печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 липня 2016 року Печерський районний суд міста Києва
у складі: слідчого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3
захисника ОСОБА_4
підозрюваного ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в залі суду клопотання прокурора відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання державного обвинувачення у кримінальних провадженнях слідчого відділу управління процесуального керівництва та нагляду за додержанням законів органами, що провадять оперативно-розшукову діяльність Головної військової прокуратури Генеральної прокуратури України ОСОБА_6 про продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

В С Т А Н О В И В :
В провадження слідчого судді надійшло клопотання прокурора відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання державного обвинувачення у кримінальних провадженнях слідчого відділу управління процесуального керівництва та нагляду за додержанням законів органами, що провадять оперативно-розшукову діяльність Головної військової прокуратури Генеральної прокуратури України ОСОБА_6 про продовження строку тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 .
В обґрунтування клопотання прокурор зазначив, що слідчим відділом Головної військової прокуратури Генеральної прокуратури України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000892 відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01.04.2016 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ст. 257, ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 289, ч. 3 ст. 146, ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 357 КК України.
18.05.2016 у вказаному кримінальному провадженні ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 257, ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 289, ч. 3 ст. 146, ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 357 КК України.
Прокурор посилаючись на те, що ОСОБА_5 підозрюється у вчинені кримінальних правопорушень, за які передбачено покарання у виді позбавлення волі, що дає достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, просив клопотання задовольнити, продовжити строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_5 .. Заявлені при застосуванні запобіжного заходу ризики не зменшились, а також необхідність проведення відповідних слідчих дій у кримінальному провадженні, виникла потреба продовження строку тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_5 , а інші менш суворі запобіжні заходи не зможуть запобігти уникненню вказаних ризиків.

