Справа № 351/290/16-к
Провадження № 11-кп/779/160/2016
Категорія ч. 4 ст. 185 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 квітня 2016 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 ,

ОСОБА_4

з участю

секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у приміщенні суду у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000059 за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні - Снятинського відділу Коломийської місцевої прокуратури ОСОБА_6 , на ухвалу Снятинського районного суду Івано-Франківської області від 02.03.2016 року, якою обвинувальний акт по кримінальному провадженні за обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 162, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 185 КК України, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000059 від 22.03.2015 року, повернуто прокурору для усунення недоліків, -

з участю: прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_8

в с т а н о в и л а :
В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати ухвалу суду як незаконну, у зв`язку із істотним порушенням вимог КПК України, призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

В обґрунтування своїх доводів посилається на те, що судом не вказані яким саме вимогам КПК України не відповідає обвинувальний акт. Вважає, що слідчим дотримано вимог, передбачених ст.ст. 291, 292 КПК України щодо відомостей, що повинен містити в собі обвинувальний акт. Вважає, що в обвинувальному акті вказані об`єктивна та суб`єктивна сторони кримінального правопорушення, час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінальних правопорушень і суперечностей при викладенні цих обставин немає. Зазначає, що у викладеному в обвинувальному акті формулюванні обвинувачення як за ч. 1 ст. 162, так і за ч.2 ст. 185, ч.2 ст. 15 ч. 3 ст. 185, ч.3 ст. 185 та ч.4 ст. 185 КК України чітко зазначено, що воно висунуте конкретній особі, а саме ОСОБА_7 , виклад є чітким, зрозумілим та таким, що виключає будь-яке подвійне тлумачення щодо висунутого обвинувачення останньому. Вказує на те, що кожному з епізодів обвинувачення вказано спосіб вчинення ним крадіжок, якими мотивами керувався ОСОБА_7 викрадаючи чуже майно, форму вини (умисел) та систематичність вчинення крадіжок. Вважає, що зазначена судом підстава для повернення обвинувального акту суперечить вимогам ст. 368 КПК України, оскільки, на думку апелянта, на стадії підготовчого судового засідання суд приступив фактично до дослідження обставин вчинення кримінального правопорушення, чим грубо порушив вимоги ч. 2 ст. 314 КПК України, вийшов за межі з`ясування думки учасників судового провадження щодо можливості призначення судового розгляду. Вважає, що визначені судом обставини, як підстави для повернення обвинувального акту, можливо усунути в ході судового розгляду вказаного кримінального провадження шляхом дослідження вже зібраних у ході проведення досудового розслідування доказів, без проведення додаткових слідчих або інших процесуальних дій. Зазначає, що безпідставне повернення обвинувального акту прокурору призвело до порушення судом першої інстанції вимог ст. 28 КПК України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо розумних строків судового розгляду та створює тяганину в кримінальному провадженні.

Ухвалою Снятинського районного суду Івано-Франківської області від 02.03.2016 року обвинувальний акт по кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 162, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 185 КК України, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000059 від 22.03.2015 року, повернуто прокурору для усунення недоліків, у зв`язку із його невідповідністю вимогам ст. 291 КПК України.

Повертаючи обвинувальний акт прокурору для усунення недоліків, суд послався на те, що обвинувальний акт не містить: 1) встановлених обставин вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України; 2) викладені фактичні обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, містять лише формулювання загальної вартості викраденого майна на протязі березня-грудня 2015 року; 3) в обвинувальному акті відсутній виклад обставин про вчинення ОСОБА_7 інкримінованих кримінальних правопорушень одним способом і за обставин, які свідчать про умисел вчинити їх у великому розмірі; 4) в обвинувальному акті, при викладенні фактичних обставин по епізоду вчинення обвинуваченим ОСОБА_7 крадіжки майна ОСОБА_9 , зазначено, що крадіжка відбулась 18.12.2015р. біля 00.00 год. із приватного підприємства ОСОБА_9 , в той час як в підготовчому судовому засіданні ОСОБА_9 пояснив, що підприємством він не володіє, він зареєстрований лише як фізична особа-підприємець.

Під час апеляційного провадження:

- прокурор підтримав доводи апеляційної скарги, вважав ухвалу суду незаконною, просив її скасувати, постановити нову ухвалу, та визнати обвинувальний акт, таким, що відповідає вимогам закону;

- захисник вважав ухвалу суду законною, просив залишити апеляційну скаргу без задоволення.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити, ухвалу суду - скасувати з наступних підстав.

Діючим кримінальним процесуальним законодавством передбачені відповідні вимоги щодо форми та змісту обвинувального акту.

Так, ст. 291 КПК України визначено вичерпні відомості щодо обвинувального акту та документів, що додаються до обвинувального акту.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт, зокрема має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

У разі невідповідності обвинувального акту вимогам ст.ст. 291, 292 КПК України, суд має право, відповідно до ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні повернути обвинувальний акт.

Відповідно до вимог діючого кримінального процесуального законодавства, у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам ст.ст. 291, 292 КПК України: зокрема якщо ці документи містять положення, що суперечать одне одному, у документах наведено недопустиму натуралізацію опису злочину, вони не підписані слідчим, (крім випадків, коли прокурор склав їх самостійно), чи не затвердженні прокурором, до них не долучені передбачені законом додатки.

Як вбачається з матеріалів провадження, органами досудового слідства належним чином складено обвинувальний акт, який затверджений прокурором, обвинувальний акт не містить положень, що суперечать один одному, документи підписані слідчим, та до обвинувального акту долучені передбачені ч. 4 ст. 291 КПК України додатки.

Зі змісту обвинувального акту вбачається, що в ньому міститься як формулювання обвинувачення з викладом фактичних обставин кримінальних правопорушень, які прокурор вважає встановленими, так і правова кваліфікація правопорушень з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність за формулюванням обвинувачення.

Колегія суддів вважає безпідставними посилання суду на те, що обвинувальний акт не містить встановлених обставин вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, а також фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, а містить лише формулювання загальної вартості викраденого майна на протязі березня-грудня 2015 року.

Так, зі змісту пред`явленого обвинувачення чітко та послідовно простежується спосіб вчинення ОСОБА_7 крадіжок, зокрема в кожному з епізодів обвинувачення вказано спосіб вчинення ним крадіжок, якими мотивами керувався ОСОБА_7 викрадаючи чуже майно, форму вини (умисел) та систематичність вчинення крадіжок. Необхідність в окремому повторному зазначенні обставин вчинення кожного окремого епізоду вчинення ОСОБА_7 крадіжки при пред`явленні обвинувачення за ч. 4 ст. 185 КК України відповідно до абзацу 5 пункту 27 Постанови пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про злочини проти власності» № 10 від 06.11.2009 відсутня, оскільки у даному випадку діяння ОСОБА_7 слід кваліфікувати залежно від розміру фактично викраденого майна, розмір якого зазначено в обвинувальному акті.

Таким чином, посилання суду на відсутність в обвинувальному акті викладених обставин про вчинення ОСОБА_7 інкримінованих кримінальних правопорушень не відповідає дійсності.

Вказані судом першої інстанції недоліки обвинувального акту, на думку колегії суддів, не перешкоджають якісно і в повній мірі здійснювати захист від пред`явленого обвинувачення, та не порушують право особи на захист.

Крім того, суд першої інстанції дійшов наступного висновку: «в обвинувальному акті, при викладенні фактичних обставин по епізоду вчинення обвинуваченим ОСОБА_7 крадіжки майна ОСОБА_9 , зазначено, що крадіжка відбулась 18.12.2015р. біля 00.00 год. із приватного підприємства ОСОБА_9 , в той час як в підготовчому судовому засіданні ОСОБА_9 пояснив, що підприємством він не володіє, а зареєстрованим лише як фізична особа-підприємець», що на етапі підготовчого судового розгляду є неприпустимим.

В даному випадку, колегія суддів вважає, що суд у підготовчому судовому засіданні вийшов за межі своїх повноважень, встановлених главою 27 КПК України, оскільки вирішив питання щодо правильності встановлення фактичних обставин провадження, які підлягають перевірці лише безпосередньо під час судового розгляду по суті.

Таким чином, висновки суду про невідповідність обвинувального акту вимогам ст.291 КПК України, є безпідставними.

Вказані протиріччя можливо усунути шляхом зміни чи уточнення обвинувачення прокурором в порядку ст.338 КПК України.

Зазначене свідчить про те, що рішення суду не відповідає вимогам, передбаченим п.3 ч.3 ст.314 КПК України.

З огляду на викладене, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, ухвала суду першої інстанції - скасуванню з призначенням нового судового розгляду в суді першої інстанції зі стадії підготовчого засідання.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 376, 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :
Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні - Снятинського відділу Коломийської місцевої прокуратури ОСОБА_6 , - задовольнити.

Ухвалу Снятинського районного суду Івано-Франківської області від 02.03.2016 року, якою обвинувальний акт по кримінальному провадженні за обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 162, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 185 КК України, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000059 від 22.03.2015 року, повернуто прокурору для усунення недоліків, - скасувати.

Призначити по кримінальному провадженню №0000059 за обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 162, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 185 КК України новий судовий розгляд зі стадії підготовчого судового засідання в суді першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Головуючий ОСОБА_2

Судді: ОСОБА_3

ОСОБА_4