Справа № 755/7394/16-к
В И Р О К
іменем України
"23" травня 2016 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі головуючої судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні обвинувальний акт за №0001073 від 20 квітня 2016 року щодо:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Гребінка, Полтавської області, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

1) вироком Шахтарського міського суду Донецької області від 20 вересня 2010 року за ч. 3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки;

2) вироком Гребінківського районного суду Полтавської області від 15 серпня 2012 року за ч. 2 ст. 185 КК України до 3 років 1 місяця позбавлення волі, 20 червня 2014 року звільненого від відбування покарання ухвалою Ленінського районного суду м. Полтави від 12 червня 2014 року, на підставі ст. 2 Закону України «Про амністію» від 08 квітня 2014 року,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
Досудовим розслідуванням встановлено, що пунктом 2 «Положення про дозвільну систему», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.1992 №576, визначено, що до предметів, матеріалів і речовин, підприємств, майстерень і лабораторій, на які поширюється дозвільна система, належать, у тому числі, вогнепальна зброя та бойові припаси до неї.

Відповідно до п. 8.1 «Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолодженої зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів», затвердженої наказом МВС України від 21.08.1998 №622, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 07.10.1998 за №637/3077 (далі Інструкція), дозвільна система, що здійснюється органами внутрішніх справ, поширюється на бойову нарізну військових зразків зброю або виготовлену за спеціальним замовленням, охолощену, нейтралізовану, несучасну, спортивну, мисливську вогнепальну зброю, бойові припаси до зброї, основні частини зброї, пневматичну, холодну зброю, пристрої та патрони до них, що належать підприємствам, установам, організаціям, суб`єктам господарювання та громадянам.

Згідно з п. 2.1 Інструкції, здійснюючи довільну систему, органи внутрішніх справ відповідно до законодавства України видають громадянам дозволи на придбання, зберігання та носіння вогнепальної мисливської зброї, холодної, охолощеної, пневматичної зброї, пристроїв.

Відповідно до п. 8.9 Інструкції, боєприпаси спеціально виготовлені вироби одноразового використання, які призначені забезпечити ураження цілей в умовах збройної боротьби, самооборони, полювання, спорту.

ОСОБА_4 у порушення вказаних нормативних актів у період з невстановленого дня грудня 2015 року до 10 січня 2016 року, діючи умисно без передбаченого законом дозволу, носив та зберігав при собі сорок патронів до нарізної зброї калібру 7,62х39, які 10 січня 2016 року були вилучені під час проведення обшуку на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва, та за висновком експерта Українського науково-дослідного інституту спеціальної техніки та судових експертиз СБ України №104/6 від 10 січня 2016 року є боєприпасами та придатні до стрільби з вогнепальної зброї відповідного калібру.

Крім того, ОСОБА_4 всупереч зазначеним вище нормам, діючи умисно без передбаченого законом дозволу, мав у своєму володінні та зберігав з невстановленого дня грудня 2015 року до 10 січня 2016 року за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , корпус ручної наступальної осколкової гранати дистанційної дії РГД-5 з уніфікованим запалом ручної гранати (УЗРГМ) дистанційної дії, які згідно з висновками судових експертів Українського науково-дослідного інституту спеціальної техніки та судових експертиз СБ України №109/6 від 10 січня 2016 року та №198/6 від 16 лютого 2016 року є боєприпасами та придатними для здійснення вибуху.

27 квітня 2016 року між прокурором Головної військової прокуратури Генеральної прокуратури України ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_4 укладено угоду про визнання винуватості у відповідності до вимог ст. 472 КПК України.

Відповідно до угоди сторони дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_4 за ч.1 ст. 263 КК України, а саме носіння та зберігання бойових припасів без передбаченого законом дозволу.

Також, вказаною угодою, з урахуванням того, що обвинувачений ОСОБА_4 щиро розкаявся, зобов`язався співпрацювати з і стороною обвинувачення у викритті кримінальних правопорушень, вчинених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та іншими невстановленими слідством особами у кримінальному провадженні №0017736, визначено вид і розмір покарання, яке він повинен понести, а саме у виді позбавлення волі строком на 3 рік, на підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнити від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік 6 місяців.

В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені статтею 473 КПК України та наслідки її невиконання, встановлені ст. 476 КПК України.

Вирішуючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим.

Згідно з ч. 4 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода заподіяна лише державним чи суспільним інтересам.

Судом встановлено в судовому засіданні, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України, який згідно зі ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів.

При цьому, судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_4 цілком розуміє права визначені ч.4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також, судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального Кодексу України та Кримінального Кодексу України.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості і призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання.

Запобіжний захід ОСОБА_4 , як захід забезпечення кримінального провадження, у вигляді домашнього арешту, враховуючи вимоги ст.ст. 177, 178 КПК України, слід залишити без змін до набрання вироком законної сили.
Відповідно до вимог ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_4 у строк відбуття покарання попереднє ув`язнення з 10 січня 2016 року до 12 січня 2016 року, включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Речові докази у кримінальному проваджені, суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

Згідно ст.124 КПК України з ОСОБА_4 підлягають стягненню судові витрати на проведення експертизи у справі.

Керуючись ст.ст. 314, 373, 374, 468-469, 472-475 КПК України, суд

ЗАСУДИВ:
Затвердити угоду від 27 квітня 2016 року про визнання винуватості, укладену між прокурором Головної військової прокуратури Генеральної прокуратури України та обвинуваченим ОСОБА_4 .

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.263 КК України і призначити узгоджене сторонами покарання у виді обмеження волі строком на 3 (три) роки.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від призначеного покарання, якщо він протягом 1 (одного) року 6 (Шести) місяців не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

Згідно ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання, роботи; періодично з`являтись для реєстрації в органи кримінально-виконавчої інспекції.

Запобіжний захід, як захід забезпечення кримінального провадження, застосований відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді домашнього арешту залишити без змін до набрання вироком законної сили.

Відповідно до вимог ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_4 у строк відбуття покарання попереднє ув`язнення з 10 січня 2016 року до 12 січня 2016 року, включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
.

Речові докази 40 патронів 7,62х39 мм, 1 граната РГД-5, 1 запал маркування «УЗРГМ 292-74 583» знищити.

Стягнути з ОСОБА_4 процесуальні витрати на проведення експертиз в сумі 1590 грн. 96 коп. на користь держави.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду м. Києва через Дніпровський районний суд м.Києва шляхом подачі апеляції протягом 30 днів з моменту його проголошення.
Суддя: