ОКРЕМА ДУМКА СУДДІ

На розгляді колегії суддів Голосіївського районного суду м. Києва перебуває кримінальне провадження відносно обвинуваченої за ч.3 ст.190, ч.4 ст.190 КК України ОСОБА_1 .
Ухвалою Голосіївського районного суду м.Києва від 06.04.2016 року обвинуваченій ОСОБА_1 змінено запобіжний захід із тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт.
Суду не надано доказів того, що на даний час раніше заявлені ризики не зменшилися або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою. ОСОБА_1 раніше не судима, сама лише тяжкість злочину не є виключною підставою для продовження тримання її під вартою. Обвинувачена потребує лікування за межами СІЗО.
Стосовно наведеного на підставі статті 375 КПК України висловлюю окрему думку.
Вважаю, що на даний час відсутні підстави для зміни обвинуваченій ОСОБА_1 запобіжного заходу із тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт.
По справі триває судове слідство. На даний час не досліджені матеріали провадження, ще не допитані всі потерпілі та свідки. Не виключаю можливості, що в разі звільнення з-під варти, обвинувачена може впливати на них, перешкоджати встановленню істини іншим чином.
Враховуючи тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання обвинуваченої винуватою в інкримінованих їй кримінальних правопорушеннях, нетривале перебування під вартою ( близько 11 місяців), відсутність працевлаштування, а також за відсутності будь-яких даних про зменшення ризиків, вважаю, що інший вид запобіжного заходу не буде достатнім для запобігання передбаченим ч.1 ст.177 КПК України ризикам.
В той же час, при вирішенні питання доцільності продовження тримання обвинуваченої ОСОБА_1 під вартою враховую, що судове слідство не завершене, обвинуваченій інкримінується вчинення ряду злочинів, в тому числі тяжких і особливо тяжких. На даний час продовжують існувати підстави вважати, що інші (менш суворі) запобіжні заходи, передбачені ст. 176 КПК, не зможуть забезпечити виконання обвинуваченою процесуальних обов`язків у даному кримінальному провадженні. На час розгляду даного питання залишається достатньо підстав вважати, що обвинувачена, опинившись на волі, зможе перешкодити встановленню істини у справі, на це вказують такі обставини як особа обвинуваченої, характер інкримінованих їй злочинів, мотиви їх вчинення та ризики можливого незаконного впливу на осіб, які підлягають виклику в судове засідання для допиту. Також на даний час в розпорядженні суду відсутні об`єктивні медичні застереження щодо неможливості перебування ОСОБА_1 під вартою. Стан її здоров`я не видається настільки незадовільним, щоб його можна було вважати несумісним із триманням під вартою.
В рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Харченко проти України", викладене наступне- розумність строку тримання під вартою не може оцінюватися абстрактно. Вона має оцінюватися в кожному окремому випадку залежно від особливостей конкретної справи, причин, переконливості аргументів заявника, викладених у його клопотанні про звільнення. Продовження тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості.
Звертаю увагу на те, що в результаті шахрайських дій ОСОБА_1 , згідно обвинувального акту, заволоділа грошовими коштами на суму більше 7 (семи) мільйонів гривень, збитки не відшкодовані. Потерпілі зазначають, що ОСОБА_1 в результаті злочинів позбавила їх взагалі джерел до існування, перспектив в житті та фактично призвела до неможливості продовження ведення бізнесу, оскільки заволоділа коштами, які могли бути використані для розвитку їх підприємництва. Накопичуючи капітал, потерпілі продавали будинки, автомобілі та в даний час фактично залишились на роздоріжжі.
Виходячи з наведеного вважаю, що рішення колегії суддів про зміну запобіжного заходу ОСОБА_1 із тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт є передчасним і вважаю, що слід залишити раніше обраний щодо обвинуваченої запобіжний захід у виді тримання під вартою без змін.
Суддя ОСОБА_2