АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний номер справи: 668/4406/16-к Головуючий в 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження: № 11-кп/791/619/16
Категорія: умовно-дострокове звільнення Доповідач: ОСОБА_2

У Х В А Л А
2016 року червня місяця „08 дня
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Херсонської області в складі:
головуючого ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5
за участі прокурора ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_8 на ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 27 квітня 2016 року,
Цією ухвалою відмовлено в задоволенні клопотання захисника ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого: ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Горлівки Донецької області, громадянина України, з неповною середньою освітою, одруженого, непрацюючого, раніше неодноразово судимого, засудженого вироком Калінінського районного суду м. Горлівки Донецької області від 24 лютого 2011 року за ст. 152 ч. 3, 187 ч. 2, 342 ч.2, 70, 71 КК України на 9 років позбавлення волі, жителя АДРЕСА_1 . Початок строку 29.08.2010 року, кінець строку 09.04.2018 року.
Відмовляючи в задоволенні клопотання, суд послався на те, що засуджений ОСОБА_8 є особою, яка має три непогашених судимості. До засудження за цим вироком, покарання за яким він відбуває на даний час, тричі звільнявся умовно-достроково з місць позбавлення волі, після чого тричі засуджувався за злочини, вчиненні ним в період умовно-дострокового звільнення, в тому числі і за вироком, покарання за яким відбуває на даний час. Відсутність у засудженого стягнень сама по собі не може свідчити про сумлінність його поведінки, оскільки додержання режиму відбування покарання є обов`язком засудженого. У зв`язку з чим суд прийшов до висновку, що у задоволенні клопотання про застосування до засудженого умовно-дострокового звільнення слід відмовити.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 вважає ухвалу суду першої інстанції незаконною, необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню з підстав невідповідності висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, просить її скасувати, постановити нову ухвалу, якою задовольнити її клопотання та застосувати до ОСОБА_8 умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Вказує, що станом на 09 січня 2016 року ОСОБА_8 відбув ? призначеного вироком суду строку покарання, відповідно до характеристики за березень 2016 року, затвердженої начальником установи Херсонської випраної колонії (№ 61) характеризується посередньо, має 10 заохочень та одне стягнення за 2011 рік, яке погашено, вину у скоєному злочині визнає повністю, розкаюється у вчиненому, своєю сумлінною поведінкою, чесним ставленням до виконання передбачених законом вимог до персоналу установи довів своє виправлення, у зв`язку з чим вважає необхідним звільнити ОСОБА_8 умовно-достроково від відбування покарання.
Заслухавши доповідь судді апеляційного суду щодо суті поданої апеляційної скарги, захисника ОСОБА_7 , яка підтримала апеляційну скаргу з підстав зазначених у ній, вислухавши думку прокурора про залишення апеляційної скарги без задоволення, в дебатах сторони залишилися на попередніх позиціях, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів визнає, що вона не підлягає задоволенню з таких підстав.
Згідно зі ст. 81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді обмеження волі або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у своїй постанові № 2 від 26 квітня 2002 року „Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого, при вирішенні цього питання суди повинні враховувати, зокрема, дані про його попередні судимості. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення (ч. 2 ст. 81 КК).
Як видно з матеріалів справи, ОСОБА_8 засуджений вироком Калінінського районного суду м. Горлівки Донецької області від 24 лютого 2011 року за ст. 152 ч. 3, 187 ч. 2, 342 ч.2, 70, 71 КК України на 9 років позбавлення волі. Станом на 09 січня 2016 року засуджений фактично відбув ? строку покарання. За весь період відбування покарання до нього 10 разів застосовувалися заходи заохочення, один раз застосовувалося стягнення, яке на даний час погашене. З довідки про заохочення та стягнення вбачається, що заохочення до ОСОБА_8 застосовані за сумлінну поведінку та ставлення до праці (а.к.п.19). Характеристика засудженого свідчить про те, що ОСОБА_8 виконує обов`язки днювального відділення (а.к.п.18). Відомостей про залучення його до суспільно корисної оплачуваної праці, з урахуванням даних наявної у справі медичної довідки про задовільний стан його здоров`я (а.к.п. 22), чи про виконання ним робіт з благоустрою колонії і прилеглих до неї територій, а також поліпшення житлово-побутових умов засуджених або допоміжних робіт із забезпечення колонії продовольством, що передбачено ч. 5 ст. 118 КВК України, характеристика засудженого не містить. Дані викладені у характеристиці засудженого свідчать про те, що участі в організації та проведенні виховних заходів в установі він не приймає.
Виходячи з наведених у характеристиці даних щодо залучення засудженого ОСОБА_8 до суспільно-корисної праці, доводи апелянта про те, що засуджений сумлінним ставленням до праці довів своє виправлення не підтверджуються дослідженими судом першої інстанції доказами.
Відсутність у засудженого стягнень також не може свідчити про сумлінність його поведінки, оскільки додержання режиму відбування покарання є обов`язком засудженого.
Окрім того, матеріали справи свідчать про те, що ОСОБА_8 до засудження за вироком, покарання за яким він відбуває на даний час, тричі звільнявся умовно-достроково з місць позбавлення волі, після чого тричі засуджувався за злочини, вчиненні ним в період умовно-дострокового звільнення, зокрема: вироком Центрально-Міського районного суду м. Горлівки Донецької області від 08 лютого 2002 року за ст. 152 ч. 1, 71 КК України на 4 роки 6 місяців позбавлення волі; вироком Центрально-Міського районного суду м. Горлівки Донецької області від 30 травня 2006 року за ст. 15, 152 ч. 2, 187 ч. 1, 70, 71 КК України на 5 років 6 місяців позбавлення волі, а також вироком, покарання за яким відбуває на даний час.
Враховуючи наведені відомості про неодноразове вчинення ОСОБА_8 в період умовно-дострокового звільнення нових злочинів, суд прийшов обґрунтованого висновку про небажання останнього виправитися та на законних підставах відмовив його захиснику у задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання і доводи апеляційної скарги, ці висновки не спростовують.
Таким чином підстав для скасування ухвали суду та задоволення апеляційної скарги, колегія суддів не вбачає.
Керуючись ст. 404, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 27 квітня 2016 року щодо ОСОБА_8 - без зміни.
Ухвала набуває законної сили негайно та оскарженню не підлягає.

Судді:
(підпис) (підпис) (підпис)

________________ _____________ ______________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4 .

З оригіналом згідно, суддя: ОСОБА_2