Справа № 711/1912/13-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 квітня 2016 року Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого: судді ОСОБА_1 ;
за участі:

секретарів судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ;
прокурорів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Черкаси кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000001 від 29 листопада 2012 року, відносно:

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Черкаси, громадянина України, українця проживаючий в АДРЕСА_1 ,-

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.364, ч.2 ст.366, ч.2 ст.163 КК України,

із участю в судовому розгляді:

обвинуваченого ОСОБА_11 ;

його адвокатів ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ;

потерпілого ОСОБА_14 ;

потерпілої ОСОБА_15 ;

потерпілої ОСОБА_16 ;

потерпілої ОСОБА_17 ;

потерпілого ОСОБА_18 ;

потерпілої ОСОБА_19 ,

В С Т А Н О В И В:
На адресу суду із Прокуратури Черкаської області надійшов обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_11 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.163, ч.2 ст.366, ч.3 ст.364 КК України. В ході судового розгляду процесуальним прокурором ОСОБА_7 було змінено обвинувачення та надано новий обвинувальний акт від 19 листопада 2014 року, який міститься в Томі 2 а.с. 133-152 матеріалів кримінального провадження. Відповідно до якого ОСОБА_11 обвинувачується за ч.1 ст.364, ч.2 ст.366, ч.2 ст.163 КК України у зловживанні владою і службовим становищем, тобто будучи службовою особою, умисно, з метою одержання неправомірної вигоди для себе, використав службове становище всупереч інтересам служби, що завдало істотної шкоди охоронюваним законом державним інтересам; службовому підробленні, тобто, внесенні службовою особою в офіційні документи завідомо неправдивих відомостей, а також видача завідомо підроблених офіційних документів, що спричинило тяжкі наслідки та порушенні таємниці телефонних розмов, що передаються засобами зв`язку, вчинене службовою особою.
Відповідно до нового обвинувального акту від 19.11.2014 року, орган досудового розслідування вважає встановленими наступні фактичні обставини. ОСОБА_11 12.04.2011 наказом начальника УМВС України в Черкаській області №733 призначений на посаду виконуючого обов`язки начальника управління оперативно-технічних заходів УМВС України в Черкаській області.

22.08.2011 ОСОБА_11 наказом начальника УМВС України в Черкаській області № 216 о/с призначений на посаду начальника управління оперативно-технічних заходів УМВС України в Черкаській області.

У своїй службовій діяльності ОСОБА_11 повинен керуватися Конституцією України, Європейською Конвенцією «Про захист прав людини і основних свобод», Законами України «Про міліцію» та «Про оперативно-розшукову діяльність», нормативними актами і наказами МВС України і іншими.

У відповідності до ст. 2 Закону України «Про міліцію», в обов`язки підполковника міліції ОСОБА_11 входило забезпечення особистої безпеки громадян, захист їх прав, свобод і законних інтересів, попередження і припинення правопорушень, виявлення і розкриття злочинів та інші обов`язки.

Відповідно до посадових обов`язків повинен був контролювати: виконання підлеглими вимог Конституції України, Законів України «Про міліцію», «Про оперативно-розшукову діяльність», «Про організаційно-правові основи боротьби з організованою злочинністю», інших законодавчих актів України, постанов Верховної Ради України, указів та розпоряджень Президента України, постанов Кабінету Міністрів, нормативних актів МВС України ( Наказ МВС №№ 011-08р., 007-04р., 009-98р., 03-10р., 014-02, 020-97р., 907 дск-2011 та інш.) спільними наказами зі СБ України від 02.07.07 №05/035, ДПА від 24.03.98 №006/001, ДДУПВП від 29.05.2000 №003/001 та УМВС; використання оперативними службами-ініціаторами заходів інформації, отриманої в ході проведення ОТЗ, для розкриття та розслідування злочинів, вживає заходи, що гарантують об`єктивність отриманої інформації і її надійне збереження; створювати і використовувати автоматизовані інформаційно-пошукові системи та їх програмне забезпечення; забезпечувати взаємодію оперативно-технічного підрозділу з оперативними службами в межах своєї компетенції; контролювати роботу о/с щодо додержання законності та попередження фактів витоку конфіденційної інформації.

Слідчим відділом Золотоніського MB УМВС України в Черкаській області 24.06.2011 порушена кримінальна справа № за ч.3 ст. 185 КК України за фактом крадіжки майна громадянки ОСОБА_20 громадянкою ОСОБА_21

ОСОБА_11 05.08.2011, у робочий час, приблизно з 09 години 00 хвилин по 18 годину 15 хвилин, перебуваючи в своєму службовому кабінеті, що розташований в адміністративній будівлі УОТЗ УМВС в Черкаській області, поштова адреса м. Черкаси, вул. Смілянська 57, діючи умисно та цілеспрямовано, грубо порушуючи вимоги вищезазначених законів України, Конституції України, а також, своїх функціональних обов`язків, за відсутності будь-яких підстав для проведення оперативно-розшукових заходів, передбачених ст. ст. 6 і 9 Закону України «Про оперативно-розшукову діяльність» від 18.02.1992 (зі змінами та доповненнями), п. 1.9 «Порядку отримання інформації про абонентів операторів рухомого (мобільного) зв`язку, її обробки, обліку та використання», затвердженого наказом МВС України від 12.02.2008 за №64, згідно яких забороняється проведення оперативно-розшукових заходів без заведення оперативно-розшукової справи із застосуванням відповідних підстав, передбачених ст. 6 Закону України «Про оперативно-розшукову діяльність», зловживаючи своїм службовим становищем, діючи в особистих інтересах, використовуючи надані йому його права і службові повноваження, всупереч інтересам служби, підриваючи престиж та авторитет органів внутрішніх справ, в межах кримінальної справи № від 25.06.2011, з метою отримання доступу до конфіденційної інформації про телефонні з`єднання осіб, в користуванні яких знаходилися SIM-картки НОМЕР_1 - ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , НОМЕР_2 - ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , НОМЕР_3 - ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , з зазначенням розташування базових станцій мобільного оператора під час їх контактів по телефону, без будь-якого запиту ініціатора, дав вказівку оперуповноваженому УОТЗ УМВС України в Черкаській області ОСОБА_22 надрукувати запит на інформацію про абонентів мобільного зв`язку, при цьому зазначивши номери телефонів, які необхідно відобразити в запиті та номер кримінальної справи, потім, достовірно знаючи, що вказаний офіційний документ містить неправдиві відомості, підписав запит на інформацію про абонентів мобільного зв`язку від 05.08.2011 за №33/32/з-3824, який є підставою для витребування у Департаменті оперативно-технічного забезпечення МВС України вищезазначених відомостей, що являють собою таємницю громадян про їх телефонні з`єднання.

Того ж дня, 05.08.2011, у робочий час, приблизно з 09 години 00 хвилин по 18 годину 15 хвилин, ОСОБА_11 видав завідомо неправдивий документ, надавши вказівку оперуповноваженому УОТЗ УМВС України в Черкаській області ОСОБА_22 , направити вказаний запит у ДОТЗ МВС України по закритому відомчому каналу зв`язку, а також, електронною поштою, звідки 06.08.2011 до УОТЗ УМВС України в Черкаській області, тим же шляхом надійшла незаконно витребувана ОСОБА_11 технічна інформація - електронний файл про телефонні з`єднання ОСОБА_15 , ОСОБА_14 та ОСОБА_18 з зазначенням розташування базових станцій операторів мобільного зв`язку в момент телефонних з`єднань мобільних терміналів з SІМ-картками НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , НОМЕР_3 за період з 01.03.2011 по 05.08.2011, якою ОСОБА_11 розпорядився на власний розсуд.

06.08.2011, у робочий час, приблизно з 09 години 00 хвилин по 18 годину 15 хвилин, ОСОБА_11 , перебуваючи в своєму службовому кабінеті, що розташований в адміністративній будівлі УОТЗ УМВС в Черкаській області, поштова адреса м. Черкаси, вул. Смілянська 57, діючи умисно та цілеспрямовано, повторно, грубо порушуючи вимоги вищезазначених законів України, Конституції України, а також, своїх функціональних обов`язків, за відсутності будь-яких підстав для проведення оперативно-розшукових заходів, передбачених ст. ст. 6 і 9 Закону України «Про оперативно-розшукову діяльність» від 18.02.1992 (зі змінами та доповненнями), п. 1.9 «Порядку отримання інформації про абонентів операторів рухомого (мобільного) зв`язку, її обробки, обліку та використання», затвердженого наказом МВС України від 12.02.2008 за №64, згідно яких забороняється проведення оперативно-розшукових заходів без заведення оперативно-розшукової справи із застосуванням відповідних підстав, передбачених ст. 6 Закону України «Про оперативно-розшукову діяльність», зловживаючи своїм службовим становищем, діючи в особистих інтересах, використовуючи надані йому його права і службові повноваження, всупереч інтересам служби, підриваючи престиж та авторитет органів внутрішніх справ, в межах кримінальної справи № від 24.06.2011, з метою отримання доступу до конфіденційної інформації про телефонні з`єднання особи, в користуванні якої знаходилась SІМ-картка НОМЕР_1 - ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з зазначенням розташування базових станцій мобільного оператора під час її контактів по телефону, без будь-якого запиту ініціатора, дав вказівку оперуповноваженому УОТЗ УМВС України в Черкаській області ОСОБА_22 надрукувати запит на інформацію про абонента мобільного зв`язку, при цьому зазначивши номер телефону, який необхідно відобразити в запиті та номер кримінальної справи, потім, достовірно знаючи, що вказаний офіційний документ містить неправдиві відомості, підписав запит на інформацію про абонента мобільного зв`язку від 06.08.2011 за №33/32/з-3864, який є підставою для витребування у Департаменті оперативно-технічного забезпечення МВС України вищезазначених відомостей, що являють собою таємницю громадян про їх телефонні з`єднання.

Того ж дня, 06.08.2011, у робочий час, приблизно з 09 години 00 хвилин по 18 годину 15 хвилин, ОСОБА_11 видав завідомо неправдивий документ, надавши вказівку оперуповноваженому УОТЗ УМВС України в Черкаській області ОСОБА_22 , направити вказаний запит у ДОТЗ МВС України по закритому відомчому каналу зв`язку, а також, електронною поштою, звідки 07.08.2011 до УОТЗ УМВС України в Черкаській області, тим же шляхом поступила незаконно витребувана ОСОБА_11 технічна інформація - електронний файл про телефонні з`єднання ОСОБА_15 , з зазначенням розташування базових станцій операторів мобільного зв`язку в момент телефонних з`єднань мобільних терміналів з SІМ-карткою НОМЕР_1 за період з 01.02.2011 по 06.08.2011, якою ОСОБА_11 розпорядився на власний розсуд.

Слідчим відділом Канівського МВ УМВС України в Черкаській області 24.08.2011 порушена кримінальна справа № за фактом знищення автобусів «Еталон» д.н.з. НОМЕР_4 та НОМЕР_5 , шляхом підпалу за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст. 194 КК України.

