Справа № 1-125/11
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2011 року м. Білопілля

Білопільський районний суд Сумської області у складі:

головуючого судді Замченко А. О.

при секретарі Дейнеці Л.О.,

з участю прокурора Топоркової О.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Білопілля справу по обвинуваченню:

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1, українки, громадянки України, уродженки та мешканки ІНФОРМАЦІЯ_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, одруженої, непрацюючої, раніше судимої:

03 червня 2008 року Конотопським районним судом Сумської області за ч. 2 ст. 186, ст. 69, ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 186, ст. 69, ч. 1 ст. 70 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі;

звільненої 02 серпня 2010 року з Качанівської виправної колонії №54 по відбуттю строку покарання;

судимість не знята й непогашена

за ч. 2 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

22 березня 2011 року ОСОБА_1 у вечірній час перебувала в приміщенні житлового будинку своєї знайомої ОСОБА_2, розташованого за адресою: м. Білопілля, вул. Тельмана, 29, з дозволу господині будинку. Під час перебування у зазначеному будинку ОСОБА_1 помітила, як чоловік ОСОБА_2 ОСОБА_3 в одній з кімнат будинку дістав з-під матрацу поліетиленовий пакунок з грішми, з якого дістав одну купюру, а решту разом з пакунком поклав під матрац. У ОСОБА_1 у цей час виник умисел на незаконне збагачення, шляхом крадіжки цих коштів. Реалізуючи свій злочинний умисел та користуючись тим, що господарі будинку знаходяться в іншій кімнаті будинку і не бачать її, діючи таємно від них, ОСОБА_1 підійшла до дивану та дістала з-під матрацу поліетиленовий пакунок з грішми в сумі 3200 грн. та викрала їх, завдавши таким чином ОСОБА_2 збитків на вказану суму. Викрадені гроші ОСОБА_1 винесла з будинку ОСОБА_2 та використала у подальшому на власні цілі.

Виконуючи вказані дії, ОСОБА_1 розуміла їх суспільну небезпечність, усвідомлювала можливість настання суспільно-небезпечних наслідків від цих дій та бажала їх настання.

Допитана в судовому засіданні в якості підсудної ОСОБА_1 свою вину визнала повністю, щиро розкаялася та показала, що приблизно 22 березня 2011 року, точної дати вона не памятає, близько 21 год. 00 хв. вона після сварки зі співмешканцем пішла до ОСОБА_3, який проживає по сусідству, оскільки сподівалася знайти в нього свою знайому ОСОБА_4, яка часто заходила до родини ОСОБА_3. Підійшовши до будинку останнього, вона постукала. Їй відчинив господар ОСОБА_3 і пустив до будинку. Коли зайшла до будинку, то побачила, що господар був на підпитку, і запропонувала випити з нею, оскільки була засмучена. ОСОБА_3 сказав, що горілки немає, але він візьме у дружини гроші та купить. Потім він пішов у кімнату, яка розташована прямо від входу, щоб взяти гроші. У цей момент ОСОБА_1 помітила, що ОСОБА_3 діставав з-під матрацу, який лежав на дивані, гроші загорнуті в поліетиленовий пакет і почав одягатися. У цей момент у неї виник умисел на скоєння крадіжки решти грошей. Вона зайшла в кімнату, де лежали гроші, сіла на диван і з-під матрацу дістала пакет, витягла з нього гроші, а щоб її дій не помітив ОСОБА_3 попросила його набрати їй води. Коли вона викрадала гроші, то в кімнаті була сама і її ніхто не бачив. Потім вона вийшла на вулицю і біля будинку перерахувала викрадені гроші. Вони були купюрами по 50, 100 і 200 грн. на загальну суму 3200 грн. Потім вона пішла додому, розбудила свого співмешканця ОСОБА_5 і дала йому 100 грн., щоб той купив горілки. На запитання останнього: «Звідки в неї гроші?» відповіла, що то не його справа. Решту грошей вона використала на власні потреби, а саме: на продукти харчування, горілку та промислові товари.

Через декілька днів після крадіжки, вона зустріла ОСОБА_3, який вимагав, щоб вона повернула гроші, інакше він буде змушений звернутися до міліції. ОСОБА_1 злякалася і пообіцяла повернути викрадені гроші, про що написала розписку, яку віддала ОСОБА_3 Але оскільки на цей час всі гроші були вже витрачені, то ніяких коштів вона родині ОСОБА_3 не повернула.

Покази підсудної відповідають фактичним обставинам справи і нею не оспорюються.

За таких обставин суд дії ОСОБА_1 кваліфікує за ч. 2 ст. 185 КК України, оскільки вона вчинила таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.

При призначенні виду та міри покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_1 злочину, особу підсудної, яка задовільно характеризується за місцем проживання, має не зняту та непогашену судимість; обставини, що помякшують покарання щире каяття, повне визнання своєї вини; обставини, що обтяжують покарання вчинення злочину щодо особи похилого віку.

Тому суд вважає, що необхідним та достатнім для виправлення підсудної ОСОБА_1 та попередження нових злочинів буде покарання у виді позбавлення волі.

Потерпілою ОСОБА_2 до підсудної заявлений цивільний позов про відшкодування 3200 грн. матеріальної шкоди.

Підсудна позов визнала повністю.

Оскільки її злочинними діями потерпілій ОСОБА_2 заподіяна матеріальна шкода на суму 3200 грн., тому суд вважає за необхідне даний позов задовольнити у повному обсязі.

Речові докази: письмові розписки, які зберігаються у потерпілої залишити останній.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 323, 324 КПК України, суд

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_1 визнати винною у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, і призначити їй покарання у виді двох років позбавлення волі.

Запобіжний захід до набрання вироком чинності залишити попередній підписку про невиїзд.

Строк покарання відраховувати з дня затримання та поміщення ОСОБА_1 до ІТТ Білопільського РВ УМВС України в Сумській області.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь потерпілої ОСОБА_2 3200 грн.

Речові докази: письмові розписки, які зберігаються у ОСОБА_2, залишити останній (а. с. 35).

На вирок може бути подана апеляція до Апеляційного суду Сумської області через Білопільський районний суд Сумської області протягом 15 діб з моменту його проголошення.

Суддя: