Ухвала
іменем україни

22 лютого 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді справи судом апеляційної інстанції, на ухвалу колегії суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Херсонської області від 10 листопада 2015 року щодо
ОСОБА_4 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
уродженця с. Лосинівка Чернігівської області,
жителя

АДРЕСА_1
у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 190, ч. 4 ст. 358 КК України,

в с т а н о в и л а:

У касаційній скарзі прокурор, не погоджуючись із судовим рішенням, ухваленими щодо ОСОБА_4 , через істотні порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, що призвело до невідповідності призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого внаслідок м`якості. Просить скасувати ухвалу апеляційного суду та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції. Зі змісту касаційної скарги вбачається, що він фактично посилається на незаконне звільнення ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання на підставі ст. 75 КК України. Свої вимоги прокурор також мотивує тим, що, на його думку, суд апеляційної інстанції не перевірив належним чином доводи апеляційної скарги в частині незаконного застосування до засудженого інституту звільнення від відбування покарання, чим порушив вимоги ст. 419 КПК України.

Вироком Цюрупинського районного суду Херсонської області від 31 серпня 2015 року ОСОБА_4 визнано винуватим за ч. 3 ст. 190, ч. 4 ст. 358 КК України та засуджено за ч. 3 ст. 190 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки і покладено певні обов`язки, визначені ст. 76 КК.

На підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України ОСОБА_4 звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності.

Ухвалою колегії суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Херсонської області від 10 листопада 2015 року вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_4 в частині визнання його винним за ч. 4 ст. 358 КК України скасовано, кримінальне провадження в цій частині закрито відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України. ОСОБА_4 звільнено від кримінальної відповідальності за ч. 4 ст. 358 КК України на підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.

В решті вирок залишено без зміни.

Згідно з вироком суду ОСОБА_4 визнано винуватим та засуджено за те, що він 26 грудня 2007 року, з метою отримання грошових коштів шляхом обману, надав до Пенсійного фонду України управління в Цюрупинському районі Херсонської області завідомо підроблені документи, на підставі яких отримав право на пенсію за інвалідністю, в результаті чого за період з 26 грудня 2007 року по 30 вересня 2013 року незаконно отримав пенсію на загальну суму 334 787,26 грн., чим заподіяв державі шкоду у великому розмірі.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши дотримання прокурором порядку, строків касаційного оскарження та відповідність касаційної скарги вимогам закону, вивчивши надані до неї копії судових рішень, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга прокурора задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень за обставин, викладених у вироку, правильність кваліфікації його дій за ч. 3 ст. 190, ч. 4 ст. 358 КК України та правильність закриття кримінального провадження за ч. 4 ст. 358 КК України у зв`язку із закінченням строків давності в касаційному порядку прокурором не оспорюються.

Щодо доводів касаційної скарги про незаконне звільнення засудженого від відбування призначеного покарання на підставі ст. 75 КК України, що призвело до призначення м`якого покарання та порушення судом апеляційної інстанції вимог ст. 419 КПК України, то вони є необґрунтованими.

Відповідно до вимог статей 50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а при його призначенні суд повинен ураховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Як убачається із долученої до касаційної скарги копії вироку, при призначенні ОСОБА_4 покарання суд першої інстанції урахував ступінь тяжкості кримінального правопорушення, обставини, які пом`якшують покарання щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування завданої шкоди, а також, за відсутності обтяжуючих покарання обставин, урахував дані про особу засудженого, який раніше до адміністративної і кримінальної відповідальності не притягувався, за місцем проживання характеризується позитивно.

Відповідно до ч. 1 ст. 75 КК України, якщо суд при призначенні покарання у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

На думку колегії суддів, рішення суду першої інстанції про можливість звільнення засудженого від відбування призначеного покарання на підставі ст. 75 КК України є мотивованим, обґрунтованим і таким, що відповідає вимогам ст. 65 КК України.
Апеляційний суд, переглянувши справу в апеляційному порядку, змінив вирок місцевого суду, зазначивши в ухвалі підстави прийняття такого рішення. Стосовно доводів апеляційної скарги прокурора, в тому числі й щодо незаконності звільнення засудженого від відбування призначеного покарання на підставі ст. 75 КК України та неправильного врахування визнання вини пом`якшуючою обставиною, аналогічних доводам його касаційної скарги, судом апеляційної інстанції наведено відповідні мотиви їх необґрунтованості, з чим погоджується й колегія суддів.
Ухвала апеляційного суду відповідає вимогам ст. 419 КПК.

Враховуючи викладене, суд касаційної інстанції дійшов висновку, що відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України підстав для задоволення касаційної скарги немає та вважає, що у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою прокурораслід відмовити.

Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Відмовити прокурору у відкритті провадження за його касаційною скаргою на ухвалу колегії суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Херсонської області від 10 листопада 2015 року щодо ОСОБА_4 .
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3