Номер провадження: 11-кп/785/775/16
Номер справи місцевого суду: 520/2497/16-к
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16.08.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Одеської області у складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

за участю прокурора: ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

адвоката: ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора на вирок Київського районного суду м. Одеси від 30.03.2016 року, яким:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець Сирії, громадянин Сирії, сирійця, з вищою освітою, одруженого, маючого на утримані двох неповнолітніх дітей ІНФОРМАЦІЯ_2 та ІНФОРМАЦІЯ_3 , який є суб`єктом підприємницької діяльності, раніше не судимого, зареєстрованого та мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
визнано винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ст. 286 ч.2 КК України, із застосуванням ч.1 ст. 69 КК України у виді штрафу в розмірі 9860 грн. без позбавлення права керувати транспортними засобами.

Стягнуто з Шейх ОСОБА_9 на користь держави у дохід Комунальної установи Міська клінічна лікарня №1 6500 грн.

Стягнуто з Шейх ОСОБА_9 в дохід держави судові витрати за проведення судових експертиз в сумі 1475, 40 грн.

Запобіжний захід у виглядів особистого зобов`язання до вступу вироку в закону силу залишити без змін.

ВСТАНОВИЛА:
Як зазначено у вироку суду першої інстанції, ОСОБА_7 засуджено за вчинення злочинів за наступних обставин.

15.08.2015, приблизно о 01 год. 50 хв., в темний час доби, водій ОСОБА_7 , керуючи технічно справним автомобілем «MITSUBISHI LANCER» реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснював рух по проїзній частині пр-ту Адміральського в Київському районі м. Одеси з боку вул. Фонтанська дорога в напрямку вул. Краснова. На перехресті пр-ту Адміральського з вул. Контр - Адмірала Луніна, проїзд якого регулюється світлофорним об`єктом, водій ОСОБА_7 , маючи об`єктивну та реальну можливість недопущення дорожньо-транспортної пригоди, діючи з необережності та в порушення вимог п.п. 1.5, 2.3 «б», 10.1, 16.6 Правил дорожнього руху України, став виконувати поворот ліворуч при включеному зеленому сигналі світлофора, не переконавшись, що цей маневр буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, при умові освітлення перехрестя штучним світлом ліхтарів міської мережі електроосвітлення, проявляючи злочинну самовпевненість, маючи об`єктивну можливість спостерігати мопед «SUZUKI» без реєстраційного номеру під керуванням водія ОСОБА_10 , який здійснював рух з боку вул. Краснова в напрямку вул. Фонтанська дорога, не дав дорогу останньому та без зупинки став перетинати смуги зустрічного напрямку руху транспорту, внаслідок чого допустив зіткнення транспортних засобів, а саме мопед «SUZUKI» передньою частиною ударно взаємодія з правою бічною частиною кузову автомобіля «MITSUBISHI LANCER».
Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди водію мопеду «SUZUKI» ОСОБА_10 спричинені наступні тілесні ушкодження: черепна - мозкова травма у формі геморагічного забою правої скроневої долі головного мозку тяжкого ступеня, вдавлений осколковий перелом луски правої скроневої кістки, великого крила клиновидної кістки праворуч, латеральної стінки правої орбіти; численні синці та садна голови, тулуба та кінцівок.
Згідно висновку судово-медичної експертизи № 267 від 02.11.2015, проведеної експертами комісійного відділу Одеського обласного бюро СМЕ, вказані ушкодження були небезпечними для життя та за цим критерієм належать до тяжких тілесних ушкоджень.
В апеляційній скарзі прокурор просить вирок скасувати,ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначити покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді штрафу в розмірі 580 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 9860 грн., з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 2 роки.
Не оспорюючи доведеність вини засудженого, кваліфікацію його дій, вважаю вирок щодо ОСОБА_7 незаконним та таким, що підлягає скасуванню у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження та істотним порушенням кримінального процесуального закону.
Так, згідно ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Пунктом 20 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23.12.2005 року № 14 передбачено, що при призначенні покарання за ст. 286 КК України суди мають враховувати наслідки, що настали, характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху.
Санкцією ч. 2 ст. 286 КК України передбачено факультативне додаткове покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк до трьох років.
Відповідно до п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» при постановленні вироку суди мають обговорювати питання про застосування поряд основним покаранням відповідного додаткового, оскільки додаткові покарання мають важливе значення для запобігання вчиненню нових злочинів як самими засудженими, так і іншими особами.
Питання про доцільність призначення факультативного додаткового покарання вирішується за розсудом суду з урахуванням обставин конкретної справи і з обов`язковим мотивуванням у вироку прийнятого рішення.
В порушення вказаних вимог закону суд не призначив ОСОБА_7 додаткове покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами без належного мотивування та обґрунтування свого рішення.
Як видно з вироку, наявність обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, а саме, повне визнання вини, сприяння у розкритті злочину, добровільне відшкодування збитків, знаходження на його утриманні двох неповнолітніх дітей, а також відсутність обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого та претензій матеріального чи іншого характеру зі сторони потерпілого дали підстави суду при призначенні покарання ОСОБА_7 застосувати положення ст. 69 КК України і перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції ч. 2 ст. 286 КК України.
Однак, вирішуючи питання щодо призначення додаткового покарання, суд повторно, як на підставу для звільнення обвинуваченого від додаткового покарання, послався на наявність у останнього на утриманні двох неповнолітніх дітей та дійшов до висновку, що для їх утримання обвинуваченому знадобиться транспортний засіб.
При цьому, судом не мотивовано яким чином позбавлення обвинуваченого права керування транспортним засобом може негативно вплинути на матеріальне положення його дітей.
Недотримання судом вказаних вимог кримінального та кримінального процесуального закону потягнуло за собою порушення принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, призначеного ОСОБА_7 .
Заслухавши прокурора, який підтримав доводи своєї апеляційної скарги, та просив її задовольнити, обвинуваченого та адвоката які просили вирок суду залишити без змін, вивчивши матеріали кримінального провадження та дослідивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

