№566/63/16-к
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 липня 2016 року смт. Млинів Рівненської області
Млинівський районний суд Рівненської області
в складі головуючої судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2 ,
з участю прокурора ОСОБА_3 ,
захисника обвинуваченого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Млинів Рівненської області обвинувальний акт у кримінальному провадженні, яке внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 000003 від 02 січня 2016 року відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця с. Перемилівка Млинівського району Рівненської області, жителя АДРЕСА_1 , з базовою загальною середньою освітою, не одруженого, не працюючого, раніше судимого вироком Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 24 липня 2013 року за ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 304, ст. 70 КК України до покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

У відповідності до ст. 75 КК України звільнений від відбування призначеного покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку 3 (три) роки, міра покарання невідбута,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,-

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_7 , будучи раніше судимим, на шлях виправлення не став та знову вчинив умисний злочин, так, 01 січня 2016 року, приблизно біля 15 години, прийшов в квартиру свого знайомого ОСОБА_8 , яка розташована в АДРЕСА_2 , де в останнього попросив надати його мобільний телефон для того, щоб зателефонувати товаришу. ОСОБА_8 добровільно надав ОСОБА_4 свій мобільний телефон марки «Nokia 225 DS Black» (IMEI 1 - НОМЕР_1 , IMEI 2 - НОМЕР_2 ), а сам вийшов з приміщення квартири та пішов до сусіднього господарства у власних справах, сказавши ОСОБА_4 , що скоро повернеться.

Перебуваючи в будинку ОСОБА_8 у ОСОБА_4 виник умисел на збагачення за рахунок чужого майна шляхом протиправного викрадення належного ОСОБА_8 мобільного телефону.

Реалізуючи свій протиправний намір, в той же день, приблизно о 15 годині, ОСОБА_4 , маючи корисливий мотив, спрямований на викрадення чужого майна, скориставшись тимчасовою відсутністю ОСОБА_8 , усвідомлюючи, що його злочинні дії не будуть помічені іншими сторонніми особами, наданий йому для користування мобільний телефон марки «Nokia 225 DS Black» вартістю 969,36 грн., в якому містилася сім-карта оператора мобільного зв`язку ПрАТ «Київстар» із абонентським номером « НОМЕР_3 » вартістю 20,00 грн., а також зарядний пристрій до мобільного телефону марки «Microsoft» вартістю 65,00 грн., який він виявив у вбиральні цієї ж квартири, умисно, повторно, таємно помістив в кишеню своєї куртки, вийшов з житла та пішов до місця свого проживання, тобто заволодів чужим майном та розпорядився ним на власний розсуд, в результаті чого заподіяв ОСОБА_8 матеріальну шкоду на загальну суму 1054,36 грн.

Обвинувачений ОСОБА_7 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України визнав повністю та дав показання, що 01 січня 2016 року, знаходився у своїх справах в селі Радів Млинівського району Рівненської області, де близько 15 години на одній із вулиць села зустрів знайомого ОСОБА_8 , жителя цього ж населеного пункту. Під час спілкування ОСОБА_9 запросив до себе в квартиру. Знаходячись в приміщенні квартири ОСОБА_8 . ОСОБА_10 вирішив привітати з Новим ОСОБА_11 свого знайомого на ім`я ОСОБА_12 , жителя м. Дубно Рівненської області, який на той час перебував в зоні проведення антитерористичної операції. Так як власний мобільний телефон знаходився в ремонті, то попросив в ОСОБА_8 надати йому свій. Коли телефонував ОСОБА_13 , ОСОБА_9 повідомив, що піде до сусіда, візьме щось поїсти та скоро повернеться. В квартирі пробув ще приблизно 20 хвилин, але ОСОБА_8 так і не повернувся. Тоді він увійшов до іншої кімнати квартири, де взяв зарядний пристрій до мобільного телефону ОСОБА_9 , поклав його та телефон собі в кишеню, відкрив вхідні двері, вийшов з приміщення квартири, «захлопнув» їх та пішов до себе додому. Йдучи по-дорозі, зняв кришку мобільного телефону, вийняв сім-картку, яка там знаходилася та вставив свою. Однак, його сім-картку мобільний телефон «не прийняв», а тому він вимкнув телефон від живлення та пішов далі. Сім-картку до мобільного телефона, яка належала ОСОБА_14 він поклав в кишеню, яку згодом згубив. Додому прийшов біля 20 години, поставив мобільний телефон ОСОБА_8 «на зарядку», сам ліг спати.

