В И Р О К
іменем України
"15" вересня 2016 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
потерпілої ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в приміщенні Дніпровського районного суду м. Києва угоду про примирення, укладену між підозрюваним ОСОБА_5 та потерпілою ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні № 0006479 від 08.05.2016 року по обвинуваченню
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, українця, з повною загальною середньою освітою, не працює, холостого, неповнолітніх дітей на утриманні не має, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, -
В С Т А Н О В И В :
Обвинувачений ОСОБА_5 01.05.2016 року після 11:00 години, перебуваючи за місцем свого мешкання, за адресою: АДРЕСА_1 , побачив мобільний телефон марки «Samsung B5722 Duos», який випадково залишила знайома ОСОБА_4 у вказаній квартирі, після чого у нього виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна. Переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, ОСОБА_5 таємно, з корисливих спонукань викрав вказаний мобільний телефон та в подальшому, реалізуючи свій злочинний умисел на незаконне збагачення, направився до ломбарду «Скарбниця», що за адресою: м. Київ, бульвар Перова, 40А, де заклав вказаний телефон, а отримані грошові кошти від застави витратив на власний розсуд. Своїми злочинними діями ОСОБА_5 завдав майнової шкоди ОСОБА_4 на загальну суму 300 грн.
Вказані дії ОСОБА_5 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 1 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).
29 липня 2016 року у даному кримінальному провадженні між підозрюваним ОСОБА_5 та потерпілою ОСОБА_4 в порядку, передбаченому положеннями ст.ст. 468, 469, 471 КПК України, укладено угоду про примирення.
Згідно з даною угодою підозрюваний та потерпіла за спільною ініціативою дійшли обопільної згоди про укладення угоди про примирення, в якій відповідно до вимог ст. 471 КПК України, виклали формулювання підозри та правову кваліфікацію дій підозрюваного за ч. 1 ст. 185 КК України, яка ніким не оспорюється, зазначили істотні обставини для даного кримінального провадження, розмір шкоди, завданої потерпілій, та обов`язок підозрюваного відшкодувати вказану шкоду, при цьому підозрюваний ОСОБА_5 у повному обсязі сформульованої підозри беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні даного кримінального правопорушення та правову кваліфікацію його дій за ч. 1 ст. 185 КК України.
Також, сторонами угоди визначене узгоджене ними покарання, яке підозрюваний ОСОБА_5 повинен понести за вчинене ним кримінальне правопорушення, а саме у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, та отримана згода підозрюваного на призначення йому такого покарання.
Крім того, в угоді передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, які роз`яснені підозрюваному та потерпілій.
Розглядаючи, в порядку встановленому п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України, питання про можливість затвердження даної угоди про примирення, суд виходить з наступного.
Так, відповідно до вимог ст. ст. 468, 469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення, може бути укладена угода між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим про примирення.
Прокурор в судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні даної угоди про примирення між підозрюваним та потерпілою дотримані вимоги і правила КПК України та КК України, просить суд затвердити дану угоду і призначити обвинуваченому, узгоджене в угоді, покарання та інші, передбачені угодою, заходи.
Обвинувачений ОСОБА_5 та потерпіла ОСОБА_4 в судовому засіданні просять затвердити угоду про примирення, укладену між ними 29.07.2016 року, та призначити обвинуваченому, узгоджену між ними, міру покарання. При цьому потерпіла підтвердила, що їй роз`яснено та зрозуміло наслідки укладення угоди та обмеження її права на оскарження вироку, згідно з положеннями ст. ст. 394, 424 КПК України, та позбавлення права вимагати в подальшому притягнення особи до кримінальної відповідальності за відповідне кримінальне правопорушення і змінювати розмір вимог про відшкодування шкоди. Обвинувачений ОСОБА_5 беззастережно визнав себе винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, в обсязі обвинувачення, дав згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання, а також інших заходів у разі затвердження угоди. До того ж зазначив, що здатний реально виконати взяті на себе, відповідно до угоди, зобов`язання.
Крім того, при вирішенні питання про можливість затвердження даної угоди про примирення, суд враховує, що злочин, передбачений ч. 1 ст. 185 КК України, у вчиненні якого ОСОБА_5 беззастережно визнав себе винним, відповідно до вимог ст. 12 КК України, є злочином середньої тяжкості.
Разом з тим, суд шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження переконався, що укладення угоди про примирення між обвинуваченим та потерпілою є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_5 повністю усвідомлює зміст, укладеної з потерпілою, угоди про примирення, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винним, цілком розуміє свої права, визначені в п. 1 ч. 5 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені п. 1 ч. 1 ст. 473 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені ст. 476 КПК України, потерпіла, в свою чергу, цілком розуміє наслідки затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України.
Крім того, перевіряючи угоду на відповідність вимогам КПК України та КК України, суд приходить до висновку, що умови угоди не суперечать інтересам суспільства і не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, сторони примирились добровільно, фактичні підстави для визнання винуватості наявні, узгоджена міра покарання відповідає загальним засадам призначення покарання, що визначені положеннями ст. 65 КК України.
На підставі викладеного, виходячи з того, що умови угоди про примирення, укладеної між підозрюваним ОСОБА_5 та потерпілою ОСОБА_4 , відповідають вимогам КПК України та КК України, суд приходить до висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження цієї угоди.
За таких обставин, суд вважає доведеним в судовому засіданні, що ОСОБА_5 своїми умисними діями вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), а тому його дії кваліфікує за ч. 1 ст. 185 КК України.
Обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_5 , є щире каяття та визнання своєї вини. Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_5 , не встановлено.
Згідно положень угоди про примирення ОСОБА_5 слід призначити, узгоджену сторонами угоди, міру покарання у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.
Речові докази у кримінальному проваджені вирішено відповідно до ст. 100 КПК України.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.
Керуючись вимогами ст.ст. 314, 369, 373-376, 394, 469, 473 - 475 КПК України, суд -
З А С У Д И В:
Затвердити угоду про примирення від 29 липня 2016 року у кримінальному провадженні за №1-кп/755/861/16, зареєстрованому в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 0006479 від 08.05.2016 року, укладену між підозрюваним ОСОБА_5 та потерпілою ОСОБА_4 .
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, та призначити йому, узгоджене між сторонами угоди про примирення від 29.07.2016 року, покарання у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в дохід держави, що на день постановлення вироку становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн.
Запобіжний захід, до вступу вироку в законну силу, не обирати.
Речові докази: мобільний телефон марки «Самсунг», що переданий на зберігання потерпілій ОСОБА_4 , залишити у її власності; товарний чек, що приєднаний до матеріалів кримінального провадження, - залишити у матеріалах кримінального провадження.
Вирок може бути оскаржено, з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Апеляційного суду м. Києва через Дніпровський районний суд м. Києва протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, потерпілій та прокурору.

Суддя: