Ухвала
іменем україни
13 червня 2016 року м. Київ

Вищий спеціалізований суд України
з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі колегії:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши в судовому засіданні касаційну скаргу прокурора на ухвалу Апеляційного суду Івано-Франківської області від 05 травня 2016 року щодо ОСОБА_4 ,

в с т а н о в и в:

Вироком Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області, залишеним без змін апеляційним судом,

ОСОБА_4 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, такого, що не має судимості,

засуджено за ч. 1 ст. 121 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк пять років.

На підставі статей 104, 75 КК ОСОБА_4 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю один рік та покладено на нього обов`язки, передбачені пунктами 3, 4 ч. 1 ст. 76 цього Кодексу.

За вироком суду ОСОБА_4 визнано винуватим у тому, що він 26 вересня 2015 року близько 23.00 год. біля сільського будинку культури у с. Угорниках Коломийського району на ґрунті неприязних відносин умисно вдарив рукою ОСОБА_5 по обличчю та декілька раз ногами в живіт, заподіявши тяжких тілесних ушкоджень.

У касаційній скарзі прокурор, не оспорюючи доведеності винуватості і правильності кваліфікації діяння засудженого, просить скасувати ухвалу апеляційного суду і призначити новий розгляд кримінального провадження у суді апеляційної інстанції у зв`язку з м`якістю призначеного засудженому покарання, оскільки вважає, що ОСОБА_4 безпідставно було звільнено від відбування покарання з випробуванням згідно зі ст. 75 КК, про що наводить відповідні доводи.

Розглянувши касаційну скаргу, дослідивши долучені до неї копії судових рішень, суд касаційної інстанції дійшов висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити на таких підставах.
Відповідно до ст. 65 КК суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Згідно з вимогами ст. 75 КК в разі, якщо суд при призначенні покарання, зокрема, у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи ступінь тяжкості злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням.

Як убачається з мотивувальної частини вироку, місцевий суд, з яким погодився і суд апеляційної інстанції, при призначенні ОСОБА_4 покарання врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину (тяжкий), обставини його вчинення, дані про особу засудженого, який вперше притягається до кримінальної відповідальності, його неповнолітній вік, позитивну характеристику за місцем проживання, обставини, що пом`якшують покарання вчинення злочину неповнолітнім, добровільне відшкодування шкоди потерпілому, щире каяття, активне сприяння розкриття злочину, та відсутність обставин, що його обтяжують. Крім того, судом враховано протиправну поведінку потерпілого ОСОБА_5 (який раніше вчиняв адміністративні й кримінальні правопорушення), що призвела до вчинення засудженим злочину, а також те, що він не наполягав на суворому покаранні, оскільки примирився із обвинуваченим. З урахуванням наведеного суд призначив ОСОБА_4 покарання не пов`язане з ізоляцією від суспільства, але в умовах здійснення контролю за його поведінкою під час звільнення від відбування покарання з випробуванням на строк достатній для того, щоб він довів своє виправлення.
Тому суд дійшов обґрунтованого висновку про можливість звільнення ОСОБА_4 на підставі статей 75, 104 КК від відбування покарання з випробуванням, що належно вмотивував.

Таким чином, покарання ОСОБА_4 у межах пред`явленого обвинувачення відповідає вимогам ст. 65 КК, вчиненому й його особі, а рішення про звільнення від його відбування вимогам статей 75, 104 КК.

Підстав вважати таке покарання явно несправедливим унаслідок мякості не вбачається.

Апеляційний суд, переглядаючи кримінальне провадження, у межах своїх повноважень та в порядку, визначеному ст. 404 КПК, за апеляційною скаргою прокурора за доводами, аналогічними доводам касаційної скарги, ретельно перевірив їх, дав їм належну оцінку й ухвалив рішення, яке відповідає вимогам ст. 419 КПК.

Переконливих доводів про необхідність скасування ухвали апеляційного суду та призначення нового розгляду кримінального провадження в суді апеляційної інстанції з касаційної скарги прокурора не вбачається.
Таким чином, оскільки зі скарги та наданих до неї судових рішень убачається, що підстав для задоволення касаційної скарги немає, у відкритті касаційного провадження належить відмовити згідно з п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК.

Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК, суд

п о с т а н о в и в:

Відмовити прокурору у відкритті касаційного провадження за його касаційною скаргою.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3
(підпис) (підпис) (підпис)
З оригіналом згідно
Суддя ОСОБА_1