Справа № 372/2651/14-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/780/74/16 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 29.02.2016

УХВАЛА
Іменем України
« 29 » лютого 2016 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю

секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

представника заявника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу заявника ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Обухівського районного суду Київської області від 26 травня 2014 року, якою клопотання слідчого СВ Обухівського РВ ГУ МВС України в Київській області ОСОБА_9 , погоджене з прокурором прокуратури Обухівського району Київської області ОСОБА_10 про накладення арешту на майно - задоволено, -

в с т а н о в и л а :
23.05.2014р. слідчий СВ Обухівського РВ ГУ МВС України в Київській області ОСОБА_9 , подав погоджене з прокурором прокуратури Обухівського району Київської області ОСОБА_10 клопотання про накладення арешту на майно, а саме на земельну ділянку з кадастровим номером :04:065:0130, розташовану за адресою: Київська область, Обухівський район, с/т «Роздолля», власником якого, згідно державного акту на право приватної власності на землю, виданого Українською міською радою Обухівського району від 10.06.2002р. серії II-КВ № 000933, на підставі договору купівлі-продажу від 3.04.2002 р. № 1с-252, є ОСОБА_11 .

Обґрунтовуючи необхідність накладення арешту, слідчий послався на те, що майно зазначене в клопотанні, є предметом кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 190 КК України, а тому застосування вказаного заходу забезпечення кримінального провадження необхідне для припинення незаконної діяльності та запобіганню незаконного продажу, вчинення інших будь-яких протиправних дій з земельною ділянкою, а також з метою проведення всебічного та неупередженого розслідування кримінального провадження № 0000978 від 20.01.2013 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України.

Ухвалою слідчого судді Обухівського районного суду Київської області від 26.05.2014 р. клопотання слідчого задоволено, накладено арешт на вказану земельну ділянку.

Задовольняючи клопотання, слідчий суддя послався на те, що в судовому засіданні доведено наявність достатніх підстав вважати, що вказана земельна ділянка є об`єктом вчиненого кримінального правопорушення, на який воно спрямоване, а тому арешт накладено з метою захисту прав законного власника земельної ділянки та задля позбавлення можливості відчуження земельної ділянки та унеможливлення подальших протиправних дій щодо об`єкта злочинного посягання будь-яким зацікавленим особам.

В апеляційній скарзі заявник ОСОБА_8 просить ухвалу слідчого судді скасувати.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, апелянт вказала на незаконність ухвали слідчого судді та її необґрунтованість, постановленої, на її думку, з порушенням норм процесуального права, оскільки арешт накладено на земельну ділянку, власником якої вона є відповідно до рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 16.04.2014р., накладення арешту на майно, яке перебуває у її власності є порушенням її прав.

Заслухавши доповідь судді, думку представника заявника ОСОБА_12 - ОСОБА_7 , яка підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити, думку прокурора ОСОБА_6 , який заперечив проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали судового розгляду, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 395 КПК України ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення. Згідно ч. 3 зазначеної статті, якщо ухвалу суду було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Враховуючи, що ухвалу від 26.05.2014р. було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, колегія суддів вважає, що строк на апеляційне оскарження апелянтом пропущений не був, оскільки копію оскаржуваної ухвали ОСОБА_13 отримала 16.02.2016р.( а.с.39) та апеляційну скаргу направила до суду 22.02.2016р., тобто в межах строку встановленого законом, який має рахуватись саме з дати отримання оскаржуваної ухвали, яка постановлено у відсутності апелянта.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладено на нерухоме та рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, гроші у будь-які валюті готівкою або у безготівковому вигляді, цінні папери, корпоративні права, які перебувають у власності підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, і перебувають у нього або в інших фізичних, або юридичних осіб з метою забезпечення можливої конфіскації майна або цивільного позову.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Під час апеляційного розгляду колегією суддів встановлено, що зазначені вимоги закону слідчим суддею дотримані.

З матеріалів провадження вбачається, що 20.01.2013 р. за заявою ОСОБА_11 до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України за №00000978.

З ухвали слідчого судді вбачається, що наведені в клопотанні доводи про накладення арешту майна перевірялись судом першої інстанції, з`ясовані обставини, які мають значення при вирішенні питання щодо арешту майна.

Задовольняючи клопотання про накладення арешту на вказану земельну ділянку слідчий суддя обґрунтовано послався на те, що земельна ділянка є об`єктом вчиненого кримінального правопорушення, арешт накладено з метою захисту прав законного власника земельної ділянки, позбавлення можливості відчуження вказаної земельної ділянки та унеможливлення подальших протиправних дій щодо об`єкта злочинного посягання будь-якими заінтересованим особам.

Колегія суддів вважає такий висновок суду законним і обґрунтованим, оскільки він знайшов своє підтвердження в ході перевірки матеріалів провадження.

Доводи апеляційної скарги захисника щодо порушень судом норм КПК України не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду прийнято у відповідності до вимог закону, слідчий суддя при розгляді клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту на майно, а тому ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись ст.ст. 404,407,422 КПК України колегія суддів,-

у х в а л и л а :
Апеляційну скаргу заявника ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Обухівського районного суду Київської області від 26 травня 2014 року, якою задоволено клопотання слідчого СВ Обухівського РВ ГУ МВС України в Київській області ОСОБА_9 , погоджене з прокурором прокуратури Обухівського району Київської області ОСОБА_10 про накладення арешту на майно залишити без зміни.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді _______________ ______________ _______________