26.08.2011, у робочий час, приблизно з 09 години 00 хвилин по 18 годину 15 хвилин, ОСОБА_11 , перебуваючи в своєму службовому кабінеті, що розташований в адміністративній будівлі УОТЗ УМВС в Черкаській області, поштова адреса м. Черкаси, вул. Смілянська 57, діючи умисно та цілеспрямовано, грубо порушуючи вимоги вищезазначених законів України, Конституції України, а також, своїх функціональних обов`язків, за відсутності будь-яких підстав для проведення оперативно-розшукової заходів, передбачених ст. ст. 6 і 9 Закону України «Про оперативно-розшукову діяльність» від 18.02.1992 (зі змінами та доповненнями), п. 1.9 «Порядку отримання інформації про абонентів операторів рухомого (мобільного) зв`язку, її обробки, обліку та використання», затвердженого наказом МВС України від 12.02.2008 за №64, згідно яких забороняється проведення оперативно- розшукових заходів без заведення оперативно-розшукової справи із застосуванням відповідних підстав, передбачених ст. 6 Закону України «Про оперативно-розшукову діяльність», зловживаючи своїм службовим становищем, діючи в особистих інтересах, використовуючи надані йому його права і службові повноваження, всупереч інтересам служби, підриваючи престиж та авторитет органів внутрішніх справ, в межах кримінальної справи № від 24.08.2011, з метою отримання доступу до конфіденційної інформації про телефонні з`єднання особи, в користуванні якої знаходилась SІМ-карта НОМЕР_1 - ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з зазначенням розташування базових станцій мобільного оператора під час її контактів по телефону, без будь-якого запиту ініціатора, дав вказівку старшому оперуповноваженому УОТЗ УМВС України в Черкаській області ОСОБА_23 надрукувати запит на інформацію про абонентів мобільного зв`язку, при цьому зазначивши номер телефону, який необхідно відобразити в запиті та номер кримінальної справи, потім, достовірно знаючи, що вказаний офіційний документ містить неправдиві відомості, підписав запит на інформацію про абонента мобільного зв`язку від 26.08.2011 за №33/32/з-4322, який є підставою для витребування у Департаменті оперативно-технічного забезпечення МВС України вищезазначених відомостей, що являють собою таємницю громадян про їх телефонні з`єднання.

Того ж дня, 26.08.2011, у робочий час, приблизно з 09 години 00 хвилин по 18 годину 15 хвилин, ОСОБА_11 видав завідомо неправдивий документ, надавши вказівку старшому оперуповноваженому УОТЗ УМВС України в Черкаській області ОСОБА_23 , направити вказаний запит у ДОТЗ МВС України по закритому відомчому каналу зв`язку, а також, електронною поштою, звідки 27.08.2011 до УОТЗ УМВС України в Черкаській області, тим же шляхом поступила незаконно витребувана ОСОБА_11 технічна інформація - електронний файл про телефонні з`єднання ОСОБА_15 , з зазначенням розташування базових станцій операторів мобільного зв`язку в момент телефонних з`єднань мобільних терміналів з SІМ-карткою НОМЕР_1 за період з 24.08.2011 по 26.08.2011, якою ОСОБА_11 розпорядився на власний розсуд.

Слідчим відділом Соснівського РВ УМВС України в Черкаській області 27.07.2011 порушена кримінальна справа № щодо громадянина ОСОБА_24 за фактом нанесення тілесних ушкоджень громадянину ОСОБА_25 за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст.124 КК України.

31.08.2011, у робочий час, приблизно з 09 години 00 хвилин по 18 годину 15 хвилин, ОСОБА_11 , перебуваючи в своєму службовому кабінеті, що розташований в адміністративній будівлі УОТЗ УМВС в Черкаській області, поштова адреса м. Черкаси, вул. Смілянська 57, діючи умисно та цілеспрямовано, повторно, грубо порушуючи вимоги вищезазначених законів України, Конституції України, а також, своїх функціональних обов`язків, за відсутності будь-яких підстав для проведення оперативно-розшукової заходів, передбачених ст. ст. 6 і 9 Закону України «Про оперативно-розшукову діяльність» від 18.02.1992 (зі змінами та доповненнями), п. 1.9 «Порядку отримання інформації про абонентів операторів рухомого (мобільного) зв`язку, її обробки, обліку та використання», затвердженого наказом МВС України від 12.02.2008 за №64, згідно яких забороняється проведення оперативно- розшукових заходів без заведення оперативно-розшукової справи із застосуванням відповідних підстав, передбачених ст. 6 Закону України «Про оперативно-розшукову діяльність», зловживаючи своїм службовим становищем, діючи в особистих інтересах, використовуючи надані йому його права і службові повноваження, всупереч інтересам служби, підриваючи престиж та авторитет органів внутрішніх справ, в межах кримінальної справи № від 27.07.2011, з метою отримання доступу до конфіденційної інформації про телефонні з`єднання осіб, в користуванні яких знаходилися SІМ-картки НОМЕР_2 - ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , НОМЕР_6 - ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , НОМЕР_7 - ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , з зазначенням розташування базових станцій мобільного оператора під час їх контактів по телефону, без будь-якого запиту ініціатора, дав вказівку старшому оперуповноваженому УОТЗ УМВС України в Черкаській області ОСОБА_23 надрукувати запит на інформацію про абонентів мобільного зв`язку, при цьому зазначивши номери телефонів, які необхідно відобразити в запиті та номер кримінальної справи, потім, достовірно знаючи, що вказаний офіційний документ містить неправдиві відомості, підписав запит на інформацію про абонентів мобільного зв`язку від 31.08.2011 за №33/32/з-4449, який є підставою для витребування у Департаменті оперативно-технічного забезпечення МВС України вищезазначених відомостей, що являють собою таємницю громадян про їх телефонні з`єднання.

Того ж дня, 31.08.2011, у робочий час, приблизно з 09 години 00 хвилин по 18 годину 15 хвилин, ОСОБА_11 видав завідомо неправдивий документ, надавши вказівку старшому оперуповноваженому УОТЗ УМВС України в Черкаській області ОСОБА_23 , направити вказаний запит у ДОТЗ МВС України по закритому відомчому каналу зв`язку, а також, електронною поштою, звідки 01.09.2011 до УОТЗ УМВС України в Черкаській області, тим же шляхом поступила незаконно витребувана ОСОБА_11 технічна інформація - електронний файл про телефонні з`єднання ОСОБА_14 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , з зазначенням розташування базових станцій операторів мобільного зв`язку в момент телефонних з`єднань мобільних терміналів з SІМ-картками НОМЕР_2 , НОМЕР_6 , НОМЕР_7 за період з 01.08.2011 по 31.08.2011, якою ОСОБА_11 розпорядився на власний розсуд.

Слідчим відділом Соснівського РВ УМВС України в Черкаській області 08.12.2011 порушена кримінальна справа № за фактом розбійного нападу на громадянина ОСОБА_26 громадянином ОСОБА_27 за ознаками злочину, передбаченого ч.4 ст.187 КК України.

19.03.2012, у робочий час, приблизно з 09 години 00 хвилин по 18 годину 15 хвилин, ОСОБА_11 , перебуваючи в своєму службовому кабінеті, що розташований в адміністративній будівлі УОТЗ УМВС в Черкаській області, поштова адреса м. Черкаси, вул. Смілянська 57, діючи умисно та цілеспрямовано, повторно, грубо порушуючи вимоги вищезазначених законів України, Конституції України, а також, своїх функціональних обов`язків, за відсутності будь-яких підстав для проведення оперативно-розшукової заходів, передбачених ст. ст. 6 і 9 Закону України «Про оперативно-розшукову діяльність» від 18.02.1992 (зі змінами та доповненнями), п. 1.6 «Порядку надання оперативним підрозділам органів внутрішніх справ України інформації про з`єднання мобільних терміналів систем (мобільного) зв`язку», затвердженого наказом МВС України від 09.12.2011 за №907, згідно яких забороняється проведення оперативно-розшукових заходів без заведення оперативно-розшукової справи із застосуванням відповідних підстав, передбачених ст. 6 Закону України «Про оперативно-розшукову діяльність», зловживаючи своїм службовим становищем, діючи в особистих інтересах, використовуючи надані йому його права і службові повноваження, всупереч інтересам служби, підриваючи престиж та авторитет органів внутрішніх справ, в межах кримінальної справи № від 08.12.2011, з метою отримання доступу до конфіденційної інформації про телефонні з`єднання особи, в користуванні якої знаходились SІМ-картки НОМЕР_8 , НОМЕР_9 - ОСОБА_28 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , з зазначенням розташування базових станцій мобільного оператора під час її контактів по телефону, без будь-якого запиту ініціатора, дав вказівку оперуповноваженому УОТЗ УМВС України в Черкаській області ОСОБА_29 надрукувати запит на інформацію про абонентів мобільного зв`язку, при цьому зазначивши номер телефону, який необхідно відобразити в запиті та номер кримінальної справи, потім, достовірно знаючи, що вказаний офіційний документ містить неправдиві відомості, підписав, згідно висновку судово-почеркознавчої експертизи №1/161 від 20.02.2013, запит на інформацію про абонента мобільного зв`язку від 19.03.2012 за №33/32/з-1881, який є підставою для витребування у Департаменті оперативно-технічного забезпечення МВС України вищезазначених відомостей, що являють собою таємницю громадян про їх телефонні з`єднання.

Того ж дня, 19.03.2012, у робочий час, приблизно з 09 години 00 хвилин по 18 годину 15 хвилин, ОСОБА_11 видав завідомо неправдивий документ, надавши вказівку оперуповноваженому УОТЗ УМВС України в Черкаській області ОСОБА_29 , за вих. №1881 направити вказаний запит у ДОТЗ МВС України по закритому відомчому каналу зв`язку, а також, електронною поштою, звідки 20.03.2012 до УОТЗ УМВС України в Черкаській області, тим же шляхом поступила незаконно витребувана ОСОБА_11 технічна інформація - електронний файл про телефонні з`єднання ОСОБА_28 , з зазначенням розташування базових станцій операторів мобільного зв`язку в момент телефонних з`єднань мобільних терміналів з SІМ-картками НОМЕР_8 , НОМЕР_9 за період з 07.02.2012 по 19.03.2012, якою ОСОБА_11 розпорядився на власний розсуд.

Таким чином, на підставі підписаних ОСОБА_11 запитів від 05.08.2011 за №33/32/з-3824, від 06.08.2011 за №33/32/з-3864, від 26.08.2011 за №33/32/з-4322, від 31.08.2011 за №33/32/з-4449, від 19.03.2012 за №33/32/з-1881 до УОТЗ УМВС України в Черкаській області з Департаменту оперативно- технічного забезпечення МВС України, в порушення встановленого законом порядку отримання та ознайомлення з такою інформацією, за відсутності згоди на це ОСОБА_15 , ОСОБА_14 , ОСОБА_16 , ОСОБА_18 , ОСОБА_17 , ОСОБА_28 , що завдало істотної шкоди охоронюваним законом державним інтересам, отримано відомості, які є складовими таємниці телефонних розмов (з`єднань) вище зазначених громадян, в тому числі - інформація про абонентів операторів мобільного зв`язку з якими контактували потерпілі та не мали будь-якого відношення до вказаних ОСОБА_11 кримінальних справ, що призвело до порушення їх прав, передбачених ст. ст. 8, 31 Конституції України, ст. 8 Європейської Конвенції та підриву авторитету правоохоронного органу - Міністерства внутрішніх справ України, як державного озброєного органу виконавчої влади, який захищає життя, здоров`я, права і свободи громадян, власність, природне середовище, інтереси суспільства і держави від протиправних посягань.

Сторона обвинувачення обґрунтовувала обвинувачення ОСОБА_11 наступними доказами: показаннями потерпілих, свідків обвинувачення, письмовими доказами у вигляді документів, в які, на думку обвинувачення, внесено завідомо неправдиві відомості, висновком експерта.
Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_18 , в якості потерпілого, пояснив, що працював у відділі, який очолював обвинувачений, у нього була службова залежність від обвинуваченого. В грудні місяці 2012 року, точної дати він не пам`ятає, його було викликано до відділу внутрішньої безпеки УМВС, де йому було повідомлено, що за його номером телефону було зроблено запит на роздруківку з`єднань, запитали чи він давав на це дозвіл, на що він повідомив, що нічого про це не знає і дозволу не давав. Пізніше, у 2013 році його було викликано до прокуратури та йому було задано такі ж запитання, де він написав заяву в прокуратурі. З документами, якими його ознайомили щодо дозволу на інформацію, підпис стояв ОСОБА_11 , підстави для надання такого дозволу він не знає. Він бачив лише один запит з його телефоном, на його погляд це був оригінал. За яких обставин направлялися ці запити йому не відомо. Претензій щодо обвинуваченого немає. Цивільний позов не подавав.

Допитана в судовому засіданні, ОСОБА_16 , в якості потерпілої, пояснила, що її колишній чоловік звертався до ОСОБА_11 , для отримання інформації. Своїм номером телефону вона користується давно, від працівника внутрішньої безпеки їй стало відомо що її номер моніториться. Вона не була підлеглою обвинуваченого, ніколи не втрачала свій номер телефону. З кримінальним світом вона взагалі не пов`язана, вона особа прозора, ОСОБА_11 діяв в своїх особистих корисливих цілях. На її думку її номер телефону не міг ніде засвітиться, вона людина публічна. Має намір подати позов до обвинуваченого, так як дані, які ОСОБА_11 надавав її чоловікові, це вплинуло на її особистий стан, вони з чоловіком розлучилися, він передавав чоловікові з ким вона спілкувалася, де й коли. Через це вона з дочкою залишилася сама без нікого. ЇЇ чоловік ОСОБА_30 , неодноразово повідомляв вище вказану інформацію, що отримував від ОСОБА_11 В березні 2011 року вони розлучилися, а в жовтні він пішов від неї. Її чоловік військовий, у ОСОБА_11 є рідний брат який теж військовий вони всі товаришували. Вона є працівником міліції, її чоловік погрожував, і говорив такі речі, це все не голослівно, він їй казав з ким говорила по телефону, казав якщо вона буде щось з`ясовувати з жінкою, з якою він зустрічався, то буде погано. Казав що якщо із співробітників комусь потрібна була якась інформація, то всі зверталися до ОСОБА_11 . Саме в серпні у сім`ї були певні проблеми. Конкретно місяць та рік вона не може сказати, коли їй офіційно стало відомо. Тоді, коли її викликав співробітник внутрішньої безпеки. Вона може надати фотокартки, що її чоловік і брат ОСОБА_11 разом, вони разом служили у військовій частині і товаришували.

Допитана в судовому засіданні, ОСОБА_17 , в якості потерпілої, пояснила, що вона працює в УМВС України в Черкаської області завідуючим сектором, з обвинуваченим знайома, стосунки робочі, нормальні. В грудні 2012 року її викликав працівник внутрішньої безпеки, повідомив, що її номер телефону моніториться. У зв`язку з чим це було пов`язано, для неї досі не відомо, в той період вона знаходилась на робочому місці. Даним номером мобільного телефону користується із 31.12.2010 року, вона його не втрачала, крадіжки не було, не допитувалася ніколи по кримінальній справі. Вона не може сказати мети, чому ОСОБА_11 це робив. Цивільний позов підтримала повністю. Вважає, що було порушено її Конституційні права. Коли вона дізналася, що моніторять телефон і її номер приєднаний до кримінальної справи, то який може бути моральний спокій, він був порушений. Моральний шкоду вона підтримує на суму в 20 000 гривень. Додала, що їй було не приємно, що її слухали. На якій підставі її моніторили, законних підстав не було і все було незаконно. Тепер це не може спонукати до спокійного та комфортного життя.

Допитаний в судовому засіданні в якості потерпілого ОСОБА_14 , пояснив, що працював в УОТЗ на посаді заступника відділу, під його керівництвом була ОСОБА_15 . У липні-серпні 2011 року у ОСОБА_11 наскільки неприязне ставлення, що той запропонував написати рапорт. Бойко наказав провести службове розслідування по факту домагання працівниць, що перебували у його підпорядкуванні. Номер йому належить, чому моніториться не знав. Вважає, що все це стало через неприязні стосунки.

Допитана в судовому засіданні в якості потерпілої ОСОБА_15 , пояснила, що 24.07.2011 року сталося ДТП за участю її чоловіка. ОСОБА_11 сказав щоб за даного ДТП до нього не зверталися. Вона вирішила звернутися до ОСОБА_31 04.08.2011 року вона заступила на чергування. Він сам особисто повідомив, що здійснює моніторинг телефонних з`єднань. Вона не зверталася до правоохоронних органів, тому що не вважала за потрібне.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка сторони обвинувачення, ОСОБА_32 , пояснив, що службою внутрішньої безпеки Черкаської області проводилося розслідування відносно ОСОБА_11 . З цього приводу він був допитаний в прокуратурі. Ним було підписано ряд запитів за номерами терміналів, якими користувалися інші працівники міліції. Дані запити вони не мали відношення до тих справ які ним були порушені. Раніше такі запити запитувалися і ми надавали копії запитів, які підписував ОСОБА_11 . Порядок, щодо отримання даної інформації, був загальним і не змінювався. Працівникам підрозділу дозволялося ініціативно направляти запити до департаменту, але також був відповідний порядок. Наказом передбачалося декілька видів направлення запитів. Даний запит підписується звичайно внизу. Можлива й вказівка, можливо він і з власної ініціативи зробив даний запит. Раніше доступ до цієї інформації був доступніший, вирішити дане питання можливо і по телефону. Але працівник повинен був надати аргументовану відповідь щодо запитуваної інформації.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка сторони обвинувачення ОСОБА_33 пояснив, що обвинувачений був його колишнім начальником. Щодо запитів йому стало відомо з прокуратури, його запитували чи знав він що здійснювали запити. Він не знав, що ОСОБА_11 направляв запити щодо працівників їхнього структурного підрозділу. Він не знав, що обвинувачений хотів перевірити деякі з`єднання їхніх працівників, на той момент він був підпорядкований обвинуваченому і в його обов`язки не входило працювати щодо з`єднань абонентів. Додав, що йому нічого не відомо, яку саме інформацію хотів отримати ОСОБА_11 від цих з`єднань.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка сторони обвинувачення ОСОБА_22 пояснив, що він був виконавцем відносно вказівок, які надавав йому ОСОБА_11 . Йому надавалися усні відповідні накази про те, щоб обробити, отримати інформацію, де цей номер, дати відповідну інформацію щодо вказаного номеру. Він виготовляв запити особисто. Він набрав документ, ОСОБА_11 підписав, тоді він направляє на виконання. ОСОБА_11 написав на листочку і віддав йому номера телефонів. Номер кримінальної справи він брав особисто. З якою метою потрібно було обробляти вказані номери ОСОБА_11 йому не повідомляв. Запит направлявся факсимільним засобом зв`язку. Коли була отримана відповідь, він не пам`ятає, є спеціальна програма отримання даних відповідей. В роздрукованому варіанті цих даних не було. Йому не було відомо що ОСОБА_11 здійснював моніторинг своїх працівників. Крім ОСОБА_11 міг давати вказівки такого характеру й начальник. Відповіді на запити приходять в електронному варіантів і вони не роздруковуються, особа яка має дозвіл може переглянуть дану інформацію. Дозвіл на це мають право керівники і деякі працівники. На його думку відповіді на запити переглядав особисто ОСОБА_11 . Він взагалі не пам`ятає номерів телефонів щодо яких він давав запит. Були відповідні накази, якими він керувався при виконанні своїх обов`язків. Хто несе відповідальність за достовірність інформації в яких міститься інформація він не знає. Оригінали запитів зберігалися в канцелярії, вони зберігаються один рік. Теоретично, ОСОБА_11 міг відправити за його підписом запит на інформацію. Запити потрібно реєструвати. Якщо він відправляв, то реєструє він, а якщо ОСОБА_11 , то реєстрував би він. В спеціальну програму заносить номер, далі робиться для нього журнал реєстрації, просто порядковий номер. І цей електронний файл просто відправляється. Запит і файл співпадають. На той час він працював невеликий проміжок часу, а саме декілька місяців, йому показали як правильно робити, він так і робив. ОСОБА_11 не надавав номера справ. Крім ОСОБА_11 ще міг давати запити і заступник.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка сторони обвинувачення ОСОБА_34 пояснив, що його допитували в прокуратурі Черкаської області по кримінальній справі, яку він розслідував, були отримані роздруківки телефонних розмов. Дати не пам`ятає, до 2011 року він працював слідчим Смілянського РВ УМВС України в Черкаській області. Прив`язки до дат він сказати не може, по одній з кримінальних справ які були у нього в провадженні, було з`ясовано, що по одній з цих справ, яку він направив до суду, було начебто ним надано доручення на роздруківку. Але він ніякого доручення не давав і нічого про це не знає. Справа вже знаходилася в суді, то він відношення до неї вже немає, чи міг дати запит на роздруківку суд, він не знає. Прізвища потерпілих, які оголошені в судовому засіданні він чув, але вони не проходили по справі, запити точно не пам`ятає щодо них, але, наче, не робилися. Доручення направляється в розшук, а потім вони направляють запит, в даній кримінальній справі на його думку доручення не направлялося. Є база УВС але він особисто доступу не має, база така була. Коли справа направлена до суду, він виставляє облікові картки. Він особисто картки належним чином виставив, в кінці травня він справу направив до суду. По базі вже видно тоді що справа направлена до суду. Приїжджали працівники внутрішньої безпеки і відбирали пояснення.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка сторони обвинувачення ОСОБА_35 пояснила, що з 2008 року по 2012 року вона працювала старшим слідчим Соснівського РВ та в неї була в провадженні кримінальна справа і по цій кримінальній справі, як їй стало відомо, бралася роздруківка телефонних дзвінків. Але по даній кримінальній справі ніякі заходи в ніякі установи, які б засвідчувалися прокуратурою і давався дозвіл судом, не бралося. Названі в судовому засіданні прізвища не фігурували по даній кримінальній справі. Ніколи запити їм не надаються. По даній кримінальній справі оперативне супроводження не велося, їй не відомо чи була відкрита оперативно-розшукова справа.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка сторони обвинувачення ОСОБА_36 пояснила, що був відправлений запит за наказом ОСОБА_11 з номерами, вона вже не пам`ятає. На даний час вона там працює, у неї були обов`язки відправляти запити, реєструвати в журналі і відправляти. Вона реєструє, готує і відправляє запити. Вони готують бланк, це якщо від них. До них приходить запит від ініціатора це установленого зразка бланк, вони його готують, реєструють і відправляють. Прийшов ОСОБА_11 і сказав відправити, що він на законність їх перевірив. Він прийшов до неї, дав запити, на папері. Він сказав, що він все перевірив, що все законно і що потрібно відправити. Дав всі номери під одну кримінальну справу. Це був наказ. Вона підготувала запити, підписав ОСОБА_11 , вона їх направила, є спеціальна програма, а додатково ще факсом направляються. Особисто на своєму комп`ютері він має можливість все переглядати. Їй не було відомо що це номери їх працівників. Деякі прізвища, які оголошені в судовому засіданні, їй знайомі. ОСОБА_11 неправомірно діяв коли давав запити. За ініціативою підрозділу вона робила запити за наказом начальника ОСОБА_37 , це передбачено законодавством. Вона безпосередньо підпорядковувалася заступнику начальника їхнього відділу. Він не давав вказівку щодо запитів, вона носила йому на підпис без вказівки підготувати запит. Вказівка була ОСОБА_11 , щоб відправити номери, підписав ОСОБА_38 . Вона не може назвати номера телефонів за якими вона повинна була направити запит за вказівкою ОСОБА_11 . Був пароль доступу в неї та їхнього відділу. Вона не може стверджувати що саме ОСОБА_11 переглядав відповіді. Їй давав накази тільки ОСОБА_11 . В неї не було підстав вважати що даний наказ є незаконним.

