УКРАЇНА
Апеляційний суд Житомирської області

Справа №272/349/16-к Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ст. 187 ч.3 КК України Доповідач ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 вересня 2016 року Апеляційний суд Житомирської області
в складі: головуючого ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю: секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі кримінальне провадження №272/349/16-к за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Андрушівського районного суду Житомирської області від 24 червня 2016 року, -
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Гуровщина Києво -Святошинського району Київської області, громадянина України, українця, з неповною середньою освітою, не одруженого, не працюючого, проживаючого: АДРЕСА_1 , раніше судимого 30.08.2012 року Андрушівським районним судом Житомирської області за ч.3 ст. 185, ст. 71 КК України на 3 роки 7 місяців позбавлення волі, частково приєднане не відбуте покарання за вироком суду від 18.02.2010 року; звільненого 04.06.2015 року ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 27.05.2015 року на підставі ст. 81 КК України умовно-достроково, не відбутий строк покарання - 10 місяців та 3 дні, -
засуджено за ст. 187 ч.3 КК України на 7 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна.
Згідно ст. 71 ч.5 КК України, до призначеного покарання частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Андрушівського районного суду Житомирської області від 30.08.2012 року та визначено обвинуваченому ОСОБА_8 остаточне покарання 7 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна.
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_8 до вступу вироку в законну силу залишений попередній тримання під вартою.
Строку відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_8 вирішено рахувати з часу його затримання з 22 лютого 2016 року.
Відповідно до ч.5 ст.72 КК України зараховано обвинуваченому ОСОБА_8 строк його попереднього ув`язнення у строк відбування покарання починаючи з часу затримання і до дня набранням вироку законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Стягнуто з обвинуваченого ОСОБА_8 на користь держави 527 грн. 76 коп. за проведення судово-криміналістичних експертиз.
Згідно вироку суду, 17.02.2016 року у період часу між 20 год. 00 хв. та 21 год. 00 хв. ОСОБА_8 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, маючи намір на здійснення розбійного нападу на ОСОБА_9 , з метою заволодіння належними йому грошовими коштами, через не замкнені вхідні двері проник до будинку АДРЕСА_1 , який належить потерпілому. Перебуваючи в будинку, ОСОБА_8 з метою уникнення можливого фізичного опору з боку ОСОБА_9 , вирішив дочекатись поки останній ляже відпочивати та заховався під ліжко останнього в спальній кімнаті. В подальшому, реалізуючи свій злочинний намір, діючи умисно, цього ж дня, близько 22 год. 00 хв. ОСОБА_8 , не дочекавшись коли потерпілий ОСОБА_9 засне, застосовуючи фізичне насильство, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, виражене у нанесенні останньому не менше 6 ударів кулаком по правій та лівій частинах обличчя, спричинивши останньому тілесні ушкодження, які, згідно висновку судово-медичної експертизи від 29.02. - 02.03.2016 року № 574 відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень без короткочасного розладу здоров`я. Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_8 , використовуючи власний складний ніж, який приніс з собою, приставив його до шиї потерпілого та з застосуванням погроз застосування фізичного насильства небезпечного для життя та здоров`я, змусив останнього вказати на місце зберігання грошових коштів у сумі 400 грн. 00 коп., якими заволодів, розпорядившись на власний розсуд. Однак, безперешкодно залишити місце скоєння кримінального правопорушення ОСОБА_8 не встиг, оскільки був помічений через вікно будинку ОСОБА_9 місцевим мешканцем - ОСОБА_10 , який припинив його злочинні дії та змусив ОСОБА_8 повернути потерпілому викрадені кошти.
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 , не оскаржуючи фактичні обставини кримінального правопорушення та кваліфікацію його дій, просить змінити вирок суду, пом`якшити призначене йому покарання. Вважає призначене йому покарання надто суворим. Вказує, що вину свою визнав повністю, активно сприяв слідству та щиро розкаявся в скоєному. Крім того, зазначає, що вчинив злочин внаслідок збігу тяжких сімейних та матеріальних обставин, оскільки виховувався без батьків та не міг працевлаштуватись в зв`язку з наявною у нього судимістю.
