справа № 197/1395/14-к
провадження № 1-кп/197/30/16

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 лютого 2016 року

Широківський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

за участі:

секретаря судового засідання: ОСОБА_2 ,

прокурора: ОСОБА_3 ,

захисника: ОСОБА_4 ,

потерпілої: ОСОБА_5 ,

обвинуваченого: ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Широке кримінальне провадження № 0000141 за обвинуваченням

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Єні-Сувагіль Закатальського району (Азербайджан), громадянина України, одруженого, не працюючого, який має одну неповнолітню дитину, прож: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у скоєнні злочину, передбаченого ст. 125 ч. 1 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до обвинувального акту ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні злочину за наступних обставин:

11.03.2014 року близько 01.20 годин ОСОБА_6 , маючи умисел на спричинення тілесниx ушкоджень, зайшов на територію домоволодіння ОСОБА_5 , розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , де на ґрунті раніше виниклиx неприязниx стосунків, знаxодячись біля дверей зазначеного будинку за вказаною адресою, він наніс гумовою палицею ОСОБА_5 2 удари в область її голови та 1 удар в область її лівої ноги. Після чого він, продовжуючи свої злочинні дії та реалізацію умислу на спричинення тілесниx ушкоджень, наніс один удар коліном правої ноги вниз живота ОСОБА_5 . Далі, в xоді бійки, ОСОБА_6 сxопив ОСОБА_5 , своєю лівою рукою за її волосся, а іншою своєю рукою, а саме долонею правої руки, наніс останній декілька ударів в обличчя, чим спричинив їй, згідно висновку судово-медичної експертизи № 1147 (456-14) від 04.06.2014 року, тілесні ушкодження у вигляді синців обличчя, лівого стегна, крововиливу в слизову оболонку нижньої губи, крововиливу в склеру правого ока, забійної ранки 2-го пальця правої кисті, які відносяться до легкиx тілесниx ушкоджень, як такі, що мають незначні скороминучі наслідки.

Дії ОСОБА_6 кваліфіковані за ст. 125 ч. 1 КК України: умисне спричинення легких тілесних ушкоджень.

На підтвердження та обґрунтування вказаного обвинувачення органами досудового слідства були зібрані, а стороною обвинувачення були надані суду наступні докази:

-протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 11.03.2014 року від ОСОБА_5 , згідно якого останній обвинуваченим завдані тілесні ушкодження на фоні неприязних стосунків 11.03.2014 року о 01.00 годині в домоволодінні, розташованому за адресою: АДРЕСА_2 ,

-згідно протоколу огляду речей від 11.03.2014 року, в домоволодінні, розташованому за адресою: АДРЕСА_2 , оглянуто гумову палицю чорного кольору, довжиною 23 см, шапку в`язану чорного кольру, ліхтар чорного кольору з червоною кнопкою. Ці предмети (вилучені працівниками міліції) знаходилися між літньою кухнею та будинком на відстані 1,5 м від стіни будинку в хаотичному порядку один біля одного,

-постановою слідчого від 13.03.2014 року гумова палиця, ліхтар, зимова шапка були визнані речовими доказами по справі та передані на зберігання до Широківського РВ,

-як випливає з висновку спеціаліста від 11.03.2014 року, висновку експерта № 1147 (456-14) від 04.06.2014 року та фототаблиць до них, у потерпілої виявлені тілесні ушкодження: синці обличчя, лівого стегна, крововилив в слизову оболонку нижньої губи, крововилив в склеру правого ока, забійна ранка 2-го пальця правої кісті, які виникли від дії тупих твердих предметів з обмеженою травмуючою поверхнею, які могли виникнути 11.03.2014 року. За своїм характером ці ушкодження відносяться до легких тілесних. Дані, які б могли свідчити, що потерпіла перебувала в стані алкогольного сп`яніння на час нанесення їй тілесних ушкоджень, немає,

-відповідно до протоколу проведення слідчого експеременту від 23.06.2014 року з фототаблицею за участі свідка ОСОБА_7 в АДРЕСА_2 , під час якого свідок повідомив, що гумовою палицею в область голови потерпілій було нанесено 2 удари, 1 удар по верхній частині лівої ноги останньої. Після цього він та ОСОБА_8 , ОСОБА_9 відібрали гумову палицю у ОСОБА_10 , але він продовжував наносити удари потерпілій, а саме коліном в низ живота. Також він тримав її за волосся та бив рукою в обличчя,