Наступного дня, 02 січня 2016 року, біля 19 години, до нього додому прийшли працівники поліції, які запитали про мобільний телефон ОСОБА_8 . Через якийсь час в будинок також увійшов ОСОБА_9 . Він, обвинувачений, видав працівникам поліції мобільний телефон та зарядний пристрій, що належать ОСОБА_8 .

Вважає, що мобільний телефон ОСОБА_8 надав йому добровільно у тимчасове користування, яким він мав покористуватися та повернути, за це ОСОБА_9 обіцяв «виставити могорич».

Свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення визнає у повному обсязі, щиро розкаюється, хоч умислу на крадіжку не мав, просить суд його суворо не карати.

Вина обвинуваченого ОСОБА_6 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України, крім повного визнання ним своєї вини, підтверджується, показаннями допитаного в судовому засіданні потерпілого ОСОБА_8 , який дав показання про те, що ОСОБА_4 знає впродовж останніх двох років. Познайомився з ним на зупинці в селі Радів Млинівського району Рівненської області. Будь-яких особистих стосунків з ним не підтримує. 01 січня 2016 року, перебував в себе в квартирі, близько 15 години вийшов на вулицю, де зустрів ОСОБА_4 , який попросив надати свій мобільний телефон, щоб зателефонувати та привітати з Новим ОСОБА_11 знайомого, який перебував в зоні проведення антитерористичної операції. Вдвох пішли до нього в квартиру, де він взяв свій мобільний телефон марки «Нокіа» чорного кольору, який купила та подарувала мати, та надав ОСОБА_4 . В той же час запитав ОСОБА_4 , чи не бажає він їсти. Останній погодився. Попросив ОСОБА_4 зачекати в квартирі, сам пішов за їжею до сусіда на ім`я ОСОБА_15 . Повернувся через 20-30 хв. Вхідні двері до квартири були закриті на замок, хоч він їх не закривав. Ключем відкрив замок у вхідних дверях, увійшов всередину приміщення квартири, однак ОСОБА_4 вже не було. Помітив відсутність належного йому мобільного телефона. Пішов в село шукати ОСОБА_4 . З іншого мобільного телефона набирав на свій номер, однак той був «поза зоною досяжності». Ввечері повернувся додому. Думав, що ОСОБА_4 прийде та принесе мобільний телефон, однак, ОСОБА_4 до нього не прийшов, мобільний телефон не повернув.

Вранці, наступного дня, 02 січня 2016 року, виявив відсутність зарядного пристрою до мобільного телефону, який знаходився в іншій кімнаті квартири і тоді зрозумів, що ОСОБА_4 викрав його разом із мобільним телефоном. Звернувся до поліції та повідомив про крадіжку.

Ввечері, того ж дня, разом із працівниками поліції він поїхав в с. Дядьковичі Дубенського району Рівненської області до будинку ОСОБА_4 . Останній спочатку заперечував факт викрадення мобільного телефона, але згодом признався, все розповів та видав належні йому мобільний телефон і зарядний пристрій.

На даний час претензій до ОСОБА_4 немає, так як викрадені останнім мобільний телефон і зарядний пристрій йому повернуті працівниками поліції.

Свідок ОСОБА_16 в судовому засіданні дав показання, що 02 січня 2016 року до Млинівського ВП Дубенського відділу поліції ГУНП в Рівненській області надійшла заява ОСОБА_8 , жителя АДРЕСА_2 , в якій він просить притягнути до кримінальної відповідальності ОСОБА_4 за крадіжку належного йому мобільного телефону марки «Нокіа» та зарядного пристрою до нього.