Допитана в судовому засіданні, в якості свідка сторони обвинувачення, ОСОБА_39 пояснила, що вона давала свідчення у прокуратурі, вона працювала слідчим і в неї у провадженні була кримінальна справа. Роздруківки в кримінальній справі не надавалися. Вона працювала з 2008 року по листопад 2012 року у Соснівському РВ міліції. Кримінальна справа була направлена до суду кінець 2011 початок 2012 року по обвинуваченню ОСОБА_40 . Її запитів, щодо роздруківок, не було. Від слідчого їй стало відомо, що направлялися такі запити. Прізвища потерпілих, які оголошені в судовому засіданні, їй не відомі. По кримінальній справі, яка була у її проваджені, такі прізвища не проходили. Карний розшук надає запити, або вона надає за погодженням обласної прокуратури. По справі оперативно розшукові заходи проводилися, це був окремий номер оперативно-розшукової справи.

Допитаний в судовому засіданні, в якості свідка сторони обвинувачення, ОСОБА_37 пояснив, що є заступником начальника УОТЗ УМВС в Черкаській області. Його допитували в прокуратурі. До нього підійшов працівник його відділу з проханням підписати документ на відправку запиту по мобільному терміналу, він зателефонував начальнику управління, так як його не було на місці, той сказав, що він їх перевірив і щоб він терміново підписав. Працівник сказав, що за вказівкою начальника управління. Додав, що на посаду він був призначений у серпні 2011 року. Запит підписує начальник управління а також виконавець. Вони мали право відправляти запит від себе під кримінальною справою. Він не може сказати чи його керівник виконує також інші вказівки вищестоящого керівництва. Від обвинуваченого він не отримував номера телефонів, працівник прийшов із запитом.

Допитаний в судовому засіданні, в якості свідка сторони обвинувачення, ОСОБА_29 пояснив, що він не знає яке це було провадження, запит готувався вже давно, не пам`ятає. Він працював в управлінні під керівництвом ОСОБА_11 , на даний час там і працює. Запит реєструвався і відправлявся. Він готував запит і відправляв в установленому порядку. Він формує запит і відправляє для отримання інформації. Є керівник і є виконавець, є вказівка для виконання. Запит реєструється в журналі. Керівник розписує на виконавця, накладає резолюцію. Документи надходять в канцелярію, а керівник визначає виконавця. Вказівки давав ОСОБА_11 і ОСОБА_37 , він також міг давати вказівки на виконання.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка сторони обвинувачення, ОСОБА_41 пояснив, що у його провадженні знаходилась кримінальна справа, в даній кримінальній справі він проводив першочергові слідчі дії, далі всі слідчі дії приймалися слідчими управління. Інших слідчих дій він не проводив. Справа передана у вересні 2011 року, станом на 26 серпня справа перебувала у його провадженні, з моменту порушення, будь які запити до УОТЗ особисто він не направляв. Була створена слідча група, але йому не було відомо чи направлялися якісь запити в УОТЗ. Оперативно-розшукова справа була заведена. Особисто він будь яких запитів в рамках кримінальної справи не направляв. Слідчий прокуратури йому повідомив щодо запитів. Оперативні працівники без його відому в рамках оперативно-розшукової справи, він вважає, що не могли направити дані запити.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка сторони обвинувачення, ОСОБА_42 пояснив, що йому не відомо чим займався обвинувачений, він давав покази в прокуратурі. Він не може сказати терміни коли працював ОСОБА_11 . Відділ безпосередньо підпорядкований начальнику УМВС. Щодо з`єднань йому нічого офіційно не було відомо, стало від працівників УМВС. Він особисто не давав вказівки щодо з`єднань телефонів. Ніяких усних або будь яких вказівок ОСОБА_11 щодо зняття інформації з телефонів він не давав, на це є відповідне законодавство.

Допитаний в судовому засіданні, в якості свідка сторони обвинувачення, ОСОБА_43 пояснив, що обвинувачений був його підлеглим, потерпілих знає, вони його співробітники. Його допитували в якості свідка чи він давав вказівку на роздруківку телефонів, він пояснив, що таку вказівку не давав так як вони не проходять по кримінальних провадженнях, якщо є на це необхідність, то це все оформлюється згідно рапорту. Про дану ситуацію дізнався коли внутрішня безпека почала працювати. ОСОБА_11 був підпорядкований начальнику управління. В усній формі такі вказівки ніхто не буде виконувати, це все буде виконуватися в письмовій формі. Ні усно, ні письмово не давав дозволу на роздруківку телефонів потерпілих. Вже потім стало відомо, що дану інформацію ОСОБА_11 збирав, щоб використати в корисних цілях.

Допитаний в судовому засіданні, в якості свідка сторони обвинувачення, ОСОБА_44 пояснив, що він допитувався в прокуратурі. У 2011-2012 роках він працював оперуповноваженим Соснівського РВ. В його провадженні була оперативно-розшукова справа, ОСОБА_14 не відомий йому. По вказаній справі жодного відношення працівників УМВС України в Черкаській області не було і не проходили. Він точно не пам`ятає чи замовлявся моніторинг по даній справі. У 2011 році провадження було закрито як реалізоване. Як було затримано особу то й закрито. У них була категорія розшук і в рамках розшуку він не пам`ятає чи проводився моніторинг.

Допитаний в судовому засіданні, в якості свідка сторони обвинувачення, ОСОБА_45 пояснив, що він на даний час працює директором приватного підприємства, з обвинуваченим наглядно були знайомі, з потерпілими знайомий не був. Його допитували в прокуратурі стосовно ОСОБА_11 але вже точно не пам`ятає причину його виклику до прокуратури, мабуть з якимись технічними подіями. Він розлучився більше двох років назад, це у 2012 році. В 90-х він працював в міліції знав всіх наглядно. Раніше йому не було відомо ким він працював, відносини не підтримували. Ні за якою допомогою він до ОСОБА_11 не звертався. Про колишню дружину із його знайомими не спілкувалися, прізвище ОСОБА_11 навіть не згадували. В нього є близькі знайомі, маса знайомих у місті, які його знають. В спільному шлюбі вони прожили близько трьох років. У березні 2012 року з ОСОБА_11 він не спілкувався.

Допитана в судовому засіданні, в якості свідка сторони обвинувачення, ОСОБА_46 пояснила, що вона обвинуваченого ніколи не бачила, потерпілих не знає і не бачила. Восени 2012 року її допитували в якості свідка в прокуратурі. У її провадженні знаходилася кримінальна справа, вона не надавала нікому доручення на роздруківку. Здається, ОСОБА_47 кримінальна справа була у неї в провадженні. По даній справі потерпілі фігурантами не були. Як слідчий, вона не мала повноваження надавати доручення оператору мобільних зв`язку, чи була оперативно-розшукова справа по цій кримінальній справі, їй не було відомо. Нею особисто ніяких доручень не надавалося.

Допитана в судовому засіданні в режимі відео конференції, в якості потерпілої ОСОБА_28 пояснила, що вона розлучилася в жовтні 2011 року і виїхала в м. Бориспіль, змінила номер телефону. Вона здогадувалася, що її номер телефону може моніторитися, і пішла в правоохоронні органи, їй це підтвердили. Відомо про ОСОБА_11 тільки зі слів колишнього чоловіка. Чоловік напевно просив, вони знайомі, і знаючи її колишнього чоловіка, то це все можливо. Чоловік неодноразово звертався, коли вона з колишнім чоловіком проживала, то вдома в неї і камери стояли. Вона звернулася в службу безпеки, в неї брат працює в міліції і там їй сказали, що її номер телефону моніторять. Вона знає свого колишнього чоловіка, на що він здатний, тому і здогадалася. Ніяких моральних претензій до обвинуваченого немає. Додала, що її колишній чоловік попросив ОСОБА_11 , щоб моніторити її телефон. Вона вважає, що мініторинг, це визначення місця перебування особи, вона так це розуміє. В Черкасах вона писала заяву і їй повідомили у внутрішній службі безпеки. Її брат працював у внутрішній безпеці, прізвище ОСОБА_48 . Вона чула по його словам, що є такий знайомий підполковник ОСОБА_11 . Все це було зі слів її колишнього чоловіка. З ОСОБА_49 не знайома, чула що є такий, але не спілкувалася. Чоловік не казав де конкретно працює ОСОБА_11 . Особисто вона не бачила ОСОБА_11 . В неї були здогадки, припущення що її колишній чоловік міг звернутися до ОСОБА_11 . Після того, як вона розлучилася, то він не казав, що буде прослуховувати. Коли вона ще проживала з чоловіком, то чула про ОСОБА_11 , тому вона про це розповіла брату.

Допитаний в судовому засіданні, в якості свідка сторони обвинувачення, ОСОБА_50 пояснив, що на даний час працює прокурором Монастирищенського району, розслідував кримінальне провадження відносно ОСОБА_11 , яке в подальшому скероване до суду. В матеріалах кримінального провадження був наявним тільки один оригінал запиту, датований березнем 2012 року. Було п`ять або чотири копій запитів, так як вони від 2011 року та згідно інструкції «Про порядок зберігання вказаних запитів», зберігаються протягом року, вказана інструкція долучена до матеріалів кримінального провадження. Дані запити були знищені відповідно до інструкції і наявна копія чи оригінал акту знищення. Вказані копії запитів направлялися їм разом з матеріалами перевірки внутрішньої безпеки ОВС в Черкаській області. В ході слідства не було встановлено оригіналів запитів, їх не було. Був лише один запит і при ознайомленні потерпілих з матеріалами кримінального провадження їх також не було. На його думку замість ОСОБА_11 не міг ніхто їх підписати, це свідчать покази потерпілих і свідків. З моменту надходження матеріалів і коли згідно резолюції розписали на нього, де ці матеріали були раніше йому не відомі. Хто до цього займався ними йому не відомо. Матеріали перевірки збирали працівники внутрішньої безпеки, він не може пояснити їхні дії і не відповідає за них. З моменту приходу матеріалів до нього він проводив слідство, а до того часу він не може нічого пояснити. Коли було внесено відомості про злочин в ЄРДР оригіналів запитів не було. Він не звернув увагу хто підписував акт на знищення, який надали акт він і приєднав до матеріалів. На той час вони не були потерпілими. Було вжито всіх об`єктивних заходів для об`єктивного розслідування. На той час він прийняв рішення що в діях ОСОБА_51 не було складу злочину, обвинувачений був ознайомлений, всі про це знали, ніхто дане рішення не оскаржував.

Допитаний в судовому засідання, в якості свідка сторони захисту, ОСОБА_52 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , повідомив, що з 2005 по квітень 2014 року працював з обвинуваченим в одному відділі УОТЗ. За час служби не мав ніколи конфліктів з ОСОБА_11 . Характеризує обвинуваченого, як вимогливого але справедливого керівника. На час вчиненого ще працював в УОТЗ. На робочій нараді дізнався, що відносно ОСОБА_11 відкрито кримінальне провадження. Після виходу на пенсію, в 2015 році випадково зустрівся з обвинуваченим, який в приватній бесіді згадав прізвище ОСОБА_53 . Також, повідомив, що під час роботи, в березні 2012 року, зустрівся з працівником кримінального розшуку, який приніс запит. Звернув увагу, що запит був підписаний ОСОБА_54 , тому що зазвичай запити підписуються першим заступником начальника УМВС ОСОБА_55 . В ході розмови інших співробітників почув, що даний запит пов`язаний з людиною на прізвище ОСОБА_53 . Більше інформації з приводу ОСОБА_56 до відділу не надходило. Таким чином бачив, як запит на моніторинг телефонного номеру, який належав ОСОБА_57 потрапив офіційно від ініціатора. На даний час запит пригадати не може, цифр та дат не пам`ятає. Єдине, що підпис резолюції був зверху. Інших ознак не пам`ятає. У розмові ініціатора та їхнього працівника не втручався.

Допитаний у судовому засіданні ОСОБА_11 з приводу пред`явленого обвинувачення вину не визнає в повному обсязі та пояснив, що 11 квітня 2011 року він був призначений тимчасово виконуючим обов`язки начальником управління оперативно-технічних заходів. На той час він виконував обов`язки тимчасово виконуючого обов`язки заступника начальника управління ОУТЗ. З 11 квітня по 22 серпня 2011 року він виконував обов`язки начальника ОУТЗ. Наказом начальника УМВС від 22.08.2011 року він був призначений на посуду начальника ОУТЗ. Кабінети заступника начальника управління і начальника ОУТЗ знаходилися на різних поверхах. В його обов`язки входила організація роботи всього управління, його відділ у своїй роботі керувався виключно законодавством України та Конституцією України. Начальник ОУТЗ підпорядковувався виключно начальнику УМВС і заступнику начальника УМВС начальника кримінальної міліції. Він отримував від керівництва УМВС накази, вказівки, розпорядження виключно для розкриття тяжких та особливо тяжких злочинів на території України та Черкаської області. Всі накази керівництва були чіткі, ясні і зрозумілі. Незаконних наказів, вказівок та розпоряджень особовому складу він не давав, всі накази були виключно в рамках правового поля. Управління ОУТЗ складається з підрозділів. Кожен підрозділ підпорядкований окремому заступнику начальника управління начальнику відділу. Кожен з цих заступників має право підпису на рівні з начальником ОУТЗ. Відділ який займався інформаційно-аналітичною роботою підпорядкований заступнику начальника управління начальнику відділу Дудко. Кабінет заступника начальника ОУТЗ, в якому він перебував, коли виконував обов`язки тимчасово начальника управління оперативно-технічних заходів, не мав комп`ютерного обладнання підключеного до спеціальної комп`ютерної мережі. Обладнання було лише у заступника відділу, який керував відділом інформаційно-аналітичного забезпечення управління. У кожного співробітника цього відділу та заступника начальника відділу був доступ до цієї мережі і комп`ютер був підключений, кожен співробітник мав свій окремий пароль. Всі доступи до мережі трафіку були запаролені. Коли він виконував обов`язки, доступу до пароля системи в нього не було. Доступ до мережі як і комп`ютер в нього з`явилися набагато пізніше, не було потреби. Є два накази, якими регламентується діяльність підрозділу. Оперуповноважений отримує у канцелярії запити від ініціатора. Ця особа перед підготовкою запитів перевіряє інформацію по наявним базам, перевіряє номер телефону, вони виготовляються в двох екземплярах, особа ставить підпис, ставить свій номер, номер виконавця. Готовий запит потрапляє до начальника або заступника, він бере запит ініціатора та готовий запит і на зворотній стороні ставить свій підпис. Отже, дві посадові особи, а саме оперуповноважений та заступник начальника управління, перевіряють на законність цей запит. Він особисто постійно перевіряв законність запитів. Не було випадку, щоб запити не перевірялись на законність. Всі документи, які маються в справі це ксерокопії, крім одного. Вказівок на виготовлення та направлення цих запитів він не давав та особисто він їх не підписував. Підписи які є в запитах, вони йому не належать. Але є один запит на якому стоїть його підпис, це запит по ОСОБА_58 , але запиту він не надавав, з нею він не знайомий, але як варіант що цей запит був підписаний в купі з іншими документами. Наказ який регламентує діяльність відділу, дає право на відправлення запитів з метою розкриття чи супроводження злочинів. Цей запит містить два номери і імей. Він допускає, що співробітник прийняв рішення на відпрацювання цього номеру через наявність двох карток двох номерів телефонів і імею. Цей номер міг проходити при скоєнні будь-якого злочину. Також, може допустити що співробітник допустив технічну помилку в номері справи, могла бути помилка в імеі, можливо що це була вказівка керівництва і ці номери виплили з якогось моніторингу. Ніяких вказівок на отримання запитів з`єднань мобільних терміналів не давав. Згідно дисциплінарного статуту він жодного разу не переплюнув свого заступника. Є чітко визначений порядок видачі на наказів та розпоряджень. Він проводив наради, проводилася виховна робота щоб спілкуватися з працівниками. Йому давали вказівки і ОСОБА_43 і ОСОБА_42 на розкриття тяжких злочинів. З їх слів, що вони взагалі не знали чим займалися працівники і в тому числі і він. Додав, що він не заперечує що виконував вказівки, неможливо бути начальником управління і не підпорядковуватись начальнику УМВС. Як нормальна людина, відносно якої порушено кримінальна справа, в нього було одне прохання, щоб все це розслідування було відкритим і не упередженим, він не хоче щоб воно базувалось на припущеннях, домислах. Є особи, які стверджують що вони підписували ці документи, але він особисто жодного документу не підписував. Його дії були в рамках чинного законодавства. На той час можливо було зібрати хто, коли, в який час і з якого робочого місця відправляв подібні запити. Сама система побудована так, що вони не самі відправляють запити, це все проходить через СБУ і Департамент. Заступник начальника управління цілковито відповідає за підрозділ. На посаді його заступника був ОСОБА_37 на той час. Весь час заступник був, якщо його не було, то була особа, яка виконувала його обов`язки. Нікого він не збирається здавати, як на даний час, так і на той час. Він звертався до ОСОБА_59 , але це ніякого відношення до даного кримінального провадження не має. Ніяких актів на знищення він не підписував. 06 серпня 2011 року, після того як він пішов у відпустку, він не мав доступу до входу до управління. Звільнений 17.01.2012 року. Оперуповноважені ОСОБА_60 , ОСОБА_61 , ОСОБА_62 , йому відомі. Прізвища потерпілих йому відомі, вони також працівники УОТЗ. Законні вказівки оперуповноваженим він давав. Це могли бути вказівки піти щось зробити. В нього не було часу давати вказівки на моніторинг з`єднань, це обов`язки заступника. Моніторинг це всі конкретні телефони які працювали в цей період часу. Виділяються всі номери телефонів, які працювали в цей період часу, відпрацьовується номер телефону. Співробітник сам приймає рішення про виборку цих номерів. Хтось проходив мимо і просто попав у моніторинг. Є таке поняття як співпадання номерів моніторингу. Дані потерпілі могли попасти у співпадання. Робиться павутина з номерів. Номера телефонів його працівників у нього були. Неприязні стосунки у нього були з ОСОБА_63 , ОСОБА_64 , ОСОБА_65 , ОСОБА_66 . Щодо ОСОБА_67 стосунків не було ніяких. З іншими оперуповноваженими неприязних стосунків не було. Вони все це казали відносно нього з метою уникнення кримінальної відповідальності. Свідки на нього наговорювали при дачі пояснень у судовому засіданні.

Судом було досліджено наступні письмові документи, які на думку сторін провадження, містять доказове значення:
За клопотанням сторони обвинувачення:
-Копія запиту від 05.08.2011 р. за № 33/32 з 3824 за підписом т.в.о. начальника ОСОБА_11 до начальника ДОТЗ МВС України щодо надання роздруківки вхідних та вихідних з`єднань номерів: № НОМЕР_10 ; № А НОМЕР_2 ; № А НОМЕР_11 ; № НОМЕР_12 за період з 01.03.2011 по 05.08.2011 (Т.1 а.м.к.п. 38-45);

-Копія запиту від 06.08.2011 р. за № 33/32 з 3864 за підписом т.в.о. начальника ОСОБА_11 до начальника ДОТЗ МВС України щодо надання роздруківки вхідних та вихідних з`єднань номерів: № НОМЕР_10 за період з 01.02.2011 по 06.08.2011;

-Копія запиту від 11.08.2011 р. за № 33/32 з 3986 за підписом т.в.о. начальника ОСОБА_11 до начальника ДОТЗ МВС України щодо надання роздруківки вхідних та вихідних з`єднань номерів: № НОМЕР_13 ; № А НОМЕР_14 ; № А НОМЕР_15 ; № А НОМЕР_16 ; № А НОМЕР_17 ; № А НОМЕР_18 ; № А НОМЕР_19 ; № НОМЕР_20 за період з 15.04.2011 по 11.08.2011;

-Копія запиту від 22.08.2011 р. за № 33/32 з 4207 за підписом заступника начальника ОСОБА_11 до начальника ДОТЗ МВС України щодо надання роздруківки вхідних та вихідних з`єднань номерів: № НОМЕР_21 ; № А НОМЕР_1 ; № А НОМЕР_2 ; № А НОМЕР_22 ; № А НОМЕР_23 ; № А НОМЕР_24 ; № А НОМЕР_25 ; № А НОМЕР_26 ; № А НОМЕР_6 ; № НОМЕР_27 за період з 01.05.2011 по 22.08.2011;

-Копія запиту від 26.08.2011 р. за № 33/12 з 4318 за підписом заступника начальника ОСОБА_11 до ОТЗ № 6 начальника ДОТЗ МВС України щодо надання роздруківки вхідних та вихідних з`єднань номерів: № НОМЕР_10 ; № НОМЕР_28 за період з 01.07.11 по 26.08.11;

-Копія запиту від 26.08.2011 р. за № 33/12 з 4322 за підписом начальника ОСОБА_11 до ОТЗ № 6 начальника ДОТЗ МВС України щодо надання роздруківки вхідних та вихідних з`єднань номерів: № НОМЕР_10 ; № НОМЕР_28 за період з 24.08.11 по 26.08.11;

-Копія запиту від 31.08.2011 р. за № 33/12 з 4449 за підписом начальника ОСОБА_11 до ОТЗ № 6 начальника ДОТЗ МВС України щодо надання роздруківки вхідних та вихідних з`єднань номерів: № НОМЕР_21 ; № А НОМЕР_2 ; № НОМЕР_29 ; № НОМЕР_27 за період з 01.08.11 по 31.08.11;

-Копія запиту від 04.11.2011 р. за № 33/12 з 5876 за підписом заступника начальника ОСОБА_11 ( ОСОБА_65 ) до ОТЗ № 6 начальника ДОТЗ МВС України щодо надання роздруківки вхідних та вихідних з`єднань номерів: № НОМЕР_30 за період з 01.09.11 по 04.11.11; № НОМЕР_31 за період з 01.11.11 по 04.11.11; ІМЕІ НОМЕР_32 за період з 24.10.11 по 04.11.11 (Т.1 а.м.к.п. 38-45);

-Висновок експерта від 20.02.2013 року за №1/161 відповідно до якого підпис від імені ОСОБА_11 на запиті до ДОТЗ №33/24/з-1881 від 19.03.2012 року навпроти слів «начальник підполковник міліції» виконаний самим ОСОБА_11 Т.2 а.м.к.п.19-23;

-Запит від 19.03.2012 р. за № 33/24 з 1881 за підписом начальника ОСОБА_11 до начальника ДОТЗ МВС України щодо надання роздруківки вхідних та вихідних з`єднань номерів: № НОМЕР_33 ; № НОМЕР_34 за період з 07.02.12 по 19.03.12; ІМЕІ НОМЕР_35 за період з 07.02.12 по 19.03.12 (Т.2 а.м.к.п. 24);
-Копія рішення Соснівського районного суду міста Черкаси від 25.10.2011 року в справі №2-5292/11 щодо розірвання шлюбу між ОСОБА_68 та ОСОБА_69 , зареєстрованого 14.07.2007 року (Т.2 а.м.к.п. 113);

-Заява ОСОБА_28 від 25.02.2013 року з приводу зобов`язання зберігання сім карти Київстар із телефонним номером НОМЕР_36 (Т.2 а.м.к.п. 119);

-Протокол за результатами проведення негласного розшукового заходу від 25.02.2013 року в кримінальному провадженні №0000001, а саме зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж стосовно ОСОБА_11 у період із 01.02.2013 по 26.02.2013 (Т.2 а.м.к.п. 206-218);

-Протокол дослідження інформації, отриманої при застосуванні технічних засобів від 28.02.2013 року, що містить тексти телефонних розмов ОСОБА_11 (Т.2 а.м.к.п. 219-233);
-Речовий доказ у виді журналу обліку вихідних та внутрішнього обігу запитів на отримання інформації про з`єднання мобільних терміналів том2 за №інв.603;

-Звукозаписи телефонних розмов обвинуваченого ОСОБА_70 , що міститься на DVD-R диску за №17т (Т.2 а.к.п. 30).
За клопотанням сторони захисту:
-Висновок службового розслідування від 23.08.2012 року відносно фактів незаконного моніторингу з`єднань мобільних терміналів систем рухомого (мобільного) зв`язку з метою збирання та використання конфіденційної інформації про осіб без їх згоди начальником УОТЗ УМВС України в Черкаській області підполковником міліції ОСОБА_11 , відповідно до якого дані факти знайшли підтвердження (Т.1 а.м.к.п. 15-19);
-Висновок за результатами службового розслідування за фактом порушення чинного законодавства колишнім начальником УОТЗ УМВС України в Черкаській області підполковником міліції ОСОБА_11 , затверджений заступником начальника Департаменту оперативно-технічних заходів МВС України від 05.12.2012 року, відповідно до якого факти незаконного збирання інформації, її зберігання та використання не знайшли свого підтвердження (Т.1 а.м.к.п. 97-107);
-Характеризуючі дані на обвинуваченого (Т.3 а.м.к.п. 16-29);
-Фотокопія протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 25.02.2013 року відповідно до якого ОСОБА_28 повідомила про вчинення 19.11.2012 року відносно неї злочину ОСОБА_11 , який зловживаючи своїм службовим становищем незаконно здійснював моніторинг з`єднань мобільних терміналів систем рухомого зв`язку її номеру НОМЕР_36 (Т.1 а.к.п. 57-58);
-Фотокопія запиту на отримання інформації від 15.03.2012 року з приводу трафіків з`єднань абонентських номерів НОМЕР_37 та НОМЕР_36 в період часу з 07.02.2012 по 19.03.2012 (Т.2 а.к.п. 208);
-Фотокопія довідки про наявність дисциплінарних стягнень відносно ОСОБА_11 від 27.11.2012 року (Т.2 а.к.п. 207);
-Фотокопії пояснень працівників ОСОБА_14 , ОСОБА_71 від 19.08.2011 року, надані ОСОБА_11 ; копія довідки про наявність заохочень та стягнень від 29.12.2014 року за №14/3974 відносно ОСОБА_11 ; копія заяви ОСОБА_11 від 23.12.2014 року (Т.2 а.к.п. 210-214).
Дослідивши подані у кримінальному провадженні докази, суд приходить до наступних висновків.
Щодо обвинувачення ОСОБА_11 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.364 КК України в редакції Закону від 21.02.2014 року.
Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх службові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Ці положення поширюються на всіх без винятку службових осіб, незалежно від того, чи є вони представниками законодавчої, виконавчої або судової гілок влади, виконують свої службові обов`язки у державному чи громадському апараті, в органах місцевого самоврядування або на окремих підприємствах, в установах і організаціях. Не має також значення службове становище особи, відомча чи галузева належність органу, сфера його діяльності або форма власності, на підставі якої створені та здійснюють свою діяльність ті чи інші організації.

Відповідно до примітки 1 ст.364 КК України службовими особами у статтях 364, 368, 3682, 369 цього Кодексу є особи, які постійно, тимчасово чи за спеціальним повноваженням здійснюють функції представників влади чи місцевого самоврядування, а також обіймають постійно чи тимчасово в органах державної влади, органах місцевого самоврядування, на державних чи комунальних підприємствах, в установах чи організаціях посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських функцій, або виконують такі функції за спеціальним повноваженням, яким особа наділяється повноважним органом державної влади, органом місцевого самоврядування, центральним органом державного управління із спеціальним статусом, повноважним органом чи повноважною особою підприємства, установи, організації, судом або законом.

Таким чином сторона обвинувачення правильно дійшла висновку, що ОСОБА_11 є відповідною службовою особою.

Однак, висунуте обвинувачення в редакції Закону України №746-VII «Про внесення змін до Кримінального та Кримінального процесуального кодексів України щодо імплементації до національного законодавства положень ст. 19 Конвенції ООН проти корупції» за ч.1 ст.364 КК України (станом на 28.02.2014 року) не знайшло свого підтвердження.

Стороною обвинувачення не доведена обов`язкова обставина для кваліфікації за даною нормою закону «з метою одержання неправомірної вигоди для себе», будь яке твердження, пов`язане із подією кримінального правопорушення, у відповідності до положень ст. 91 КПК України підлягає доказуванню в кримінальному провадженню. Обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, в судовому засіданні покладається на прокурора, що імперативно слідує із положень ст. 92 КПК України.

Дана мета не розписана в обвинувальному акті від 19.11.2014 року, не встановлена в ході судового розгляду та не доведена сукупність досліджених доказів, які були належно опрацьовані судом за клопотанням сторони обвинувачення.

Частиною 1 ст.364 КК України (станом на 28.02.2014 року) встановлено відповідальність за злочини із матеріальним складом. Обов`язковою ознакою вказаного кримінального правопорушення є наявність безпосереднього зв`язку між діянням особи та її службовою діяльністю, оскільки вони завжди обумовлені службовим становищем суб`єкта і вчинюється всупереч інтересам служби. Обов`язковою ознакою об`єктивної сторони злочину, передбаченого у частинах 1 статей 364 КК України, є суспільно небезпечні наслідки, які полягають у заподіянні істотної шкоди охоронюваним законом правам, свободам та інтересам фізичних, юридичних осіб, державним або суспільним інтересам. Така істотна шкода може полягати у заподіянні: 1) матеріальних (майнових) збитків; 2) нематеріальної (фізичної, моральної, організаційної тощо) шкоди; 3) матеріальних збитків у поєднанні з наслідками нематеріального характеру.

ПРОТЕ даний висновок базувався на примітці 3 до ст. 364 КК України (станом на 28.02.2014 року), відповідно до якої Істотною шкодою у статтях 364, 364-1, 365, 365-2, 367, якщо вона полягає у завданні матеріальних збитків, вважається така шкода, яка в сто і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян. Інкримінованою редакцією Закону передбачалася відповідальність, якщо було завдано істотної шкоди охоронюваним законам державним інтересам, що проявлялося у наявності нематеріальних збитків, в цитованій примітці передбачено було розгалуження на матеріальні та нематеріальні збитки.

Суд звернув увагу, що Законом України № 1261-VII від 13.05.2014 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у сфері державної антикорупційної політики у зв`язку з виконанням Плану дій щодо лібералізації Європейським Союзом візового режиму для України» пункти 3 і 4 ст.364 КК України викладено в наступній редакції: 3. Істотною шкодою у статтях 364, 364-1, 365, 365-2, 367 вважається така шкода, яка в сто і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян; 4. Тяжкими наслідками у статтях 364-367 вважаються такі наслідки, які у двісті п`ятдесят і більше разів перевищують неоподатковуваний мінімум доходів громадян. Таким чином, законодавець повністю в кодифікованому нормативному акті, що має вищу юридичну силу, повністю відійшов від поняття істотної шкоди, що має нематеріальне вираження. Дані зміни в КК України чинні на момент розгляду кримінального провадження і підлягають беззаперечному застосуванню з вимог ч.1 ст. 5 КК України щодо зворотної дії закону про кримінальну відповідальність, відповідно до якої закон про кримінальну відповідальність, який скасовує злочинність діяння або пом`якшує кримінальну відповідальність, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, що вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість. Приписи цих норм Кодексу кореспондуються з положеннями статті 58 Конституції України. Зворотна дія кримінального закону означає поширення його на осіб, які вчинили діяння до набрання чинності таким законом.
Пункт 2 Рішення Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням 46 народних депутатів України щодо офіційного тлумачення положень статті 58 Конституції України, статей 6, 81 Кримінального кодексу України (справа про зворотну дію кримінального закону в часі) роз`яснює, що Відповідно до частини першої статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Закріплений в Конституції України принцип неприпустимості зворотної дії в часі законів та інших нормативно-правових актів узгоджується з міжнародно-правовими актами, зокрема Міжнародним пактом про громадянські та політичні права (стаття 15), Конвенцією про захист прав і основних свобод людини (стаття 7). Суть зворотної дії в часі законів та інших нормативно-правових актів полягає в тому, що їх приписи поширюються на правовідносини, які виникли до набрання ними чинності, за умови, якщо вони скасовують або пом`якшують відповідальність особи. Але їх реалізація з використанням підзаконних нормативно-правових актів неможлива в окремих галузях права, зокрема в кримінальному праві. Згідно з частиною другою статті 58 Конституції України ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення. З цього конституційного припису випливає, що діяння як певне правопорушення може визнаватись тільки законом, а не будь-яким іншим нормативно-правовим актом. Такий висновок підтверджується положеннями пункту 22 частини першої статті 92 Конституції України про те, що виключно законами визначаються "засади цивільно-правової відповідальності; діяння, які є злочинами, адміністративними або дисциплінарними правопорушеннями, та відповідальність за них".
Виходячи із наведеного суд зобов`язаний застосувати Закон, який покращує положення обвинуваченого.
Аналогічного висновку дійшов Європейський суд з прав людини у справі «Щокін проти України», (рішення від 14 жовтня 2010 року, остаточне рішення відповідно до ст. 44 Конвенції від 14.01.2011 року), (хоч дане рішення і стосується іншого випадку, проте в ньому зазначено також щодо зворотної дії закону в часі) зазначивши пунктом 57, що національні суди, за будь-яких обставин, повинні віддавати перевагу найбільш сприятливому тлумаченню національного законодавства для особи у разі наявності неоднозначного чи множинного тлумачення нормативно-правових актів. Пунктом 52 Європейський суд визнає, що тлумачення та застосування національного законодавства є прерогативою національних органів. Суд, однак, зобов`язаний переконатися в тому, що спосіб, в який тлумачиться і застосовується національне законодавство, призводить до наслідків, сумісних з принципами Конвенції з точки зору тлумачення їх у світлі практики Суду (див. рішення у справі «Скордіно проти Італії»(Scordino v. Italy) (№ 1) [ВП], № 36813/97, пункти 190 та 191, ECHR 2006-V).

Враховуючи практику Європейського суду з прав людини, що відповідно до ст.17 Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-1У «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», застосовуються при розгляді справ як джерело права.

Відповідно до статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права, Конституція України має найвищу юридичну силу, закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції і повинні відповідати їй.

Відповідно до ст.22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст.62 Конституції України та ст.17 КПК України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Суд обмежений у праві збору доказів вини підсудних за власною ініціативою та при розгляді справи не вправі перебирати на себе функції обвинувачення чи захисту, залишаючись об`єктивним і неупередженим, має створити і створював в ході розгляду справи всі необхідні умови для виконання сторонами їхніх процесуальних прав та обов`язків, зобов`язаний розглянути справу і постановити законне і обґрунтоване рішення на підставі наданих суду доказів.

Враховуючи сукупність зазначеного, ОСОБА_11 за інкримінованою стороною обвинувачення ч.1 ст.364 КК України необхідно виправдати за не доведеністю, що в його діянні є склад інкримінованого кримінального правопорушення, що узгоджується із положенням п.3 ч.1 ст.373 КПК України.

Щодо обвинувачення ОСОБА_11 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.366 КК України.
В даній частині обвинувачення суд приходить до висновку про необхідність виключення із обвинувачення інкримінованих епізодів, пов`язаних із потерпілими ОСОБА_15 , ОСОБА_14 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 та ОСОБА_18 виходячи із наступного.

Відповідно до статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права, Конституція України має найвищу юридичну силу, закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції і повинні відповідати їй.

Відповідно до ст.22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Згідно ст.23 КПК України суд досліджує докази безпосередньо.

Відповідно до ст.62 Конституції України та ст.17 КПК України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно ч.3 ст.373 КПК України обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.

У відповідності до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 29.06.1990 року із змінами «Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду справ і постановлення вироку» всі сумніви щодо доведеності обвинувачення, якщо їх неможливо усунути, повинні тлумачитись на користь підсудного.

Стороною обвинувачення не надано суду достатніх та переконливих доказів в сукупності для підтвердження службового підроблення відносно вказаних потерпілих. Дані висновки сторони обвинувачення базуються виключно на припущеннях та протиріччях, які під час судового розгляду усунуті не були.

Досліджені копії запитів до начальника ДОТЗ МВС України щодо надання роздруківки вхідних та вихідних з`єднань номерів телефонів потерпілих ОСОБА_15 , ОСОБА_14 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , що містяться в Т.1 а.м.к.п. 38-45, судом визнаються неналежними, так як вони є копіями документів, які повинні забезпечити встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Відповідно до положень ч.1 ст. 99 КПК України документом є спеціально створений з метою збереження інформації матеріальний об`єкт, який містить зафіксовані за допомогою письмових знаків відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження. Дублікати даних документів суду не було надано. Обвинувачений заперечив, що причетний до підроблення у вказаних документах, пояснив, що на копіях не його підпис. Сторона обвинувачення не спростувала дане твердження, яке так і залишилося припущенням. Із плином часу дані документи були втрачені на підставі відповідного знищення, що слідує із показань свідка сторони захисту, ОСОБА_72 . Однак, підтверджень знищення саме запитів, яких наявні перелічені копії, суду не було надано. Відповідно до положень ч.2 ст.91 КПК України доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження. Обов`язок доказування, відповідно із положенням ч.1 ст.92 цього Кодексу лежить на слідчому та прокурору. Таким чином на стадії досудового розгляду не було на належному рівні забезпечене доказування, що позбавляє можливості суд прийти до мотивованого висновку про наявність вини у діях ОСОБА_11 відносно перелічених потерпілих.

Отже, обвинувачення в цій частині базується виключно на показаннях самих потерпілих, яким стало відомо про здійснення моніторингу їхніх мобільних з`єднань уже під час розслідування кримінального провадження, свідки сторони обвинувачення, а саме працівники правоохоронних органів, в провадженні яких перебували кримінальні провадження, по яких здійснювався моніторинг телефонних з`єднань потерпілих із впевненістю стверджують, що жодних оперативно-розшукових заходів не проводили. Решта свідків обвинувачення, працівників ОУТЗ УМВС України в Черкаській області, підтверджують факт виконання завдань, доведених до них ОСОБА_11 , без перевірки законності таких наказів. Родових ознак кожного із запитів, в частині інкримінування вчинення злочинів, ніхто із свідків у судовому засіданні не навів, тому їхні покази, в даній частині, судом оцінюються критично.

Тому у відповідності до законодавчо встановлених правил в ч.5 ст.99 КПК України суд не може визнати допустимими інші відомості для підтвердження змісту наявних копій документів.
Однак кваліфікація дій ОСОБА_11 знайшла своє підтвердження в частині інкримінування йому службового підроблення відносно потерпілої ОСОБА_28 . В доказовість його винуватості було надано оригінал запиту від 19.03.2012 року, висновок експерта по даному документу, що підтверджує його підписання особисто ОСОБА_11 , показання потерпілої ОСОБА_28 про належність саме їй телефонних номерів та встановлення, що відносно неї вчиняються незаконні дії, показання свідка ОСОБА_29 , щодо виконання наказу та те, що він не перевіряв його на законність, довіряючи керівництву та виконуючи розпорядження ОСОБА_11 та показання інших свідків, відносно того, що в кримінальних провадженнях оперативно-розшукові заходи не проводилися відносно моніторингу мобільних з`єднань. Дані докази в сукупності знайшли своє підтвердження в судовому засіданні тому і ставляться в основу обвинувачення.

Даний документ узгоджується також із журналом обліку вихідних та внутрішнього обліку запитів на отримання інформації про з`єднання мобільних терміналів Т.2 інв.603 на стор. 43 якого і міститься запис щодо запитуваної інформації відносно мобільних номерів телефонів ОСОБА_28 . Твердження сторони захисту щодо здійснення даного запису невідомою особою, а не ОСОБА_29 не береться судом до уваги, так як не є предметом розгляду дисциплінарна відповідальність за порядок ведення зазначеного журналу.

Показання свідка зі сторони захисту, ОСОБА_73 , суд оцінює критично, його показання базуються на припущеннях та спростовуються наведеними в сукупності доказами вище. ОСОБА_74 пояснив, що в березні 2012 року, виконуючи свої службові обов`язки, чув жіноче прізвище ОСОБА_53 від оперативного працівника, який до УОТЗ приніс запит на отримання інформації. Що може стверджувати на законність формування подальшого отримання інформації по мобільних номерах. Проте в судовому засіданні свідок не пояснив по яким родовим ознакам він може впізнати даний запит, також стверджував, що він припускає, а не стверджує висвітлену ним інформацію.

Фотокопія даного запиту судом також визнається неналежним доказом, так як сторона захисту не назвала джерело походження даної копії, оригінал даного документу відсутній та стороною захисту не було відкрито даний документ на стадії досудового розслідування стороні обвинувачення для з`ясування та перевірки обставин, які мають значення для кримінального провадження, як то вимагають правила КПК України.

Із обставин, зазначених вище, суд приходить також до висновку про необхідність перекваліфікації дій обвинуваченого, що стосуються потерпілої ОСОБА_28 із ч.2 ст.366 КК України на ч.1 ст.366 КК України.

Суд звернув увагу, що Законом України № 1261-VII від 13.05.2014 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у сфері державної антикорупційної політики у зв`язку з виконанням Плану дій щодо лібералізації Європейським Союзом візового режиму для України» пункт 4 ст.364 КК України викладено в наступній редакції: 4. Тяжкими наслідками у статтях 364-367 вважаються такі наслідки, які у двісті п`ятдесят і більше разів перевищують неоподатковуваний мінімум доходів громадян. Таким чином, законодавець повністю в кодифікованому нормативному акті, що має вищу юридичну силу, відійшов від поняття тяжкі наслідки, що має нематеріальне вираження. Дані зміни в КК України чинні на момент розгляду кримінального провадження і підлягають беззаперечному застосуванню з вимог ч.1 ст. 5 КК України щодо зворотної дії закону про кримінальну відповідальність в часі.
Відповідно до ч.3 ст.337 КПК України з метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеному в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження. В даному випадку, положення цієї статті Кодексу знайшло своє мотивоване відображення вище.

Щодо обвинувачення ОСОБА_11 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.163 КК України.
Із висновків зазначених вище, суд вмотивовано аргументує необхідність виключити також із обвинувачення інкриміновані епізоди, пов`язані із потерпілими ОСОБА_15 , ОСОБА_14 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , за ч.2 ст.163 КК України.

В чому проявився підрив авторитету правоохоронного органу Міністерства внутрішніх справ України, як державного озброєного органу виконавчої влади в обвинувальному акті також стороною обвинувачення не розкрито та не доведено поза розумними сумнівами в судовому засіданні, крім наведеного, щодо відсутності в складі дій нематеріальної шкоди.

Щодо твердження сторони захисту про невідповідність розгляду кримінального провадження вимогам КПК України з приводу проведення слухання кримінального провадження в судовому засіданні за відсутності режиму секретності з підстав наявності осіб, які беруть участь в судовому засіданні, які є працівниками УОТЗ УМВС України суд оцінює критично дане заключення. Підстав для розгляду матеріалів кримінального провадження в режимі секретності у суду не було, обвинувальний акт в кримінальному провадженні, внесеному до єдиного реєстру досудового розслідування за №0000001 від 29 листопада 2012 року за обвинувачення ОСОБА_11 у вчинені кримінальних правопорушень надійшов без відповідного грифу. У підготовчому судовому засіданні вирішувалося питання, у відповідності ст.27 КПК України, в якому судовому засіданні здійснювати розгляд матеріалів кримінального провадження. Ні в підготовчому судовому засіданні, ні під час судового слідства, жодна із сторін кримінального провадження не заявляла подібного клопотання та не повідомляла суд про необхідність закритості судового провадження. Надання кримінальному провадженню грифу таємності прерогатива виявлення та обов`язок органу досудового розслідування. Жоден із потерпілих та свідків, допитаних в судовому засіданні не вказав на необхідність проведення судового засідання в закритому режимі, щоб не порушити відповідні нормативно-правові акти.

Дані матеріали кримінального провадження дійсно перебували тривалий час в стадії судового розгляду, однак дане покликано об`єктивними причинами та було запорукою для повного, неупередженого розгляду кримінального провадження судом з метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод.

Таким чином, в ході судового розгляду встановлені наступні фактичні обставини кримінального провадження, які знайшли підтвердження сукупністю досліджених доказів.
ОСОБА_11 12.04.2011 наказом начальника УМВС України в Черкаській області №733 призначений на посаду виконуючого обов`язки начальника управління оперативно-технічних заходів УМВС України в Черкаській області.

22.08.2011 ОСОБА_11 наказом начальника УМВС України в Черкаській області № 216 о/с призначений на посаду начальника управління оперативно-технічних заходів УМВС України в Черкаській області.

У своїй службовій діяльності ОСОБА_11 повинен керуватися Конституцією України, Європейською Конвенцією «Про захист прав людини і основних свобод», Законами України «Про міліцію» та «Про оперативно-розшукову діяльність», нормативними актами і наказами МВС України і іншими.

У відповідності до ст. 2 Закону України «Про міліцію», в обов`язки підполковника міліції ОСОБА_11 входило забезпечення особистої безпеки громадян, захист їх прав, свобод і законних інтересів, попередження і припинення правопорушень, виявлення і розкриття злочинів та інші обов`язки.

Відповідно до посадових обов`язків повинен був контролювати: виконання підлеглими вимог Конституції України, Законів України «Про міліцію», «Про оперативно-розшукову діяльність», «Про організаційно-правові основи боротьби з організованою злочинністю», інших законодавчих актів України, постанов Верховної Ради України, указів та розпоряджень Президента України, постанов Кабінету Міністрів, нормативних актів МВС України ( Наказ МВС №№ 011-08р., 007-04р., 009-98р., 03-10р., 014-02, 020-97р., 907 дск-2011 та інш.) спільними наказами зі СБ України від 02.07.07 №05/035, ДПА від 24.03.98 №006/001, ДДУПВП від 29.05.2000 №003/001 та УМВС; використання оперативними службами-ініціаторами заходів інформації, отриманої в ході проведення ОТЗ, для розкриття та розслідування злочинів, вживає заходи, що гарантують об`єктивність отриманої інформації і її надійне збереження; створювати і використовувати автоматизовані інформаційно-пошукові системи та їх програмне забезпечення; забезпечувати взаємодію оперативно-технічного підрозділу з оперативними службами в межах своєї компетенції; контролювати роботу о/с щодо додержання законності та попередження фактів витоку конфіденційної інформації.

Слідчим відділом Соснівського РВ УМВС України в Черкаській області 08.12.2011 порушена кримінальна справа № за фактом розбійного нападу на громадянина ОСОБА_26 громадянином ОСОБА_27 за ознаками злочину, передбаченого ч.4 ст.187 КК України.

19.03.2012, у робочий час, приблизно з 09 години 00 хвилин по 18 годину 15 хвилин, ОСОБА_11 , перебуваючи в своєму службовому кабінеті, що розташований в адміністративній будівлі УОТЗ УМВС в Черкаській області, поштова адреса м. Черкаси, вул. Смілянська 57, діючи умисно та цілеспрямовано, повторно, грубо порушуючи вимоги вищезазначених законів України, Конституції України, а також, своїх функціональних обов`язків, за відсутності будь-яких підстав для проведення оперативно-розшукової заходів, передбачених ст. ст. 6 і 9 Закону України «Про оперативно-розшукову діяльність» від 18.02.1992 (зі змінами та доповненнями), п. 1.6 «Порядку надання оперативним підрозділам органів внутрішніх справ України інформації про з`єднання мобільних терміналів систем (мобільного) зв`язку», затвердженого наказом МВС України від 09.12.2011 за №907, згідно яких забороняється проведення оперативно-розшукових заходів без заведення оперативно-розшукової справи із застосуванням відповідних підстав, передбачених ст. 6 Закону України «Про оперативно-розшукову діяльність», зловживаючи своїм службовим становищем, діючи в особистих інтересах, використовуючи надані йому його права і службові повноваження, всупереч інтересам служби, підриваючи престиж та авторитет органів внутрішніх справ, в межах кримінальної справи № від 08.12.2011, з метою отримання доступу до конфіденційної інформації про телефонні з`єднання особи, в користуванні якої знаходились SІМ-картки НОМЕР_8 , НОМЕР_9 - ОСОБА_28 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , з зазначенням розташування базових станцій мобільного оператора під час її контактів по телефону, без будь-якого запиту ініціатора, дав вказівку оперуповноваженому УОТЗ УМВС України в Черкаській області ОСОБА_29 надрукувати запит на інформацію про абонентів мобільного зв`язку, при цьому зазначивши номер телефону, який необхідно відобразити в запиті та номер кримінальної справи, потім, достовірно знаючи, що вказаний офіційний документ містить неправдиві відомості, підписав, згідно висновку судово-почеркознавчої експертизи №1/161 від 20.02.2013, запит на інформацію про абонента мобільного зв`язку від 19.03.2012 за №33/32/з-1881, який є підставою для витребування у Департаменті оперативно-технічного забезпечення МВС України вищезазначених відомостей, що являють собою таємницю громадян про їх телефонні з`єднання.

Того ж дня, 19.03.2012, у робочий час, приблизно з 09 години 00 хвилин по 18 годину 15 хвилин, ОСОБА_11 видав завідомо неправдивий документ, надавши вказівку оперуповноваженому УОТЗ УМВС України в Черкаській області ОСОБА_29 , за вих. №1881 направити вказаний запит у ДОТЗ МВС України по закритому відомчому каналу зв`язку, а також, електронною поштою, звідки 20.03.2012 до УОТЗ УМВС України в Черкаській області, тим же шляхом поступила незаконно витребувана ОСОБА_11 технічна інформація - електронний файл про телефонні з`єднання ОСОБА_28 , з зазначенням розташування базових станцій операторів мобільного зв`язку в момент телефонних з`єднань мобільних терміналів з SІМ-картками НОМЕР_8 , НОМЕР_9 за період з 07.02.2012 по 19.03.2012, якою ОСОБА_11 розпорядився на власний розсуд.

Таким чином, на підставі підписаного ОСОБА_11 запиту від 19.03.2012 року за №33/32/з-1881 до УОТЗ УМВС України в Черкаській області з Департаменту оперативно- технічного забезпечення МВС України, в порушення встановленого законом порядку отримання та ознайомлення з такою інформацією, за відсутності згоди на це ОСОБА_28 , що завдало істотної шкоди охоронюваним законом державним інтересам, отримано відомості, які є складовими таємниці телефонних розмов (з`єднань) вище зазначеної громадянки, в тому числі - інформація про абонентів операторів мобільного зв`язку з якими контактувала потерпіла та не мала будь-якого відношення до вказаної ОСОБА_11 кримінальної справи, що призвело до порушення її прав, передбачених ст. ст. 8, 31 Конституції України, ст. 8 Європейської Конвенції.

При ухваленні вироку судом також взято до уваги, що сторона обвинувачення не взяла до уваги та не намагалася перевірити версію вчинення кримінального правопорушення. Суд повною мірою забезпечив дотримання принципу змагальності сторін в ході розгляду даного кримінального провадження.

Дії обвинуваченого суд кваліфікує:

за ч.2 ст. 163 КК України як порушення таємниці телефонних розмов, що передаються засобами зв`язку, вчинене службовою особою;

за ч.1 ст. 366 КК України видача службовою особою завідомо неправдивих офіційних документів та внесення в офіційні документи завідомо неправдивих відомостей.

Обираючи покарання ОСОБА_11 , суд, згідно з вимогами ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, особу винного, межі, установлені санкції статті КК України.

Обставин згідно ст.66 КК України, що пом`якшують покарання обвинуваченого, а також обставин, згідно ст.67 КК України, що обтяжують покарання судом не встановлено.

Враховуючи вказані об`єктивно з`ясовані обставини, які підтверджені доказами та перевірені у відповідності імперативних положень КПК України, характер та ступінь суспільної небезпеки вчинених обвинуваченим ОСОБА_11 кримінальних правопорушення, які на підставі ч.2 та ч.4 ст.12 КК України є злочином невеликої тяжкості та тяжким злочином, його особу, вік та матеріальний стан, відсутності працевлаштування на даний час, поведінку обвинуваченого після вчинення кримінального правопорушення, не визнання вини, суд приходить до висновку про необхідність засудження ОСОБА_11 до покарання у виді позбавлення волі.

Однак, враховуючи конкретні, досліджені в ході судового розгляду обставини справи, його особу, поведінку після вчинення кримінального правопорушення, стан здоров`я, відсутність будь-яких претензій з боку потерпілої ОСОБА_28 , службові характеристики під час проходження служби в правоохоронних органах на керуючих посадах, тривалий проміжок часу, який минув із дня вчинення кримінальних правопорушень, що вказує на зменшення суспільної небезпечності вчинених кримінальних правопорушень, суд встановлює за можливе звільнити його від відбування призначеного покарання з випробуванням згідно ст.75 КК України з покладанням на нього обов`язків передбачених ст.76 цього Кодексу.

Підстав для застосування ст.69 КК України суд не знаходить, враховуючи вчинення злочину у сфері службової діяльності будучи працівником правоохоронного органу.

Суд вважає таке покарання необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Дана позиція викладена у Постанові Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання».

Разом з тим, Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 12 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» звільнення від кримінальної відповідальності це відмова держави від застосування щодо особи, котра вчинила злочин, установлених законом обмежень певних прав і свобод шляхом закриття кримінальної справи, яке здійснює суд у випадках, передбачених КК України, у порядку, встановленому КПК України.

Ч.2 ст.44 КК України регламентує, що звільнення від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом, здійснюється виключно судом.

П.1 ч.2 ст.284 КПК України зазначає, що кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Санкція ч. 1 ст. 366 КК України передбачає покарання у виді штрафу до двохсот п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян або обмеження волі на строк до 3 років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до 3 років.

Відповідно до ч. 2 ст. 12 КК України злочином невеликої тяжкості є злочин, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років, або інше, більш м`яке покарання за винятком основного покарання у виді штрафу в розмірі понад три тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минуло 3 роки - у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання у виді обмеження або позбавлення волі.

Дана позиція зазначена і в п.8 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 12 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності»

Ч.2 п.8 зазначеної Постанови вказує, що таке звільнення є обов`язковим.

Відповідно до положень ч.5 ст.74 КК України особа також може бути за вироком суду звільнена від покарання на підставах, передбачених статтею 49 цього Кодексу.

Дане також підтверджується узагальненням судової практики ухвалою колегії суддів Судової палати у кримінальних справах ВСУ від 28.09.2010 року по справі Соснівського районного суду м.Черкаси від 16.04.2009 року відносно обвинуваченого ОСОБА_75 за ст.ст. 191 ч.5, 366 ч.2 КК України.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку про звільнення ОСОБА_11 від покарання, передбаченого ч.1 ст.366 КК України.

Цивільні позови потерпілих ОСОБА_15 про відшкодування моральної шкоди у сумі 25000 гривень, ОСОБА_14 про відшкодування моральної шкоди у сумі 60000 гривень, ОСОБА_17 про відшкодування моральної шкоди у сумі 20000 гривень залишити без розгляду.

Процесуальні витрати при проведенні експертизи під час досудового розслідування складають 294 гривні за проведену судово-почеркознавчу експертизу.

Доля речових доказів повинна бути вирішена на підставі ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 58, 62 Конституції України, ст.ст. 7, 100, 349, 368-371, 374 КПК України, ст.ст. 5, 65-68, 75-76, 163, 366 КК України,

У Х В А Л И В:
ОСОБА_11 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.364 КК України (в редакції Закону від 21.02.2014 року) виправдати у зв`язку із недоведеністю, що в його діянні є склад злочину.

Визнати ОСОБА_11 винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.366 та ч.2 ст.163 КК України та призначити йому покарання:

за ч.1 ст.366 КК України - у виді 3 років обмеження волі з позбавленням права обіймати посади в правоохоронних органах строком 2 роки,

за ч.2 ст.163 КК України - у виді 5 років позбавлення волі.

Звільнити ОСОБА_11 від призначеного покарання за ч.1 ст.366 КК України на підставі ст. 49 цього Кодексу.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_11 від відбуття покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку 2 роки не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі п.п.2-4 ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_11 не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти цю інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання та з`являтися в цю інспекцію для реєстрації.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили, у виді особистого зобов`язання, залишити без змін.

Цивільний позов ОСОБА_15 до ОСОБА_11 про відшкодування моральної шкоди у сумі 25000 гривень залишити без розгляду.

Цивільний позов ОСОБА_14 до ОСОБА_11 про відшкодування моральної шкоди у сумі 60000 гривень залишити без розгляду.

Цивільний позов ОСОБА_17 до ОСОБА_11 про відшкодування моральної шкоди у сумі 20000 гривень залишити без розгляду.

Речові докази, а саме:

- матеріали досудового розслідування кримінального провадження у кількості 3 томи приєднати до матеріалів кримінального провадження;

- DVD-R диск, який міститься в матеріалах кримінального провадження зберігати при даних матеріалах;

- журнал обліку вихідних та внутрішнього обліку запитів на отримання інформації про з`єднання мобільних терміналів Т.2 інв.603 зберігати при матеріалах кримінального провадження.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Черкаської області через Придніпровський районний суд м. Черкаси протягом 30 днів - учасниками процесу з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий: ОСОБА_1