-як випливає з протоколу проведення слідчого експеременту від 28.06.2014 року з фототаблицею за участі свідка ОСОБА_11 в АДРЕСА_2 , під час якого свідок повідомив, що коли він вибіг з будинку, то побачив, що обвинувачений наніс потерпілій гумовою палицею в область голови потерпілій було нанесено 2 удари, 1 удар по верхній частині лівого стегна останньої. Після цього він та ОСОБА_8 , ОСОБА_12 відібрали гумову палицю та ліхтар у ОСОБА_10 , а також зняли з нього шапку, які залишили лежати на подвір`ї. Але ОСОБА_13 продовжував наносити удари потерпілій, а саме коліном в низ живота. Потім він схопив її за волосся та бив правою рукою в обличчя,

-згідно протоколу проведення слідчого експеременту від 23.06.2014 року з фототаблицею за участі свідка ОСОБА_14 в АДРЕСА_2 , під час якого свідок повідомив, що обвинувачений наніс потерпілій гумовою палицею в область голови потерпілій було нанесено 2 удари, 1 удар по верхній частині лівої ноги останньої. Після цього він та ОСОБА_9 , ОСОБА_12 вибили в нього з рук гумову палицю. Але ОСОБА_13 продовжував наносити удари потерпілій, а саме коліном правої ноги в низ живота. ОСОБА_13 схопив її за волосся та бив рукою в обличчя.

Згідно ч.1 ст.84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Статею 85 КПК України передбачено, що належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

У відповідності з вимогами ч. 1 ст. 94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Як зазначає Європейський суд з прав людини, пунктом 3 ст.6 Конвенції, передбачено, що суд повинен безпосередньо дослідити показання, речі, документи (ст. 23 КПК України).

Судом були ретельно досліджені всі докази надані стороною обвинувачення, але дослідивши всебічно, повно й неупереджено всі ці докази суд дійшов висновку, що вина обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому злочину передбаченого ч.1 ст.125 КК України стороною обвинувачення доведена не була, оскільки не доведено вчинення кримінального правопорушення обвинуваченим, при цьому суд виходить з наступного:

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому злочину не визнав повністю, повідомивши, що з 22.00 годин 10.03.2014 року до 03.30 годин 11.03.2014 року він спав разом зі своєю дружиною в себе вдома за місцем проживання і прокинувся, бо до нього прийшли працівники міліції.

Свідок ОСОБА_15 в судовому засіданні повністю підтвердила показання свого чоловіка обвинуваченого. Також повідомила, що спала з чоловіком в одному ліжку і почула б, якби чоловік вночі вставав. Зранку 11.03.2014 року ніяких тілесних ушкоджень на обвинуваченому не було.

Згідно характеристики з місця проживання, обвинувачений характеризується як гарний сім`янин, в громадських місцях поводиться гідно. На протязі багатьох років між ним та потерпілою існують неприязні стосунки. Останньою до сільради подавалися скарги на обвинуваченого через це.

Судом встановлено, що злочин вчинено 11.03.2014 року на території домоволодіння, де проживала потерпіла зі своїм чоловіком ОСОБА_16 , розташованого за адресою: АДРЕСА_2 . Їх суміжним сусідом є обвинувачений. На протязі багатьох років між обвинуваченим та потерпілою існують неприязні стосунки, що підтверджується характеристикою обвинуваченого з місця проживання, показаннями потерпілої, обвинуваченого, свідків ОСОБА_17 , ОСОБА_18 . Дата та адреса вчинення злочину підтверджується показаннями потерпілої, свідків ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_17 .. Що стосується часу вчинення злочину, то, як випливає з послідовних в цій частині показань потерпілої, свідків ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , то суд приходить до висновку, що є встановленим вчинення злочину близько 01.00 годин, а не 01.20 хвилин, як стверждує обвинувачення.

