АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа №11-cc/796/3475/2016 Слідчий суддя 1-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст. 181 КПК Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 жовтня 2016 року місто Київ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі судового засідання ОСОБА_5

з участю:

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7
підозрюваного ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу захисника ОСОБА_9 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 21 вересня 2016 року,

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою відмовлено у задоволенні клопотання слідчого СВ ВП № 1 Шевченківського УП ГУ Національної поліції у м. Києві ОСОБА_10 , погоджене із прокурором Київської місцевої прокуратури № 10 ОСОБА_6 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, з вищою освітою, непрацюючого, одруженого, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України, та застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, із забороною залишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , цілодобово, протягом двох місяців, тобто до 21 листопада 2016 року включно.
Приймаючи рішення про застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_8 слідчий суддя врахувавши вагомість наявних доказів, які поза розумним сумнівом свідчать про причетність підозрюваного ОСОБА_8 до скоєння кримінального правопорушення проти волі особи, дані про особу підозрюваного, який раніше не судимий, має місце реєстрації, одружений, не працює, наявність ризику переховування від органів досудового розслідування та суду, можливість вчинення підозрюваним незаконного впливу на потерпілу, свідків, а також врахувавши, що матеріали клопотання не містять, а прокурором в судовому засіданні не доведено, що ОСОБА_8 переховувався від органу досудового розслідування, а так само, що останнього повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину, прийшов до висновку про наявність, передбачених законом підстав для застосування до ОСОБА_8 запобіжного заходу більш м`якого, ніж того, який зазначений у клопотанні, а саме, у вигляді домашнього арешту цілодобово, з покладенням обов`язків, передбачених п. п. 1, 2, 4, 9 ч. 5 ст. 194 КПК України.
Не погоджуючись з таким рішенням, захисник ОСОБА_9 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді скасувати, посилаючись на її незаконність та необґрунтованість, постановити нову ухвалу про застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту у певний період доби.

В обґрунтування наведених вимог, захисник зазначає, що клопотання слідчого не містить виклад обставин, на підставі яких він дійшов висновку про наявність одного або кількох ризиків, і посилання на матеріали, що підтверджують ці обставини, як і обґрунтування неможливості запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.
Також захисник зазначає, що при застосуванні такої міри запобіжного заходу суд не дає можливості ОСОБА_8 працювати та утримувати сім`ю. Захисник звертає увагу суду на те, що ОСОБА_8 надав документи на працевлаштування і уклав угоду про проходження стажування, але при вказаній мірі запобіжного заходу він не має можливості працевлаштуватись.
Далі в апеляційній скарзі апелянт вказує на те, що слідчим суддею не враховано те, що по вказаній справі допитані всі свідки, проведені всі необхідні слідчі дії, а сам ОСОБА_8 раніше не судимий, має позитивну характеристику, а обґрунтування слідчим суддею можливості продовження вчинення підозрюваним інших кримінальних правопорушень не доведено матеріалами справи.

Крім того, захисник зазначає, що місце реєстрації підозрюваного та місце проживання в м. Києві не дає підстав вважати, що останній має можливість переховуватися від органів досудового слідства та суду, оскільки стороні обвинувачення відома його адреса.
Як підсумок, апелянт зазначає, що аналіз матеріалів, доданих до клопотання, не тільки не підтверджує твердження суду, що підозрюваний може вчинити будь-яку з дій, зазначених у ст. 177 КПК України, а навіть не доводить обґрунтованість підозри ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому кримінальному правопорушенні.
Заслухавши доповідь судді, пояснення підозрюваного та захисника, які підтримали апеляційну скаргу і просили її задовольнити, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги і просив ухвалу слідчого судді залишити без змін, вивчивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Як вбачається з представлених в апеляційний суд матеріалів, в провадженні СВ ВП № 1 Шевченківського УП ГУ НП у м. Києві перебуває кримінальне провадження № 0010906, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01.09.2016 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України.

21.09.2016 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України.
21.09.2016 року слідчий СВ ВП № 1 Шевченківського УП ГУ Національної поліції у м. Києві ОСОБА_10 , за погодженням із прокурором Київської місцевої прокуратури № 10 ОСОБА_6 , звернувся до Шевченківського районного суду міста Києва з клопотанням про застосування щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

21 вересня 2016 року ухвалою слідчого суддіШевченківськогорайонного суду міста Києва відмовлено у задоволенні даного клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_8 , та застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, із забороною залишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , цілодобово, протягом двох місяців, тобто до 21 листопада 2016 року включно.

Відповідно до вимог ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч. 1 цієї статті.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Таким чином, щоб вирішити справу у відповідності до вимог закону, суд повинен взяти до уваги, крім даних, передбачених ст. 177 КПК України, особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки, характер справи, тяжкість покарання та наслідки вчинення протиправних діянь.

Слідчий суддя, суд, відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ч. 1 ст. 176 КПК України, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам.

Як вбачається з матеріалів справи, зазначені вимоги закону судом першої інстанції дотримані.

При судовому розгляді клопотання суд перевірив відповідність змісту клопотання вимогам закону та з`ясував питання про те, чи підтверджується наявність зазначених у клопотанні слідчого підстав для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під варту.

Відмовляючи у задоволенні клопотання, суд правильно виходив з того, що матеріали клопотання не містять, а прокурором в судовому засіданні не доведено, що ОСОБА_8 переховувався від органу досудового розслідування та те, що останнього повідомлено про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення.

