Справа № 183/436/16
№ 1-кп/183/347/16
В И Р О К
іменем України
26 лютого 2016 року Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
секретаря - ОСОБА_2 ,
за участю прокурора - ОСОБА_3 ,
обвинуваченого - ОСОБА_4 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000490 відносно:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Зайцево Чорноморського району АР Крим, громадянина України, освіта середня, одруженого, солдата військової частини польова пошта НОМЕР_1 , який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,
обвинуваченого у вчиненні злочинів передбачених ч. 1 ст. 185, ч. 4 ст. 407 КК України,-
в с т а н о в и в:
Відповідно до Указу Президента України від 14.01.2015 №15/2015 «Про часткову мобілізацію» на території України (крім АР Крим) оголошено проведення протягом 2015 року часткової мобілізації. Національну економіку України переведено на функціонування в умовах особливого періоду в обсягах, що гарантують безперебійне забезпечення потреб Збройних Сил України та інших військових формувань України.
Згідно із Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період період функціонування національної економіки, Збройних Сил України та інших державних органів, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію та закінчується прийняттям рішення про демобілізацію. Демобілізація комплекс заходів спрямованих, крім іншого, на планомірне переведення Збройних Сил України на організацію і штати мирного часу.
29.01.2015 ОСОБА_4 призваний на військову службу під час мобілізації ІНФОРМАЦІЯ_2 та цього ж дня направлений до навчального центру Збройних Сил України (військова частина польова пошта НОМЕР_2 ) для проходження військової підготовки.
Після проходження військової підготовки, 01.03.2015 наказом командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 №51 старшого солдата ОСОБА_4 включено до списків особового складу цієї військової частини та призначено на посаду спеціаліста-оператора служби захисту інформації.
У відповідності до вимог ст.ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1, 2, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України старший солдат ОСОБА_4 під час проходження військової служби за призовом під час мобілізації повинен свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, беззастережно виконувати накази командирів, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України, виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, бути зразком високої культури, скромності й витримки, поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.
Однак, всупереч вищевказаних вимог нормативно-правових актів старший солдат ОСОБА_4 15.07.2015, проходячи військову службу за призовом під час мобілізації у військовій частині польова пошта НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ), самовільно залишив указану військову частину та вибув за місцем свого проживання до с. Староаврамівка, Хорольського р-ну., Полтавської області, де до моменту встановлення місцезнаходження 01.01.2016 проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з проходженням військової служби, при цьому не вживаючи жодних дій щодо повернення до місця служби.
Він же, ухиляючись від проходження військової служби, 09.08.2015 близько 09.30 год., перебуваючи у підсобному приміщені продуктового магазину «Насолода», що розташований за адресою: АДРЕСА_3 , діючи умисно, з корисливих мотивів та метою особистого незаконного збагачення за рахунок третіх осіб, шляхом вільного доступу, таємно викрав із жіночої сумки, яка знаходилась на ящику за прилавком та належить ОСОБА_5 , гаманець червоного кольору вартістю 190,19 гривень, а із зазначеного гаманця грошові кошти у розмірі 48 гривень, які належали останній, розпорядившись ними на власний розсуд, завдавши цим збитків потерпілій на загальну суму 238,19 гривень.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 показав, що обставини викладені в обвинувальному акті не оспорює та повністю їх підтверджує. У скоєному щиро кається.
Потерпіла ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд провадження за її відсутності, в якій зазначила, що збитки їй відшкодовано, претензій до обвинуваченого не має. Просила покарати ОСОБА_4 на розсуду суду.
В судовому засіданні учасники судового розгляду не оспорювали обставини, при яких скоєно кримінальне правопорушення, тому суд вважає не доцільним досліджувати докази.
У відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України судом було з`ясовано, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст наведених вище обставин, а також встановлено відсутність сумнівів у добровільності їх позиції.
Крім того, учасникам судового провадження судом роз`яснені вимоги ч. 3 ст. 349 КПК України щодо позбавлення права оскарження обставин, які ніким не оспорюються, в апеляційному порядку.
В судових дебатах прокурор просив вирішити питання речових доказів, але, враховуючи відсутність будь-яких підтверджень про їх існування, щонайменш постанови про визнання та долучення речових доказів суду не було надано, що унеможливлює вирішення цього питання.
Суд вважає встановленою вину обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні ним: таємного викрадення чужого майна (крадіжка) за ч. 1 ст. 185 КК України; самовільного залишення військової частини без поважних причин вчинене в умовах особливого періоду за ч. 4 ст. 407 КК України.
Обставиною, яка пом`якшує покарання суд визнає - щире каяття.

Обставин, які обтяжують покарання судом не встановлено.
При цьому, суд вважає, що щире каяття обвинуваченого, в даній ситуації, ґрунтується на належній критичній оцінці особою своєї протиправної поведінки і характеризується щирим осудом цієї поведінки, визнанням своєї провини, бажанням виправити ситуацію, відшкодувавши збитки потерпілій, а також готовністю нести кримінальну відповідальність.
Тому, з урахуванням відсутності обставин, які обтяжують покарання, на ряду із визнанням вини ОСОБА_4 , відсутності судимостей, задовільних характеристик, думки потерпілої, яка не наполягала на призначенні обвинуваченому суворого покарання, разом із обставиною, яка пом`якшує покарання, дає суду підстави для призначення ОСОБА_4 покарання із застосуванням ст. 75 КК України.
На підставі викладеного, керуючись ст. 374 КПК України, суд,-
у х в а л и в :
ОСОБА_4 визнати винним у пред`явленому обвинуваченні та призначити йому покарання:

-за ч. 1 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком 1 рік;

-за ч. 4 ст. ст. 407 КК України у виді позбавлення волі строком 3 роки.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі строком 3 роки.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування призначеного йому покарання з випробуванням строком 1 рік.
Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Апеляційного суду Дніпропетровської області, через Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області - протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Суддя ОСОБА_1