АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/1947/16 Справа № 183/6407/15 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 вересня 2016 року м. Дніпро

29 вересня 2016 року колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю: прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську матеріали кримінальних проваджень №0000556, №0001659 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25 липня 2016 року, яким

ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Велика-Могулка Теплицького району Вінницької області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого 24 лютого 2010 року Царичанським районним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 289 КК України до 5 років позбавлення волі, звільненого 24 лютого 2012 року умовно-достроково на невідбутий строк 1 рік 6 місяців 9 днів,

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та призначено йому покарання у виді 4 років позбавлення волі.

На зазначений вирок обвинувачений подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вирок та призначити новий судовий розгляд в суді першої інстанції.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги ОСОБА_7 посилається на безпідставне неврахування судом його особи, зокрема того, що він має на утриманні двох малолітніх дітей, має інвалідність, що отримана за час знаходження в місцях позбавлення волі, однак через брак коштів позбавлений можливості її оформити належним чином.

Вироком суду встановлено, що 10 березня 2015 року близько 22 години 5 хвилин ОСОБА_7 , за обставин і у спосіб, які відображені у вироку, заліз в будинок, що знаходився поблизу домоволодіння АДРЕСА_2 , де таємно викрав майно відображене у вироку. Після чого виліз на подвір`я, де з супутникових тарілок, які висять на зазначеному домі, викрав

Провадження № 11-кп/774/1947/16 Головуючий в суді I інстанції ОСОБА_1
Категорія: ч. 3 ст. 185 КК України Суддя-доповідач ОСОБА_2
три супутникові конвектори марки, вказаної у вироку. Потім ОСОБА_7 заліз на горище вищевказаного будинку, де викрав електротример, спричинивши потерпілому ОСОБА_8 матеріальну шкоду на загальну суму 3335, 2 гривень.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, ОСОБА_7 , 23 квітня 2016 року, близько 23 годин 10 хвилин, за обставин зазначених у вироку, з погребу домоволодіння АДРЕСА_3 , повторно, викрав бідон алюмінієвий об`ємом 25 літрів вартістю 413 гривень 60 копійок, спричинивши потерпілій ОСОБА_9 матеріальну шкоду на вказану суму.

В суді апеляційної інстанції обвинувачений підтримав свою апеляційну скаргу та просив пом`якшити йому покарання і застосувати ст. 75 КК України.

На думку прокурора апеляційна скарга обвинуваченого задоволенню не підлягає, оскільки призначене обвинуваченому покарання відповідає вимогам закону.

Вислухавши пояснення учасників апеляційного провадження та їх доводи в судових дебатах, проаналізувавши доводи, які викладені в апеляції і співставивши їх з матеріалами кримінального провадження, колегія суддів вважає, що принесена апеляція задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_7 про суворість призначеного йому покарання, колегія суддів вважає безпідставними.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України, яка передбачає загальні засади призначення покарання і через які реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, суд, призначаючи покарання у кожному конкретному випадку має дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Призначене покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Призначене обвинуваченому ОСОБА_7 покарання у виді 4 років позбавлення волі, в повному обсязі відповідає вимогам закону України про кримінальну відповідальність.

При обранні такої міри покарання суд, як убачається з вироку, врахував ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, дані про особу обвинуваченого, а також той факт один із злочинів ОСОБА_7 вчинив під час розгляду щодо нього кримінального провадження судом.

Крім того, суд прийшов до обґрунтованого висновку про те, що обвинувачений ОСОБА_7 не став на шлях виправлення, оскільки він 5 разів притягався до кримінальної відповідальності, в тому числі і за злочини проти власності, та засуджувався до позбавлення волі.

Таким чином, на переконання колегії суддів, покарання, призначене ОСОБА_7 є справедливим, необхідним та достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

За таких обставин, колегія суддів не знаходить підстав для пом`якшення призначеного ОСОБА_7 покарання, з тих мотивів, які він навів в апеляційній скарзі, оскільки вирок суду ухвалений згідно з нормами матеріального права, з дотриманням вимог кримінального процесуального закону та на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог закону, з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав.

З огляду на викладене, керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів, -

ухвалила:
апеляційну скаргу ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25 липня 2016 року щодо ОСОБА_7 без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 3 місяців з дня її проголошення.

Судді Апеляційного суду
Дніпропетровської області