На досудовому слідстві і в судовому засіданні суду першої інстанції обвинувачений ОСОБА_7 визнав провину у пред`явленому йому обвинувачені повністю і, з погодженням сторін, кримінальне провадження було розглянуто в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, за скороченою процедурою, без дослідження доказів відносно тих обставин справи, які ніким не оспорюється.

Дії ОСОБА_7 вірно кваліфіковані судом за ст. 286 ч.2 КК України.

При призначенні покарання винуватому районний суд врахував ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, особу винного, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, позитивну характеристику, має постійне місце мешкання, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, тому суд прийшов до висновку, що виправлення та перевиховання можливе без ізоляції від суспільства.

Призначене судом першої інстанції ОСОБА_7 покарання відповідає вимогам ст. 65 КК України та зміні не підлягає.

Дослідивши доводи прокурора і матеріали справи судова колегія з урахуванням конкретних обставин справи вважає, що виходячи з принципу розумності, зваженості та справедливості обвинуваченому правильно призначена міра покарання.

В той же час колегія суддів вивчаючи характерезуючі дані на обвинуваченого прийняла до уваги ті обставини, що ОСОБА_7 , визнав свою вину активно сприяв розкриттю злочину, має постійне місце роботи, склав сім`ю і в нього двоє неповнолітніх дітей.

Підстав для застосування додаткового покарання встановлено не було.

В той же час прокурор який поставив питання про скасування вироку і призначення додаткового покарання в виді позбавлення права на керування транспортними засобами не привів жодної підстави передбаченої законодавством для застосування додаткового покарання, що не дало можливості колегії суддів задовольнити його вимоги.

З урахуванням конкретних обставин справи колегія суддів вважає, що виходячи з принципу розумності, зваженості та справедливості, суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до правильного висновку про можливість застосування до ОСОБА_7 покарання без ізоляції від суспільства і призначене покарання відповідає вимогам ст. 65 КК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів апеляційного суду Одеської області, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора - залишити без задоволення.

Вирок Київського районного суду м. Одеси від 30.03.2016 року відносно ОСОБА_7 у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 ч.2 КК України залишити без зміни.

Ухвала може бути оскарженою в касаційному порядку у строк 3 місяці.

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3

ОСОБА_4