Справа № 755/8932/16-к
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Слідчий Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції в місті Києві звернувся до Дніпровського районного суд м. Києва з клопотанням про арешт майна, яке було вилучено в ході огляду приміщення за адресою: м. Київ, вул. Харківське шосе, 2-А.
Клопотання погоджено з прокурором Київської місцевої прокуратури № 4 ОСОБА_4 .
Як вбачається з клопотання слідчого Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції в місті Києві, 31.05.2016 року близько 19 години 23 хвилин до Дніпровського УП надійшло повідомлення, про те, що за адресою: м. Київ, вул. Харківське шосе, 2-А, в приміщенні «Лото-маркету» на першому поверсі будинку організовано зал азартних ігор всупереч Закону України «Про заборону грального бізнесу в Україні», що було підтверджено в ході виїзду за вказаною адресою слідчо-оперативної групи Дніпровського УП.
Слідчий в судовому засіданні підтримав клопотання та просив його задовольнити.
Вислухавши доводи слідчого, вивчивши матеріали клопотання, додані до клопотання документи, а також безпосередньо матеріали кримінального провадження, слідчий суддя приходить до наступного.
Відповідно до ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку. Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його. Слідчий суддя суд під час судового провадження накладає арешт на майно у вигляді речей, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у частині другій статті 167 цього Кодексу.
Згідно з ч. 2 цієї статті, арешт майна допускається з метою забезпечення:
1) збереження речових доказів;
2) спеціальної конфіскації;
3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;
4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Посилаючись у клопотанні на те, що арешт на тимчасово вилучене майно слід накласти з метою збереження речових доказів та зазначивши, що вилучені речі 01.06.2016р. визнано речовими доказами, слідчим не надано до клопотання відповідних доказів. Надані слідчому судді матеріали кримінального провадження таких доказів також не містять.
Згідно вимог ч. 2 ст. 171 КПК України, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави, у зв`язку з якими потрібно здійснити арешт майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, що підтверджують право власності на майно, що належить арештувати. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.
Отже, вимоги вказаної статті слідчим не дотримано.
В матеріалах кримінального провадження містяться протоколи огляду місця події.
Відповідно до ч. 5 ст. 237 КПК України при проведенні огляду дозволяється вилучення лише речей і документів, які мають значення для кримінального провадження, та речей, вилучених з обігу.
Клопотання не містить доводів того, які саме вилучені речі мають значення для кримінального провадження.
Крім того, відповідно ч. 7 ст. 237 КПК України при огляді слідчий, прокурор або за їх дорученням залучений спеціаліст має право проводити вимірювання, фотографування, звуко- чи відеозапис, складати плани і схеми, виготовляти графічні зображення оглянутого місця чи окремих речей, виготовляти відбитки та зліпки, оглядати і вилучати речі і документи, які мають значення для кримінального провадження. Предмети, які вилучені законом з обігу, підлягають вилученню незалежно від їх відношення до кримінального провадження. Вилучені речі та документи, що не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.
Відповідно до ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним його майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.
У клопотанні не вказаний власник майна. Долучені до клопотання матеріали, як і матеріали кримінального провадження, таких даних не містять.
Згідно зі ст. 173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту.
З урахуванням викладеного, враховуючи те, що клопотання не є обгрунованим, доводи, викладені в ньому, не доведені, слідчий суддя приходить до висновку про відмову у його задоволенні.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 110, 131, 167-175, 309 КПК України, -
У задоволенні клопотання слідчого Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції в місті Києві ОСОБА_3 про накладення арешту на майно, відмовити.
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з моменту її проголошення.
Слідчий суддя: