Вирок
Іменем України
21.04.2016 м.Львів

Франківський районний суд м.Львова у складі:

Головуючої судді ОСОБА_1 ,

При секретарях: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4

За участю прокурора: ОСОБА_5

Потерпілого: ОСОБА_6

Обвинуваченого : ОСОБА_7 .

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальну справу по обвинуваченню:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Луганськ, громадяниниа України, не одруженого, освіта середня, не працюючого, раніше неодноразово судимого: 26.04.2007р. Жовтневим районним судом м.Луганська за ч.2 ст.185, ч.2 ст.186, ч.2 ст.190, 70 КК України до 5 років позбавлення волі, вирок змінено Постановою Апеляційного суду Луганської області від 18.09.2007р. позбавлення волі до 3-х років; 28.11.2011р. Ленінським районним судом м.Луганська за ч.2 ст.186 КК України до 4 років позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , без фактичного місця проживання.

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України,-

Встановив:
ОСОБА_7 , 19.10.2015 року об 20 год.30 хвилин, перебуваючи поблизу магазину «МТС», що по вул.Володимира Великого 59В у м.Львові, маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, шляхом ривка, зірвав з шиї потерпілого ОСОБА_6 золотий ланцюжок із золотим хрестиком загальною вагою 10,5 грамм, причинивши ОСОБА_6 матеріальної шкоди на суму 6000 гривень. Після чого ОСОБА_7 втік з місця події, однак в подальшому був затриманий свідками події ОСОБА_8 та ОСОБА_9 неподалік місця вчинення кримінального правопорушення, а саме поблизу бокового входу у ТЦ «Новий ЦУМ», що по вул.Княгині Ольги, 106 у м.Львові.
Органом досудового розслідування дії ОСОБА_7 кваліфіковано за ч.2 ст.186 КК України відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений повторно.
Будучи допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 вину у скоєному злочині визнав повністю, підтвердив обставини злочину, викладені в обвинувальному акті. Зокрема, пояснив, що 19.10.2015р. ввечері близько 19 год. 40 хвилин перебував по вул.Володимира Великого у м.Львові, вирішив зайти у ресторан «Макдональдз». Вийшовши з ресторану «Макдональдз», поблизу магазину «МТС, помітив потерпілого, який знаходився в стані сильного алкогольного сп`яніння. Підійшовши до потерпілого, ОСОБА_7 побачив у нього на шиї золотий ланцюжок та вирішив його вкрасти. ОСОБА_7 підійшов до потерпілого та рукою, різкими рухами зірвав ланцюжок з шиї потерпілого. Ланцюжок розірвався на дві частини. Овчаренко почав тікати у сторону ТЦ «Новий Цум», де його догнали два громадяни, приїхали працівники міліції та відвезли ОСОБА_7 в райвідділ міліції. Пізніше в райвідділ міліції також доставили потерпілого. ОСОБА_7 пояснив, що у зв`язку з ситуацією, що склалася в Луганській області, переїхав до м.Києва 4.07.2014р. До Львова приїхав на один день 19.10.2015р. Обвинувачений пояснив, що є вимушеним посереленцем у зв`язку з подіями у Луганській області. Його батьки непрацездатні. Якщо є можливість, просив застосувати ст.69 КК України при призначенні міри покарання.
Потерпілий ОСОБА_6 надав покази в судовому засіданні, що в 20-тих числах жовтня 2015 року він після роботи затримався з друзями, з якими вживав алкогольні напої та коли повертався додому, напроти ресторану «Макдональз», що по вул.Володимира Великого у м.Львові невідомий йому мужчина зірвав з його шиї золотий ланцюжок. У Франківському райвідділі міліції потерпілому повернули ланцюжок. Щодо міри покарання обвинуваченому потерпілий висловився за те, щоб суворо не карати обвинуваченого, оскільки ланцюжок йому було повернуто.
Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники кримінального провадження, не оспорювали фактичні обставини справи і судом було встановлено, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви в добровільності та істинності його позиції, заслухавши думку учасників судового розгляду та роз`яснивши їм положення ч.3 ст.349 КПК України, суд визнав недоцільним досліження інших доказів у справі, обмежившись показами обвинуваченого, потерпілого та дослідженням характеризуючих даних обвинуваченого.
Надавши оцінку показам обвинуваченого та потерпілого, суд дійшов висновку, що вина ОСОБА_7 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, доведена повністю. Дії обвинуваченого ОСОБА_7 правильно кваліфіковано за ч.2 ст.186 КК України, оскільки ОСОБА_7 своїми умисними діями вчинив відкрите заволодіння чужим майном (грабіж), вчинений повторно, завдавши матеріальної шкоди потерпілому на суму 6000 гривень.
Судом встановлено обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченого, передбачені ст.66 КК України: щире каяття, активне сприяння у розкритті злочину та добровільне відшкодування шкоди.
Обставин, які обтяжують покарання, передбачені ст.67 КК України, судом не встановлено.
При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься до тяжкого, особу обвинуваченого, який неодноразово судимий, відповідно до висновку спеціальної медичної наркологічної комісії вживав наркотичні речовини з 1997р., наявний синдром залежності внаслідок вимушеного утримання в умовах, що включають вживання. Не рекомендовано застосування ст.96 КК України (а.с.42). Відповідно до висновку судово-психіатричної експертизи №797 від 28.02.2015р. ОСОБА_7 хронічним психічним захворюванням не страждає, також в період інкримінованих йому дій хронічним психічним захворюванням чи недоумством не страждав та не виявляв ознак тимчасового або будь-якого іншого хворобливого розладу психічної діяльності, міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, застосування примусових заходів медичного характеру не потребує (а.с.44-45). Суд також враховує пом`якшуючі обставини, передбачені п.п.1,2 ч.1 ст.66 КК України щире каяття, активне сприяння у розкритті злочину та добровільне відшкодування шкоди.
Обвинуваченим надано суду копію виписки МСЕК щодо призначення 1-ої групи інвалідності ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка згідно з поясненнями обвинуваченого є його матір`ю. Однак, в матеріалах справи відсутні належні докази (свідоцтво про народження обвинуваченого), які б вказували що обвинувачений є сином ОСОБА_10 . Крім цього, в матеріалах справи відсутні будь-які дані, щодо вчинення обвинуваченим злочину внаслідок збігу тяжких особистих, сімейних чи інших обставин, а також перебування ОСОБА_10 на утриманні обвинуваченого, який ніде не працював, а отже судом не встановлено інших обставин, пом`якшуючих покарання обвинуваченого.
З врахуванням особи обвинуваченого, який є неодноразово судимий, без фактичного місця проживання, тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, яке згідно зі ст.12 КК України відноситься до тяжкого, а також враховуючи пом`якшуючі обставини, наведені вище, суд не знаходить підстав для застосування ст.69 КК України при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 .
З врахуванням вимог ст.65, 69-1 КК України суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі в межах мінімальної санкції ч.2 ст.186 КК України, що на думку суду, буде необхідним та достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.
У строк відбування покарання зарахувати строк тримання обвинуваченого ОСОБА_7 під вартою з 22.10.2015 року.
Цивільний позов не пред`являвся, процесуальні витрати на залучення експерта відсутні.
Відповідно до вимог ст.100 КПК України речовий доказ: золотий ланцюжок розірваний на 2 частини та золотий хрестик повернути власнику потерпілому ОСОБА_6 .
Керуючись ст.ст.65,66,67,69-1 КК України, ст.ст. 349, 368, 370, 373, 374 КПК України, суд,-
з а с у д и в:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України та призначити покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.
Строк відбування покарання ОСОБА_7 рахувати з 22 жовтня 2015 року з моменту обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Відповідно до ч.5 ст.72 КК України зарахувати в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення (тримання під вартою) з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
До вступу вироку в законну силу продовжити ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою.
Речовий доказ: золотий ланцюжок розірваний на 2 частини та золотий хрестик (а.с.12-13) повернути власнику потерпілому ОСОБА_6 .
Вирок суду може бути оскаржений до апеляційного суду Львівської області шляхом подання апеляційної скарги через Франківський районний суд м.Львова з підстав, передбачених ст.394 КПК України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1