Ввечері, цього ж дня в складі слідчо-оперативної групи він виїхав до місця проживання ОСОБА_4 в с. Дядьковичі Дубенського району Рівненської області. З ними також поїхав ОСОБА_8 .

В житловий будинок ОСОБА_4 спочатку увійшли працівники поліції. При спілкуванні з ОСОБА_4 , той заперечував свою причетність до вчинення крадіжки у ОСОБА_8 , однак, через деякий час в будинок увійшов сам потерпілий ОСОБА_8 і тоді ОСОБА_4 зізнався у викраденні мобільного телефону та зарядного пристрою та видав їх працівникам поліції.

Крім показань потерпілого та свідків вина ОСОБА_17 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК Українипідтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами, зокрема, протоколом огляду місця події від 08 січня 2016 року, проведеного з дотриманням вимог кримінального процесуального закону, за участю власника приміщення ОСОБА_8 , в присутності понятих, з якого вбачається, що місцем огляду є приміщення квартири ОСОБА_8 , що знаходиться в АДРЕСА_2 , в якій 01 січня 2016 року ОСОБА_8 надав ОСОБА_4 для тимчасового користування свій мобільний телефон, а останній викрав мобільний телефон та зарядний пристрій.

Протокол огляду місця події всім учасникам був зачитаний вголос, заяв та доповнень не надійшло.

(а. с. 11-12 кримінального провадження № 000003)

До протоколу огляду місця події від 08 січня 2016 року долучено фототаблицю.

(а. с. 13-16кримінального провадження № 000003)

З протоколу огляду речей від 02 січня 2016 року, проведеного з дотриманням вимог кримінального процесуального закону, за участю ОСОБА_8 вбачається, що слідчим було проведено огляд мобільного телефону марки «Nokia 225 DS Black» (IMEI 1 - НОМЕР_1 , IMEI 2 - НОМЕР_2 ) та зарядного пристрою до мобільного телефону марки «Microsoft», які належать ОСОБА_8 та 01 січня 2016 року були викрадені ОСОБА_4 .

Під час огляду проводилось фотографування.

Протокол огляду всім учасникам був зачитаний вголос, заяв та доповнень не надійшло.

(а. с. 36 кримінального провадження № 000003)

До протоколу огляду речей від 02 січня 2016 року долучено ілюстративну таблицю.

(а. с. 37-40 кримінального провадження № 000003)

Протоколом огляду речей від 02 січня 2016 року, проведеного з дотриманням вимог кримінального процесуального закону, за участю ОСОБА_8 та ОСОБА_4 підтверджується, що слідчим було проведено огляд в`язки ключів в кількості 2 шт., на одному з яких наявна відкарбована літера «Р», пластикової картки білого кольору із написом « ОСОБА_18 », фіскального та службового чеків №, чеку терміналу №21700244, пластикової картки ПрАТ «Київстар», картонного буклету «Компанія Форте-страхова, які видав потерпілий ОСОБА_8 ..

Протокол огляду всім учасникам був зачитаний вголос, заяв та доповнень не надійшло.

(а. с. 27-28 кримінального провадження № 000003)

До протоколу огляду речей від 02 січня 2016 року долучено ілюстративну таблицю.

(а. с. 29-33 кримінального провадження № 000003)

З висновку експерта судової товарознавчої експертизи від 12 січня 2016 року № 3.2-2/16 вбачається, що ринкова вартість мобільного телефону марки «Nokia 225 DS Black», з урахуванням часткової втрати його товарних якостей по терміну експлуатації та дефектам у зв`язку з експлуатаційним зношенням і пошкодженням від впливу зовнішніх факторів (за умови його технічно-справного стану та повної базової комплектації), станом на 01 січня 2016 року, могла становити 969,36 грн.

(а. с. 48-50 кримінального провадження № 000003)

До висновку експерта від 12 січня 2016 року долучено ілюстративну таблицю.

(а. с. 51-53 кримінального провадження № 000003)

Довідками виданими ПП ОСОБА_19 від 04 січня та 19 січня 2016 року підтверджується, що станом на 01 січня 2016 року вартість стартового пакету «Київстар» становить 20 грн.; вартість зарядного пристрою до мобільного телефону марки «Microsoft» становить 65 грн.

