вказаний пакет на початку березня 2016 року. Під час огляду вказаного пакету було встановлено, що в ньому знаходиться пара чоловічих шкіряних чобіт, всередині яких, в свою чергу, знаходяться:
- в одному - паперова коробка із написом «Спортивно-Охотничьи 5,6 мм» з предметами, схожими на патрони у кількості 17 штук;
- в другому 19 предметів, схожих на патрони калібру 7,62 мм;
які за результатами були вилучені та опечатані.
В судовому засіданні поняті ОСОБА_15 і ОСОБА_16 під час допиту у якості свідків, а також допитаний судом у якості свідка ОСОБА_17 , підтвердили сам факт та результати огляду.

Допитаний судом у якості свідка ОСОБА_7 показав суду, що мешкає за адресою: АДРЕСА_5 разом з матір`ю ОСОБА_18 . На початку березня 2016 року до нього прийшли співробітники поліції і спитали, чи знає він ОСОБА_19 . Він сказав, що знає такого, який є його товаришем, і що той переночував у нього в кінці лютого чи початку березня 2016 року та залишив свій пакет. На їх прохання він показав пакет і під час огляду пакету в присутності понятих виявилося, що в ньому патрони. Про те, що в пакеті патрони, до проведення огляду поліцією він не знав. До вказаного пакету, після того, як ОСОБА_20 залишив його, ніхто не зазирав і нічого в нього не клав.

Свідок ОСОБА_14 в судовому засіданні показала, що мешкає за адресою: АДРЕСА_5 , разом зі своїм сином ОСОБА_7 . Обвинуваченого вона впізнає, оскільки той одного разу ввечері на початку березня 2016 року приходив в гості до її сина. Підтверджує, що вона надавала згоду на проведення огляду в її квартирі і що за результатами огляду були вилучені предмети схожі на патрони.

У відповідності до висновку судово-балістичної експертизи № 08/3.2-148 від 28 березня 2016 року (т. 1 а.с. 80-84) сімнадцять патронів калібру 5,6 мм та дев`ятнадцять патронів калібру 7,62 мм, виявлені та вилучені 11 березня 2016 під час проведення огляду квартири за адресою: АДРЕСА_5 , являються бойовими припасами. Сімнадцять патронів являються спортивно-мисливськими патронами калібру 5,6 мм. кільцевого запалення. Дані патрони призначені для наступної нарізної спортивно-мисливської вогнепальної зброї: гвинтівок «ТОЗ - 11», «ТОЗ - 16», «СМ - 2», «МЦ - 12-3», «МЦ - 12», «Стрела - 3», «БК - 2», карабіна «ТОЗ - 17», пістолетів «МЦ», «МЦ - 2-3», «МЦ - 55-1», «ТОЗ - 35», «ИЖ - 1» та інше. Дев`ятнадцять патронів являються 7,62 мм. гвинтівочними патронами зр. 1974 р. з модернізованою трасуючою кулею «Т - 46м». Дані патрони призначені для стрільби з наступної військової нарізної вогнепальної зброї: гвинтівок конструкції Мосіна зр. 1891/30 рр., самозарядної гвинтівки «СВТ» зр. 1940 р., карабінів конструкції Мосіна зр. 1938/44 рр., ручних кулеметів «РКД» та інше. Патрони придатні до стрільби. Патрони виготовлені промисловим способом.

Постановою слідчого від 30 березня 2016 року (т. 1 а.с. 85), досліджені експертом бойові припаси (23 патрони та 13 гільз) визнані речовими доказами та поміщені до камери зберігання речових доказів (т. 1 а.с. 86).

Надаючи оцінку зазначеним доказам, суд враховує покази обвинуваченого щодо застосування до нього на стадії досудового розслідування недозволених методів.

З метою перевірки вказаних відомостей було надане відповідне доручення прокуратурі Дніпропетровської області (т. 1 а.с. 159).

