Справа № 373/646/16-к

10 червня 2016 року Переяслав-Хмельницький міськрайонний суд Київської області
головуючого - судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участі : прокурора ОСОБА_3 ,
захисника адвоката ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Безпечна Жашківського району Черкаської області, громадянина України з вищою освітою, одруженого, працюючого на посаді начальника відділу з організації діяльності центру з надання адміністративних послуг Переяслав-Хмельницької РДА, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого: по АДРЕСА_1 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 367 КК України,
в с т а н о в и в :
За змістом обвинувального акту ОСОБА_7 обвинувачується органами досудового розслідування в тому, що він перебуваючи на посаді начальника управління Держкомзему у Переяслав-Хмельницькому районі, неналежно виконуючи свої службові обов`язки через несумлінне ставлення до них підписав та видав довідку статистичної форми 6-ЗЕМ від 09.11.2011 №06-16/101, висновок від 09.11.2011 №06-27/86 про погодження проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства на території Гланішівської сільської ради (за межами населеного пункту) Переяслав-Хмельницького району Київської області, висновок про погодження проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок громадянам, а також підписав державні акти на право власності на земельні ділянки, загальною площею 45,6972 га вартістю 5 602 771,00 грн., не пересвідчившись у достовірності відомостей, викладених у зазначених документах та не перевіривши наявність обмежень, що перешкоджають передачі зазначених земельних ділянок у приватну власність громадянам, чим заподіяв тяжких наслідків охоронюваним законом інтересам ВАТ «Племінний завод імені Богдана-Хмельницького», якому раніше було передано в постійне користування земельні ділянки загальною площею 305,6 га та 10.07.2001 видано державний акт на право постійного користування землею.
Дії ОСОБА_5 кваліфіковані за ч.2 ст. 367 КК України, як службова недбалість, а саме: неналежне виконання службовою особою своїх службових обов`язків через несумлінне ставлення до них, що спричинило тяжкі наслідки інтересам юридичної особи.
За правилами ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд вирішує питання про відповідність обвинувального акта вимогам закону, з`ясовує наявність чи відсутність підстав для його повернення прокурору або до відповідного суду для визначення підсудності, а також з`ясовує чи нема підстав для зупинення чи закриття провадження у справі.
Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_4 заявив клопотання про повернення обвинувального акту прокурору, яке підтримав обвинувачений, посилаючись на неконкретність висунутого обвинувачення та його необґрунтованість фактичними обставинами, що унеможливлює вибудувати лінію захисту.
Відповідно до п.3 ч.3 ст.314 КПК України суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.
Відповідно до п.5 ч.2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт повинен містити у собі виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
Аналіз змісту обвинувального акту у кримінальному провадженні про обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 367 КК України указує на те, що при складанні обвинувального акту прокурором не в повній мірі дотримано вищевказаних вимог закону, оскільки обвинувальний акт не містить у собі належним чином сформульованого обвинувачення, а сформульоване обвинувачення не в повній мірі ґрунтується на фактичних обставинах.
Так, у відповідності до ч.2 ст. 367 КК України об`єктивна сторона цього злочину складається з діяння (дії або бездіяльність), передбаченого ч.1 ст. 367 КК України, а це: неналежне виконання службовою особою своїх службових обов`язків через несумлінне ставлення до них, та тяжких наслідків, які визначені в п.4 примітки ст.364 КК України.
Відповідно до п. 4 примітки ст. 364 КК України ( в редакції ЗУ № 3207-VI від 07.04.2011 чинній на момент вчинення діяння, яке інкримінуються в вину ОСОБА_5 ) тяжкими наслідками у статтях 364 -367 КК України, якщо вони полягають у завданні матеріальних збитків, вважаються такі наслідки, які у двісті п`ятдесят і більше разів перевищують неоподатковуваний мінімум доходів громадян.
Тобто необхідною умовою для з`ясування розміру наслідків та визнання їх тяжкими, мають бути матеріальні збитки, що є втратами матеріального характеру.
Разом з цим, в обвинувальному акті зазначається, що кримінальним правопорушенням матеріальної шкоди не спричинено, але тяжких наслідків, тобто втрат матеріального характеру, зазнали інтереси юридичної особи користувача земельної ділянки, що є суперечливими твердженнями.
В чому саме полягав майновий інтерес юридичної особи ВАТ «Племінний завод імені Богдана Хмельницького» та які саме обставини доводять, що цей інтерес зазнав тяжких наслідків (матеріальних втрат) не зазначається ні у фактичних обставинах кримінального правопорушення, ні у формулюванні обвинувачення.
Вартість земельних ділянок, які перейшли у власність громадян, внаслідок незаконних дій та бездіяльності ОСОБА_5 , яка визначається в обвинувальному акті в сумі 5602771,00 грн. як тяжкі наслідки, ніяк не пов`язана з інтересами відповідної юридичної особи.
Також неконкретним є незаконність діяння обвинуваченого неналежне виконання службових обов`язків через несумлінне ставлення до них, яке слід було пов`язати з конкретними обов`язками відповідної службової особи, визначеними у конкретних положеннях чи інструкціях, виконання яких могло б запобігти кримінальному правопорушенню.
Отже формулювання обвинувачення, висунуте ОСОБА_5 є неконкретним, що унеможливлює суд на виконання вимог ст. 348 КПК України роз`яснити йому суть обвинувачення в судовому засіданні та є порушенням права обвинуваченого на захист.
Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено те, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Європейський суд з прав людини у справі «Абрамян проти Росії» від 09 жовтня 2008 року зазначив, що у тексті підпункту «а» п.3 ст. 6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення .
Крім того, Європейський суд з прав людини нагадує, що положення підпункту «а» п.3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п.1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (рішення від 25 березня 1999 року у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції» п.52; рішення від 25 липня 2000 року у справі «Матточіа проти Італії», п.58).
Європейський суд з прав людини також зазначає, що право бути проінформованим про характер і причини обвинувачення потрібно розглядати у світлі права обвинуваченого мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого підпунктом «b» п.3 ст. 6 Конвенції.( рішення «Даллос проти Угорщини», п.47).
Враховуючи все вищевикладене, суд вважає неможливим розпочати судовий розгляд та здійснити його на засадах змагальності сторін з ухваленням законного та справедливого рішення через відсутність в обвинувальному акті формулювання обвинувачення з зазначенням усіх складових об`єктивної та суб`єктивної сторони інкримінованого злочину, та яке б ґрунтувалось на фактичних обставинах, встановлених слідством.
На переконання суду розгляд кримінального провадження за відсутності конкретного обвинувачення, яке за формою та змістом повинно відповідати вимогам закону, порушує гарантовані законом процесуальні права обвинуваченого, в тому числі і право на захист. За таких умов обвинувальний акт необхідно повернути прокурору.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 9, 10, 291,314 КПК України, суд
у х в а л и в:
Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Київської області протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя (підпис)
З оригіналом згідно

Суддя ОСОБА_1