АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25жовтня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретарів ОСОБА_4 , ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6

обвинуваченої ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду міста Києва апеляційні скарги прокурора у кримінальному провадженні та обвинуваченої ОСОБА_7 на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 04 серпня 2016 року про повернення прокурору обвинувального акта у кримінальному провадженні №0000512 від 16.06.2014 року відносно ОСОБА_9 та ОСОБА_7 , -

В С Т А Н О В И Л А:

Цією ухвалою обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000512 від 16.06.2014 року відносно ОСОБА_9 та ОСОБА_7 , обвинувачених у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 27, ч.3 ст. 369, ч. 2 ст. 190 КК України, повернуто прокурору для усунення зазначених в ухвалі недоліків та виконання вимог кримінального процесуального кодексу України.

Також цією ухвалою суд залишив без зміни запобіжний захід, застосований ОСОБА_9 у виді застави, а ОСОБА_7 у вигляді домашнього арешту, продовживши строк його дії до 02.10.2016 року.

Повертаючи прокурору даний обвинувальний акт з підстав його невідповідності вимогам кримінального процесуального кодексу, суд першої
____________________________________________________

Справа: 11-кп/796/1584/2016
Головуючий у 1-й інстанції: ОСОБА_10
Доповідач: ОСОБА_1

інстанції мотивував прийняте рішення тим, що в порушення вимог ст. 291 КПК України, органом досудового розслідування неправильно зазначено місце фактичного проживання ОСОБА_9 , до обвинувального акту не долучена розписка ОСОБА_7 про отримання нею обвинувального акту, в якому також відсутній витяг з кримінального провадження, де б зазначались відомості про слідчого у даному провадженні та прокурорів, уповноважених здійснювати процесуальне керівництво в рамках кримінального провадження, тобто не долучено відповідних документів, підтверджуючих повноваження слідчих та прокурорів, що позбавляє суд можливості перевірити легітимність досудового розслідування та проведення слідчих дій.
Крім цього зазначив, що, а обвинувальний акт відносно ОСОБА_9 та ОСОБА_7 не містить формулювання обвинувачення стосовно будь-якої особи, яке б було викладено після викладу фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, та правової кваліфікації кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті Закону України про кримінальну відповідальність.
Таким чином суд першої інстанції, на підставі ч.3 ст. 314 КПК України, повернув прокурору обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000512 та реєстр матеріалів досудового розслідування, як такі, що містять істотні суперечності та не відповідають вимогам закону.

На вказану ухвалу прокурор у кримінальному провадженні подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на незаконність та необґрунтованість судового рішення, просить скасувати ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 04 серпня 2016 року та призначити новий судовий розгляд в суді першої інстанції.

Апелянт зазначає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про невідповідність обвинувального акта №0000512 від 16.06.2014 року та реєстра матеріалів досудового розслідування, вимогам закону, оскільки вказаний обвинувальний акт містить всі необхідні відомості, передбачені частиною 2 статті 291 КПК України, а його копія разом з реєстром матеріалів досудового розслідування була направлена ОСОБА_7 поштовим зв`язком та нею отримана. Вважає безпідставними посилання суду на відсутність серед додатків до обвинувального акту, витягу з кримінального провадження та документів, що підтверджують повноваження слідчих та прокурорів, як на підставу повернення обвинувального акта прокурора, оскільки надання цих документів не передбачено ч.4 ст. 291 КПК України, крім того в матеріалах кримінального провадження міститься постанова заступника Генерального прокурора України від 30.11.2015 року про зміну складу групи прокурорів у даному провадженні.

ОСОБА_7 також подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 04 серпня 2016 року та постановити нову, якою повернути прокурору обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000512 від 16.06.2014 року відносно ОСОБА_9 та ОСОБА_7 , обвинувачених у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 27, ч.3 ст. 369, ч. 2 ст. 190 КК України, для усунення недоліків та не застосовувати до ОСОБА_9 та ОСОБА_7 запобіжні заходи.

На обґрунтування своїх вимог ОСОБА_7 зазначає, що обвинувальний акт взагалі не містить формулювання обвинувачення, а також вказує, що твердження сторони обвинувачення про отримання нею копії обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування не відповідає дійсності, оскільки поштове повідомлення з описом вкладень у цінний лист з рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, не є належним доказом вручення вказаних процесуальних документів, оскільки така процедура їх вручення не передбачена нормами КПК України.

Також вказує, що стороною обвинувачення, в порушення вимог ст. 184 КПК України, до клопотання про застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_7 не додано підтвердження про надання їй копії цього клопотання і доказів на його обґрунтування.

Крім того, на апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні, ОСОБА_7 подала свої заперечення.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, яка підтримала доводи своєї апеляційної скарги та не заперечувала проти апеляційної скарги ОСОБА_7 в частині невмотивованості оскаржуваної ухвали; пояснення ОСОБА_7 та її захисника, які підтримали апеляційну скаргу ОСОБА_7 , уточнили її вимоги та просили змінити оскаржувану ухвалу і відмовити у продовжені запобіжних заходів щодо ОСОБА_9 та ОСОБА_7 та заперечували проти апеляційної скарги прокурора; перевіривши матеріали кримінального провадження №0000512 та апеляційні доводи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора у кримінальному провадженні підлягає задоволенню, а апеляційна скарга ОСОБА_7 задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Згідно вимог п.3 ч.3 ст. 314 КПК України, зі стадії підготовчого судового засідання суд має право повернути обвинувальний акт прокурору у тому випадку, якщо він не відповідає вимогам цього кодексу.