Підозрюваний та його захисник не заперечували щодо задоволення клопотання.
Заслухавши думку прокурора, пояснення підозрюваного, його захисника, дослідивши клопотання та долучені до нього в стороною обвинувачення та захисту документи, слідчий суддя дійшов такого висновку.
ОСОБА_5 є підозрюваним у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000892 від 01.04.2016 за ознаками кримінальних правопорушень, , передбачених ст. 257, ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 289, ч. 3 ст. 146, ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 357 КК України.
18.05.2016 у вказаному кримінальному провадженні ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 257, ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 289, ч. 3 ст. 146, ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 357 КК України.
19.05.2016 ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва до підозрюваного ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою. Строк тримання під вартою закінчується 16.07.2016.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 згідно наказу № 19 від 07.06.2014 прийнятий на військову службу на посаду кулеметника 2 стрілецького відділення стрілецького взводу стрілецької роти НОМЕР_1 батальйону територіальної оборони « ІНФОРМАЦІЯ_2 »- військова частина польова пошта НОМЕР_2 , у зв`язку із чим отримав особисту вогнепальну зброю (автомат Калашникова).
Указана військова частина сформована у травні 2014 року з осіб, які добровільно виявили бажання призиватись на військову службу для збройної боротьби з терористичними угрупованнями на території Луганської та Донецької областей. Відповідно до розпоряджень та інших наказів військовослужбовці батальйону територіальної оборони « ІНФОРМАЦІЯ_2 » отримали вогнепальну зброю та боєприпаси до неї.
Приблизно у червні-липні 2014 року, невстановлені досудовим розслідуванням особи із числа керівництва НОМЕР_1 окремого батальйону територіальної оборони « ІНФОРМАЦІЯ_2 » в/ч ПП НОМЕР_2 , маючи в підпорядкуванні озброєних осіб із числа бійців вказаного батальйону, частина з яких раніше притягувалась до кримінальної відповідальності та мала набутий раніше злочинний досвід, будучи керівниками бойового добровольчого підрозділу, який приймав участь у бойових діях в зоні проведення антитерористичної операції (в подальшому АТО), скориставшись послабленням позицій озброєних правоохоронних органів та інших органів виконавчої влади, до функцій яких входить захист життя, здоров`я, прав і свобод громадян, власності, інтересів суспільства і держави від протиправних посягань, у зв`язку з бойовими діями та підривною діяльністю бандитських угруповань, створили озброєну банду, загальною метою якої було вчинення нападів на окремих осіб, із застосуванням насильства небезпечного для життя та здоров`я потерпілих, або погрози його застосування, з корисливих мотивів.
Влітку 2014 року, більш точний час органом досудового розслідування не встановлений, ОСОБА_5 , умисно, з корисливих мотивів, з метою нападу у складі озброєної банди на окремих осіб, вступив до складу вказаної озброєної банди.
При цьому, ОСОБА_5 мав при собі вогнепальну зброю та чітко усвідомлював, що кожен із членів озброєної банди також має вогнепальну зброю, яка видавалась для виконання бойових завдань НОМЕР_1 окремого батальйону територіальної оборони « ІНФОРМАЦІЯ_2 », та про можливість її застосування під час нападів.
Також ОСОБА_5 усвідомлював загальну мету озброєної банди вчинення нападів на окремих осіб, із застосуванням насильства, що є небезпечним для життя та здоров`я, чи погрози його застосування, з корисливих мотивів. Насильство виражалося у спричиненні потерпілим тілесних ушкоджень, погрози застосування насильства небезпечного для життя та здоров`я, що виражалось у демонстрації потерпілим зазначеної вогнепальної зброї та погроз її застосування у разі невиконання незаконних вимог членів озброєної банди.
У липні 2014 року, невстановлені особи із числа керівництва батальйону « ІНФОРМАЦІЯ_2 » спланували серію нападів на домоволодіння ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 з метою незаконного заволодіння майном та викрадення останніх.
Так, в ніч з 31.07.2014 на 01.08.2014, ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем військової частини польова пошта НОМЕР_2 , прийняв участь у нападах вчинюваних озброєною бандою у складі ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та невстановлених досудовим слідством особами в загальній кількості близько 10 осіб, на домоволодіння ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 та в подальшому викраденні останніх.
Таким чином, ОСОБА_5 підозрюється в участі в озброєній банді та у вчинюваному нею нападі на окремих осіб, у нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаному із погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбої), поєднаному з проникненням у житло, вчиненому організованою групою; у незаконному заволодінні транспортним засобом, вчиненого повторно, організованою групою осіб, поєднаного з погрозою застосування насильства небезпечного для життя чи здоров`я потерпілого; у незаконному викраденні людини, вчиненого із застосуванням зброї вчиненого організованою групою; у незаконному заволодінні паспортами та іншими важливими особистими документами, вчиненому організованою групою, тобто у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 257, ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 289, ч. 3 ст. 146, ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 357 КК України.
Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного, слідчий суддя враховує вимоги п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.
Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Водночас, слідчий суддя на вказаному етапі досудового розслідування не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів, визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на ті дані, які були надані стороною обвинувачення (протоколи допиту свідків, потерпілого, огляду магнітного носія), у слідчого судді наявні підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 257, ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 289, ч. 3 ст. 146, ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 357 КК України.
Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім, ніж до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Обґрунтованість підозри ОСОБА_5 складає сукупність належних даних, які підтверджуються протоколом огляду місця події від 01.08.2014р., протоколом огляду місця події від 06.08.2014р., протоколом огляду місця події від 01.08.2014р., протоколом допиту потерпілих ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , протоколом огляду від 05.02.2016р.
Не вирішуючи питання про доведеність вини та правильність кваліфікації дій ОСОБА_5 , а виходячи лише з фактичних даних, що містяться в долучених до клопотання матеріалах кримінального провадження, слідчий суддя приходить до висновку про обґрунтованість підозри ОСОБА_15 у вчиненні кримінальних правопорушень за викладених в клопотанні обставин.
Перевіряючи достатність доказів для такого висновку, слідчий суддя, наряду з положеннями КПК України, враховує практику Європейського суду з прав людини (зокрема, рішення «Чеботарь проти Молдови»), у відповідності до якої слова «обґрунтована підозра» означають наявність фактів чи інформації, котрі могли би переконати стороннього об`єктивного спостерігача, що конкретна особа, можливо вчинила злочин. Натомість, не будучи наділеним повноваженнями щодо оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення на даній стадії кримінального судочинства, слідчий суддя позбавлений можливості надати перевагу одним доказам перед іншими шляхом їх оцінки та аналізу в сукупності, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу. Питання щодо доведеності вини особи та правильності кваліфікації її дій у відповідності до закону про кримінальну відповідальність підлягають дослідженню при проведенні досудового розслідування та під час розгляду кримінального провадження по суті.
Крім того, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.
Відтак, у кримінальному провадженні наявні обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування до особи одного із запобіжних заходів, передбачених ст. 176 КПК України.
Вирішуючи клопотання про застосування такого запобіжного заходу як тримання під вартою, слідчий суддя враховує тяжкість кримінальних правопорушень, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_5 , особу підозрюваного, та надходить до висновку, що докази та обставини, на які посилається слідчий та прокурор у клопотанні, дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на потерпілих, свідків у кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового слідства встановлено наявність ризику, передбаченого у п. 1, п. 2, п. 3, п. 4, п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України і в обґрунтування застосування запобіжного заходу, щодо ОСОБА_5 , покладається необхідність запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, наприклад речі здобуті незаконним шляхом; незаконно впливати на потерпілого у цьому кримінальному провадженні, шляхом його залякування; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення. Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 199 КПК України обставинами, що перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали суду про тримання під вартою, є необхідність проведення значної кількості слідчих, процесуальних дій, у тому числі у зоні проведення антитерористичної операції (АТО), а також встановлення інших осіб причетних до вчинення вказаних кримінальних правопорушень.

