АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/2151/16 Справа № 176/1489/16-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 листопада 2016 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з кримінальних справ апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

Головуючого-судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю:
секретаря ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні у в м. Дніпрі кримінальне провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 11 серпня 2016 року щодо:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Магдалинівка, Дніпропетровської області, громадянина України, раніше судимого,
якою відмовлено у задоволенні клопотання засудженого про умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання.

В С Т А Н О В И Л А:

Із матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_7 був засуджений вироком Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23 лютого 2009 року за ч. 2 ст. 121 КК України до 9 років позбавлення волі.

Ухвалою Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 15 березня 2016 року йому було зараховано строк попереднього ув`язнення з 08 вересня 2008 року по 29 квітня 2009 року, у відповідності до ч. 5 ст. 72 КК України, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. Ухвалою Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29.02.2016 року засудженому відмовлено в застосуванні ч.5 ст.72 КК України.

11.05.2016 року до Жовтоводського міського суду, Дніпропетровської області засуджений ОСОБА_7 звернувся з клопотанням про умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання.

Відмовляючи в задоволенні клопотання, суд першої інстанції послався на те, що засуджений ОСОБА_7 хоч і має правові підставі для застосування до нього умовно-дострокового звільнення, проте не довів суду, що заслуговує на таке звільнення, так як наявність двох заохочень може свідчити, що останній став на шлях виправлення, однак не доводить його повного виправлення, що є обов`язковою умовою умовно-дострокового звільнення. За весь час відбування покарання вказані вище заохочення були застосовані до засудженого ОСОБА_7 лише протягом 2015 року, а саме 27 липня 2015 року та 13 листопада 2015 року, що також не може свідчити про повне виправлення останнього.

В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу суду, застосувати до нього умовно-дострокове звільнення. Вважає ухвалу суду незаконною та необґрунтованою. Зазначає, що він відбув 2/3 частини строку, приймає участь в культурно-масових заходах в клубі при установі, характеризується позитивно, залучений до виконання робіт по благоустрою установи, до виконання робіт ставиться сумлінно, виконує роботи із самообслуговування, до адміністрації установи ввічливий і тактовний, виконує передбачені законом вимоги персоналу установи, має 2 заохочення. Вказує, що після звільнення з місць позбавлення волі, має намір працевлаштуватися і не порушувати законів України.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження, в межах поданої апеляційної скарги, обговоривши її доводи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга засудженого не підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що засуджений ОСОБА_7 раніше був судимий, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене за ч. 2 ст. 121 КК України, яке відноситься до категорії тяжкого злочину. За період відбування покарання характеризується позитивно, на виробництві установи не працевлаштований, залучений до виконання робіт по благоустрою установи, до виконання робіт ставиться сумлінно, виконує роботи із самообслуговування, до адміністрації установи ввічливий і тактовний, виконує передбачені законом вимоги персоналу установи, має 2 заохочення, також мав 22 стягнення, які погашені за плином часу.

Представник Жовтоводської виправної колонії №26 УДПтС України в Дніпропетровській області в судовому засіданні, у суді першої інстанції не заперечував проти застосування до ОСОБА_7 умовно-достроково звільнення.

Однак, колегія суддів повністю погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що наявність у засудженого ОСОБА_7 двох заохочень може свідчити лише, що останній став на шлях виправлення, проте не доводить його повного виправлення, що є обов`язковою умовою умовно-дострокового звільнення.

Також судом правильно враховано той факт, що за весь час відбування покарання вказані вище заохочення були застосовані до засудженого ОСОБА_7 лише протягом 2015 року, а саме 27 липня 2015 року та 13 листопада 2015 року, що також не може свідчити про повне виправлення останнього.

Так, підставою умовно-дострокового звільнення від відбування покарання є: фактичне відбуття засудженим певної частини призначеного йому покарання та доведення засудженим свого виправлення. Доведення засудженим свого виправлення означає досягнення ним такого стану, за якого від даної особи не доводиться очікувати вчинення в майбутньому нових злочинів. Виправлення засудженого має бути підтверджене сумлінною поведінкою і ставленням до праці.

Разом з тим, від сумлінної поведінки слід відрізняти пристосування засуджених до вимог адміністрації колонії з метою отримання пільг або уникнення покарання, тоді як реальна поведінка свідчить про негативну спрямованість особистості, або коли засуджені дотримуються вимог режиму тільки під контролем з боку адміністрації.

Про сумлінну працю засудженого додатково може свідчити отримання ним заохочень, передбачених відповідним законодавством (трудовим, кримінально-виконавчим, військовим).

Виходячи з матеріалів, які були предметом дослідження, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про відсутність підстав вважати, що поведінка засудженого ОСОБА_7 під час відбування покарання є зразковою та свідчить про його повне виправлення і обґрунтовано відмовив йому у задоволенні клопотання про застосування до останнього умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

На підставі викладеного та керуючись ст. 81 КК України, ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 11 серпня 2016 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.
Судді: