ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 1-кп/753/120/16
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"20" травня 2016 р.
Дарницький районний суд м. Києва в складі:

головуючого-судді ОСОБА_1 ,

за участю секретарів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві матеріали кримінального провадження № 0010257 від 18 листопада 2014 року по обвинуваченню:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, уродженки м. Дніпропетровська, з вищою освітою, заміжньої, на утриманні має малолітню доньку ОСОБА_6 , 2011 року народження, працюючої головним експертом з правових питань в AT Райфайзен Банк Аваль, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурорів ОСОБА_7 ,

ОСОБА_8

захисника ОСОБА_9 ,

представника потерпілого ОСОБА_10 ,

потерпілого ОСОБА_11 ,

обвинуваченої ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И В:
11 жовтня 2014 року приблизно о 16 годині 40 хвилин ОСОБА_5 , керуючи технічно справним автомобілем «Suzuki Swift», д.н.з. НОМЕР_1 в порушення вимог п. 16.6 ПДР, рухаючись проїзною частиною вул. А. Ахматової, зі сторони вул. Урлівська в напрямку вул. Драгоманова в м. Києві, на перехресті з проспектом Григоренка, проявивши неуважність у формі злочинної недбалості, під час виконання маневру лівого повороту, при зеленому сигналі основного світлофора, виїхала на зустрічний напрямок руху, не надавши дорогу мотоциклу «Kawasaki» д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_11 , що рухався прямо та створивши для останнього аварійну обстановку, що призвело до зіткнення транспортних засобів.
Порушення Правил дорожнього руху України водієм ОСОБА_5 знаходяться в причинному зв`язку з наслідками дорожньо-транспортної пригоди, а саме заподіянні водію мотоцикла Kawasaki д.н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_11 тілесних ушкоджень середньої тяжкості.
Будучи допитаною в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_5 свою винуватість не визнала повністю та показала суду, що в день події вона рухалася на своєму автомобілі і на перехресті повертала ліворуч. На даній ділянці дороги по три смуги для руху, вона їхала у крайній лівій смузі на зелений сигнал світлофору, який горів для пішоходів, що переходили вул. А.Ахматової, оскільки транспортні засоби, які рухаються по вул. А.Ахматової в цей момент рухатися не могли. Перед здійсненням повороту вона ніби зупинилась і зачекала зеленого сигналу світлофора, коли вона побачила зелене світло для пішоходів, які рухалися паралельно її руху, продовжила рух. В своїх показаннях обвинувачена вказувала, що на перехресті, де сталася дорожньо-транспортна пригода немає додаткового світлофору для повороту ліворуч. ОСОБА_5 вказала, що мотоцикл вона бачила ще далеко від перехрестя, і він рухався у крайній лівій смузі. Зіткнення сталося на перехресті в передню частину мотоцикла і в праву частину автомобіля. Також обвинувачена зазначила, що після зіткнення, вона побачила, що мотоцикл перебував у лежачому положенні, а потерпілий вийшов їй назустріч і у нього були подряпини на руках. Після пригоди, через день, вона з ним зустрічалась, але гіпсу на руці не бачила, у нього була перебинтована рука. Тому вона вважає, що такі тілесні ушкодження, як вказано у висновку експерта потерпілий ОСОБА_11 не міг отримати внаслідок даної ДТП. Крім цього, відповідаючи на питання суду, при пред`явленні її для огляду в т. 1 а. 124 фотокартки з місця події на знак «Дати дорогу» вказала, що це знак «Рух прямо». Обвинувачена ОСОБА_5 цивільний позов не визнала в повному обсязі та ставить під сумнів отримання потерпілим шкоди саме внаслідок даного ДТП.

Потерпілий ОСОБА_11 суду показав, що 11 жовтня 2014 року він рухався на мотоциклі «Кавасакі» зі сторони вул. А.Ахматової в напрямку вул. Драгоманова у середній смузі зі швидкістю приблизно 30-35 км/год на зелений сигнал світлофору, ні попереду, ні справа, ані зліва транспортних засобів не було. Під`їжджаючи до перехрестя з просп. Григоренка на зелений сигнал світлофору, він побачив, як білий автомобіль «Сузукі» призупинився перед перехрестям, а потім поїхав на нього і в цей момент сталося зіткнення. Після зіткнення, він піднявся і пішов до вказаного автомобіля, з якого вийшла жінка і почала кричати. Потерпілий вказав, що автомобіль «Сузукі» стояв у крайній лівій смузі і повертав ліворуч на просп. Григоренка, проте він рухався з іншого боку, і не міг бачити чи був у нього увімкнений показчик лівого повороту. Від госпіталізації потерпілий відразу відмовився, однак наступного дня почував себе погано та поїхав до травматолога в лікарню «Борис». Після проведення комп`ютерної томографії з`ясувалось, що у нього перелом руки. Також потерпілий зазначив, що спочатку після пригоди, протягом двох тижнів ОСОБА_5 виходила з ним на зв`язок, але коли дізналась, що у нього немає пошкоджень середньої тяжкості, перестала спілкуватися. Внаслідок ДТП у нього погіршилося здоров`я, він не може займатися спортом, і однією рукою керувати мотоциклом. Цивільний позов вважає обґрунтованим та просив суд його задовольнити в повному обсязі.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_12 суду показав, що в жовтні 2014 року він їхав по вул. А.Ахматової, попереду нього їхала ОСОБА_5 на автомобілі «Сузукі», коли загорілося зелене світло вона продовжила рух, а потім призупинилася і знову поїхала далі, попереду неї рухався мотоцикліст, який здійснював поворот з середньої смуги, а вони з крайньої лівої. Вони їхали приблизно зі швидкістю 56-60 км/год. Свідок вказав, що і автомобіль «Сузукі» і мотоцикліст рухалися на зелене світло світлофору, але водій автомобіля «Сузукі» повинна була пропустити мотоцикліста, проте вона цього не зробила, внаслідок чого і сталося зіткнення. Після цього, свідок зупинився і залишив свої контакти потерпілому. Також свідок вказав, що під час слідчого експерименту він показував хто як рухався.

Свідок ОСОБА_13 , яка є дружиною потерпілого, суду надала показання щодо стану його здоров`я. Так, в результаті дорожньо-транспортної пригоди у ОСОБА_11 була пошкоджена кисть руки, у зв`язку з чим він тривалий час не міг вести нормальний спосіб життя та займатися спортом, що є для нього дуже важливим, оскільки він має захворювання спини. Також, свідок вказала, що до лікарні потерпілий звернувся відразу після пригоди, а потім ще і через три тижні. Зараз йому необхідно розробляти кисть, яка у нього болить і опухає. До аварії проблем з кистю у нього не було.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_14 , який суду показав, що він не був безпосередньо свідком пригоди, а прибув на місце ДТП через 40 хвилин, після того як йому подзвонив ОСОБА_11 . Коли він приїхав, то на місці пригоди вже були працівники міліції, транспортні засоби були розташовані так само, як вказано на схемі. Він не бачив чи приїжджала швидка на місце події, але потерпілий скаржився на біль в руках та в нозі. Також свідок вказав, що сім`ю потерпілого знає добре, і результаті даної пригоди ОСОБА_11 отримав тілесні ушкодження середньої тяжкості, що призвело до того, що він не може займатися спортом та керувати мотоциклом, почав часто відвідувати лікарню, рани дають про себе знати і він від цього страждає.

Cвідок ОСОБА_15 суду показав, що подія сталася в жовтні 2014 року по вул. А. Ахматової, зіткнулися автомобіль та мотоцикл, який перетинав перехрестя на зелене світло світлофору. Після зіткнення мотоцикл відразу зупинився, автомобіль проїхав ще десь 50 метрів. Свідок вказав, що автомобіль їхав по вул. Ахматової та на перехресті повертав ліворуч, а мотоцикл їхав в бік Дніпра, в середній смузі руху. Транспортні засоби рухалися з невеликою швидкістю та зіткнулися - мотоцикл переднім колесом, а автомобіль переднім правим крилом. Свідок казав, що мотоцикліст їхав на зелене світло, і автомобіль повинен був його пропустити. Після пригоди свідок залишив свої дані і поїхав. Також він бачив, як після зіткнення потерпілий лежав десь 1-2 хвилини, а потім піднявся і тримався за руку.

В судовому засіданні в порядку встановленому ст. 358 КПК України досліджені документи.

Так, даними протоколу огляду місця пригоди від 11.10.2014 року встановлено, що дорожньо-транспортна пригода сталася на регульованому перехресті, з асфальтобетонними покриттям, у ясну погоду (т.1 а.85).

Відповідно до даних постанови судді Дарницького районного суду м. Києва від 20.11.2014 року провадження у справі про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП відносно ОСОБА_5 закрито на підставі п. 8 ст. 247 КУпАП (т.1 а.95).

Даними по організації дорожнього руху на перехресті просп. Григоренка вул. А.Ахматової в м. Києві відповідно до загальноміської бази дислокацій ТЗРДР та паспортних даних світлофорного об`єкту в проміжок часу з 16.00 до 17.00 11.10.2014 року (Т.1, а.137-141).

Згідно з даними протоколу слідчого експерименту від 22.06.2015 року, який був проведений за участю свідка ОСОБА_12 , двох понятих та слідчого ОСОБА_16 . Свідок ОСОБА_12 , перебуваючи на перехресті вул. А .Ахматової та просп. Григоренка вказав, що 11.10.2014 року приблизно о 16.30 годині він рухався проїзною частиною, в крайній лівій смузі вул. А. Ахматвоої зі сторони вул. Урлівська в напрямку просп.Григоренка в м. Києві на своєму автомобілі «Мітсубісі Лансер» д.н.з. НОМЕР_3 . Попереду нього рухався автомобіль «Сузукі» білого кольору. На червоний сигнал світлофору автомобіль «Сузукі» зупинився, коли загорівся зелений сигнал світлофору вказаний автомобіль почав рух, увімкнув лівий поворот та почав здійснювати маневр лівого повороту. На середині перехрестя автомобіль «Сузукі» призупинився, але не до повної зупинки, після чого продовжив рух проїзною частиною просп. Григоренка, де в подальшому відбулось зіткнення з мотоциклом, який рухався проїзною частиною ОСОБА_17 (Т.1 а. 128-134).

Даними висновку експерта № 2157/е від 06.12.2014 р. при проведенні аналізу наданої медичної документації ОСОБА_11 під час звернення останнього за медичною допомогою 11.10.2014 р. у останнього виявлено тілесне ушкодження у виді закритої травми лівої кисті, перелом тригранної кісті лівої кісті (з незначним зміщенням). Характер та морфологія виявленого тілесного ушкодження, відомі часові дані та обставини події дозволяють стверджувати про те, що вказане тілесне ушкодження утворилося від дії (за рахунок удару-співударяння) тупих предметів 10.11.2014 р., внаслідок мотоциклетної травми - травма водія мотоцикла, що рухався з перешкодою. Виявлене тілесне ушкодження відноситься до тілесного ушкодження середнього ступеню тяжкості (т.1 а. 99-103).

Крім цього, під час досудового розслідування було проведено судово-медичну комісійну експертизу. Згідно з даними висновку експертів № 109-2015/о від 04.06.2015 року дані медичної документації свідчать про те, що при зверненні за медичною допомогою 11.10.2014 року о 16.41 год. ОСОБА_11 мав тілесні ушкодження у виді: садна правого передпліччя: закрита травма лівої кістки у вигляді крайового відриву кортикального шару та поперечного перелому лівої тригранної кістки, саден лівої кисті. Локалізація, морфологія вище вказаних ушкоджень (наявність саден зазначених ділянок, кістково-травматичних змін на рентгенограмах лівого променево-зап`ясткового суглобу станом на 11.10.2014 року, які прослідковуються на його КТ-знімках в подальшому, наявність набряку м`яких тканин в ділянці правого ліктьового та лівого променево-зап`ясткового суглобів станом на 12.10.2014 р.), враховуючи обставини справи та часові дані, свідчать про те, що спричинені вони дією тупого предмету(тів), утворились в термін вказаний у постанові, тобто 11.10.2014 року при мотоциклетній травмі (травма водія на мотоциклі при зіткненні його з транспортом, що рухається та іншими перешкодами). Враховуючи вищезазначене утворення вказаних тілесних ушкоджень ОСОБА_11 , в термін після подій 11.10.2014 року виключаються. Вказані ушкодження відносяться до середнього та легкого ступеню тяжкості тілесних ушкоджень (Т. 1 а.104-111).

Даними висновку експерта № 52 ат від 28.04.2015 року встановлено, що причиною даної дорожньо-транспортної пригоди з технічної точки зору, є невідповідність дій водія автомобіля «Suzuki Swift» д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_5 вимогам пункту 16.6 ПДР України (т. 1 а.с.144-150).
Також, до аналогічних висновків прийшов експерт й у висновку № 314 ат від 30.06.2015 року відповідно до якого причиною даної дорожньо-транспортної пригоди з технічної точки зору, є невідповідність дій водія автомобіля «Suzuki Swift» д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_5 вимогам пункту 16.6 ПДР України (т. 1 а.с.153-162).
Згідно вимог ч. 1 ст. 94 КПК України, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожен доказ з точки зору його належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Відповідно до ст. 85 КПК України, належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність, чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів. Згідно з приписами ч. 1 ст. 86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку встановленому цим Кодексом.

Крім цього, статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Відповідно до ч. 2 ст. 8 КПК України принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Оцінюючи досліджені в судовому засіданні докази, суд вважає їх належними та допустимими і, аналізуючи їх зміст, приходить до наступних висновків.

Показання потерпілого ОСОБА_11 суд вважає логічними, послідовними й такими, що в цілому та окремих деталях відтворюють обставини дорожньо-транспортної події, її наслідків.

Даючи оцінку показанням свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_15 , суд виходить з того, що ці особи на місці події опинились випадково, в деталях відтворили її обставини та обвинувачена ОСОБА_5 не навела жодних підстав для її оговору вказаними свідками, відтак у суду відсутні підстави для визнання їх недостовірними.

При оцінці показань свідків ОСОБА_13 та ОСОБА_14 суд звертає увагу, що вказані свідки допитані під час судового розгляду не для з`ясування фактичних обставин, а виключно для підтвердження обставин, що є предметом доказування щодо моральної шкоди. Позиція сторони захисту щодо порушення вимог КПК України у зв`язку з не відкриттям доказів стороні захисту не є обґрунтованою з огляду на те, що ст. 290 КПК України не містить приписів щодо порядку відкриття саме показань свідків. Крім цього, суд звертає увагу, що клопотання про допит вказаних свідків (Т.1, а. 41) було заявлене представником потерпілого під час підготовчого судового засідання, в порядку п. 4 ч. 2 ст. 315 КПК України. Більше того, відповідно до журналу судового засідання (Т.1, а. 45) захисник та обвинувачена не заперечували в його задоволенні, рішення щодо вказаного клопотання належним чином відображено в ухвалі винесеної за наслідками підготовчого судового засідання (Т.1, а. 47-48).

Таким чином, в обґрунтування вироку, суд покладає показання потерпілого ОСОБА_11 , свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_15 оскільки вони достатньо вагомі (переконливі), чіткі (точні), узгоджені між собою (без суперечностей), а тому достовірні і відповідають критеріям якості доказів, встановленим п.150 рішення ЄСПЛ в справі «Нечипорук і Йонкало проти України» та п.57 рішення ЄСПЛ в справі «Яременко проти України».
Крім цього, досліджені в судовому засіданні висновки експертів суд вважає достовірними і покладає їх в обґрунтування вироку, беручи до уваги дачу їх кваліфікованими, компетентними і не зацікавленими у справі експертами та узгодженість з сукупністю інших доказів по справі. Суд звертає увагу, що не зважаючи на клопотання захисту про визнання вказаних доказів не допустимими, об`єктивних даних щодо упередженості експертів, порушення методик дослідження захистом та обвинуваченою не наведено.

Згідно з п. 65 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Коробов проти України» від 21.10.2011 р., Суд повторює, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом».
Позиція обвинуваченої ОСОБА_5 щодо не визнання своєї винуватості та висунута нею версія про отримання потерпілим ОСОБА_11 тілесних ушкоджень поза межами кримінального провадження спростовується сукупністю чітких, достовірних, узгоджених між собою доказів перевірених та проаналізованих судом, її ж показаннями під час допиту в судовому засіданні коли обвинувачена не змогла при пред`явленні їй для огляду в матеріалах кримінального провадження фотокартки з місця події правильно назвати знак «Дати дорогу», при цьому, маючи водійський стаж 5 років. Також, у дослідженому висновку експертів зроблено категоричне твердження, що утворення тілесних ушкоджень ОСОБА_11 , в термін після подій 11.04.2014 року виключаються.

Отже, досліджені та оцінені в судовому засіданні докази дозволяють дійти висновку про доведеність поза розумним сумнівом винуватості ОСОБА_5 у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження та кваліфікувати її дії за ч. 1 ст. 286 КК України.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченій покарання, суд керується вимогами ст.ст. 65-67 КК України та роз`ясненнями, які містяться в Постанові Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року Про практику призначення судами кримінального покарання зі змінами і виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
Обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання ОСОБА_5 , згідно ст.ст. 66, 67 КК України, судом не встановлено.

Призначаючи покарання обвинуваченій суд враховує ступінь тяжкості вчиненого нею злочину, який кримінальний закон відносить до злочину невеликої тяжкості, необережну форму вини вчиненого діяння, відсутність обставин, які його пом`якшують чи обтяжують, а також дані, що характеризують особу обвинуваченої та позицію потерпілого.

Обвинувачена як особа характеризується виключно позитивно, вперше притягується до кримінальної відповідальності, працює, на спеціальних обліках у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, на утриманні має малолітню доньку 2011 року народження, яку з її слів виховує самостійно і позитивно характеризується за місцем роботи (Т.1, а. 181).

Враховуючи наведене, майновий стан обвинуваченої, суд обирає ОСОБА_5 покарання в межах санкції статті обвинувачення у виді штрафу.

При вирішенні питання щодо необхідності призначення додаткового покарання, суд бере до уваги необхідність обвинуваченої використовувати транспортний засіб для здійснення службових повноважень та з метою забезпечення розвитку власної дитини. Однак, встановленні під час судового розгляду порушення обвинуваченою правил дорожнього руху, а також наслідки вчиненого, дозволяють суду дійти висновку про необхідність призначення додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами. Саме таке покарання суд вважає необхідним, достатнім і справедливим для її виправлення та попередження нових злочинів й таким, що відповідатиме принципу індивідуалізації кримінального покарання.

Потерпілим ОСОБА_11 заявлено цивільний позов на суму 219 240 гривень моральної шкоди та 3 145 гривень 34 копійки матеріальної шкоди.

Питання заявленого та підтриманого потерпілим цивільного позову, суд вирішує відповідно до вимог ст.ст. 128, 129 КПК України.

Вирішуючи цивільний позов потерпілого ОСОБА_18 в частині відшкодування матеріальної шкоди, суд виходить з того, що в результаті отримання ним тілесних ушкоджень, з вини обвинуваченої, йому була заподіяна матеріальна шкода, яка складається з витрат на лікування, придбання ліків та згідно наданих та досліджених доказів становить 3145 гривень 34 копійки.

Водночас, обвинуваченою ОСОБА_5 власником автомобіля «Suzuki Swift», д.н.з. НОМЕР_1 в ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» була застрахована цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів.
У відповідності до ст. 5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, завданої життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

Відповідно до п. 22.1 ст. 22 вказаного закону, при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Стаття 23 встановлює, що під шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого у результаті дорожньо-транспортної пригоди, є шкода (в тому числі моральна шкода) пов`язана: з лікуванням потерпілого, з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; із стійкою втратою працездатності потерпілим; із смертю потерпілого.

Таким чином, позовні вимоги в частині стягнення матеріальної шкоди обґрунтовані та підлягають стягненню з ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» в сумі 3145 гривень 34 копійки.

Крім цього, підпунктом 22.3 передбачено, що потерпілому відшкодовується також моральна шкода, передбачена пунктами 1, 2 частини другої ст. 23 Цивільного кодексу України. Така шкода відшкодовується у встановленому судом розмірі відповідно до ст. 23 ЦК України. При цьому страховик відшкодовує не більше ніж 5% ліміту, визначеного у п. 9.3 ст.9 цього Закону.

Відтак, вимоги позивача в частині стягнення моральної шкоди з ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія» в сумі 157 гривень 27 копійок підлягають задоволенню.

Невизнання цивільного позову в частині відшкодування висловлену в запереченні (Т.1, а. 62-63) представником ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія», їх позиція щодо відсутності підстав для повної виплати страхового відшкодування на користь потерпілого - позивача, оскільки останнім не подано документів, які обґрунтовують завдану шкоду, та ці правовідносини не випливають із обвинувачення, не ґрунтуються на вимогах закону. Крім цього, суд звертає увагу, що в запереченні на цивільний позов представником ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» ОСОБА_19 вказані позовні вимоги та суми відшкодування не потерпілого ОСОБА_11 , а взагалі сторонньої особи.
Водночас, оцінюючи характер вчиненого злочину, ступінь вини обвинуваченої, глибину фізичних і моральних страждань, спричинених потерпілому ОСОБА_11 внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а саме те, що внаслідок отриманих тілесних ушкоджень потерпілому спричинено фізичний біль, що призвело до розладу здоров`я, порушення нормального перебігу та якості життя, і завдало душевних та моральних страждань, враховуючи вимоги розумності та справедливості, суд вважає обґрунтованим розмір моральної шкоди на суму 25 000 гривень.

Також, суд вважає за необхідне, керуючись ст. 124 КПК України, стягнути з ОСОБА_5 на користь держави процесуальні витрати, які складаються з розміру витрат на залучення експерта.

Керуючись ст. ст. 373, 374 КПК України, суд,

З А С У Д И В:

ОСОБА_5 визнати винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та призначити їй покарання у виді штрафу в розмірі 300 (трьохсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 5100 (п`ять) тисяч 100 (сто) гривень, з позбавленням права керувати транспортними засобами на 2 (два) роки.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_11 задовольнити частково.

Стягнути з ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» 3145 гривень 34 копійки на користь ОСОБА_11 матеріальної шкоди та 157 гривень 27 копійок моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_11 25 000 гривень моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_5 процесуальні витрати за проведення експертизи в сумі 1075 гривень 20 копійки на користь держави.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених статтею 395 КПК України, до Апеляційного суду міста Києва через Дарницький районний суд м. Києва шляхом подачі апеляції протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Копію вироку негайно вручити прокурору та засудженій. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

СУДДЯ: