АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/789/260/16 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - ч.1ст.296 КК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 вересня 2016 р. Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Тернопільської області в складі:

Головуючого - ОСОБА_2

Суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

обвинуваченого - ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6

потерпілого ОСОБА_7

прокурора ОСОБА_8

при секретарях ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду м. Тернополя матеріали кримінального провадження №537 за апеляційною скаргою прокурора Тернопільської місцевої прокуратури ОСОБА_11 на вирок Тернопільського міськрайонного суду від 08 квітня 2016 року щодо ОСОБА_5 ,-

В С Т А Н О В И Л А:

Цим вироком ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Нетішин Хмельницької області, мешканця АДРЕСА_1 визнано невинуватим у предявленому обвинуваченні за ч.1 ст.296 КК України та виправдано у звязку з відсутністю в його діянні складу кримінального правопорушення.

Органами досудового розслідування ОСОБА_5 обвинувачувався у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.296 КК України, а саме хуліганства, тобто грубого порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом, за наступних обставин: 10 червня 2015 року, близько 03.00 год., у ОСОБА_5 під час перебування в громадському місці в приміщенні бару «Сіті», що по вул. Б. Хмельницького, 21, в м. Тернополі, виник злочинний умисел направлений на вчинення хуліганства. Реалізуючи який, 10 червня 2015 року, близько 03.00 год., він, перебуваючи в громадському місці - в приміщенні бару «Сіті», по вул. Б. Хмельницького, 21, в м. Тернополі, грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, що виразилось в зневажливому ставленні до громадського порядку та існуючих у суспільстві загальновизнаних правил поведінки і моральності, демонструючи байдуже ставлення до суспільних відносин, які забезпечують спокійний відпочинок громадян та дотримання правил поведінки в побуті, розпочав конфлікт із ОСОБА_12 , під час якого діючи з особливою зухвалістю, яка виразилась у застосуванні фізичного насильства, умисно наніс останньому один удар кулаком правої руки в ділянку голови. В ході чого ОСОБА_13 , сидячи на кріслі відштовхнув від себе ОСОБА_5 , який продовжуючи свою злочинну діяльність умисно наніс йому ще один удар кулаком правої руки в ділянку голови. В результаті злочинної діяльності ОСОБА_5 , потерпілому ОСОБА_14 , спричинено рану правої половини тім`яної ділянки голови, яка за ступенем тяжкості належить до легких тілесних ушкоджень із короткочасним розладом здоров`я. Крім цього, внаслідок злочинних дій ОСОБА_5 , було грубо порушено громадський порядок, а саме суспільні відносини, які забезпечують нормальні умови життя людей, спокійний відпочинок і дотримання правил поведінки в побуті, а також заподіяно шкоду особистим інтересам потерпілого ОСОБА_15 , наданих йому Конституцією України правом на повагу до гідності, свободу та особисту недоторканність.

В апеляційній скарзі прокурор просив скасувати вирок суду у звязку із неправильним застосуванням закону про кримінальну відповідальність, невідповідністю висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження та істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та ухвалити новий вирок, яким визнати винним ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.296 КК України засудити та призначити покарання у вигляді штрафу в розмірі 1000 (тисячі) н.м.д.г., що становить 17000 грн.

В обгрунтування скарги посилається на те, що при прийнятті рішення про виправдання ОСОБА_5 за ч.1 ст.296 КК України суд не врахував того, що:

-безпосереднім обєктом хуліганства є саме громадський порядок;

-обовязковою ознакою обєктивної сторони складу злочину, передбаченого ст.296 КК України є порушення громадського порядку, яке супрововджується особливою зухвалістю (тобто супрововджується насильством із завданням потерпілому побоїв або тілесних ушкоджень, знущанням над ним, знищенням чи пошкодженням майна, зривом масового заходу, тимчасовим припиненням діяльності установи, руху громадськього транспорту, або таке яке особа тривалий час не припиняла) чи винятковим цинізмом;

- в основі відмежування хуліганства від від злочинів поти здоровя є мотив;

субєктивна сторона цього складу злочину характеризується умисною виною та мотивом явної неповаги до суспільства - тобто прагнення показати свою зневвагу до існуючих правил і норм поведінки в суспільсьтві, самоутвердитись за рахунок приниження інших осіб, протиставити себе іншим громадянам, суспільству, державі. Вказана неповага має бути очевидною, безсумнівною як для хулігана так і для сторонніх спостерігачів;

потепілий не наносив удару обвинуваченому в спину, а лише доторкнувся до нього долонею руки щоб привернути увагу;

конфлікт між ОСОБА_5 та ОСОБА_7 був тривалим в громадському місці в присутності багатоьх свідків;

мотиву самозахисту в діях обвинуваченого не було, оскільки потерпілий будь-яких реальних дій, які б загрожували життю чи здоровю обвинуваченого не вчиняв;

внаслідок конфлікту повноцінна робота закладу була припинена, що підтверджується припиненням музики, включенням загального освітлення замість темного, що порушило відпочинок відвідувачів, які не могли продовжувати танцювати, їх вільне пересування по закладу було обмежене, оскільки вони не могли підійти до барної стійки та зробити замовленння;

суд безпідставно не відтворив у вироці показання овбинуваченого, який стверджував, що потерпілий наніс йому два удари кулаками в обличчя, та показання свідка ОСОБА_16 , який стверджував про те, що обвинувачений наніс удари потепілому безпричинно, оскільки жодних неправомірних дій з боку обвинуваченого попередньо не було, а також показання свідків ОСОБА_17 , ОСОБА_18 та ОСОБА_19 , які суду пояснили, що після конфлікту робота закладу протягом певного періоду часу була зірвана ;

при досліджені відеозаписів суд зіслався на те, що потерпілий наніс удар правою рукою в спину ОСОБА_5 , проте, це не відповідє дійсності оскільки потерпілий лише доторкнувся долонею руки до спини обвинуваченого для того щоб привернути увагу.

Заслухавши суддю-доповідача, обвинуваченого та його захисника, які просять вирок суду залишити без змін, а апеляцію прокурора без задоволення, потерпілого, який вважає, що в діях ОСОБА_5 відсутній склад злочину, передбачений ч.1 ст.296 КК України та подав заяву про притягнення його до кримінаьної відповідальносиі за умисне заподіяння йому тілесного ушкодження, прокурора, який змінив апеляційні вимоги та також вважає, що в діях ОСОБА_5 наявний склад кримінального правопорушення, передбаченого ст.125 КК України, дослідивши матеріали та доводи апеляцій, колегія прийшла до наступного висновку.

Виправдовуючи ОСОБА_5 за ч.1 ст.296 КК України у звязку з відсутністю в його діянні складу кримінального правопорушення суд виходив з того, що хуліганського мотиву, тобто явної неповаги до суспільства в його діях не було, оскільки він лише захищався від протиправних посягань ОСОБА_7 , тобто діяв з мотивів самозахисту, робота закладу не була порушена - лише відбулась короткотривала протягом 5 хвилин зміна його роботи, конфлікт відбувся лише між двома учасниками і будь-якого очевидного для всіх присутніх осіб посягання на громадський порядок не було, тривалість шарпанини між учасниками конфлікту мала місіце протягом однієї хвилини, конфлікт порушив виключно права та інтереси ОСОБА_5 та ОСОБА_7 .

За змістом диспозиції ст.296 КК України кримінально-караним хуліганством визнається таке умисне грубе порушення громадського порядку, яке вчинене з мотивів явної неповаги до суспільства і супроводжувалось особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом.