Враховуючи, що заявлені при застосуванні запобіжного заходу ризики не зменшились, а також необхідність проведення відповідних слідчих дій у кримінальному провадженні, виникла потреба продовження строку тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_5 , а інші менш суворі запобіжні заходи не зможуть запобігти уникненню вказаних ризиків, відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України щодо нього необхідно продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, як до раніше не судимої особи, яка підозрюється у вчиненні злочинів, за які законом передбачено покарання у виді позбавлення волі строком понад 5 років.

Наявність позитивних характеристик підозрюваного, а саме його задовільний стан здоров`я, міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність у нього родини, репутацію та майновий стан, відсутність судимостей, не можуть бути безумовними підставами для звільнення підозрюваного з-під варти, оскільки не спростовують висновки суду про те, що ОСОБА_5 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілих, свідків у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.
Враховуючи тяжкість та суспільну небезпечність кримінальних правопорушень, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_5 , виключно позитивні дані про особу підозрюваного, його задовільний стан здоров`я, міцні соціальні зв`язки, наявність значного суспільного інтересу в результатах розслідування кримінального провадження, слідчий суддя дійшов висновку, про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, з яких не може бути застосовано жоден із більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою.
За таких обставин клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підлягає задоволенню.
На підставі ч. 4 ст. 183 КПК України, враховуючи підстави та обставини, передбачені ст.ст. 177 та 178 КПК України, слідчий суддя не визначає розмір застави з огляду на те, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжких та особливо тяжких кримінальних правопорушень із застосуванням насильства.
Керуючись ст. 29 Конституції України, ст.ст. 177, 178, 182, 183, 184,193,194, 196, 197, 202, 205, 309 КПК України, слідчий суддя
УХВАЛИВ:
Клопотання прокурора відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання державного обвинувачення у кримінальних провадженнях слідчого відділу управління процесуального керівництва та нагляду за додержанням законів органами, що провадять оперативно-розшукову діяльність Головної військової прокуратури Генеральної прокуратури України ОСОБА_6 про продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 задовольнити.
Продовжити строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в межах строку досудового слідства до 09 вересня 2016 року включно.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду м. Києва протягом 5 днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали буде проголошено 15.07.2016 року о 14 годині 00 хвилин.

Слідчий суддя ОСОБА_1