Справа № 495/9603/15-к
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.09.2016 м. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючої одноособово судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2 , ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Білгород-Дністровський Одеської області кримінальне провадження, внесеного до ЄРДР за № 0003031 провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Білгород-Дністровський Одеської області, українця, громадянина України, освіта середньо-спеціальна, неодруженого, на утриманні неповнолітніх дітей не має, працює в ТОВ «Сервіз» головним енергетиком, раніше не судимого, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого за ст. 125 ч.1 КК України,-

сторони кримінального провадження:

прокурор Білгород-Дністровської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

потерпіла ОСОБА_7

заїхисник ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_4

обвинувачений ОСОБА_4

ВСТАНОВИВ:

05.09.2014 року приблизно о 08.00 годині, обвинувачений ОСОБА_4 , знаходячись біля будинку АДРЕСА_1 в ході сварки, на ґрунті особистих неприязних відносин, маючи намір на спричинення тілесних ушкоджень, зігнувши пальці в фалангах відкритою стороною долоні правої руки завдав удар в область верхньої губи і носа потерпілій ОСОБА_7 внаслідок чого остання впала на землю та отримала тілесні ушкодження в області правого плеча та лівого передпліччя.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 у інкримінованому кримінальному правопорушенні, передбаченому ст. 125 ч.1 КК України провини не визнав та пояснив наступне. Він проживає по АДРЕСА_1 по сусідству із потерпілою ОСОБА_7 05.09.2014 року біля 08.00 години ранку вийшов на вулицю для того, щоб підмести пішохідну доріжку, яка прилягає до його будинку. Потерпіла ОСОБА_7 теж підмітала свою частину пішохідної доріжки і він побачив як на відстані 3-4 метрів вона на його сторону зі своєї сторони змела сміття. Він підійшов до неї та нагадав, що вона неодноразово попереджалась дільничним інспектором та представником МЦ «Благоустрій» про вчинення противоправних дій по відношенню до нього та його сім`ї, а саме, що вона мете сміття на його сторону, на що потерпіла ОСОБА_7 своїм віником змазала йому обличчя. За таких обставин обличчя стало вимазаним рідкою масою, яка знаходилась на вінику. Він пішов додому щоб зателефонувати до міліції, але на його дзвінки в міліції не відповідали. Через 15 хвилин він знову вийшов на вулицю підмітати доріжку і в цей час він побачив, що до двору потерпілої ОСОБА_7 під`їхав міліцейський автомобіль з якого вийшли два співробітники міліції. Він підійшов до них та повідомив про правопорушення по відношенню до нього зі сторони потерпілої ОСОБА_7 . Дільничний інспектор ОСОБА_9 зайшов до нього на подвір`я для того, щоб відібрати пояснення, а слідчий ОСОБА_10 пішов до потерпілої, щоб розібратись. Ніяких тілесних ушкоджень він потерпілої того ж дня не наносив, також непристойних слів не говорив, тільки зробив нагадування. Пояснив, що станом на 05.09.2016 року між ними були неприязні стосунки, які склалися роками із-за користування межею. В момент конфлікту на вулиці він нікого не бачив. Просив суд виправдати його за даним фактом.

Крім невизнання провини обвинуваченим ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 125 ч.1 КК України, його винуватість підтверджується зібраними по кримінальному провадженню доказами, а саме:

- показами потерпілої ОСОБА_7 , яка в судовому засіданні пояснила, що проживає по АДРЕСА_1 поряд з будинком обвинуваченого ОСОБА_4 . Кожного ранку, в тому числі і 05.09.2014 року вона підмітала сміття на пішохідній доріжці, яка прилягає до її території будинку. Коли вона підмітала другий ряд доріжки, то ззаду підійшов обвинувачений ОСОБА_4 та різко долонею правої руки вдарив її по губам, вона відразу впала спиною на бордюр та на деякий час втратила свідомість. Від того, що вона впала у неї боліла спина та припух язик. Також обвинувачений вихватив із її рук віник та викинув на дорогу. Її підняли дві жінки, які йшли по дорозі, обтрусили та відкрили хвіртку і вона пішла до будинку. Одна із жінок лишила їй свій номер мобільного телефону. Зайшовши до будинку вона відразу зателефонувала до міліції. На її виклик прибули слідчий ОСОБА_10 та дільничний інспектор ОСОБА_9 та вона їм розповіла як все було. Тоді слідчий зайшов до неї на подвір`я, щоб відібрати пояснення, а дільничний інспектор пішов до ОСОБА_4 . Вона попросила у слідчого направлення на експертизу, але він не давав, через деякий час вона все таки пройшла медичну експертизу в м. Овідіополі. Просила призначити обвинуваченому суворе покарання;