Злочин вчинено глибокої ночі за відсутності будь-яких джерел світла, як природнього, так і штучного. Об`єктивними даними не доведено (слідчі експеременти не проводилися, докази щодо стану погоди, хмарності, наявності місяця (повного) на той час в тій місцевості відсутні), що потерпіла та свідки ОСОБА_9 , ОСОБА_12 , ОСОБА_8 в темряві роздивилися і могли роздивитися (що була достатня оглядовість) обличчя нападника. Суд прийшов до такого висновку, виходячі з наступного: природне освітлення місяць, зорі, є рідкістю ранньою весною, що є загально відомим і, крім того, не підтверджено відсутність хмарності в ту ніч жодними об`єктивними даними; штучне освітлення в домоволодінні було вимкнуто невідомим до початку вчинення злочину і протягом всього часу його вчинення, що стверджують потерпіла, свідки ОСОБА_9 , ОСОБА_12 , ОСОБА_8 ; наявність штучного освітлення з вулиці, сусіднього двору об`єктивними даними не підтверджено; посилання потерпілої, свідків ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 щодо того, що вони роздивилися обличчя обвинуваченого в темряві чи в світлі ліхтаря, судом не приймається до уваги, оскільки при огляді речового доказу ліхтаря судом було виявлено відсутність в ньому лампочки та батарейок, зламану кнопку вмикання, що робить неможливим випромінювання ліхтарем за таких обставин будь-яких променів світла. Крім того, у потерпілої та свідків цей ліхтар випромінював світло в різні боки: у потерпілої він світив в двері будинку, а через кілька хвилин в процесі її допиту в судовому засіданні вона вже стверджувала, що він світив в двері літньої кухні, бачила обличчя обвинуваченого в світлі ліхтаря, коли він, тікаючи, нахилився, але ніхто з інших свідків не підтвердив це (слідчий експеремент під час досудового розслідування у справі щодо можливості побачити обличчя людини, якщо вона нахилилася до землі на відстань від неї на 1 м, в світлі, яке випромінює ліхтар (речовий доказ) не проводився). Згідно показань свідка ОСОБА_19 ліхтар був не маленький, а великий, хоча встановлено, що він довжиною 14 см. За словами цього свідка ліхтар світив в спину обвинуваченого, коли він тікав. В тому ж напрямку (в іншому, ніж у потерпілої) світив ліхтар і у свідка ОСОБА_20 світив в бік сарая. Однак при цьому ліхтар за словами свідків ОСОБА_20 та ОСОБА_21 був не чорного кольору, як речовий доказ, а світлого, сріблястого. Отже, суд приходить до висновку, що свідки бачили інший ліхтар, який не є речовим доказом у справі і посилання на цей ліхтар цими свідками не є доказом у справі, тому в цій частині їх свідчення зважаючи на викладене не беруться судом до уваги. Крім того, суд бере до уваги ту обставину, що згідно вищеперелічених протоколів проведення слідчих експерементів всі троє свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_12 , ОСОБА_8 заявили, що вони одночасно вирвали (вибили) у обвинуваченого з рук гумову палицю, ліхтар, збили шапку з його голови, однак в судовому засіданні ці ж свідки дали протилежні показання: свідок ОСОБА_9 вийшов з будинку і став на поріг, лише, коли нападник тікав, тобто в остінні секунди подій. Свідок ОСОБА_12 в судовому засіданні показав, що вибіг з будинку, коли нападник бив потерпілу по обличчю і втік на його очах. Свідок ОСОБА_8 також не стверджував в судовому засіданні, що разом з цими свідками відібрав у нападника хоч щось. А потерпіла в судовому засіданні категорично заявила, що ОСОБА_8 не бачив, як нападник її бив палицею по голові, обличчю, нозі, а вибіг, лише, коли нападник вхопив її за волосся, вдарив по обличчю та втік. Те, що ОСОБА_8 був свідком побиття потерпілої палицею не підтверджується жодними об`єктивними даними і спростовується показаннями потерпілої.

Є встановленим, що потерпілій можливо 11.03.2014 року були нанесені тілесні ушкодження: синці обличчя, лівого стегна, крововилив в слизову оболонку нижньої губи, крововилив в склеру правого ока, забійна ранка 2-го пальця правої кісті. Однак жодними об`єктивними даними не підтверджено, що нападником потерпілій за обставин, викладених в обвинувальному акті, були нанесені гумовою палицею 2 удари в область голови потерпілої, 1 удар в область лівої ноги. Адже суд не може брати до уваги показання свідків ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , оскільки вони на досудовому слідстві і під час судового розгляду надавали протилежні показання, що суд розцінює, як їх бажання допомогти потерпілій в доведенні винуватості обвинуваченого шляхом давання неправдивих показань. Суд прийшов до такого висновку, виходячи з наступного: Під час проведення слідчих експерементів всі ці свідки одноголосно стверджували, що були очевидцями побиття потерпілої практично з самого початку, тобто бачили нанесення 2 ударів в голову палицею, 1 удару по лівій нозі палицею, потім вони гуртом відібрали палицю, ліхтар і збили шапку з обвинуваченого, потім бачили, як він наносить удари коліном в живіт потерпілої, потім, як він вхопив потерпілу за волосся, потім бив її рукою по обличчю і втік. Однак, в судовому засіданні свідок ОСОБА_9 стверджував, що бачив лише як нападник тікав, тобто ніякого побиття потерпілої не бачив. Те, що ОСОБА_9 (чоловік потерпілої) нічого не бачив, окрім того, як нападник тікав, стверджувала і потерпіла в судовому засіданні. Свідок ОСОБА_12 (гість потерпілої) в судовому засіданні фактично показав, що вибіг з будинку лише коли потерпілу нападник бив рукою по обличчю і втік на його очах. Свідок ОСОБА_8 (рідний племінник потерпілої) в судовому засіданні повідомив, що погано ставить до обвинуваченого, а також, що бачив бійку з моменту, коли нападник почав наносити потерпілій удари палицею, але сама потерпіла заявила, що цей свідок вибіг з кухні, де був закритий, лише після того, як нападник наніс їй удари гумовою палицею по голові і нозі. Ні про які побиття палицею, коліном, спільне відібрання будь-яких речей у нападника свідки ОСОБА_9 , ОСОБА_12 в судовому засіданні не повідомляли. А, беручі до уваги і викладені висновки суду про не правдивість показань свідків ОСОБА_19 , ОСОБА_12 , ОСОБА_21 щодо ліхтаря, суд приходить до висновку, що викладені в протоколах проведення слідчих експерементів показання цих свідків та їх показання в судовому засіданні є недопустимими доказами і не беруться судом до уваги.

