11/775/18/2016(м)
245/136/13-к

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2016 року м. Маріуполь

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах та справах про адміністративні правопорушення Апеляційного суду Донецької області в м. Маріуполі у складі:

судді-доповідача ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_4 ,

за участю прокурора ОСОБА_5

за участю засудженого ОСОБА_6

та його захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальну справу за апеляційними скаргами захисника ОСОБА_8 , діючої в інтересах засудженого та засудженого ОСОБА_6 на вирок Старобешівського районного суду Донецької області від 18 грудня 2013 року, яким

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Комсомольське Старобешівського району Донецької області, громадянина України, українця, з середньою спеціальною освітою, не одруженого, не працюючого, раніше засудженого:

1) 05 жовтня 2005 року Старобешівським районним судом Донецької області за ч.3 ст.185, ч.2 ст.189 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі; звільнений 30 жовтня 2007 року за відбуттям строку покарання;

проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

засуджено за ч.1 ст.115 КК України до 9 років позбавлення волі.

у с т а н о в и л а:

вироком суду ОСОБА_6 визнано винним та засуджено за те, що 03 червня 2012 року о 16.30 год. біля домоволодіння АДРЕСА_2 , ОСОБА_6 , знаходячись в стані алкогольного сп`яніння, на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин з ОСОБА_9 , ножем наніс останньому один удар в область обличчя, заподіявши йому колото-різану рану носа і один удар в область грудної клітини праворуч, спричинивши йому колото-різане поранення по передній поверхні лівої половини грудної клітини з ушкодженням серця і лівої легені, від якого настала смерть потерпілого.

Не погодившись з вироком суду, захисник ОСОБА_8 , діюча в інтересах засудженого та засуджений ОСОБА_6 оскаржили його в апеляційному порядку.

Захисник просить вирок суду щодо ОСОБА_6 змінити, перекваліфікувавши його дії з ч.1 ст.115 КК України на ст.118 КК України й призначити останньому покарання відповідно до санкції вказаної статті. Вказує, що суд не взяв до уваги докази, які свідчили на користь засудженого, а саме про те, що останній був змушений захищатися від ударів з боку потерпілого, який першим почав бити його, а тому дав невірну правову оцінку діям ОСОБА_6 та невірно кваліфікував їх за ч.1 ст.115 КК України.

Засуджений, посилаючись на доводи, які за своїм змістом аналогічні доводам захисника, вирок суду першої інстанції щодо нього просить скасувати й перекваліфікувати його дії з ч.1 ст.115 КК України на ст.118 КК України, призначивши покарання відповідно до санкції зазначеної статті.

Заслухавши суддю-доповідача, засудженого ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_7 на підтримання апеляційних скарг засудженого та захисника ОСОБА_8 , які просили вирок суду скасувати й перекваліфікувати дії засудженого з ч.1 ст.115 на ст.118 КК України, призначивши покарання відповідно до санкції зазначеної статті, прокурора, який відстоював законність і обґрунтованість судового рішення, просив залишити його без зміни, а апеляційні скарги засудженого та його захисника без задоволення, перевіривши матеріали кримінальної справи й обговоривши доводи, наведені в апеляційних скаргах, колегія суддів вважає, що останні не підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Висновок суду першої інстанції про доведеність винності засудженого ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України підтверджується наведеними у вироку доказами, що ґрунтуються на всебічному, повному і без посередньому дослідженні всіх обставин вчинення злочину, яким дана належна правова оцінка.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно кваліфіковано дії ОСОБА_6 за ч.1 ст.115 КК України.

Беручи до уваги показання потерпілої ОСОБА_10 та свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , інші письмові докази, суд першої інстанції обґрунтовано прийняв як докази винуватості засудженого, і після безпосереднього дослідження, давши їм належну оцінку, прийшов до правильного висновку, що дії ОСОБА_6 слід кваліфікувати з ч.1 ст.115 КК України, оскільки він вчинив умисне протиправне заподіяння смерті ОСОБА_9 .

Посилання апелянтів на неналежність доказів, на думку колегії суддів, є безпідставним, оскільки судом першої інстанції всі наявні докази були ретельно перевірені, і їх доказове значення обґрунтоване у вироку, досліджено в судовому засіданні, і будь-яких сумнівів щодо їх належності при апеляційному розгляді справи не встановлено.

Доводи апелянтів про кваліфікацію дій ОСОБА_6 за ст.118 КК України є безпідставними, оскільки дана кваліфікація не відповідає юридичній оцінці вчиненим діям останнього, не підтверджена матеріалами кримінального провадження.

Враховуючи наведене, на думку колегії суддів, суд належним чином мотивував свої висновки в частині кваліфікації дій засудженого, доведеності його вини у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України та призначенні покарання.

Колегія суддів вважає, що вирок суду першої інстанції постановлений з дотриманням вимог ст. 65 КК України, є мотивованим, обґрунтованим і справедливим.

Призначаючи покарання, суд першої інстанції врахував обставини справи в їх сукупності, ступінь тяжкості вчиненого злочину; дані про особу засудженого, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, призначив ОСОБА_6 покарання відповідно до ст. 65 КК України, яке є необхідним й достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Зважаючи на зазначене, апеляційний суд приходить до переконання про відсутність апеляційних підстав для скасування вироку суду, вважає подані апеляції необґрунтованими, а призначене покарання за ч.1 ст.115 КК України судом першої інстанції необхідним й достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Разом з тим, клопотання засудженого про застосування вимог, передбачених ч.5 ст.72 КК України, заслуговує на увагу.

Нормою нової редакції ч.5 ст.72 КК України, викладеної в Законі України «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» № 838-VIII від 26 листопада 2015 року, передбачено зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

У випадку з`ясування апеляційним судом під час перегляду кримінального провадження наявності підстав для зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання за правилами, визначеними у ч.5 ст.72 КК України (у редакції Закону), слід застосовувати її положення, зазначивши у резолютивній частині судового рішення окремим пунктом про таке зарахування.

Отже, колегія суддів вважає за необхідне на підставі ч.5 ст.72 КК України зарахувати засудженому ОСОБА_6 у строк відбування покарання утримання під вартою в Маріупольському слідчому ізоляторі УДПтС України в Донецькій області (№ 7) із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Керуючись ст.ст. 365, 366, 377 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційні скарги захисника ОСОБА_8 , діючої в інтересах засудженого та засудженого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Вирок Старобешівського районного суду Донецької області від18 грудня 2013 року відносно ОСОБА_6 залишити без зміни.

На підставі ч.5 ст.72 КК України зарахувати ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в строк відбування покарання утримання під вартою в Маріупольському слідчому ізоляторі УДПтС України в Донецькій області (№ 7) з дня затримання, тобто з 03 червня 2012 року по 18 квітня 2016 року із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Ухвала Апеляційного суду Донецької області набирає законної сили з моменту її оголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом одного місяця з дня її оголошення, а засудженим, який перебуває під вартою, - в той же строк з моменту вручення йому копії ухвали.

Судді:

_______________ ________________ ______________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3