Засуджений ОСОБА_8 , потерпілий ОСОБА_9 про час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлені належним чином у встановленому законом порядку.
Заслухавши доповідача, думку захисника ОСОБА_7 в підтримання апеляційної скарги засудженого, міркування прокурора в заперечення апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.
Висновок суду про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_8 в проникненні до житла з метою заволодіння чужим майном та вчиненні нападу на ОСОБА_9 з погрозою застосування фізичного насильства, небезпечного для життя і здоров`я потерпілого (розбої) відповідає фактичним обставинам кримінального провадження та в апеляційній скарзі не оспорюється. Дії обвинуваченого ОСОБА_8 за ст. 187 ч.3 КК України кваліфіковані правильно.
Як вбачається з вироку суду першої інстанції, призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_8 суд виходив із загальних засад призначення покарання - ст. 65 КК України, та врахував ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який згідно ст. 12 КК України відноситься до особливо тяжкого злочину, дані про особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, думку потерпілого.
Так, судом зазначено, що обвинувачений ОСОБА_8 в судовому засіданні свою вину у вчиненому визнав частково. Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_8 суд визнав щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину; обставиною, що обтяжує його покарання суд визнав вчинення злочину особою, що перебуває в стані алкогольного сп`яніння.
Також судом враховано, що обвинувачений ОСОБА_8 вчинив кримінальне правопорушення під час умовно-дострокового звільнення, повністю визнав свою вину і розкаявся у вчиненому, посередньо характеризується по місцю проживання, думку потерпілого, який просив суворо покарати обвинуваченого, а тому суд, з врахуванням встановлених обставин справи та особи винуватого, вважав, що йому слід призначити покарання у вигляді позбавлення волі та призначив останньому покарання в мінімальному розмірі, передбаченому санкцією ч.3 ст. 187 КК України.
З наведеним висновком місцевого суду погоджується і апеляційний суд та вважає, що підстави для пом`якшення призначеного покарання відсутні, а призначене судом покарання обвинуваченому ОСОБА_8 не можна визнати несправедливим внаслідок суворості.
Посилання апелянта на те, що він вчинив злочин внаслідок збігу тяжких сімейних та матеріальних обставин, оскільки виховувався без батьків та не міг працевлаштуватись в зв`язку з наявною у нього судимістю, апеляційний суд вважає безпідставним. Так, збіг тяжких особистих, сімейних чи інших обставин, можуть бути визнані обставинами, що пом`якшують покарання, лише за умови, якщо вони виникли об`єктивно, а не з вини самого обвинуваченого; були справді тяжкими, а не тільки на думку самого винного та обумовили вчинення ним злочину.
Таким чином, зазначення обвинуваченим ОСОБА_8 про те, що він виховувався без батьків та про неможливість працевлаштуватись не може бути визнано судом обставинами, що пом`якшують покарання, оскільки вказані обставини не могли обумовити вчинення останнім злочину за який його засуджено.
Доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_8 про визнання ним вини, щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину враховані місцевим судом при призначенні останньому покарання. Будь яких інших підстав для пом`якшення призначеного обвинуваченому ОСОБА_8 покарання апелянтом не наведено та з матеріалів кримінального провадження не вбачається.
При визначенні обвинуваченому ОСОБА_8 остаточного покарання, місцевим судом вірно застосовані положення ст. 71 КК України та частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Андрушівського районного суду Житомирської області від 30.08.2012 року щодо нього.
На підставі викладеного, вирок суду щодо ОСОБА_8 є законним та обґрунтованим і не підлягає зміні.
Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, апеляційний суд, -
п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Андрушівського районного суду Житомирської області від 24 червня 2016 року щодо нього - без зміни.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим ОСОБА_8 протягом трьох місяців з дня вручення йому копії ухвали.

Судді: