ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 лютого 2016 року Індустріальний районний суд
м. Дніпропетровська

у складі: головуючої судді ОСОБА_1
за участю: прокурора ОСОБА_2
захисника-адвоката - ОСОБА_3
секретаря ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Дніпропетровську кримінальне провадження, яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001283 від 08.04.2014 року, відносно ОСОБА_5 ,ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, українця, громадянина України, освіта неповна середня, не одруженого, не працюючого, маючого на утриманні трьох малолітніх дітей, раніше судимого 14.09.2005 року вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська за ч. 1 ст. 187 КК України до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки, 18.10.2007 року Ленінським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років та 1 місяця позбавлення волі, 28.12.2009 року Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років та 6 місяців позбавлення волі, звільненого умовно-достроково на строк 11 місяців 20 днів згідно постанови Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 19.03.2013 року, який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ст. 396 ч. 1 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
Обвинувачений ОСОБА_5 21 грудня 2013 року близько 23 години 45 хвилин керуючи автомобілем таксі марки "Чері Амулет" прибув на ж/м Лівобережний-3, в район будинку №47 по пр. Миру у м. Дніпропетровську, доставивши до вказаного місця ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 . Вийшовши з автомобіля, ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 попрямували у бік будинку АДРЕСА_2 , де біля 4-го під`їзду вказаного будинку побачили раніше невідомого ОСОБА_9 .

В цей час у ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 раптово виник злочинний намір на скоєння розбійного нападу відносно ОСОБА_9 і з метою доведення свого злочинного наміру до кінця ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 розподілили між собою ролі у скоєнні злочину, згідно яких вони всі повинні підійти до потерпілого ОСОБА_9 та застосовуючи насилля, заволодіти його майном. Реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на заволодіння чужого майна, діючи у злочинній групі ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , та ОСОБА_8 підійшли до потерпілого ОСОБА_9 та застосовуючи насилля, небезпечного для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, завдали потерпілому ОСОБА_9 не менше 10 ударів по різних частинах тіла, від яких останній втратив свідомість. Скориставшись тим, що потерпілий ОСОБА_9 перебуває на землі в непритомному стані ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 заволоділи майном потерпілого, а саме гарнітурою блютуз марки "Nokiа", грошовими коштами у сумі 100 гривень, брелоком від ключів автомобільної сигналізації та планшетом марки "Samsung", заподіявши матеріальну шкоду потерпілому на загальну суму 3091 гривень.

Після вчинення злочину ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , та ОСОБА_8 сіли в автомобіль марки "Чері Амулет", на якому їх чекав ОСОБА_5 , знаходячись в середині якого розповіли останньому про скоєне.

Після чого, обвинувачений ОСОБА_5 , знаючи про факт вчинення ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 тяжкого злочину, діючи умисно, вчиняв всі необхідні активні дії, які були спрямовані на те, щоб факти даного злочину не стали відомі правоохоронним органам. Так, з метою приховування злочинців він, керуючи автомобілем марки "Чері Амулет", забрав їх з місця скоєння ними злочину, а також про відомий факт вчинення злочину ОСОБА_5 не повідомив працівників правоохоронних органів, доки цей злочин не був викритий правоохоронними органами самостійно.

Таким чином дії обвинуваченого ОСОБА_5 виразилися у заздалегідь не обіцяному приховуванні тяжкого злочину, тобто в скоєні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ст. 396 ч.1 КК України.
Будучи допитаним в якості обвинуваченого, ОСОБА_5 свою провину визнав повністю, пояснюючи суду що 21 грудня 2013 року він виїхав працювати таксистом, близько 21 години 50 хвилин йому зателефонував його знайомий ОСОБА_10 , попросив під`їхати його підібрати, після чого він під`їхав на вул. Передову у м. Дніпропетровську, де ОСОБА_10 сів до автомобіля, дав 150 гривень на бензин та повідомив що хоче покататися. Після чого вони поїхали забрали ОСОБА_6 та ОСОБА_8 та поїхали на автомобільну заправку яка знаходилась на ж/м Фрунзенський, після чого поїхали на Лівобережний-3, де ОСОБА_7 вийшов, а за ним вийшли ОСОБА_6 та ОСОБА_8 , а він залишився чекати їх у автомобілі. Приблизно через 30 хвилин прийшов ОСОБА_7 , ОСОБА_6 та ОСОБА_8 , які сіли у його автомобіль і попросили відвезти їх на пл. Островського у м. Дніпропетровську, на що він виконав їх прохання, а сам залишився чекати на стоянці автовокзалу. Після чого приблизно через годину вони повернулись та він розвіз всіх додому, за що йому заплатили 150 гривень. Також, в період часу коли він возив ОСОБА_7 , ОСОБА_6 та ОСОБА_8 останні розповіли його про заволодіння майном потерпілого, про що він на повідомив співробітникам міліції. Приблизно через місяць приїхали співробітники міліції та викликали до Індустріального РВ, де повідомили що він возив ОСОБА_7 , який в той день вчинив розбійний напад.
Потерпілий ОСОБА_9 суду пояснив, що 21 грудня 2013 року близько 23 години 15 хвилин підійшов до 4 під`їзду будинку АДРЕСА_2 , при собі мав планшет марки Самсунг, блютуз гарнітуру та брелок від автомобільної сигналізації. Він стояв та дзвонив у домофон, оскільки у нього не було ключів від квартири, де до нього підійшли чоловіки, серед яких були ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , та попросили у нього закурити, на що він їм відмовив. Після чого йому нанесли удар в область потилиці від якого він впав на землю, чоловіки продовжували завдавати йому удари, в результаті чого він втратив свідомість і після того, як він прийшов до тями, виявив що у нього викрали планшет, блютуз-гарнітуру та брелок від мобільної сигналізації.
Свідок ОСОБА_11 суду повідомила що їй невідомі обставини справи які мали місце 21 грудня 2013 року, однак підтвердила що у той період обвинувачений ОСОБА_5 дійсно на автомобілі, який йому належить оказував послуги щодо перевезення громадян.
Свідок ОСОБА_6 , суду повідомив, що з обвинуваченим ОСОБА_5 раніше не знайомий, та пояснив що 21 грудня 2013 року ОСОБА_5 був водієм таксі у якому він їхав разом з ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , вони приїхали на ж/м Лівобережний-3 у м. Дніпропетровську, де ОСОБА_8 та ОСОБА_7 вийшли, їх не було близько 15 хвилин, після чого він вийшов їх шукати, а ОСОБА_5 залишився в автомобілі, після чого він помітив потерпілого який лежав біля під`їзду, а ОСОБА_7 та ОСОБА_8 вже йшли до автомобіля, після чого вони всі разом сіли в автомобіль та спілкувались щодо місця куди необхідно найкраще буде закласти викрадений планшет, та поїхали до ломбарду на пл. Островського щоб закласти планшет яким заволоділи.
Свідок ОСОБА_7 суду повідомив, що 21 грудня 2013 року він викликав як таксиста свого знайомого ОСОБА_5 , який відвіз його разом з ОСОБА_6 та ОСОБА_8 на ж/м Лівобережний-3 у м. Дніпропетровську, після чого він разом з ОСОБА_6 та ОСОБА_8 біля одного з під`їздів будинку АДРЕСА_2 побачили потерпілого ОСОБА_9 та вирішили заволодіти його майном. Після чого вони підійшли до потерпілого та стали завдавати йому удари по різним частинам тіла, в результаті яких останній втратив свідомість. Скориставшись його безпорадним станом вони заволоділи його планшетом, блютуз-гарнітурою та брелоком від автомобільної сигналізації, після чого вони повернулись до таксі в якому весь цей час знаходився ОСОБА_5 та поїхали до ломбарду и заклали викрадені речі. Після чого розрахувались з ОСОБА_5 за їх перевезення, та пішли додому.

Свідок ОСОБА_8 суду повідомив що 21 грудня 2013 року він разом з ОСОБА_6 та ОСОБА_7 поїхали гуляти, на таксі за кермом якого знаходився ОСОБА_5 , після чого знаходячись на ж-м Лівобережний-3 у м. Дніпропетровську він разом з ОСОБА_6 та ОСОБА_7 покинули автомобіль, а ОСОБА_5 залишився їх чекати. Так, біля будинку №47 по пр. Миру у м. Дніпропетровську вони побачили потерпілого ОСОБА_9 та вирішили заволодіти майном останнього. Вони підійшли до ОСОБА_9 попросили цигарку, на що останній відмовив, після чого стали наносити йому удари по різних частина тіла, після чого скориставшись безпорадним станом останнього вони заволоділи його блютуз-гарнітурою, брелоком від автомобільної сигналізації та планшетом, який останній викинув у смітник перед початком бійки. Після чого вони повернулись до таксі, де обговорювали події заволодіння майном ОСОБА_9 і місце куди необхідно буде закласти планшет та поїхали до ломбарду на пл. Островського.
Окрім повного визнання своєї провини обвинуваченого, його винність підтверджується доказами наданими прокурором у судовому розгляді та безпосередньо дослідженими судом: протоколом огляду місця події від 22 грудня 2013 року з фото-таблицею до нього відповідно до якого була оглянута ділянка місцевості біля 4 під`їзду, будинку АДРЕСА_2 та вилучено 2 пляшки з пива, фрагмент від пляшки шампанського у кількості 2 шт., пачка цигарок, слід РБК на марлевий тампон; протоколом огляду місця події від 07 січня 2014 року відповідно якого було оглянуто планшет марки "Samsung" який було добровільно видано гр. ОСОБА_12 та вилучено до Індустріального РВ ДМУ; протоколом проведення слідчого експерименту від 18 квітня 2014 року з фотознімками до нього відповідно до якого ОСОБА_5 вказав місце де він знаходився у автомобілі, на якому він привіз ОСОБА_6 , ОСОБА_7 і ОСОБА_8 .
При визначенні виду та розміру покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, а також особу обвинуваченого ОСОБА_5 , який свою провину визнав повністю та у скоєному щиро кається, позитивно характеризується за місцем проживання та роботи, має на утриманні трьох малолітніх дітей, що суд відносить до пом`якшуючих його покарання обставинам.

Суд також враховує, що обвинувачений ОСОБА_5 , вироком Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 28 грудня 2009 року засуджений за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років та 6 місяців позбавлення волі, та звільнений умовно-достроково за ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 19 березня 2013 року та в період умовно-дострокового звільнення скоїв нове кримінальне правопорушення (злочин), у зв`язку з чим, суд вважає за необхідним призначити йому покарання за правилами ст. 71 КК України, частково приєднавши до призначеного покарання не відбуте покарання за вироком Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 28 грудня 2009 року.

Крім того, суд враховує, що п.»в» ст.1 Закону України „Про амністію у 2014 році від 08 квітня 2014 року передбачає звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк осіб, не позбавлених батьківських прав, які мають дітей, яким не виповнилося 18 років.

Таким чином, суд вважає необхідним обвинуваченого ОСОБА_5 звільнити від відбування покарання на підставі п. «в» ст.1 Закону України „Про амністію у 2014 році від 08 квітня 2014 року, оскільки ОСОБА_5 на день набрання чинності Закону України «Про амністію у 2014 році» від 08.04.2014 р., мав на утриманні неповнолітню дитину ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а також вчинений ним злочин не є тяжким або особливо тяжким відповідно до ст.12 КК України та під обмеження застосування амністії не підпадає.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 370, 374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст. 396 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на один рік.
У відповідності до ст. 71 КК України ОСОБА_5 призначити покарання за сукупністю вироків, частково приєднавши до призначеного покарання не відбуте покарання за вироком Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 28 грудня 2009 року, у виді одного місяця позбавлення волі, остаточно визначив до відбуття покарання у виді позбавлення волі строком на один рік та один місяць
Строк відбуття покарання ОСОБА_5 рахувати з моменту фактичного затримання після набрання вироком законної сили, зарахувати у строк відбуття покарання період часу знаходження під вартою із 15 квітня 2014 року до 04 листопада 2014 року, включно, і згідно вимог ч.5 ст. 72 КК України зарахувати період часу знаходження під вартою із розрахунку один день попереднього ув*язнення відповідає двом дням позбавлення волі, до набранням вироком законної сили.
На підставі п. "в" ст.1 Закону України „Про амністію у 2014 році від 08 квітня 2014 року звільнити ОСОБА_5 від відбуття призначеного вироком суду покарання у вигляді позбавлення волі.
Речовий доказ - планшет марки "Samsung Galaxy TAB 271" IMEI НОМЕР_1 залишити ОСОБА_9 як власнику.

Вирок суду може бути оскаржений до судової палати з кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області протягом 30 днів з моменту проголошення, а особою, відносно якої винесено обвинувальний вирок у той же строк з дня врученя копії вироку.
Головуюча: ОСОБА_1