Справа № 274/6497/14-к
Провадження №1-кп/0274/40/16
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.07.2016 року Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області в складі:

головуючого - судді. . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . ОСОБА_1 ,

за участю секретаря. . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . ОСОБА_2 ,

прокурора. . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . ОСОБА_3 ,

захисника. . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . ОСОБА_4

обвинуваченого. . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . ОСОБА_5 ,

розглянувши в залі судового засідання Бердичівського міськрайонного суду кримінальне провадження №0000142 від 22.10.2014р. по обвинуваченню

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Ганьківці, Снятинського району Івано-Франківської області, українця, громадянина України, одруженого, маючого на утриманні двох малолітніх дітей, зареєстрованого та фактично проживаю за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст.402 ч.1 КК України,

в с т а н о в и в:
19 березня 2014 року ІНФОРМАЦІЯ_2 на підставі Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» за №303/2014 від 17 березня 2014 року сержанта ОСОБА_5 призвано на військову службу під час мобілізації, на особливий період, та в той же день направлено для проходження військової служби до військової частини польова пошта НОМЕР_1 .

19 березня 2014 року наказом командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 №59 сержанта ОСОБА_5 зараховано до списків особового складу військової частини та наказом командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 №1 від 3 квітня 2014 року призначено на посаду номера обслуги самохідно-артилерійської батареї другого гаубичного самохідно-артилерійського дивізіону, та, відповідно до ст.ст.2, 4, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», останній вважався військовослужбовцем, який проходить військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період.

Відповідь до ст.ст.19, 65, 68 Конституції України, ст.ст.11, 16, 30, 35, 37 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, сержант ОСОБА_5 зобов`язаний свято і непорушно додержуватися вимог Конституції України, законів України, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, виконувати свої службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України.

Відповідно до вимог ст.ст. 3, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних сил України, військова дисципліна досягається шляхом особистої відповідальності кожного військовослужбовця за дотримання Військової присяги, виконання своїх обов`язків, вимог військових статутів, умілого поєднання повсякденної вимогливості командирів і начальників до підлеглих без приниження їх особистої гідності, та зобов`язує додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, наказів командирів.

Однак, сержант ОСОБА_5 , під час проходження військової служби в Збройних Силах України за призовом під час мобілізації в особливий період, вирішив стати на злочинний шлях та діючи умисно відкрито відмовився виконувати наказ начальника.

Так, 18 липня 2014 року, перебуваючи на території військової частини польова пошта НОМЕР_1 , яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , тимчасово виконуючим обов`язки командира другого гаубичного самохідно-артилерійського дивізіону військової частини польова пошта НОМЕР_1 лейтенантом ОСОБА_6 було доведено до особового складу вказаного дивізіону, в тому числі ОСОБА_5 , письмовий наказ командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 полковника ОСОБА_7 про відправку 19 липня 2014 року військовослужбовців військової служби за призовом під час мобілізації, в тому числі ОСОБА_5 , до населеного пункту Сиваш, Херсонської області (місце дислокації 2 гаубичного самохідно-артилерійського дивізіону), для виконання бойового завдання на особливий період.

Однак, 18 липня 2014 року військовослужбовець 4 обслуги другого гаубичного самохідно-артилерійського взводу 4 гаубичної самохідно-артилерійської батареї другого гаубичного самохідно-артилерійського дивізіону військової частини польова пошта НОМЕР_1 сержант ОСОБА_5 , в порушення вимог ст.ст.19, 65, 69 Конституції України, ст.ст.11, 16, 30, 35, 37 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст.3, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, не зважаючи на можливий факт настання дисциплінарної та кримінальної відповідальності за невиконання наказу, грубо порушуючи порядок проходження військової служби, у відкритій категоричній формі відмовився виконувати наказ командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 полковника ОСОБА_7 , повідомивши про відмову їхати 19 липня 2014 року в населений пункт Сиваш Херсонської області (місце дислокації другого гаубичного самохідно-артилерійського дивізіону), для виконання бойового завдання та продовжив проходження військової служби за місцем розташування військової частини - польова пошта НОМЕР_1 .

Допитаний в ході судового розгляду справи обвинувачений ОСОБА_5 свою винуватість у вчиненні інкримінованого діяння визнав повністю. При цьому суду повідомив, що все відбулось саме так, як зазначено у обвинуваченні. У 2014 році, під час першої хвилі мобілізації, він дійсно проходив військову службу у військовій частині розташованій на території АДРЕСА_2 та відмовився за наказом командування їхати до Херсонської області, оскільки у нього хворіла дитина. Після відмови виконувати наказ продовжив військову службу у військовій частині в АДРЕСА_2 . Розуміє, що вчинив не правильно, оскільки достатніх підстав не виконувати наказ на той час не мав. Розкаюється у скоєному та запевняє, що більше такого ніколи не станеться.

Зважаючи на повне визнання винуватості самим обвинуваченим, за клопотанням прокурора погодженого з усіма іншими учасниками судового процесу, суд, керуючись положеннями ст.349 ч.3 КК України, визнав недоцільним дослідження інших доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Оцінивши досліджені в ході судового розгляду провадження докази, суд вважає вину обвинуваченого ОСОБА_5 доведеною повністю та кваліфікує його дії за ст.402 ч.1 КК України, як непокору, тобто відкриту відмову виконати наказ начальника.

При визначенні покарання обвинуваченому суд керується загальними засадами призначення покарання, визначеними у ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Так, відповідно до ст.12 КК України, злочин передбачений ст.402 ч.1 КК України належить до категорії злочинів середньої тяжкості. Обвинувачений до кримінальної відповідальності притягується вперше, свою вину визнав, одружений, має на утриманні двох малолітніх дітей, одна з яких має хворобливий стан здоров`я, працює не офіційно.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченому, відповідно до ст.66 КК України, судом визнається щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому, відповідно до ст.67 КК України, судом не встановлено.

З урахуванням наведеного, суд прийшов до висновку про призначення обвинуваченому ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі. Разом з тим, враховуючи обставини скоєння злочину та особу обвинуваченого, який до кримінальної відповідальності притягується вперше, свою вину визнав та розкаявся у скоєному, має на утриманні двох малолітніх дітей, відсутність будь-яких тяжких наслідків скоєного, суд вважає за можливе застосувати щодо останнього положення ст.75 ч.1 КК України та звільнити його від відбування покарання з випробуванням, що буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження скоєння ним нових злочинів.

Цивільний позов по справі не заявлено.

Процесуальних витрат по справі немає.

Арешт на майно обвинуваченого не накладався.

Підстав для обрання щодо обвинуваченого запобіжного заходу до набрання вироком законної сили суд не вбачає.

Зважаючи на викладене, керуючись ст.ст.369-371, 374, 376 КПК України, суд,

у х в а л и в:
Визнати винуватим ОСОБА_5 у скоєнні злочину передбаченого ст.402 ч.1 КК України та призначити йому покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі.

На підставі ст.75 ч.1 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням протягом 1 року 6 місяців іспитового строку, якщо він протягом визначеного судом строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі ст.76 ч.1 п.п.2, 3 КК України зобов`язати ОСОБА_5 не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції та повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання і роботи.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили щодо засудженого не обирати.

Вирок суду може бути оскаржено до апеляційного суду Житомирської області через Бердичівський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий суддя: ОСОБА_1