Провадження 1-кп/331/239/2016
ЄУН 331/7406/15-к
У Х В А Л А

23 вересня 2016 року Жовтневий районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3

представника потерпілого ОСОБА_4

потерпілого ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

провівши судове засідання у кримінальному провадженні № 1-кп/331/239/2016 за фактом скоєння ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121, ч. 4 ст. 296 КК України,

В С Т А Н О В И В:

У судовому засіданні від прокурора ОСОБА_8 надійшло клопотення про обрання щодо обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки на теперішній час наявні ризики, передбачені ст.177 КПК України, а саме: можливість незаконного впливу на потерпілого та свідків, продовження злочинної діяльності та можливого вчинення злочинів. При цьому зауважив, що на теперішній час обрані раніше запобіжні заходи втратили свою чинність, а ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину.

Представник ОСОБА_4 та потерпілий ОСОБА_5 наполягали на задовленні клопотання прокурора.

Захисник ОСОБА_6 та обвинувачений ОСОБА_7 заперечували проти задоволення клопотання, оскільки на протязі півтора року розгляду даної справи ОСОБА_7 жодного разу не допустив порушення своїх процесуальних обов"язків, постійно з"являвся у судові засідання, нових злочинів не вчинив, має власну родину, зі якою мешкає за постійним місцем проживання, яке не змінює, офіційно працює та має позитивні характеристики.

Суд, вислухавши думку учасників судового засідання, дослідивши матеріали кримінального провадження, вважає, що клопотання прокурора задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст.. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховатися від органів досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого, свідка, експерта, спеціаліста, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 121 ч.1 та ч.4 ст. 296 КК України, які відносяться до категорії тяжких злочинів. На протязі усього часу судового розгляду справи ОСОБА_7 не допустив жодної неявки у судові засідання, що свідчить про те, що він не має наміру ухилитися від суду, тому такий ризик, заявлений прокурором, є голослівним та не підтверджується ніякими доказами. Крім того, суд враховує той факт, що обвинувачений має власну родину, неповнолітню дитину, тобто міцні соціальні зв"язки, постійне місце роботи та проживання, що також доводить відсутність ризику щодо ухилення від суду.

Доводи прокурора про можливість обвинуваченим продовжити злочинну діяльність не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні, оскільки раніше ОСОБА_7 до кримінальної відповідальності не притягувався, після вчинення злочину з 14.02.2015 року, інших порушень діючого законодаства не допускав, тому суд приходить до висновку про відсутність заявленого ризику.

Посилання сторони обвинувачення на можливий вплив на свідків з боку обвинуваченого не підтверджені жодними доказами, тим більше, що станом на 23.09.2016 року у справі допитано 4 свідки сторони обвинувачення, які вже надали суду свої особиті пояснення, при цьому, перебуваючи на волі, ОСОБА_7 не здійснював спроб вплинути на цих свідків, яких-небудь доказів того, що обвинувачений може вчинити такі дії прокурором не наведено.

Таким чином, суд приходить до висновку про відсутність жодного ризику щодо ОСОБА_7 , для запобігання якому необхідно було б застосувати заходи забезпечення кримінального провадження, а саме: найбільш суворий запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до ч.3 ст. 194 КПК України слідчий суддя, суд має право зобов`язати підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого органу державної влади, визначеного слідчим суддею, якщо прокурор доведе обставини, передбачені п.1 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені п.2 та п.3 частини першої цієї статті.

Таким чином, оцінюючи надані прокурором обґрунтування пред`явленого клопотання щодо обрання запобіжного заходу, суд приходить до висновку про те, що прокурором доведено наявність обгрунтованої підозри щодо ОСОБА_7 за ч.1 ст. 121, ч.4 ст. 296 КК України, при цьому не доведено жодного ризику, передбаченому ст.. 177 КПК України, у зв`язку із чим в обранні запобіжного заходу у відношенні ОСОБА_7 необхідно відмовити, зобов`язавши його прибувати на кожним викликом до суду..

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177, 178, 181, 193, 194, 331 КПК України, -

У Х В А Л И В :

У задоволенні клопотання прокурора щодо обрання у відношенні ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121, ч. 4 ст. 296 КК України, запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - відмовити.

Зобов`язати ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , прибувати за викликом до Жовтневого районного суду м. Запоріжжя.

Ухвала суду оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1