Мотивом грубого порушення громадського порядку є явна неповага до суспільства, при цьому явною (очевидною) як для винної особи, так і для потерпілих чи оточуючих, неповагою до суспільства вважається пагнення показати свою зневагу до існуючих правил і норм поведінки в суспільстві, самоутвердитись за рахунок приниження інших осіб, протиставити себе іншим громадянам, суспільству, державі.

Відсутність в діях винної особи прояву явної неповаги до суспільства виключає визнання злочину хуліганством.

Разом з тим, в обвинувальному акті не вказано, які саме дії ОСОБА_5 свідчать про його явну неповагу до суспільства.

Орган досудового слідства не звернув уваги на те, що між потерпілим та обвинуваченим виник конфлікт, не зясував його причини не дав оцінки діям потерпілого, який першим наніс удар ліктем правої руки в спину обвинуваченого, не оцінив належним чином показання обвинуваченого, свідків ОСОБА_17 , ОСОБА_20 , ОСОБА_19 , які в суді першої інстанції показали, що вони відповчивали в барі СІТІ за одним столиком, коло 23-24 години потерпілий разом з товаришем ОСОБА_16 підсіли за їх столик без запрошення, вони були в нетверезому стані та почали запрошували дівчат на танець, однією із причин конфлікту вважають відмову однієї з дівчат танцювати з ОСОБА_7 . Не заперечили наявності конфліктної ситуації між ними і самі потерпілий з обвинуваченим.

Суд апеляційної інстанції за клопотанням прокурора допитав обвинуваченого, потерпілого, свідка ОСОБА_17 та дослідив письмові докази - відеозаписи події, зафіксовані камерою відоспостереженя в барі СІТІ та висновок судмедексперта про наявні в потерпілого тілесні ушкодження.

За наслідками дослідження цих доказів прийшов до наступних висновків.

Всі допитані особи не заперечили наявності конфлікту між обвинуваченим та потерпілим до нанесеня тілесних ушкоджень.

Зокрема, допитаний під час судового розгляду ОСОБА_5 свою вину у вчиненні інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, передбаченому ч.1 ст.296 КК України, не визнав та суду пояснив, що 10 червня 2015 року близько 03.00 год. у приміщенні бару «Сіті» між ним та ОСОБА_12 виникла конфліктна ситуація, яку розпочав потерпілий з вживання ненормативної лексики по відношенню до нього та його товариша ОСОБА_17 . Згодом він відчув удар у спину та гостру біль в спині спричинену ударом, враховуючи те що удар був нанесений зі сторони де сидів ОСОБА_13 , він піднявся з-за столика, та з метою припинити подальші неправомірні дії ОСОБА_21 , побоюючись спричинення останнім йому інших ударів, намагався заламати його та покласти на підлогу. Він не виключає що саме під час їхньої такої боротьби міг спричинити ОСОБА_22 , тілесне ушкодження у вигляді розсічення шкіри голови своїм наручним годинником, будь-яких ударів він ОСОБА_14 не наносив, та не мав такого наміру.

Допитаний під час судового розгляду потерпілий ОСОБА_7 суду пояснив, що літом 2015 року в барі «Сіті», між ним, його товаришем ОСОБА_16 та компанією, яка сиділа за сусіднім столиком розпочався конфлікт через те, що ОСОБА_16 хотів запросити дівчину на танець. Після того, як він почув від обвинуваченого образливі слова на адресу його друга, штовхнув його правою рукою в спину. Тоді обвинувачений піднявся з-за столика та накинувся на нього з кулаками, спричинивши йому ушкодження голови з розсіченням брови та головну біль.

Допитаний в суді апеляційної інстанції свідок ОСОБА_17 показав, що під час відпочинку в барі СІТІ в нічний час в червні 2015 року між його товаришем ОСОБА_5 та ОСОБА_7 відбувся конфлікт, який розпочався з нецензурної лексики та образливих чіплянь з боку потерпілого, нанесенням удару в спину обвинуваченому він не бачив, лише бачив як вони зщепились та в подальшому він з ОСОБА_16 розборонив їх.

З дослідженого в судовому засіданні висновку судмедексперта №874 від 25.06.2015 року вбачається, що виявлена в ОСОБА_21 рана правої половини тім`яної ділянки голови, рана утворилася внаслідок впливу тупого предмету незадовго до його звернення за медичною допомогою, яка за ступенем тяжкості належить до легких тілесних ушкоджень із короткочасним розладом здоров`я. Зазначений у медичній довідці №6997 діагноз закритої черепно-мозкової травми - струсу головного мозку, який був виставлений із знаком питання, тобто зі сумнівом, за відсутності вичерпних даних його клінічного обстеження та спостереження, також результатів додаткових досліджень, не може бути підданий судово-медичній експертній оцінці при визначенні виду та ступеня тяжкості тілесних ушкоджень.

Згідно з дослідженими в судовому засіданні проколом огляду предметів від 25.06.2015 року та диском CD-R, вбачається що предметом огляду є відеофайл «А-16-01407.avi», при перегляді якого встановлено, що на ньому відображені події 10.06.2015 року, що мали місце в приміщенні бару «Сіті», а саме, відображено розмову між ОСОБА_16 та ОСОБА_5 , в подальшому о 04:04 ОСОБА_13 наносить удар правою рукою в спину ОСОБА_5 , після чого останній піднімається та наносить один удар кулаком правої руки в ділянку голови. ОСОБА_14 , який, сидячи в кріслі відштовхнув від себе ОСОБА_5 , та піднявся. Останій наніс йому ще один удар кулаком правої руки в ділянку голови після чого ОСОБА_16 підходить до ОСОБА_5 та обхоплює його руками за передпліччя, та конфлікт припиняється.

Згідно з дослідженими в судовому засіданні диском CD-R, наданим стороною захисту, вбачається що на вказаному диску містяться п`ять відеофайлів, а саме: «З», «А-15-01473», «А-11-01407»,«А-11-01487»,«А-16-01488», при перегляді якого встановлено, що на ньому відображені події 10.06.2015 року, що мали місце в приміщенні бару «Сіті», а саме, відображено розмову між ОСОБА_16 та ОСОБА_5 , в подальшому о 04:04 ОСОБА_13 наносить удар правою рукою в спину ОСОБА_5 , після чого останній піднімається та наносить один удар кулаком правої руки в ділянку голови ОСОБА_14 , який, сидячи в кріслі відштовхнув від себе ОСОБА_5 , та піднявся. Останій наніс йому ще один удар кулаком правої руки в ділянку голови після чого ОСОБА_16 підходить до ОСОБА_5 , обхоплює його руками за передпліччя та конфлікт припиняється.

Оцінюючи зазначені докази, суд апеляційної інстанції вважає, що висновок суду першої інстанції про відсутність в діях ОСОБА_5 складу злочину, передбаченого ч.1 ст. 296 КК України відповідає фактичним обставинам справи, оскільки як обвинувачений, так і потерпілий підтвердили наявність конфлікту між ними, що виник внаслідок нетривалих неприязних відносин, який відбувся у барі Сіті у червні 2015 року, вказали на розсічення шкіри голови у ОСОБА_7 одразу після завершення конфлікту. Першим наніс удар потерпілий, що підтверджується відеозаписом, вилученим з баруСіті та чого не заперечили його учасники та очевидці, обвинувачений миттеєво після його нанесення наніс два удари потерпілому у відповідь. Саме неправомірні дії потерпілого стали причиною виникнення конфлікту. Обвинувачений не діяв безпричинно, а завдав удар у відповідь на протиправну поведінку щодо себе. Встановлені колегією суддів фактичний перебіг подій свідчить про те, що умислу на вчинення хуліганських дій в ОСОБА_5 не було, оскільки він не мав намір порушувати громадський порядок та нормальний відпочинок громадян. Вказані дії свідчать про відсутність в діях обвинуваченого мотиву явної неповаги до суспільства .

Механізм нанесення тілесних ушкоджень узгоджується з висновком експерта № 874 від 25 червня 2015 року. Експерт ОСОБА_23 вказав, що ушкодження у вигляді рани правої половини тімяної ділянки голови могли утворитися від дії тупого предмету. Вірогідно, що ушкодження утворилося від впливу наручного годинники обвинуваченого ОСОБА_5 .

Аналізуючи вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку, що ОСОБА_5 наніс удари потерпілому на ґрунті виниклих неприязних стосунків, що раптово виникли під час сварки, тобто його дії не були поєднані з намірами проявити явну неповагу до суспільства, порушити громадський порядок, що виключає хуліганський мотив, який є обов`язковою ознакою злочину передбаченого ст. 296 КК України.

За наслідкаии дослідження наявних доказів, з врахуванням заяви потерпілого про притягнення ОСОБА_5 до кримінальної відповідальності за спричинення йому умисного легкого тілесного ушкодження, колегія суддів вважає доведеним наступне:

ОСОБА_5 10 березня 2015 року близько 3 год. 00 хв. перебуваючи в приміщенні бару Сіті, що по вул. Б.Хмельницького,21 в м.Тернополі умисно наніс ОСОБА_7 один удар кулаком правої руки в ділянку голови. В ході чого ОСОБА_24 , сидячи на кріслі відштовхнув від себе ОСОБА_5 , який продовжуючи свою злочинну діяльність умисно наніс йому ще один удар кулаком правої руки в ділянку голови. В результаті злочинної діяльності ОСОБА_5 , потерпілому ОСОБА_14 , спричинено рану правої половини тім`яної ділянки голови, яка за ступенем тяжкості належить до легких тілесних ушкоджень із короткочасним розладом здоров`я.

Дії ОСОБА_5 слід кваліфікувати за ч.2 ст.125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоровя .

Потерпілий в судовому засіданні відмовився від обвинувачення у кримінальному провадежнні у формі приватного обвинувачення , про що подав письмову заяву та просив його закрити. Наслідки відмови від підтримання від приватного обвинувачення йому зрозумілі.

Прокурор в судовому засіданні проти закриття кримінального провадження не заперечив.

Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла до висновку про те, що кримінальне провадження підлягає закриттю .

Згідно з ч.1 ст. 477 КПК України кримінальне провадження, передбачене ч.2 ст.125 КК України здійснюється в формі приватного обвинувачення.

Відповідно до ч.4 ст.26 КПК України кримінальне провадження у формі приватного обвинувачення розпочинається лише на підстві заяви потерпілого. Відмова потерпілого від обвинувачення є безумовною підствою ля закртиття кримінального провадженя у формі приватного обвинувачення.

Пункт 7 частини 1 статті 284 КПК України кримінальне провадження закритвається у разі якщо потерпілий відмовився від обвинувачення у формі приватного обвинувачення.

Оскільки потерпілий відмовився від обвинувачення за ч.2 ст.125 КК України щодо ОСОБА_5 , наслідки відмови йому зрозумілі, жодних претензій до обвинуваченого він не має, колегія суддів прийшла до висновку про те, що кримінальне провадження підлягає закриттю у звязку з відмововю потерпілого від обвинувчення в формі приватного обвинувачення

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 286, 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора Тернопільської місцевої прокуратури ОСОБА_11 задовольнити частково.

Вирок Тернопільського міськрайонного суду від 08 квітня 2016 року змінити.

Кримінальне провадження стосовно ОСОБА_5 за ч.2 ст.125 КК України закрити у звязку з відмовою потерпілого від обвинувачення .

Ухвала апеляційного суду Тернопільської області може бути оскаржений в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з моменту його проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи
З оригіналом згідно:
Суддя апеляційного суду Тернопільської області ОСОБА_2