(а. с. 55,56 кримінального провадження № 000003)

З протоколу проведення слідчого експерименту від 26 січня 2016 року, проведеного з дотриманням вимог кримінального процесуального закону, за участю підозрюваного ОСОБА_4 , захисника підозрюваного ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 , в присутності понятих, за участі потерпілого ОСОБА_8 вбачається, що слідчий експеримент проведений на прилеглій території до буд. АДРЕСА_3 та у квартирі АДРЕСА_4 , яка розміщена у вказаному будинку, з метою перевірки і уточнення результатів допиту підозрюваного ОСОБА_4 , а також інших даних отриманих при проведенні досудового розслідування у даному кримінальному провадженні.

ОСОБА_10 відтворив дії, вказав на обстановку та розповів про місце, спосіб та інші обставини викрадення у ОСОБА_8 мобільного телефону марки «Nokia 225 DS Black» (IMEI 1 - НОМЕР_1 , IMEI 2 - НОМЕР_2 ) та зарядного пристрою до мобільного телефону марки «Microsoft».

Протокол проведення слідчого експерименту всім учасникам був зачитаний вголос, заяв та доповнень не надійшло

(а. с. 105-108 кримінального провадження № 000003)

До протоколу проведення слідчого експерименту від 26 січня 2016 року долучено фототаблицю.

(а. с. 109-112 кримінального провадження № 000003)

Дії обвинуваченого ОСОБА_17 , слід кваліфікувати за ч.2 ст. 185 КК України, як умисне таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_20 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується позитивно, та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

До обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_17 суд відносить щире каяття, та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_17 в судовому засіданні не встановлено.

У відповідності до вимог до ч.1 ст. 67 КК України, передбачено, що обтяжуючою покарання обставиною являється вчинення злочину особою повторно та рецидив злочинів.

Частиною 4 ст. 67 КК України, передбачено, що якщо будь-яка з обставин, що обтяжує покарання,передбачена в статті Особливої частини цього Кодексу як ознака злочину, що впливає на його кваліфікацію, суд не може ще раз враховувати її при призначенні покарання як таку, що його обтяжує

У відповідності до «примітки 1» ст. 185 КК України у статтях 185, 186 та 189-191 повторним визнається злочин, вчинений особою, яка раніше вчинила будь-який із злочинів, передбачених цими статтями або статтями 187, 262 цього Кодексу.
Поскільки диспозицією статті 185 КК України повторність, передбачена як кваліфікуюча ознака злочину, то суд не може ще раз враховувати її при призначенні покарання ОСОБА_20 , який був судимий і вчинив злочин, передбачений ч.2 ст. 185 КК України, в період іспитового терміну, як таку, що його обтяжує.

У відповідності до ч.3 ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 185 КК України, в якому обвинувачується ОСОБА_7 , відноситься до злочинів середньої тяжкості.

Санкція ч. 2 ст. 185 КК України, передбачає міру покарання у виді арешту на строк від трьох до шести місяців або обмеження волі на строк до п`яти років або позбавлення волі на той самий строк.

З врахуванням даних про особу ОСОБА_17 , а також обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченому, а також те, що він судимий і вчинив злочин у період відбуття іспитового терміну, суд вважає, за необхідне призначити ОСОБА_20 міру покарання у виді позбавлення волі.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження № 000003 вироком Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 24 липня 2013 року ОСОБА_10 визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України йому призначене покарання у виді 4-х років позбавлення волі. За ч.1 ст..304 КК України йому призначене покарання у виді 3-х років позбавлення волі

На підставі ст..70 ч.1 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим призначено остаточне покарання у виді 4 років позбавлення волі.

На підставі ст..75 КК України засудженого ОСОБА_4 звільнено від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком 3 роки та покладено на нього обов`язки, передбачені п.п.3,4 ст.76 КК України.

У відповідності до ч. 1 ст. 71 КК України якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком..
Пунктом 26 Постанови Пленуму Верховного суду від 24 жовтня 2003 року за № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» передбачено, щопри визначенні покарання за правилами ст. 71 КК України до покарання за новим вироком повністю або частково приєднується невідбута частина покарання за попереднім вироком, суди повинні точно встановлювати невідбуту частину основного й додаткового покарань і зазначати їх вид та розмір у новому вироку.

Невідбутою частиною покарання за попереднім вироком треба вважати:

- покарання, від відбування якого особу звільнено з випробуванням (статті 75, 79, 104 КК), за винятком часу тримання під вартою в порядку запобіжного заходу або затримання, перебування в медичному закладі тощо.

Цивільний позов в даному кримінальному провадженні не заявлявся.

З постанови про визнання та приєднання речових доказів від 15 січня 2016 року вбачається, що до матеріалів кримінального провадження № 000003 речовими доказами визнано та приєднано:

1) В`язку ключів в кількості 2 шт., на одному з яких наявна відкарбована літера «Р», пластикова картка білого кольору із написом « ОСОБА_18 », що виявлені в приміщенні квартири потерпілого ОСОБА_8 , передані на зберігання ОСОБА_4 ;

2) Фіскальний та службовий чеки №, чек терміналу №21700244 та пластикова картка ПрАТ «Київстар», передані на зберігання потерпілому ОСОБА_8 ;

3) Картонний буклет «Компанія Форте-страхова», який зберігається при матеріалах кримінального провадження № 000003;

4) Мобільний телефон марки «Nokia 225 DS Black» (IMEI 1 - НОМЕР_1 , IMEI 2 - НОМЕР_2 ) та зарядний пристрій до мобільного телефону марки «Microsoft», які передані, під розписку, на зберігання потерпілому ОСОБА_8

(а. с. 44 кримінального провадження № 000003)
У відповідності до вимог ст. 100 ч. 9 КПК України питання про долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішуються судом при ухваленні судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Такі докази і документи повинні зберігатися до набрання рішенням законної сили.
У відповідності ч.1 ст. 122 КПК України витрати, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та експертів, несе сторона кримінального провадження, яка заявила клопотання про виклик свідків, залучила спеціаліста, перекладача чи експерта, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Частиною 1 ст. 124 КПК України передбачено, що у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати. За відсутності в обвинуваченого коштів, достатніх для відшкодування зазначених витрат, вони компенсуються потерпілому за рахунок Державного бюджету України у випадках та в порядку, передбачених законом для компенсації шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.
В ході досудового розслідування залучалися експерти для проведення судової товарознавчої експертизи витрати на проведення експертизи 184 грн. 14 коп.;

Таким чином, суд вважає, що з обвинувачуваного ОСОБА_17 слід стягнути процесуальні витрати в доход держави в сумі 184, 14 грн. пов`язані із залученням експертів

Рішення щодо заходів забезпечення кримінального провадження в кримінальному провадження № 000003 відносно ОСОБА_21 не приймалось.

Що ж стосується обрання заходу забезпечення кримінального провадження відносно ОСОБА_21 до вступу вироку в законну силу, то суд вважає, що підстав для його обрання немає, так як у відповідності до ст.29 Конституції та ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод обмеження права людини на свободу й особисту недоторканність можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. Ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і на підставах та в порядку, встановлених законом.
Статтею 7 КПК України передбачено, що зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам, до яких, зокрема, належить і принцип законності. Законність це суспільно-політичний режим, що виражається в пануванні права й закону в суспільному житті, неухильному дотриманні приписів правових норм усіма учасниками суспільних відносин, послідовній боротьбі з правопорушеннями й свавіллям у діяльності посадових осіб, у забезпеченні порядку й організованості в суспільстві.

Положеннями ст.374 КПК України чітко регламентовано зміст вироку, що є найважливішим актом правосуддя. Однією з умов прийняття законного та обгрунтованого рішення є неухильне дотримання визначених законом вимог до його форми й змісту.

Як убачається із приписів абз.3 п.1 ч.4 ст.374 КПК України, у разі постановлення виправдувального вироку суд у резолютивній частині вправі застерегти щодо заходів забезпечення його виконання, зокрема рішення стосовно дії запобіжного заходу до набрання вироком законної сили.

У разі визнання особи винною згідно з абз.10 п.2 ч.4 ст.374 КПК України у резолютивній частині також зазначається рішення щодо заходів забезпечення, але без будь-яких посилань на набрання ним законної сили. Тобто в цьому випадку повинні діяти загальні норми, що містяться у стст.197, 203, 331 КПК.

Питання порядку вступу вироку в силу регулюється положеннями ст.532 КПК України. Відповідно до цієї статті вирок або ухвала суду першої інстанції, ухвала слідчого судді, якщо інше не передбачено цим кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не було подано. У разі ж оскарження вердикту, якщо він не скасований, він набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Згідно з Правилами внутрішнього розпорядку слідчих ізоляторів Державної кримінально-виконавчої служби України, затвердженими наказом Міністерства юстиції від 18.03.2013 №460/5, підставою для приймання та тримання в СІЗО засуджених, які не перебували під вартою, є вирок, що набрав законної сили.

При обранні запобіжного заходу у виді тримання під вартою до вступу вироку у законну силу автоматично порушується право на захист особи, стосовно якої обирається запобіжний захід. Так як обвинувачений позбавлений можливості надати пояснення із цього приводу, що вочевидь не узгоджується з принципами змагальності та диспозитивності (стст.22, 26 КПК ).

Європейський суд з прав людини п.24 рішення у справі «Чанєв проти України» від 9 січня 2015 року зазначив, що «слово «законний» і словосполучення «відповідно до процедури, встановленої законом» у п.1 ст.5 конвенції за своєю суттю відсилають до національного законодавства та встановлюють зобов`язання забезпечувати дотримання його матеріально-правових і процесуальних норм».

Таким чином, дотримуючись принципу законності та вимог ст.374 КПК, суд вважає, недоцільним вказувати до набрання вироком законної сили, обирати ОСОБА_20 запобіжний захід у виді тримання під вартою.

На підставі наведенного,
керуючись ст. ст.349, 368-370, 373, 374, 392, 395 КПК України
с у д ,-
ЗАСУДИВ :
ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, і призначити йому міру покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі з відбуттям міри покарання у кримінально-виконавчій установі.
На підставі ч. 1 ст. 71 КК України до покарання, призначеного за вироком Млинівського районного суду Рівненської області від 19 липня 2016 року, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 24 липня 2013 року, і призначити ОСОБА_22 остаточне покарання за сукупністю вироків у виді 4 (чотирьох) років 1 (одного) місяців позбавлення волі з відбуттям міри покарання у кримінально-виконавчій установі.
Строк відбування покарання ОСОБА_22 обчислювати з моменту приведення вироку до виконання.

Речові докази:
1) В`язку ключів в кількості 2 шт., на одному з яких наявна відкарбована літера «Р», пластикова картка білого кольору із написом « ОСОБА_18 », які передані на зберігання ОСОБА_4 залишити ОСОБА_4 ;

2). Фіскальний та службовий чеки №, чек терміналу №21700244 та пластикова картка ПрАТ «Київстар», які передані на зберігання потерпілому ОСОБА_8 залишити ОСОБА_8 ;

3). Картонний буклет «Компанія Форте-страхова», який зберігається при матеріалах кримінального провадження № 000003 залишити при матеріалах кримінального провадження № 000003;

4). Мобільний телефон марки «Nokia 225 DS Black» (IMEI 1 - НОМЕР_1 , IMEI 2 - НОМЕР_2 ) та зарядний пристрій до мобільного телефону марки «Microsoft», які передані, під розписку, на зберігання потерпілому ОСОБА_8 залишити ОСОБА_8 .

Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави витрати на проведення судової товарознавчої експертизи на суму 184 (сто вісімдесят чотири) гривні 14 копійок.
Згідно до ст. 532 КПК України, вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Рівненської області через Млинівський районний суд Рівненської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя Млинівського райсуду ОСОБА_1