На виконання ухвали суду, повідомлені ОСОБА_6 відомості були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000402 і 31 травня 2016 року слідчим в особливо важливих справах другого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_21 винесена постанова про закриття вказаного кримінального провадження (т. 2 а.с. 45-46). Постанова обґрунтовується тим, що допитані як свідки працівники Амур-Нижньодніпровського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області доводи ОСОБА_6 заперечили та повідомили про те, що ними не допускались факти застосування психологічного чи фізичного тиску щодо ОСОБА_6 . Вивченням матеріалів кримінального провадження встановлено, що допити та слідчий експеримент здійснювалися у відповідності до вимог Кримінального процесуального кодексу України, будь яких заяв чи заперечень ОСОБА_6 щодо внесених слідчим відомостей до протоколів не робилось, заяв про застосування заходів психічного або фізичного впливу на стадії досудового розслідування ОСОБА_6 на подавалось. Крім того, оглядом журналу обліку доставлених та затриманих Амур-Нижньодніпровського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області встановлено, що у вказані ОСОБА_6 дати його не доставляли до відділу поліції. На підставі викладених обставин слідчий прокуратури дійшов висновку, що в діянні працівників Амур-Нижньодніпровського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області відсутній склад кримінального правопорушення.

Відповідні висновки слідчого прокуратури узгоджуються з тими доказами, які були безпосередньо досліджені в судовому засіданні.

Зокрема свідки ОСОБА_9 і ОСОБА_10 , які приймали участь у якості понятих під час слідчого експерименту, показали, що ОСОБА_6 самостійно показував механізм вчинення ним грабежу і при цьому жодних підказок чи тиску з боку співробітників поліції не було.

Слідча ОСОБА_11 також показала суду, що під час слідчого експерименту, як і до його проведення, ніхто будь якого тиску на обвинуваченого не чинив. Останній добровільно і свідомо показав механізм вчинення грабежу, при цьому виявив обізнаність щодо деталей вчинення злочину які їй, як слідчому, на той час ще відомі не були.

Слідчі ОСОБА_11 та ОСОБА_17 в суді також показали, що під час допитів ОСОБА_6 в якості підозрюваного, покази останнього вони заносили до протоколів відповідних процесуальних дій з його слів, після чого він ознайомлювався зі змістами протоколів та підписував їх. Будь яких зауважень з його боку не було.

Крім цього, суд враховує, що за дослідженим судом висновком судово-психіатричної експертизи № 116 від 02 червня 2016 року (т. 2 а.с. 47-53), під час експертного обстеження ОСОБА_6 симулював наявність психічного захворювання.

Наведені докази в своїй сукупності спростовують доводи ОСОБА_6 про те, що він на стадії досудового розслідування оговорив себе внаслідок неправомірного тиску з боку співробітників поліції.

Усуваючи розбіжності між показами обвинуваченого та потерпілої ОСОБА_4 , суд виходить з того, що остання ОСОБА_6 до описаних подій не знала і судом не встановлені підстави, за яких вона могла б оговорити останнього.

ОСОБА_4 не тільки впізнала ОСОБА_6 під час відповідної слідчої дії на стадії досудового розслідування, але й в судовому засіданні однозначно вказала на ОСОБА_6 як на особу, яка вчинила щодо неї грабіж.

З врахуванням викладених обставин, а також результатів слідчого експерименту, під час якого ОСОБА_6 виявив свою обізнаність щодо місця та механізму вчинення злочину, суд надає перевагу показам потерпілої ОСОБА_4 та відхиляє покази обвинуваченого як такі, що є неправдивими та спрямовані на уникнення від відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення.

Усуваючи розбіжності між показами ОСОБА_6 та свідка ОСОБА_7 , суд виходить з того, що покази обвинуваченого про те, що він жодного разу не був в квартирі свідка і його бачить вперше спростовані показами свідка ОСОБА_18 .

Також суд враховує, що навіть попри твердження ОСОБА_6 про вчинення на нього неправомірного тиску починаючи з двадцятих чисел березня 2016 року, огляд та вилучення боєприпасів були проведені набагато раніше 11 березня 2016 року, і вже під час вказаної слідчої дії свідок ОСОБА_7 однозначно заявив, що боєприпаси були залишені ОСОБА_6 .

При цьому, покази свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_18 узгоджуються між собою та іншими доказами.

З врахуванням викладених обставин, суд надає перевагу показам свідків ОСОБА_7 і ОСОБА_18 та відхиляє покази обвинуваченого як такі, що є неправдивими та спрямовані на уникнення від відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення.

Оцінивши досліджені докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд дійшов висновку, що в судовому засіданні винуватість ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення в обсязі обвинувачення, яке було підтримане прокурором, повністю доведена, і кваліфікує дії обвинуваченого:

-за епізодом з потерпілою ОСОБА_4 - за ч. 2 ст. 186 КК України, оскільки останній діючи з прямим умислом, повторно вчинив відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого;

-за вилучення боєприпасів - за ч. 1 ст. 263 КК України, оскільки останній діючи з прямим умислом, вчинив незаконне придбання, перенесення та зберігання бойових припасів без передбаченого законом дозволу.

Визначаючи покарання ОСОБА_6 , суд враховує характер і ступінь тяжкості скоєних кримінальних правопорушень, які відносяться до категорії тяжких, вартість майна, що було предметом грабежу, та його значимість для потерпілої, характер насильства, застосованого до потерпілої, той факт, що викрадене майно не повернуто потерпілій, кількість бойових припасів, які є предметом кримінального правопорушення, відомості про особу обвинуваченого.

Останній характеризується задовільно (т. 1 а.с. 72), є особою, яка неодноразово притягувалася до кримінальної відповідальності за вчинення корисливих злочинів проти власності (т. 1 а.с. 67-68), нові кримінальні правопорушення вчинив одразу після звільнення з місць позбавлення волі, у вчиненому не розкаявся та неправдивими показами намагався уникнути відповідальності за вчинені кримінальні правопорушення, що в сукупності доводить його стійку асоціальну спрямованість, не має джерела доходу.

За дослідженим судом висновком судово-психіатричної експертизи № 116 від 02 червня 2016 року (т. 2 а.с. 47-53), ОСОБА_6 хронічним психічним захворюванням, слабоумством, тимчасовим хворобливим розладом психічної діяльності або іншим хворобливим розладом психіки станом на 20 лютого 2016 року не страждав та на теперішній час не страждає. Виявляв раніше та виявляє в теперішній час органічний емоційний лабільний розлад особистості. Станом на 20 лютого 2016 року міг усвідомлювати свої дії (бездіяльність) та керувати ними. На теперішній час за своїм психічним станом також може усвідомлювати свої дії (бездіяльність) та керувати ними.

Обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 263 КК України, суд визнає рецидив злочинів.

На підставі викладеного, з врахуванням відсутності обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченому, суд дійшов висновку, що покаранням, необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_6 та попередження нових кримінальних правопорушень як самим обвинуваченим, так і іншими особами, є покарання у вигляді позбавлення волі як за ч. 2 ст. 186 КК України, так і за ч. 1 ст. 263 КК України, оскільки більш м`які види покарання не зможуть забезпечити досягнення його мети, а виправлення засудженого можливе лише в умовах ізоляції з поміщенням на певний строк до кримінально-виконавчої установи закритого типу.

Остаточне покарання обвинуваченому за сукупністю злочинів згідно вимог ч. 1 ст. 70 КК України підлягає визначенню шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.

Згідно вимог ст. 100 КПК України, речові докази бойові припаси, які є предметами злочинних посягань, підлягають знищенню.

На підставі ч. 2 ст. 122, ч. 2 ст. 124 КПК України з обвинуваченого на користь держави підлягають стягненню документально підтверджені витрати на залучення експерта (т. 1 а.с. 55, 79).

Керуючись ст. 374 КПК України,

П Р И С У Д И В:
ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 263 КК України та призначити йому покарання:

- за ч. 2 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років;

- за ч. 1 ст. 263 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_6 до відбування покарання за сукупністю злочинів у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

Строк відбування покарання ОСОБА_6 обраховувати з часу приведення вироку до виконання.

Речові докази - 23 патрони та 13 гільз, які знаходять в камері зберігання речових доказів Амур-Нижньодніпровського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області (порядковий номер 00503) - знищити.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави витрати на залучення експерта у розмірі 1055 (одна тисяча п`ятдесят п`ять) гривень 52 (п`ятдесят дві) копійки.

Вирок може бути оскаржений шляхом подання апеляційної скарги до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня проголошення, а обвинуваченим, який утримується під вартою з дня вручення копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення зазначеного строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду за їх зверненням.

Головуючий:

04.10.2016