Частиною другою ст. 291 КПК України визначено вичерпний перелік відомостей, які мають бути зазначені в обвинувальному акті. Зокрема обвинувальний акт повинен містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію цього правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Отже, рішення про повернення обвинувального акту прокурору може бути прийнято лише в разі, якщо при його складанні були допущені порушення вимог ст. 291 КПК України, однак таких порушень в оскаржуваній ухвалі суд не зазначив, а його посилання на ту обставину, що обвинувальний акт не містить формулювання обвинувачення щодо кожної особи, яке б було викладено після викладу фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими та правової кваліфікації кримінального правопорушення, як на підставу повернення обвинувального акта прокурору є безпідставними.

Зі змісту обвинувального акта вбачається, що він відповідає вимогам вищезазначеної статті Кримінального процесуального кодексу України, оскільки слідчий з достатньою повнотою відобразив фактичні обставини кримінального правопорушення, які вважав встановленими, правову кваліфікацію цього правопорушення з посиланням на положення КК України, сформулював обвинувачення, яке є конкретним і зрозумілим та виконав інші вимоги, передбачені вказаною статтею, а тому ухвала підготовчого судового засідання про повернення прокурору обвинувального акта щодо ОСОБА_9 та ОСОБА_7 обвинувачених у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 27, ч.3 ст. 369, ч. 2 ст. 190 КК України не ґрунтується на вимогах КПК України, а тому як незаконна підлягає скасуванню, з призначенням нового судового розгляду в суді першої інстанції зі стадії підготовчого судового засідання.

Також не ґрунтується на вимогах закону та суперечить даним, які містяться в матеріалах провадження (т.1 а.с. 153, 155) і така зазначена в оскаржуваному рішенні обставина, як не долучення до обвинувального акта документів на підтвердження повноважень слідчих та прокурорів, а також витягу з кримінального провадження, в якому б містились відомості про слідчого та прокурора, уповноважених здійснювати процесуальне керівництво.

Посилання в ухвалі суду на неправильне зазначення в обвинувальному акті органом досудового розслідування місця проживання обвинуваченого ОСОБА_9 , що позбавляє суд можливості належним чином повідомити останнього про день, час та місце судового засідання є безпідставними, оскільки з цього приводу суд апеляційної інстанції під час розгляду апеляційної скарги прокурора на ухвалу суду від 12.08.2015 року про повернення обвинувального акта прокурору вже висловлював свою позицію щодо безпідставності вказівок суду про необхідність встановлення місця проживання останнього, який згідно розписки від 06.01.2016 року (а.с. 34 т. 1) отримав копію обвинувального акта та реєстру матеріалів досудового розслідування, а із заявою про його зникнення ОСОБА_7 звернулась до Дніпровського Управління поліції ГУНП в м. Києві у лютому місяці 2015 року.

Також суперечать матеріалам провадження викладені в оскаржуваному рішенні посилання суду на ту обставину, що до матеріалів провадження належним чином не долучена розписка про отримання ОСОБА_7 копії обвинувального акту, оскільки в матеріалах провадження на ( а.с. 35, 36 т. 1) міститься опис вкладення у цінний лист на ім`я ОСОБА_7 обвинувального акта та реєстру матеріалів досудового розслідування та поштове повідомлення про вручення цього цінного листа особисто ОСОБА_7 з розпискою останньої в його одержанні.

Що стосується доводів апеляційної скарги ОСОБА_7 про зміну судового рішення у зв`язку з необхідністю відмови у продовжені запобіжних заходів та наявності підстав для закриття кримінального провадження відносно обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_7 у зв`язку з порушенням термінів досудового розслідування та відсутністю події кримінального правопорушення, колегія суддів вважає їх безпідставними, оскільки оскарження ухвали Дніпровського районного суду м. Києва від 04 серпня 2016 року в частині запобіжних заходів, які були продовжені обвинуваченим до 02.10.2016 року не може бути предметом розгляду в суді апеляційної інстанції під час перевірки рішення суду першої інстанції про повернення прокурору обвинувального акта.

З огляду на викладене, апеляційна скарга прокурора у провадженні підлягає задоволенню, а підстав для задоволення апеляційної скарги обвинуваченої ОСОБА_7 колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні задовольнити, а апеляційну скаргу ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 04 серпня 2016 року про повернення прокурору обвинувального акта у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000512 від 16.06.2014 року відносно ОСОБА_9 та ОСОБА_7 , обвинувачених у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 27, ч.3 ст. 369, ч. 2 ст. 190 КК України скасувати та призначити новий розгляд даного кримінального провадження в суді першої інстанції.

Ухвала в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Судді: ________________ _________________ __________________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3