- показами свідка ОСОБА_10 , який в судовому засіданні пояснив, що на той час він був черговим слідчим в наряді та був повідомлений про виїзд на вулицю Червоноармійську м. Білгород-Дністровський. З дільничним інспектором ОСОБА_9 на легковому автомобілі через 10-12 хвилин вони прибули на зазначену адресу. Потерпіла ОСОБА_7 вийшла із своєї хвіртки, а обвинувачений ОСОБА_4 знаходився у себе на подвір`ї. Відразу же потерпіла ОСОБА_7 повідомила, що коли вона підмітала біля своїх воріт, то підійшов обвинувачений та вдарив її долонею в обличчя, від чого вона впала. Він запропонував піти до неї на подвір`я, щоб відібрати пояснення, а ОСОБА_9 пішов до ОСОБА_4 щоб теж відібрати пояснення. Ним було порушено кримінальне провадження за ст. 125 ч.1 КК України, встановлено свідок (жінка), яка по фото впізнала обвинуваченого. Судову медичну експертизу потерпіла пройшла в м. Овідіополі. Була пред`явлена підозра ОСОБА_4 і в подальшому провадження було передано другому слідчому. Також пояснив, що дійсно у ОСОБА_7 під язиком була кров від удару долонею по обличчю. Коли він писав пояснення від ОСОБА_7 то в усній формі попереджував її про кримінальну відповідальність. В ході досудового розслідування потерпіла ОСОБА_7 повідомила, що були свідками цієї події дві жінки, які проходили по дорозі;

- показами свідка ОСОБА_9 , який в судовому засіданні пояснив, що перебуває на посаді дільничного інспектора, в вересні 2014 року він знаходився в наряді. По вказівці чергового міліції він, слідчий ОСОБА_10 та водій виїхали на місце пригоди. Біля свого будинку їх зустріла потерпіла ОСОБА_7 та повідомила, що між нею та сусідом ОСОБА_4 відбулася сварка, в ході якої він спричинив їй удар долонею в обличчя, внаслідок чого вона прикусила язик та в роті була кров. В цей час ОСОБА_4 знаходився вдома, але вийшов на вулицю і пояснив, що ОСОБА_7 підмітала доріжку і ударила його віником та змазала йому обличчя. Він запропонував ОСОБА_4 зайти до нього на подвір`я та відібрати пояснення. Коли вони приїхали на місце пригоди то віник знаходився на дорозі;

- показами свідка ОСОБА_11 , яка в судовому засіданні пояснила, 05.09.2014 року о 08.00 годині ранку вона зі своєю донькою йшла по вул. Червоноармійській в м. Білгород-Дністровський на вулицю С. Задорожнього. Бачила як жінка замітала на вулиці, чоловік сварився, потім підійшов до неї, вирвав із рук віник та вдарив її кулаком по губам. Жінка впала назад на бордюр та дуже плакала. Вони підійшли, дали жінці салфетку, щоб остання витерла обличчя, обтрусили її та вона залишила свій номер мобільного телефону. Потім їй на мобільний телефон телефонував слідчий, вона з`являлась до міліції та давала правдиві показання. В присутності понятих вона по фото впізнала чоловіка, це був обвинувачений ОСОБА_4 , який спричинив тілесні ушкодження ОСОБА_7 . До цього випадку вона не знала ані ОСОБА_7 , ані ОСОБА_4 ;

- показами свідка ОСОБА_12 , який в судовому засіданні пояснив, що працює інспектором поліції, на той час працював дільничним інспектором міліції та обслуговує дільницю м. Білгород-Дністровський на якій по сусідству проживають ОСОБА_7 та ОСОБА_4 . До нього поступали скарги як зі сторони ОСОБА_7 так і зі сторони ОСОБА_4 . За фактом спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_7 йому не відомо, оскільки про цей випадок він узнав від слідчого, коли були внесені відомості до ЄРДР. Йому відомо, що сторони не можуть між собою розподілити межу ділянки, характеризуються сусідами з посередньої сторони, але сусіди не бажають вмішуватись в вирішення конфліктів між ними;