Крім того, суд при постановленні рішення, врахував те, що ОСОБА_8 раніше не судимий, має місце реєстрації, одружений, не працює, вагомість доказів, що вказують на фактичні обставини за яких йому інкримінується вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України, існування ризику переховування від органів досудового розслідування та суду, а також можливість вчинення підозрюваним незаконного впливу на потерпілу, свідків.

За таких обставин, на думку колегії суддів, слідчий суддя, виходячи із норм Глави 18 КПК України, згідно якої питання щодо застосування запобіжних заходів належить до виняткової компетенції слідчого судді або суду, правомірно відмовив у задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_8 , правильно застосував відносно підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту цілодобово, а висновки суду відповідають зазначеним положенням КПК України та фактичним обставинам справи.

Посилання захисника на відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України та необґрунтованість підозри за ч. 2 ст. 146 КК України, є необгрунтованими, оскільки спростовуються матеріалами провадження.

Так, під час розгляду зазначеного клопотання слідчий суддя правильно встановив, що наведені у ньому дані, виклад яких зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_11 інкримінованого кримінального правопорушення.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі Нечипорук та Йонкало проти України від 21 квітня 2011 року термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (також рішення від 30 серпня 1990 р. у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» (Fох, Campbell and Hartley v. the United Kingdom), п. 32, Series A, № 182).

Як вбачається з ухвали слідчого судді та журналу судового засідання, на основі наданих слідчим матеріалів, які обґрунтовують клопотання, слідчий суддя дослідив клопотання і матеріали, які його обґрунтовують, та встановив, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце та підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, які приведені у клопотанні слідчого. Такі дані містяться у протоколах допиту потерпілої ОСОБА_12 , протоколах пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, протоколах допиту свідків та інших матеріалах кримінального провадження.

Оскільки на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду по суті, а саме питань, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, то слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів лише визначив, що причетність ОСОБА_13 до вчинення злочину, підозра у якому йому повідомлена, є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього такого обмежувального заходу, як домашній арешт.

Зважаючи на це, слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, у висновках, які зробив орган досудового розслідування відносно ОСОБА_8 чогось очевидно необґрунтованого чи недопустимого не встановив. Не виявлено таких обставин і колегією суддів.

Крім того, колегія суддів визнає правильними і посилання слідчого судді на наявність у даному кримінальному провадженні ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, таких як переховування від органів досудового розслідування та суду, можливість вчинення підозрюваним незаконного впливу на потерпілу, свідків, можливість вчинити інше кримінальне правопорушення, з урахуванням даних, на які посилається слідчий в своєму клопотанні, таких як те, що ОСОБА_8 не з`являється до слідчого за викликами для проведення слідчих дій, перестав проживати за місцем проживання, контактами телефонів не користується, на роботу не влаштовувався, суспільно корисною працею не займається, постійного джерела доходу не має, підозрюється у вчиненні зухвалого протиправного діяння проти волі, честі та гідності потерпілої із застосуванням фізичної сили та погроз застосування насильства.

Підстав сумніватися в достовірності цих даних, колегія суддів не вбачає, а отже вимоги апеляційної скарги в цій частині не заслуговують на увагу, як і твердження захисника про те, що клопотання слідчого не містить виклад обставин, на підставі яких він дійшов висновку про наявність одного або кількох ризиків, і посилання на матеріали, що підтверджують ці обставини.
Що стосується відсутності обґрунтування неможливості запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, то і вони не знайшли свого підтвердження, оскільки спростовуються даними, які зазначені в клопотанні слідчого.
Твердження захисника з приводу того, що стороні обвинувачення відома адреса проживання та реєстрації підозрюваного, то вказані обставини не можуть свідчити про належне виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, з урахуванням його поведінки у минулому.

Вимоги апеляційної скарги в частині того, що слідчим суддею не враховано те, що по справі допитані свідки та проведені всі необхідні слідчі дії, є передчасними, оскільки це є предметом розгляду справи по суті.

Посилання апелянта на характеризуючі дані особи підозрюваного ОСОБА_8 не є визначеною законом самостійною підставою для застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у виді домашнього арешту у певний період доби.

Крім того, твердження захисника про те, що при застосуванні такої міри запобіжного заходу суд не дає можливості ОСОБА_8 працювати та утримувати сім`ю, оскільки ОСОБА_8 надав документи на працевлаштування і уклав угоду про проходження стажування, колегія суддів визнає непереконливими через їх відсутність в матеріалах провадження. Не долучено таких даних і в судовому засіданні апеляційної інстанції.

З огляду на викладене, слідчим суддею при розгляді клопотання повно та об`єктивно досліджені всі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, а тому зазначені в апеляційній скарзі підстави, в яких захисник просить скасувати ухвалу слідчого судді не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи, та не є визначеними законом підставами для скасування оскаржуваного рішення.

За таких обставин, ухвала слідчого судді відповідно до вимог ст. 370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою.

Істотних порушень вимог КПК України при постановленні ухвали слідчим суддею, не встановлено.

Керуючись ст.ст. 176 179, 194, 196, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 21 вересня 2016 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання слідчого СВ ВП № 1 Шевченківського УП ГУ Національної поліції у м. Києві ОСОБА_10 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту,із забороною залишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , цілодобово, протягом двох місяців, тобто до 21 листопада 2016 року включно, залишити без зміни, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_9 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 залишити без задоволення
Ухвала Апеляційного суду м. Києва оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

_____________________ _______________________ ____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4