Також, суд бере до уваги показання свідків ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , які в судовому засіданні повідомили суду, що 10.03.2014 року орієнтовно в 23-24 години перебували по сусідству (по тій же вулиці в домоволодіння АДРЕСА_3 ) з потерпілою і ОСОБА_24 бачив і чув, як потерпіла з племінником ОСОБА_25 лаялися і билися. Нікого іншого у її дворі тоді не було, про що він одразу розповів ОСОБА_26 , який був з ним поруч. Ці показання свідків не спростовані. Отже, всі або деякі з тілесних ушкоджень потерпіла могла отримати і від племінника в ту саму ніч.

Крім того, суд бере до уваги, що, як випливає з показань потерпілої, свідків ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , вони голос нападника не чули, бо він нічого не говорив.

Всі сумніви суд тлумачить на користь обвинуваченого.

В порушення вимог ст. 100 КПК України речові докази (обвинувачений стверджує, що вони йому не належать), які були вилучені слідчим, не були сфотографованими та докладно описаними в протоколі огляду цих речей. Крім того, ніякі експертні дослідження з метою виявлення відбитків пальців обвинуваченого, потерпілої, свідків ОСОБА_19 , ОСОБА_12 , ОСОБА_21 на гумовій палиці та ліхтарі не проводилися, як і з метою виявлення слідів крові, шкіри цих осіб. Не проводилося ніяких експертних досліджень і з метою доведення належності шапки обвинуваченому: не перевірено наявність на ній волосся обвинуваченого, інших біологічних слідів, в т.ч. і його крові. Тому суд визнає ці докази недопустимими та неналежними доказами у справі.

Потерпіла, свідок ОСОБА_8 стверджують, що активно боролися з обвинуваченим, але ніякі дослідження з метою виявлення у них під нігтями слідів крові обвинуваченого, його крові не проводилися.

Твердження потерпілої про те, що 11.03.2014 року зранку обвинувачений мав на тілі видимі сліди побоїв, не підтверджено жодними об`єктивними даними.

Суд приходить до висновку, що алібі обвинуваченого не спростовано.

Не доведено вчинення кримінального правопорушення обвинуваченим.

Отже, обвинуваченого необхідно визнати невинуватим у пред`явленому обвинуваченні у відповідності до ст. 125 ч. 1 КК України, та виправдати.

Потерпілою до обвинуваченого пред`явлено цивільний позов про відшкодування моральної шкоди, заподіяної злочином, в сумі 10 000 грн., який необхідно залишити без розгляду.

Речові докази:

-гумову палицю, ліхтар, зимову шапку, власник яких не встановлений, зберігати до набрання вироком законної сили, а потім знищити.

Керуючись ст.ст. 100, 129, 370, 373, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:
ОСОБА_6 визнати невинуватим у пред`явленому обвинуваченні у відповідності до ст. 125 ч. 1 КК України, та виправдати.

Речові докази:

-гумову палицю, ліхтар, зимову шапку, зберігати до набрання вироком законної сили, а потім знищити.

Цивільний позов потерпілої до обвинуваченого про відшкодування моральної шкоди залишити без розгляду.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Дніпропетровської області через Широківський районний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

СУДДЯ ОСОБА_27