- показами свідка ОСОБА_13 , яка в судовому засіданні пояснила, що обвинувачений ОСОБА_4 є її син. 05.09.2014 року біля 08.00 години ранку вона знаходилась на веранді. З вулиці забіг її син та повідомив, що він збирав папірці на доріжці на вулиці та побачив як ОСОБА_7 змітала на його сторону сміття. Він звернувся до потерпілої з питанням « чому вона так робить», на що вона вдарила його віником. Потім син переодягнувся та знову пішов на вулицю. Вона теж вийшла на вулицю та побачила, що віник валяється на дорозі, а у потерпілої ОСОБА_7 був працівник міліції;

- показами свідка ОСОБА_14 , яка у судовому засіданні пояснила, що вона знайома з обвинуваченим та потерпілою, оскільки проживає з ними на сусідній вулиці. 05.09.2014 року зателефонувала потерпіла ОСОБА_7 та повідомила, що її побив обвинувачений ОСОБА_4 , просила прийти до неї додому. Однак вона сказала, що йде на комісію до виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради. В той день в приміщенні виконавчого комітету вона зустріла обвинуваченого ОСОБА_4 і на її запитання він відповів, що потерпіла розмахувала віником, але ніяких тілесних ушкоджень він її не наносив. Після чого вона пішла до потерпілої, яка знаходилась в лікарні. Потерпіла просила її підтвердити той факт, що обвинувачений її побив, на що вона відмовила потерпілій та сказала, що вона (свідок) не бачила цього та не може таке підтвердити. Потерпіла знаходилась у відділенні кардіології та скаржилась на біль у серці. На відкритих ділянках шкіри у потерпілої вона не бачила тілесних ушкоджень. Потім до неї додому приходив обвинувачений та питав, чи дійсно потерпіла просила її сказати, що він (обвинувачений) її побив. Вона підтвердила факт того, що дійсно потерпіла зверталась з проханням бути свідком подій 05.09.2014 року, яких вона не бачила;

- показами свідка ОСОБА_15 який у судовому засіданні пояснив, що він не був свідком сварки 05.09.2014 року між обвинуваченим та потерпілою. Він з дружиною проживають на іншій вулиці. Зі слів своєї дружини ОСОБА_16 він дізнався, що потерпіла ОСОБА_7 просила її бути свідком тих подій, яких вона не бачила. 24.02.2016 року до них додому приїхав чоловік потерпілої ОСОБА_7 на велосипеді та запитав, чи отримали вони судову повістку та чи направляються вони до суду;

- показами свідка ОСОБА_17 , яка у судовому засіданні пояснила, що потерпілу ОСОБА_7 знає з 2000 року як сусідку по кооперативу. 09.09.2014 року в першій половину дня вона прийшла до Білгород-Дністровської міської ради та в коридорі побачила, що на лавці сиділи потерпіла ОСОБА_7 та ОСОБА_14 .. Вона чула між ними розмову як потерпіла просила ОСОБА_14 сказати, що ОСОБА_4 її вдарив. Але потім в 2016 році вона узнала від ОСОБА_14 , що ОСОБА_4 не бив потерпілу ОСОБА_7 , це говорить так сама потерпіла щоб покарати обвинуваченого та отримати компенсацію матеріальної шкоди.

Провина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 125 ч.1 КК України підтверджується також зібраними по кримінальному провадженню доказами, а саме:

-витягом з кримінального провадження від 11.09.2014 року відповідно до якого до ЄРДР були внесені відомості за ст. 125 ч.1 КК України (а.с. 130);

-протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 11.09.2014 року відповідно до якого 05.09.2014 року приблизно о 08.00 годині біля будинку АДРЕСА_1 ОСОБА_7 отримала тілесні ушкодження, а саме удар ладонею по губам (а.с. 137);

-висновком експерта № 452 від 12.09.2014 року відповідно до якого у ОСОБА_7 , 73 роки, маються наступні тілесні ушкодження: синець правого плеча, синець лівого передпліччя. Дані тілесні ушкодження утворились від двократної дії тупого (тупих) предмета (предметів), групові та індивідуальні особливості яких у пошкодженнях не відобразились. Синці не були небезпечними для життя в момент спричинення, мають незначні скороминущі наслідки, що тривають не більше 6 днів та за цим критерієм відповідно до п 2.3.5. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» відносяться до легких тілесних ушкоджень. Враховуючи морфологічні особливості ушкоджень (синець синюшного кольору з жовтуватим відтінком по периферії) вони були спричинені біля 7-10 діб до моменту освідування, тобто могли відноситись до періоду 02-05.09.2014 року (а.с. 141);

-епікризом, довідкою Білгород-Дністровської міської лікарні від 13.09.2014 року відповідно до яких у ОСОБА_7 за результатами проведеного обстеження встановлено клінічний діагноз: ДЭ ІІ ступеня на фоні ГБ ІІ ступеня. Ризик ІІ ступеня. СН І церебрального атеросклерозу, дисциркуляторна енцефалопатія (а.с. 142, 143, 144);

-епікризом ОСОБА_7 медичної карти стаціонарного хворого № 8803 відповідно до якого за результатами проведеного обстеження встановлено діагноз закритий вколочений оскольчатий перелом хірургічної шейки правої плечової кістки з переломом б (бугорок) (а.с. 79);

-протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 23.04.2015 року за участю свідка ОСОБА_18 в присутності понятих відповідно до якого вона впізнала особу під № 3, як особу, що нанесла удар потерпілій ОСОБА_7 . Особа під № 3 є обвинувачений ОСОБА_4 (а.с. 172-174);

Протокол огляду місця події від 27.06.2015 року та фототаблиці до нього, протокол проведення слідчого експерименту від 30.06.2015 року за участю потерпілої ОСОБА_7 які були складені слідчим СВ Білгород-Дністровського ГУМВС України в Одеській області ОСОБА_19 у рамках вказаного кримінального провадження, суд вважає визнати недопустимими відповідно до ст. 89 ч.3 КПК України, оскільки ці докази були складені слідчим в порушення вимог ст. 104 КПК України та ці слідчі дії були проведені не уповноваженою на це особою (а.с.177-182, 183-186).

Розглянувши кримінальне провадження, дослідивши докази, заслухавши покази обвинуваченого ОСОБА_4 , потерпілої ОСОБА_7 , свідків суд дійшов до висновку про винність обвинуваченого у інкримінованому правопорушенні, передбаченого ст. 125 ч.1 КК України на підставі доказів, добутих в ході судового розгляду, які надали покази щодо того, як, коли та за яких обставин обвинувачений вчинив злочин проти потерпілої.

Також із показів свідка ОСОБА_20 (чергового слідчого) вбачається, що дійсно коли після отримання повідомлення про виклик він відразу прибув на місце вчинення злочину, то бачив у потерпілої ОСОБА_7 під язиком була кров. Потерпіла пояснила, що це від удару обвинуваченим долонею по її обличчю.

Суд також приймає до уваги той факт, що між обвинуваченим та потерпілою на протязі певного часу склались неприязні відносини, що підтверджуються показами свідка ОСОБА_12 (інспектора поліції), який в судовому засіданні пояснив, що до нього неодноразово надходили скарги як з боку ОСОБА_7 так і зі сторони ОСОБА_4 .

Суд враховує також покази обвинуваченого, з яких випливає, що у нього дійсно виникла сутичка з потерпілою, обставини кримінального правопорушення встановлені судом. Інші зібрані по кримінальному провадженню докази також відповідають показам свідків та дозволяють достовірно встановити обставини скоєння злочину. Висновок судово-медичної експертизи дозволяє кваліфікувати дії обвинуваченого за ст. 125 ч.1 КК України.

Судом встановлено, що дійсно мав місце факт спричинення тілесного ушкодження обвинуваченим ОСОБА_4 в обличчя потерпілої ОСОБА_7 не зважаючи на те, що маються протиріччя, а саме чим спричинив удар обвинувачений потерпілій долонею чи кулаком.

Оцінюючи докази у сукупності, суд визнає винним обвинуваченого ОСОБА_4 у інкримінованому йому кримінальному правопорушенні та кваліфікує його дії за ст. 125 ч.1 КК України - тобто умисне легке тілесне ушкодження.

Відповідно до ст. 66 КК України до обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , судом не встановлено.

Відповідно до ст. 67 КК України обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , судом також не встановлено.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує суспільну небезпеку і характер вчиненого ним кримінального правопорушення, тяжкість скоєного, позитивну характеристику за місцем проживання, не одруженого, на утриманні неповнолітніх дітей не має, працює головним енергетиком ТОВ «Сервіз», раніше неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності, до кримінальної відповідальності не притягувався, вчинив кримінальне правопорушення, яке згідно зі ст. 12 КК України відноситься до категорії невеликої тяжкості, а також враховується думка потерпілої ОСОБА_7 щодо призначення обвинуваченому суворого покарання (а.с. 161-164).

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за можливе призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання у виді громадських робіт.
Згідно ст. 12 КК України дане кримінальне правопорушення відноситься до категорії невеликої тяжкості.
22.08.2016 року прокурор просив визнати винним обвинуваченого ОСОБА_4 за ст. 125 ч. 1 КК України, призначити йому покарання та звільнити його від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, оскільки з моменту вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення (з 05.09.2014 року), яке відноситься до категорії невеликої тяжкості, сплинули строки, передбачені п.3 ч.1 ст. 49 КК України. Цивільний позов потерпілої просив залишити без розгляду з правом звернення в порядку цивільного судочинства.

Потерпіла ОСОБА_7 наполягала щоб суд застосував сувору міру покарання відносно обвинуваченого ОСОБА_4 та задовольнив цивільний позов.

Обвинувачений ОСОБА_4 заперечував проти визнання його винним та звільнення його від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, оскільки вважає себе не винним та його провина не доведена у судовому засіданні, просив закрити відносно нього кримінальне провадження відповідно до ст. 284 ч.1 п.1 КПК України, а саме із-за відсутності події кримінального правопорушення.

Захисник ОСОБА_8 пояснив, що його підзахисний ОСОБА_4 провини своєї не визнає, вважає, що потерпіла його оговорює, на протязі судового розгляду провина обвинуваченого не доведена, тому просив суд постановити виправдувальний вирок.

Вивчивши матеріали кримінального провадження, вислухавши думку всіх учасників судового провадження, суд приходить до висновку, що кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 125 ч. 1 КК України підлягає закриттю з таких підстав.

Згідно ст. 12 КК України дане кримінальне правопорушення відноситься до категорії невеликої тяжкості.

Судом встановлено, що кримінальне правопорушення, передбачене ст. 125 ч. 1 КК України, вчинене обвинуваченим ОСОБА_4 05.09.2014 року, тобто, з моменту вчинення кримінального правопорушення і до моменту прийняття рішення судом по кримінальному провадженню сплинуло два роки. Згідно зі ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: два роки - у разі вчинення злочину невеликої тяжкості.

Судові витрати та речові докази по даному кримінальному провадженню відсутні.
Цивільний позов потерпілої ОСОБА_7 про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_4 матеріальної шкоди на суму 2647,88 грн. та компенсації моральної шкоди на суму 20 000 грн., правової допомоги у розмірі 500 грн. залишити без розгляду з правом звернення в порядку цивільного судочинства (а.с. 73-75).

Керуючись ст. 49, ст. ст. 370, 374, 392, 395 Кримінального процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ст. 125 ч.1 КК України і на підставі санкції даної статті призначити йому покарання у виді 150 годин громадських робіт.
Звільнити від кримінальної відповідальності ОСОБА_4 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 125 ч.1 КК України у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.
Кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 за ст. 125 ч.1 КК України закрити.
Судові витрати та речові докази по даному кримінальному провадженню відсутні.
Цивільний позов потерпілої ОСОБА_7 про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_21 матеріальної шкоди на суму 2647,88 грн., компенсації моральної шкоди на суму 20000 грн. та правової допомоги у розмірі 500 грн. залишити без розгляду з правом звернення в порядку цивільного судочинства (а.с. 73-75).

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Одеської області через Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області протягом 30 днів з моменту його проголошення, а засудженим, які перебувають під вартою в той же строк з моменту вручення копії вироку.

Копію вироку видати обвинуваченому та прокурору.

СУДДЯ