Справа № 278/3322/15-к
В И Р О К
Іменем України
27 липня 2016 року м. Житомир
Житомирський районний суд Житомирської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
з участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження стосовно
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, із середньою освітою, непрацюючого, неодруженого, не судимого,
обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 186 та ч. 2 ст. 190 КК України,
в с т а н о в и в:
26 серпня 2015 року близько 12 години 30 хвилин у ОСОБА_4 , який спілкувався біля магазину «Полісся Продукт» (вул. Авіаційна, 50а в смт. Озерне Житомирського району) із ОСОБА_5 , виник злочинний умисел на відкрите викрадення мобільного телефону останнього. Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 підійшов до ОСОБА_5 , та нанісши останньому один удар в область грудної клітини, вирвав з його рук мобільний телефон «Нокіа 1202» вартістю 183 грн. 33 коп. зі стартовим пакетом «Київстар» вартістю 20 грн., на рахунку якого було 5 грн. Викраденим майном ОСОБА_5 на загальну суму 208 грн. 33 коп. ОСОБА_4 розпорядився на власний розсуд.
26 серпня 2015 року близько 17 години ОСОБА_4 , перебуваючи в будинку АДРЕСА_2 , побачив у ОСОБА_6 планшет марки «Флай», який належав ОСОБА_7 , і в ОСОБА_4 виник умисел на заволодіння цим планшетом шляхом обману. Реалізуючи свій умисел, ОСОБА_4 під приводом розмови та з метою нібито повернення планшету його власнику ОСОБА_7 , взяв у ОСОБА_6 планшет марки «Флай» вартістю 1799 грн. 66 коп., та поїхавши в м. Житомир, розпорядився ним на власний розсуд.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину в інкримінованих діяннях визнав повністю, підтвердив викладені обставини, у вчиненому кається.
Беручи до уваги, що обвинувачений повністю визнав свою вину у вчинених злочинах, суд за згодою обвинуваченого та учасників судового розгляду, враховуючи, що не оспорювалися фактичні обставини справи, відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України визнає їх встановленими в судовому засіданні та вважає недоцільним дослідження доказів щодо цих обставин. Враховуючи, що обвинувачений відмовився давати показання, суд обмежився дослідженням матеріалів, що характеризують його особу.
Суд вважає, що вина ОСОБА_4 у вчиненні злочинів доведена, і кваліфікує його діяння по епізоду заволодіння майном ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 186 КК України як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, та по епізоду заволодіння майном ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 190 КК України як повторне заволодіння чужим майном шляхом обману.
При призначенні покарання відповідно до ст. 65 КК України суд враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.
Злочин, передбачений ч. 2 ст. 186 КК України, є умисним тяжким корисливим злочином, злочин, передбачений ч. 2 ст. 190 КК України, умисним корисливим злочином середньої тяжкості.
Обвинувачений ОСОБА_4 не судимий, за місцем проживання характеризується позитивно, не одружений, офіційно не працює, однак займається суспільно-корисною працею.
Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_4 за обома злочинами, суд визнає щире каяття. Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому, не встановлено.
Враховуючи наведене, особу обвинуваченого ОСОБА_4 , безальтернативний характер санкції ч. 2 ст. 186 КК України, суд призначає покарання у виді позбавлення волі. Враховуючи майновий стан обвинуваченого та те, що він офіційно не працює, суд вважає за неможливе призначити покарання за ч. 2 ст. 190 КК України у виді штрафу та виправних робіт, а тому призначає покарання у виді обмеження волі. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України остаточне покарання за сукупністю злочинів суд визначає шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим. Крім того, беручи до уваги наявність пом`якшуючої та відсутність обтяжуючих покарання обставин, те, що шкода потерпілим відшкодована в повному обсязі, позицію державного обвинувача та потерпілих щодо міри покарання, суд дійшов висновку, що обвинувачений ОСОБА_4 не є суспільно-небезпечним, а його виправлення й перевиховання можливе без ізоляції від суспільства. Тому на підставі ст. 75 КК України суд вважає за можливе звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням.
Цивільний позов у провадженні не пред`явлено.
Процесуальні витрати, пов`язані із залученням експерта, підлягають стягненню з обвинуваченого.
Речові докази підлягають залишенню в розпорядженні власників.
Приймаючи до уваги, що обвинувачений ОСОБА_4 перебуває під вартою в іншому кримінальному провадженні, підстав для обрання відносно нього запобіжного заходу не вбачається.
Керуючись ст. ст. 369-371, 373-374 КПК України, суд
у х в а л и в:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 186 та ч. 2 ст. 190 КК України, та призначити покарання:
-за ч. 2 ст. 186 КК України у виді п`яти років позбавлення волі;
-за ч. 2 ст. 190 КК України у виді двох років обмеження волі.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_4 визначити остаточне покарання у виді п`яти років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням протягом трьох років іспитового строку, якщо він протягом визначеного судом строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.
На підставі п.п. 24 ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання та роботи, періодично з`являтись для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.
До набрання вироком законної сили запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_4 не обирати.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави 736 (сімсот тридцять шість) грн. 56 коп. процесуальних витрат на залучення експерта при проведенні НДЕКЦ при УМВС України в Житомирській області судово-товарознавчих експертиз.
Після набрання вироком законної сили речові докази: мобільний телефон «Нокіа 1202», переданий під розписку власнику потерпілому ОСОБА_5 , та планшет «Флай», переданий під розписку власнику ОСОБА_7 , залишити в їх розпорядженні.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо він не скасований, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
На вирок може бути подана апеляція до апеляційного суду Житомирської області через Житомирський районний суд протягом тридцяти днів з моменту його проголошення, а обвинуваченим в той же строк з моменту вручення копії вироку. Вирок не може бути оскаржено з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися, і дослідження яких визнано судом недоцільним.
Копія вироку негайно після проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Учаснику, який не був присутнім в судовому засіданні, копія вироку надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.
Суддя ОСОБА_1