АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний номер справи: 664/456/16-к
Головуючий в 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/791/795/16 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ст.124 КК України
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
2016 року жовтня місяця 31 дня року колегія суддів судової палати в кримінальних справах Апеляційного суду Херсонської області у складі:

Головуючого :ОСОБА_2
Суддів: При секретарі: З участю прокурора: Обвинуваченої: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ОСОБА_6 ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Апеляційного суду Херсонської області в режимі відеоконференції кримінальне провадження № 0001395 за апеляційною скаргою прокурора на вирок Цюрупинського районного суду Херсонської області від 01 червня 2016 року щодо :
ОСОБА_7 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
уродженки смт. Велика Олександрівка
Великоолександрівського району Херсонської області, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , яку визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.124 КК України та призначене покарання у виді обмеження волі строком на два роки. Застосовані ст.ст.75,76 КК України.

Запобіжний захід обвинуваченій ОСОБА_7 не обрано.

Вирішено питання щодо речових доказів у кримінальному провадженні.

ВСТАНОВИЛА:
Вироком суду першої інстанції ОСОБА_7 визнано винною та засуджено за те, що вона 01.06.2015 року близько 20:30 години, перебуваючи в приміщенні будинку розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , в ході раптово
виниклої сварки з ОСОБА_8 , який на той час знаходився у стані алкогольного сп`яніння, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх наслідки та бажаючи їх настання, діючи з метою захисту своїх інтересів, а саме захищаючись від суспільно небезпечного посягання - нападу ОСОБА_8 , яке виражалося у вигляді спричинення ним тілесних ушкоджень ОСОБА_7 шляхом нанесення ударів долонею правої руки в область обличчя останній. В свою чергу ОСОБА_7 нанесла ОСОБА_8 три удари дерев`яною від стола в область спини, після чого нанесла один удар вказаною дерев`яною ніжкою в область шиї спереду, маючи при цьому можливість захиститись без заподіяння останньому тілесних ушкоджень, перевищуючи межі необхідної оборони, оскільки захист явно не відповідав характеру нападу,тим самим спричинила останньому тілесні ушкодження у вигляді закритої тупої травми органів шиї, що супроводжувалася переломом щитовидного хряща гортані, крововиливом в м`які тканини шиї, що призвели до набряку гортані і ускладнились розвитком механічної асфіксії, від яких ОСОБА_8 помер на місці події.

В апеляційній скарзі прокурор просить вирок суду першої інстанції від 01.06.2016 року щодо ОСОБА_7 скасувати у частині призначеного покарання у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченої внаслідок м`якості. Вважає за необхідним ухвалити новий вирок та призначити ОСОБА_7 покарання за ст.124 КК України у виді обмеження волі строком на два роки з відбуттям покарання у кримінально виконавчій установі. В решті вирок суду залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, обвинувачену ОСОБА_7 яка не підтримала апеляційну скаргу прокурора та просила вирок суду першої інстанції залишити без змін; в судових дебатах сторони кримінального провадження залишились на своїх позиціях, останнє слово обвинуваченої, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги прокурора , колегія суддів дійшла таких висновків.
Кримінальне провадження відносно ОСОБА_7 розглядалось судом першої інстанції в порядку ст. 349 КПК України.

Фактичні обставини сторонами кримінального провадження не оспорюються.

Будь яких порушень вимог кримінально процесуального законодавства при дослідженні і оцінці наведених у вироку доказів, які б ставили під сумнів правильність висновків щодо винуватості ОСОБА_7 суд першої інстанції не допустив і вірно кваліфікував за ст.124 КК України.

Враховуючи, що вирок суду в частині доведеності вини ОСОБА_7 , кваліфікації дій, учасниками провадження не оскаржувались, а тому Апеляційний суд не перевіряє законність вироку суду, в цій частині.

Згідно до вимог ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів , з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного та обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Ці вимоги закону судом першої інстанції належним чином не виконані, про, що обгрутовано йдеться мова в апеляційній скарзі прокурора.

Так, призначаючи покарання ОСОБА_7 , суд першої інстанції вимог ст.65 КК України, а також роз`яснень, що містяться в Постанові №7 Пленуму Верховного Суду України « Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24 жовтня 2003 року, не дотримався, а лише формально пославшись на врахування характеру і ступеню тяжкості вчиненої ОСОБА_7 кримінального правопорушення, даних про особу винної, фактично не врахував зазначене при призначенні покарання, тим самим призначивши його із застосуванням ст.ст.75,76 КК України.

Із матеріалів кримінального провадження встановлено, що ОСОБА_7 визнала себе винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.124 КК України, у вчиненому щиро розкаялася, що правильно визнано судом першої інстанції, як обставина, яка пом`якшує покарання.

Разом з тим, поза належною увагою суду першої інстанції залишилося те, що ОСОБА_7 раніше притягувалась до кримінальної відповідальності, а саме 17.08.1998 року засуджена Великоолександрівським районним судом Херсонської області у вчиненні кримінального правопорушення за ч.3 ст.140 КК України у виді позбавлення волі строком на три роки шість місяців ( у редакції 1960 року ).

Крім того, ОСОБА_7 , жодних заходів щодо надання медичної допомоги потерпілому не вжила, швидку допомогу не викликала, за місцем проживання характеризується посередньо.

На думку колегії суддів, при призначенні покарання ОСОБА_7 судом першої інстанції необґрунтовано враховано як обставину, що пом`якшує її покарання, активне сприяння розкриттю злочину, оскільки воно здійснюється добровільно у будь якій формі : повідомлення правоохоронним органом або суду фактів, надання доказів , іншої інформації про свою злочинну діяльність. Таке сприяння має бути активним, тобто певною мірою ініціативним та енергійним. У даному випадку жодних доказів таких дій з боку ОСОБА_7 не було встановлено, кримінальне провадження розпочато за повідомленням ДІМ ОСОБА_9 .

Колегія суддів вважає, що поза увагою суду залишено факт, що ОСОБА_7 вчинила умисний злочин проти життя та здоров`я особи. Самі обставини вчинення злочину свідчать про його підвищену суспільну небезпечність, оскільки від злочинних дій ОСОБА_7 настала смерть потерпілого ОСОБА_8 , а саме остання, перевищила межі необхідної оборони.

Доводи в апеляційній скарзі прокурора про те, що вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_7 підлягає скасуванню в частині призначеного покарання внаслідок неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме ст.ст.75,76 КК України є обґрунтованими, а тому підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 409 КПК України неправильне застосування судом закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення, вчиненого обвинуваченою особою є підставами для скасування вказаного вироку суду.

В даному конкретному випадку колегія суддів при призначенні покарання ОСОБА_7 враховує характер та ступінь тяжкості скоєного злочину, особу винної, яка в цілому характеризується посередньо та інші обставини справи (визнання вини, щире каяття, протиправну поведінку самого потерпілого), відсутність обтяжуючих обставин та вважає за необхідне призначити покарання у виді обмеження волі строком на один рік, яке буде необхідним та достатнім для виправлення та попередження нових злочинів, відповідно до ст.65 КК України.

За таких обставин, оскаржуваний вирок суду першої інстанції відносно ОСОБА_7 в частині призначеного покарання, підлягає скасуванню з постановленням в цій частині нового вироку.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 409, 413, 414 КПК України, колегія суддів ,-

у х в а л и л а:
Апеляційну скаргу прокурора - задовольнити частково.

Вирок Цюрупинського районного суду Херсонської області від 01 червня 2016 щодо ОСОБА_7 , в частині призначеного їй покарання скасувати.

Призначити ОСОБА_7 за ст. 124 КК України покарання у виді обмеження волі строком на один рік з відбуванням покарання в кримінально виконавчих установах відкритого типу без ізоляції від суспільства в умовах здійснення за нею нагляду з обов`язковим залученням засудженої до праці.

Строк відбування покарання ОСОБА_7 рахувати з моменту прибуття до установи виконання покарання.

У решті вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Вирок набирає законної сили з моменту його проголошення, може бути оскаржений учасниками судового провадження в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий ОСОБА_2
Судді: ОСОБА_3
ОСОБА_4