Справа № 137/511/16-к
Провадження №11-кп/772/439/2016
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 квітня 2016 року м. Вінниця

Апеляційний суд Вінницької області в складі:

Головуючого : ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

зі секретарем: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Вінниці апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Літинського районного суду Вінницької області від 15.02.2016 року про відмову в задоволенні клопотання про умовно дострокове звільнення від відбування покарання відносно
ОСОБА_6 , народження ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , з середньою освітою, неодруженого, раніше судимого 12.06.2014 року Дніпровським районним судом м.. Києва за ч.1 ст.185, ч.1 ст.357 КК України до штрафу у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян.
По даній справі є засудженим: 12 травня 2015 року вироком Солом`янського районного суду м. Києва за ч.2 ст.187 КК України до 2-х років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна ( початок строку : 15.05.2015 року, кінець строку 11.04.20017 року) .
за участю сторін кримінального правопорушення :

прокурора : ОСОБА_7

засудженого : ОСОБА_6

В С Т А Н О В И В :
Ухвалою Літинського районного суду Вінницької області від 15 лютого 2016 року в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання відмовлено.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, засуджений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу Літинського районного суду Вінницької області від 15 лютого 2016 року, задовольнити клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Вимоги апеляційної скарги засудженого ОСОБА_6 мотивовані тим, що ухвала Літинського районного суду Вінницької області від 15 лютого 2016 року про відмову в задоволенні заяви про його умовно- дострокове звільнення від подальшого відбування покарання є незаконною, необґрунтованою, через невідповідність його висновків фактичним обставинам справи, істотне порушення вимог КПК України .

Так, судом першої інстанції при ухваленні рішення не було враховано всіх обставин, а саме те, що він є інвалідом з дитинства, хворий на церебральний параліч, має вади однієї руки ( недорозвинута та не функціонує) , внаслідок чого не може фізично працювати на виробництві установи . Також, не досліджувалось судом і те, що він, ОСОБА_6 , перебуваючи в місцях позбавлення волі в ЛВК № 123, не має порушень дисципліни, дотримується вимог установи , жодних стягнень до нього не застосовувалось, хоч і має вади руки, приймає активну участь у забезпеченні відділення для проживання засуджених .

Поза увагою суду залишилось те, що в адміністрації ЛВК № 123 не практикується застосування заохочень до засуджених, які не працюють на виробництві установи , хоча працюють на інших видах робіт для поліпшення благоустрою території, удосконалення умов проживання засуджених колонії, що є свідченням сумлінного ставлення до праці.

Крім того, те, що поведінка засудженого ОСОБА_6 є сумлінною судом першої інстанції не досліджувалось та і не спростовувалось представником установи

Засуджений посилається на суб`єктивне рішення комісії Літинської ВК № 123, адміністрація якої зацікавлена в подальшому продовженні його терміну позбавлення волі та робить висновок, що засуджений не став на шлях виправлення.

Заслухавши доповідача, думку прокурора ОСОБА_7 , який просив відмовити в задоволенні апеляційної скарги, оскільки на його думку засуджений ОСОБА_6 своєю поведінкою не довів, що став на шлях виправлення, засудженого ОСОБА_6 , який просив задоволити його апеляційну скаргу, просив врахувати те, що він розкаявся у вчиненому злочині, є інвалідом 3-ої групи, його мати є також інвалідом 3-ої групи, дослідивши матеріали провадження, матеріали особової справи засудженого, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

На підставі вимог ст. 81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді позбавлення волі може бути застосоване умовно-дострокове звільнення при умовах, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. Сумлінна поведінка полягає у зразковому дотриманні вимог режиму, участі в самодіяльних організаціях засуджених, беззаперечному виконанні законних вказівок і розпоряджень адміністрації установ виконання покарань, відсутності порушень дисципліни, товариському ставленні до інших засуджених..

Відповідно до вказівок Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», суди, розглядаючи питання про можливість умовно-дострокового звільнення засуджених, повинні враховувати поведінку засудженого під час всього строку відбування покарання.

Головною умовою прийняття такого рішення є доведеність, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження ОСОБА_6 засуджений Солом`янським районним судом м. Києва 12.05.2015 року за ч.2 ст.187 КК України із застосуванням ст. 69 КК України до 2-х років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна ( початок строку : 15.05.2015 року, кінець строку 11.04.20017 року) .
Ухвалою Літинського районного суду Вінницької області від 25.01.2016 року задоволено клопотання ОСОБА_6 та в строк відбування покарання за вироком Солом`янського районного суду м. Києва від 12 травня 2015 року за правилами, передбаченими ст.72 КК України зараховано строк попереднього ув`язнення з 11 жовтня 2014 року по 11 червня 2015 року із розрахунку, що один такий день відповідає двом дням позбавлення волі ( а.с. 8) .
Згідно характеристики, виданої 02.01.2016 року начальником відділення СПС Літинської виправної колонії (№123) ст. лейтенантом внутрішньої служби ОСОБА_8 - засуджений ОСОБА_6 під час утримання в слідчому ізоляторі м. Києва характеризувався посередньо, порушень режиму утримання не допускав, заохочень та стягнень не мав.
З 28.07.2015 року відбуває покарання у Літинській виправній колонії №123 середнього рівня безпеки. По прибуттю в установу не був працевлаштований у зв`язку з інвалідністю . Характеризується посередньо, стягнень та заохочень не має.

Не приділяє уваги до необхідності дбайливого ставлення до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснення за ним належного догляду, використання їх тільки за призначенням. Участі у реалізації програм диференційованого впливу не приймає. Участі у роботі самодіяльних організацій засуджених не приймає.

Крім того, з матеріалів особової справи ОСОБА_6 вбачається, що комісія Літинської ВК № 123 по розгляду матеріалів особових справ засуджених неодноразово відмовляла ОСОБА_6 у застосуванні до нього ст..ст.81,82 КК України та ст.101 КВК України, оскільки останній не довів під час відбування покарання своє виправлення.

Факт відсутності дисциплінарних стягнень та заохочень по особовій справі засудженого ОСОБА_6 підтверджується довідкою начальника відділення СПС ст. лейтенанта вн.служби ОСОБА_9 ,

Твердження у апеляційній скарзі про те, що суд першої інстанції необґрунтовано не прийняв до уваги те, що ОСОБА_6 є інвалідом з дитинства, хворий на церебральний параліч, має вади однієї руки, що позбавляє його можливості працювати на підприємстві установи , а також і те, що він не має дисциплінарних стягнень та заохочень є безпідставними, оскільки при вирішенні питання щодо умовно-дострокового звільнення відповідно ч.2 ст.81 КК України враховується сумлінна поведінка і ставлення до праці під час всього строку відбування покарання.

Згідно ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а і виправлення.

Суд апеляційної інстанції вважає, що докази досягнення такої цілі покарання, як виправлення засудженого ОСОБА_6 відсутні, тому не вбачає підстав для умовно-дострокового звільнення .

Судове рішення суду першої інстанції є законним, обґрунтованим, відповідає вимогам кримінального процесуального закону.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_6 в цій частині є надуманими.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України , суд апеляційної інстанції,-

П О С Т А Н О В И В :

В задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_6 відмовити.
Ухвалу Літинського районного суду Вінницької області від 15.02.2016 року про відмову в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 про умовно дострокове звільнення від відбування покарання залишити без змін.
Ухвала може бути оскаржена протягом трьох місяців з дня проголошення до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, засудженим, який утримується під вартою з дня отримання копії ухвали.

Відповідно ч. 4 ст.532 КПК України судове рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_10 ОСОБА_3