Номер провадження: 11-кп/785/172/16
Номер справи місцевого суду: 497/208/15-к
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13.01.2016 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області в складі:

головуючий суддя ОСОБА_2

судді ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Болград Одеської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ст.121 ч.2 КК України,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги прокурора та обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Болградського районного суду Одеської області, від 06 травня 2015 року, стосовно ОСОБА_8 ,

встановив:
Оскарженим вироком ОСОБА_8 засуджений за ст.121 ч.2 КК України, із застосуванням ст. 69 КК України, до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки.

ОСОБА_8 засуджений за те, що він, 26 жовтня 2014 року о 10 год. 30 хв., перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись на перехресті вулиць Болградської та Вокзальної у с. Табаки Болградського району Одеської області, в процесі сварки з ОСОБА_9 , умисно завдав йому удари кулаком в обличчя, від яких ОСОБА_9 впав, після чого - ногами в область грудної клітини, спричинивши ОСОБА_9 тяжкі тілесні ушкодження, що спричинили смерть потерпілого.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 не заперечує проти побиття ним ОСОБА_9 , однак стверджує, що він змушений був захищатись він нападу потерпілого ОСОБА_9 . Крім того ОСОБА_8 стверджує, що між заподіяними ним ОСОБА_9 тілесними ушкодженнями і смертю останнього відсутній причинний зв`язок. ОСОБА_8 зазначає, що після ухвалення вироку йому стали відомі факти того, що ОСОБА_9 збила автомашина.

Зокрема, ОСОБА_8 вказує, що свідки ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , бачили на дорозі, неподалік від місця виявлення трупа ОСОБА_9 , сліди гальмування коліс автомобілю, та кров, що свідчить про можливість настання смерті потерпілого внаслідок наїзду на нього автомобілю.

Також ОСОБА_8 вказує, що фізично він не в змозі нанести ОСОБА_9 такі тілесні ушкодження, від яких той помер.

За твердженнями обвинуваченого, суд необґрунтовано зазначив у вироку про вчинення ним злочину в стані алкогольного сп`яніння, оскільки цей факт не підтверджується доказами, що містяться в матеріалах справи.

На підставі викладеного, ОСОБА_8 просить скасувати вирок суду першої інстанції, а кримінальну справу направити на новий судовий розгляд.

При цьому ОСОБА_8 не зазначив передбачених законом підстав для призначення нового розгляду кримінального провадження за його обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ст.121 ч.2 КК України.

Прокурор в апеляційній скарзі, не оспорює висновку суду першої інстанції в частині доведеності вини обвинуваченого та правильності кваліфікації його дій, однак стверджує, що призначене обвинуваченому покарання не відповідає тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченого, через його надмірну м`якість.

Зокрема, прокурор в апеляційній скарзі не заперечує проти призначення ОСОБА_8 покарання нижчого від найнижчої межі, на підставі ст.69 КК України, однак стверджує, що тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченого буде відповідати покарання у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі.

На підставі викладеного, прокурор просить скасувати вирок суду першої інстанції та ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_8 винним у вчиненні злочину, передбаченого ст. 121 ч. 2 КК України та призначити йому покарання, із застосуванням ст. 69 КК України, у виді позбавлення волі строком на 3 роки 6 місяців.

Обвинувачений ОСОБА_8 і його захисник ОСОБА_7 судовому засіданні підтримали апеляційну скаргу обвинуваченого, заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора.

Прокурор в судовому засіданні підтримав апеляційну скаргу прокурора і заперечував проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази та доводи апеляційних скарг, апеляційний суд приходить до висновку про те, що апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_8 та апеляційна скарга прокурора не підлягають задоволенню, з таких підстав.

Відповідно до положень ст.404 ч.1 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

За таких обставин, враховуючи, що ОСОБА_8 в апеляційній скарзі не оспорює факту побиття ОСОБА_9 характеру та локалізації виявлених в останнього тілесних ушкоджень та причин його смерті, апеляційний суд в цій частині не переглядає вирок суду першої інстанції, і, відповідно, погоджується з висновками суду першої інстанції в цій частині.

Що стосується апеляційної скарги обвинуваченого, апеляційний суд вважає, що вона є необґрунтованою і не підлягає задоволенню з таких підстав.

Вина ОСОБА_8 в умисному заподіянні ОСОБА_9 тяжких тілесних ушкоджень, від яких настала смерть ОСОБА_9 , на думку апеляційного суду, в повному обсягу встановлена судом першої інстанції на підставі доказів, досліджених в ході судового розгляду.

Зокрема, сам обвинувачений ОСОБА_8 в судовому засіданні суду першої інстанції повністю визнав себе винним, підтвердивши факти побиття ОСОБА_9 і пояснивши, що наніс йому 5-6 ударів рукою в область голови і обличчя, та 5-6 ударів ногою в грудну клітину і живіт.

Такі показання обвинуваченого об`єктивно підтверджуються висновками експертизи, стосовно характеру, локалізації і причин настання смерті.

З дослідженого судом висновку експерта № 175, від 25 листопада 2014 року (т. 1 а.с.77-81) вбачається, що ОСОБА_9 були спричинені тяжкі тілесні ушкодження, і його смерть настала в результаті травматичного шоку, у зв`язку з поєднаною травмою тіла у виді багаточисельних переломів правих та лівих ребр, осколкового перелому кісток носу зі зміщенням, забитими ранами, крововиливами та саднами тіла. Тобто смерть ОСОБА_9 знаходиться в прямому причинному зв`язку з завданими йому ОСОБА_8 тілесними ушкодженнями.

При проведенні слідчого експерименту ОСОБА_8 продемонстрував, яким чином і куди завдавав удари ОСОБА_9 , а присутній при цьому експерт ОСОБА_13 , який досліджував труп ОСОБА_9 , пояснив в судовому засіданні, що нанесені ОСОБА_8 удари співпадають з наявними на трупі ОСОБА_9 тілесними ушкодженнями за своїм характером і локалізацією та мають прямий причинний зв`язок з настанням смерті ОСОБА_9 .

Викладені обставини спростовують доводи апеляційної скарги обвинуваченого стосовно того, що завдаючи ОСОБА_9 удари руками і ногами він не міг спричинити йому такого ступеню тяжкості тілесні ушкодження.

Твердження обвинуваченого стосовно того, що ОСОБА_9 завдав йому удар каменем по голові, не може бути взяте до уваги апеляційним судом, оскільки воно не підтверджене жодним доказом. Крім того, таке твердження не має правового значення, оскільки, за словами обвинуваченого, після удару ОСОБА_8 каменем, ОСОБА_9 намагався утекти, а ОСОБА_8 наздогнав його, відповідно відсутні підстави для розгляду дій ОСОБА_8 , як необхідної оборони.

Що стосується посилань обвинуваченого в апеляційній скарзі на можливий наїзд на потерпілого автомобілем, апеляційний суд вважає, що такі твердження не грунтуються на наявних в матеріалах справи доказах, досліджених судом першої інстанції, спростовуються ними і обумовлені намаганням обвинуваченого уникнути відповідальності за вчинений злочин.

До такого висновку апеляційний суд дійшов на підставі таких обставин.

Докази можливості отримання ОСОБА_9 тілесних ушкоджень в результаті дорожньо-транспортної пригоди в матеріалах кримінального провадження відсутні.

На підтвердження своєї версії обвинувачений посилається на показання свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_10 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 .

Зазначені свідки були допитані апеляційним судом, однак аналіз їхніх показань не дає підстав для сумніву в обгрунтованості висновків суду першої інстанції стосовно того, що смерть ОСОБА_9 настала саме від тілесних ушкоджень, умисно спричинених обвинуваченим.

Жоден з вказаних свідків не стверджував, що бачив, як загиблий ОСОБА_9 був збитий автомобілем.

Зокрема, свідок ОСОБА_14 пояснив, що бачив потерпілого живим після побиття, однак це не суперечить висновкам експерта, згідно з якими смерть ОСОБА_9 настала незадовго ( хвилини години) після спричинення йому тілесних ушкоджень, після отримання яких він міг самостійно пересуватись.

Свідок ОСОБА_15 пояснив, що бачив легковий автомобіль, чув звук гальмів автомобілю і хлопок. Автомобіль зупинився приблизно в тому місці, де він бачив ОСОБА_9 , в зв`язку з чим він припустив, що автомобіль збив останнього.

Однак апеляційний суд, при оцінці показань свідка, враховує, що вказаний свідок не повідомив правоохоронні органи про відомі йому факти і до допиту в апеляційному суді взагалі не заявляв про викладені ним обставини. При цьому причин цього свідок пояснити не зміг.

Свідок ОСОБА_16 пояснив, що бачив на проїзній частині гальмівний шлях і пляму крові, але трупа ОСОБА_9 не бачив, чому пов`язує гальмівний шлях і пляму крові зі смертю ОСОБА_9 , пояснити не зміг.

Свідок ОСОБА_10 пояснив, що бачив в кюветі труп ОСОБА_9 . Також свідок заявив, що бачив неподалік на проїзній частині слід гальмівного шляху автомобіля та пляму крові, однак не зміг пояснити, чому він пов`язує ці дві обставини.

Щодо пояснень свідків про плями крові на проїзній частині, ці пояснення частково підтверджуються протоколом огляду місці події, згідно з яким на правій кромці проїзної частини виявлена пляма речовини бурого кольору, якою може бути кров. Але вказані обставини не спростовують висновків суду першої інстанції стосовно винуватості ОСОБА_8 і не суперечать їм, оскільки, згідно з висновком експерта, після отримання тілесних ушкоджень ОСОБА_9 деякий час міг самостійно пересуватись.

Твердження свідків, щодо наявності слідів гальмування автомобілю на проїзній частині, неподалік місця виявлення в кюветі трупа ОСОБА_9 , не можуть бути прийняті до уваги, оскільки суперечать відомостям, отриманим в результаті огляду місця події.

Згідно з протоколом огляду місця події (а.с.15-16, т.2), слідів гальмування на проїзній частині не виявлено. Крім того, відсутні також осип бруду, фрагменти фарби, скла, пластику, що є характерним для місця дорожньо-транспортної пригоди.

Відповідно до висновків судово-медичної експертизи (а.с.80-81 т.2) тілесні ушкодження, виявлені на трупі ОСОБА_9 , утворились в результаті багаточисельних ударів кулаками і ногами.

Звертає на себе увагу та обставина, що пошкоджень, характерних для травм, спричинених в результаті ДТП, судово-медичним експертом не виявлено.

За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку про відсутність підстав вважати, що тілесні ушкодження ОСОБА_9 могли бути спричинені в результаті дорожньо-транспортної пригоди, тобто в результаті наїзду автомобіля.

Враховуючи викладені обставини, апеляційний суд приходить до висновку про те, що вина ОСОБА_8 в інкримінованому йому злочині в повному обсязі знайшла своє підтвердження в ході судового розгляду, а його дії правильно кваліфіковані судом першої інстанції за ст. 121 ч. 2 КК України, як умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого.

Що стосується тверджень ОСОБА_8 про відсутність доказів того, що він вчинив злочин в стані алкогольного сп`яніння, вказані твердження апеляційний суд не приймає до уваги з таких підстав.

З апеляційної скарги вбачається, що обвинувачений фактично не заперечує факт його знаходження в стані алкогольного сп`яніння, а лише звертає увагу на відсутність висновку медичного закладу з цього приводу.

Однак, відсутність медичного висновку про знаходження ОСОБА_8 в стані алкогольного сп`яніння, на думку апеляційного суду, не дає підстав для протилежних тверджень, оскільки з пояснень самого обвинуваченого вбачається, що перед побиттям ОСОБА_9 він вживав алкогольні напої. За таких обставин апеляційний суд вважає неспроможними твердження апеляційної скарги обвинуваченого в цій частині.

Доводи апеляційної скарги прокурора про невідповідність призначеного ОСОБА_8 покарання тяжкості вчиненого злочину, через його надмірну м`якість, апеляційний суд вважає необгрунтованими з таких.

З матеріалів справи вбачається, що при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_8 , суд першої інстанції керувався вимогами ст. 65 КК України, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу засудженого, а також обставини, як обтяжуючі, так і пом`якшуючі покарання, а саме повне визнання вини, щире каяття, позитивну характеристику за місцем проживання, знаходження на його утриманні десяти неповнолітніх дітей та дружини, яка не працює та знаходиться в стані вагітності (т. 1 а.с. 85, 94).

На період апеляційного розгляду ОСОБА_8 надав суду відомості про народження одинадцятої дитини.

За таких обставин апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції обгрунтовано застосував до ОСОБА_8 дію ст.69 КК України, призначивши йому покарання нижче від найнижчої межі.

Що стосується тверджень прокурора про необхідність призначення ОСОБА_8 покарання у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі, такі вимоги, на думку апеляційного суду, не підлягають задоволенню, оскільки прокурор не оспорюючи обгрунтованість застосування до ОСОБА_8 дії ст.69 КК України, не навів переконливих доводів, відповідно до яких покарання у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі більш відповідає особі обвинуваченого та тяжкості вчиненого ним злочину, ніж призначене судом першої інстанції покарання у виді 3 років позбавлення волі.

На підставі викладеного, апеляційний суд приходить до висновку про те, що призначене ОСОБА_8 покарання, в повній мірі відповідає тяжкості вчиненого ним злочину та особі засудженого, в зв`язку з чим, не вбачається підстав для скасування вироку з цих підстав та ухвалення нового вироку, з призначенням обвинуваченому більш суворого покарання.

Керуючись ст. 370-372, 376, 403, 404, 407, 419 КПК України, апеляційний суд Одеської області,

ухвалив:
Відмовити в задоволенні апеляційних скарг прокурора та обвинуваченого ОСОБА_8 .

Вирок Болградського районного суду Одеської області, від 06 травня 2015 року, стосовно ОСОБА_8 , засудженого за ст.121 ч.2 КК України, із застосуванням ст.69 КК України, до 3 (трьох) років позбавлення волі, залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена у Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом 3 місяців, з дня її проголошення.

Судді апеляційного суду

Одеської області

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

(підпис) (підпис) (підпис)