Дата документу Справа № 320/1329/16-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний №320/1329/16-к Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження №11кп/778/1432/16 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія ч.1ст.121 КК України
УХВАЛА
23 листопада 2016 року місто Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області в складі

ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретар ОСОБА_5

розглянула в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0006447 від 25.12.2015, щодо

ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Мелітополь Запорізької області, громадянки України, яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_7 ,

в режимі відеоконференцзв`язку: обвинуваченої ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_8 , потерпілого ОСОБА_9 , та його представника ОСОБА_10 .
До апеляційного суду звернулися обвинувачена ОСОБА_6 та потерпілий ОСОБА_9 із апеляційними скаргами на вирок Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 06.07.2016, яким ОСОБА_6 засуджено за ч.1 ст.121 КК України до 5 років позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України звільнено ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання з випробуванням, іспитовий строк встановлено 3 роки.
Відповідно до ст.76 КК України покладено на ОСОБА_6 наступні обов`язки:
- не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції;
- повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання та роботи;
- періодично з`являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої інспекції.
Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_9 , матеріальну шкоду у розмірі 4608 грн., моральну шкоду в розмірі 40000 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 2000 грн., а всього 46608 грн.
Доля речових доказів вирішена в порядку ст.100 КПК України.
Запобіжний захід стосовно ОСОБА_6 у виді домашнього арешту залишено без змін до набрання вироком законної сили.
Обвинувачена ОСОБА_6 просить вирок суду щодо неї змінити в частині зменшення суми моральної шкоди стягненої на корить потерпілого ОСОБА_9 . В обґрунтування своїх доводів зазначає, що вона доглядає за хворою матір`ю, через що змушена була звільнитися з роботи для здійснення догляду; мешкає вони утрьох, із матір`ю, яка є пенсіонером і чоловіком, який працює оператором на станції і отримує середній дохід; сама ОСОБА_6 не має доходу.

В апеляційній скарзі потерпілий ОСОБА_9 просить вирок суду стосовно ОСОБА_6 змінити в частині застосування щодо останньої положень ст.75 КК України. Вважає, що суд необгрунтовно звільнив обвинувачену від призначеного покарання з іспитовим строком, оскільки ОСОБА_6 фактично не визнала себе винної у вчиненому кримінальному правопорушенні, не жалкує про те що скоїла, не приймала участі в його лікуванні, і до теперішнього часу не відшкодувала і не бажає відшкодовувати завдані нею збитки.

За вироком суду, ОСОБА_6 визнано винною та засуджено за те, що вона 24 грудня 2015 року, приблизно о 21 год., в приміщенні будинку АДРЕСА_1 , під час сварки зі ОСОБА_9 , яка раптово виникла на ґрунті особистих неприязних відносин, маючи умисел на заподіяння тілесних ушкоджень, скориставшись тим, що ОСОБА_9 за її діями не спостерігає, лежав на спині, на підлозі, умисно завдала останньому невстановленим в ході досудового слідства металевим предметом по типу «піки», який має колюче-ріжучі властивості, один удар в передню черевну стінку живота, заподіявши ОСОБА_9 тілесне ушкодження у вигляді одиночного колото-різаного поранення передньої черевної стінки з пошкодженням 12-палої кишки, жовчного міхура і нижньої порожнистої вени, (що привело до проведення хірургічної операції з ушиванням ран дванадцятипалої кишки, нижньої порожнистої вени і видаленням жовчного міхура), яке кваліфікується як тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.
Заслухавши доповідь судді; обвинувачену ОСОБА_6 і її захисника, яки підтримали апеляційну скаргу захисту і заперечували проти доводів апеляційної скарги потерпілого; потерпілого ОСОБА_9 та його представника, які в свою чергу підтримали апеляційну скаргу потерпілого, і заперечували проти доводів апеляційної скарги обвинуваченої; прокурора, яка заперечувала проти задоволення обох апеляційних скарг і вважала вирок законним і обґрунтованим; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи викладені в апеляційних скаргах, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню.

Колегією суддів апеляційної інстанції, у межах апеляційних скарг, перевірені законність і обґрунтованість вироку. Обсяг обвинувачення, кваліфікація ніким з учасників процесу не оскаржується.

При призначенні обвинуваченій покарання суд відповідно до вимог ст.65 КК України врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, обставини його вчинення, особу винної, умови її життя, обставини, що обтяжують і пом`якшують покарання.

Призначаючи покарання обвинуваченій суд взяв до уваги, що остання раніше до відповідальності будь-якої не притягувалася, характеризується позитивно.
Судом також взято до уваги, що протиправні дії обвинуваченої частково були спровоковані поведінкою потерпілого. Колегія суддів погоджується, з висновками суду першої інстанції про можливість виправлення ОСОБА_6 без відбування покарання, і законності застосування ст.75 КК України.
Доводи викладені в апеляційній скарзі потерпілого з цього приводу колегія суддів вважає безпідставними. У судовому засіданні ОСОБА_6 визнала вину, просила вибачення у потерпілого, розкаялась у вчиненому, вжила певні дії щодо відшкодування збитків, що підтверджено відповідними доказами. Також судом встановлено, що потерпілий проживав на у будинку обвинуваченої, сплачував за комунальні платежі, без сплати грошових коштів за найм житла, так як обвинувачена маючи скрутне майнове становище, не мала можливості це робити самостійно.

Доводи обвинуваченої щодо зменшення суми моральної шкоди колегія суддів вважає необґрунтованими. Суд у вироку мотивував своє рішення, врахував майновий стан обвинуваченої та її сімейне становище. При цьому суд врахував обсяг завданих потерпілому моральних страждань, а також те, що внаслідок вказаних подій він проходив довготривале лікування, втратив орган, через що змінився спосіб його звичного життя.

Колегія суддів також встановила, що потерпілий на даний час не проходить лікування і не надав доказів на потвердження додаткових витрат на лікування.

З урахуванням зазначеного, колегія суддів вважає обґрунтованими висновки суду першої інстанції щодо необхідності стягнення з обвинуваченої на користь потерпілого, в рахунок відшкодування моральної шкоди завданої злочином, суму у розмірі 40 000 грн.

Доводи викладені в апеляційних скаргах обох сторін, при ухвалені вироку судом першої інстанції враховані, та правильність висновків суду не спростовують.

Порушень кримінального процесуального закону, які тягнуть скасування або зміну вироку суду першої інстанції, при апеляційному розгляді не встановлено.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів

ухвалила:
апеляційні скарги обвинуваченої ОСОБА_6 і потерпілого ОСОБА_9 , залишити без задоволення, вирок Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 06.07.2016, щодо ОСОБА_6 , - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, і може бути оскаржена безпосередньо до суду касаційної інстанції, протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4