Справа № 750/5219/16-к
Провадження № 1-кп/750/248/16

В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 серпня 2016 року м. Чернігів

Деснянський районний суд м. Чернігова в складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
при секретарі - ОСОБА_2 ,
з участю прокурора - ОСОБА_3 ,
обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м.Чернігові кримінальне провадження №0000039 по обвинуваченню:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , уродженець с.Нова Воскресенівка Джамбульської області Республіки Казахстан, українець, громадянин України, освіта вища, одружений, військовослужбовець військової частини НОМЕР_2 , раніше не судимий, зареєстрований: АДРЕСА_1 , проживає: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.407 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
Відповідно до ст.1 Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію, особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

14.01.2015 року Президентом України видано Указ Про часткову мобілізацію №15/2015, затверджений Законом №113-VIII від 15.01.2015 року, у зв`язку з чим почав діяти особливий період.

Відповідно до Закону України Про військовий обов`язок і військову службу, наказу ТВО командира військової частини НОМЕР_2 №256 від 08.10.2015 року, полковник ОСОБА_4 був зарахований до списків особового складу військової частини НОМЕР_2 та приступив до виконання службових обов`язків за посадою старшого офіцера бронетанкової служби військової частини НОМЕР_2 .

Згідно наказу ТВО командира військової частини НОМЕР_2 №77 від 23.03.2016 року полковнику ОСОБА_4 у зв`язку із хворобою надано звільнення від виконання службових обов`язків на 10 діб з 23.03.2016 року по 01.04.2016 року включно.

Відповідно до п.п.1,2 ст.1, п.4 ст.2 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України, а військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни та забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань.

У свою чергу, військовослужбовець військової служби за мобілізацією військової частини НОМЕР_2 полковник ОСОБА_4 , грубо порушуючи встановлений у Збройних Силах України порядок проходження військової служби, будучи зобов`язаним бездоганно і неухильно дотримуватися порядку несення військової служби упродовж встановленого законом строку, виконувати службові обов`язки, завжди бути готовим до захисту держави і виконувати свій військовий обов`язок, 04.04.2016 року, умисно, без поважних причин, в умовах особливого періоду, не з`явився вчасно на службу із звільнення до військової частини НОМЕР_2 , що дислокується за адресою: АДРЕСА_3 .

25.04.2016 року полковник ОСОБА_4 повернувся до військової частини НОМЕР_2 та згідно наказу командира військової частини НОМЕР_2 №118 від 25.04.2016 року приступив до виконання службових обов`язків.

Таким чином, реалізуючи свій злочинний умисел, діючи з особистих мотивів, полковник ОСОБА_4 , достовірно знаючи, що він є військовослужбовцем і повинен проходити військову службу у військовій частині НОМЕР_2 (Управління оперативного командування військ ІНФОРМАЦІЯ_2 ), умисно, з метою тимчасово ухилитись від виконання обов`язків військової служби, з 04.04.2016 року до 25.04.2016 року, в порушення вимог ст.ст.17,65 Конституції України, п.п.1,2 ст.1, п.4 ст.2 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу, ст.ст.11,16,130 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст.1,4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, після закінчення терміну звільнення, вчинив нез`явлення вчасно на службу до військової частини НОМЕР_2 за адресою: АДРЕСА_3 без поважних причин в умовах особливого періоду, а отриманий у зв`язку із цим час використовував на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби, та перебуваючи за адресою: м.Чернігів, пр.Миру,33(Готель Україна).

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у пред`явленому йому обвинуваченні за ч.4 ст.407 КК України визнав повністю та підтвердив обставини, що викладені у обвинуваченні. Щиро каявся у скоєному.

З`ясувавши думку учасників судового провадження про те, які докази потрібно дослідити та порядок їх дослідження, визнавши недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються, враховуючи, що учасниками судового провадження не оспорюються доведеність вини обвинуваченого та кваліфікація його дій, з`ясувавши правильне розуміння обвинуваченим та іншими учасниками судового провадження змісту цих обставин, за відсутності сумнівів у добровільності їх позиції, роз`яснивши їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, суд вважає, що обвинувачення, пред`явлене ОСОБА_4 , знайшло своє підтвердження у судовому засіданні в повному обсязі, а його дії правильно кваліфіковані органом досудового розслідування за ч.4 ст.407 КК України, як нез`явлення вчасно на службу без поважних причин, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, вчинене особою, зазначеною у ч.1 або ч.2 цієї статті.

Вирішуючи питання про міру покарання обвинуваченому, суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого злочину, обставини вчинення злочину, його наслідки, зокрема те, що тяжкі наслідки від вчиненого злочину не наступили, особу обвинуваченого - його вік, сімейний стан, освіту обвинуваченого, стан його здоров`я, відповідно даних, що надані прокурором та повідомлені самим обвинуваченим, зокрема наявність у обвинуваченого ряду захворювань, що він є учасником бойових дій, за участь в яких має державні нагороди, матеріальний стан обвинуваченого, його формально позитивну характеристику за місцем проживання та характеристику за місцем служби з негативними даними, що обвинувачений раніше не притягувався до адміністративної та кримінальної відповідальності.
Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому, є: щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому, у судовому засіданні не встановлено.

За наявності декількох обставин, які пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину: щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, з урахуванням особи обвинуваченого, суд вважає за можливе при призначенні покарання за ч.4 ст.407 КК України застосувати ст.69 КК України до ОСОБА_4 та перейти до іншого, більш м`якого виду покарання, не зазначеного у санкції ч.4 ст.407 КК України за вчинений обвинуваченим злочин.

З урахуванням викладеного, приймаючи до уваги обставини вчинення злочину, його наслідки та вищевказані дані, що характеризують особу обвинуваченого, суд приходить до висновку, що ОСОБА_4 необхідно призначити покарання у вигляді арешту з відбуванням його на гауптвахті у межах, встановлених для даного виду покарання в Загальній частині КК України.

Саме таке покарання, з врахуванням обставин вчинення злочину, його наслідків, при наявності обставин, що пом`якшують покарання та за відсутності обставин, що його обтяжують, а також даних, що характеризують особу обвинуваченого, буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.
Дані про речові докази в обвинувальному акті відсутні.
Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.370, 371, 374 КПК України, суд,-
З А С У Д И В :
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.407 КК України, і із застосуванням ст.69 КК України призначити йому покарання у вигляді арешту на строк 2(два) місяці з відбування покарання на гауптвахті.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Чернігівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Головуючий: ОСОБА_1