УХВАЛА
підготовчого судового засідання
23 лютого 2016 року м. Львів
Суддя Франківського районного суду м. Львова ОСОБА_1
за участю секретаря ОСОБА_2

В С Т А Н О В И В:
Згідно змісту обвинувального акта, затвердженого прокурором 29 січня 2016 року, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Львова, українцю, громадянину України, проживаючому та зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1
20 березня 2015 року повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України.
Як зазначено в обвинувальному акті: «Досудовим слідством встановлено, що ОСОБА_3 , під час перебування на обліку у центрі зайнятості не повідомив службу зайнятості про працевлаштування у ТзОВ "Директива" з 17 березня 2014 року, згідно наказу № 2214-К від 17.03.2014 року та отримав дохід, в результаті чого незаконно отримав допомогу по безробіттю в сумі 1296,19 грн.
За обвинувальним актом, слідчий та прокурор вважають, що встановлено достатність підстав для обвинувачення ОСОБА_3 в заволодінні чужим майном шляхом обману та зловживанням довірою, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України.
Сторона обвинувачення - прокурор
Львівської місцевої прокуратури №3
ОСОБА_4

Сторона захисту адвокат ОСОБА_5
Потерпіла сторона - Львівський міський
центр зайнятості в особі ОСОБА_6

Відповідно до ухвали судді від 05 лютого 2016 року підготовче судове засідання з розгляду обвинувального акта призначено на 10 лютого 2016 року , яке не відбулося у зв`язку з неявкою в судове засідання прокурора ОСОБА_4 , що був повідомлений належним чином через канцелярію прокуратури, проте в судове засідання не прибув, про причини неявки суд не повідомив.
Як вбачається з обвинувального акта і реєстру матеріалів досудового розслідування, вони не відповідають вимогам процесуального законодавства.
Так, обвинувальний акт поданий до суду не прокурором, який здійснює повноваження прокурора у конкретному кримінальному провадженні, а керівником Львівської місцевої прокуратури № 3 ОСОБА_7 , що суперечить вимогам ст. 40 КПК України, згідно якої: слідчий подає обвинувальний акт на затвердження прокурору, у даному випадку прокурору ОСОБА_4 , а останній відповідно до вимог ст.. 36 КПК України, повинен скерувати його до суду. Разом з тим, прокурор Львівської місцевої прокуратури № 3 ОСОБА_4 покладені на нього обов`язки звернутися до суду з обвинувальним актом не виконав. До суду звернулася особа, процесуальні права та обов`язки якої, у даному кримінальному провадженні, не підтверджені.
Покликання керівника Львівської місцевої прокуратури № 3 ОСОБА_7 у супровідному листі на п. 3 ч. 2 ст. 283 КПК України, стосується прокурора призначеного у порядку, передбаченому ст. 37 КПК України, який зобов`язаний у найкоротший строк після повідомлення особі про підозру здійснити одну із дій, передбачених ч. 2 ст. 283 КПК України. Як вбачається із розписки про отримання копій обвинувального акта, такий вручено 29 січня 2016 року, тобто у день складання та його затвердження. Проте, до суду матеріали передані наручно 04 лютого 2016 року, тобто через п`ять днів після затвердження обвинувального акта, що суперечить ст. 293 КПК України, згідно якої, прокурор зобов`язаний вручити під розписку копію обвинувального акта одночасно з передачею обвинувального акта до суду.
Крім того, відповідно до вказаного реєстру , доручення слідчому на відкриття матеріалів досудового розслідування; вручення повідомлення про відкриття сторонами матеріалів кримінального провадження та протокол доступу до матеріалів кримінального провадження з ОСОБА_3 датовані 20 березням 2015 року, у той час, коли обвинувальний акт складений та затверджений 29 січня 2016 року, тобто через десять місяців після відкриття матеріалів досудового слідства.
Разом з тим, обвинувальний акт в черговий раз скеровано до суду 29 січня 2016 року, хоч такий й надалі не відповідає вимогам п.5 ч. 2 ст. 291 КПК України, оскільки в обвинувальному акті так і не зазначено фактичних обставин кримінального провадження, які прокурор вважає встановленими , а саме: об`єктивну та суб`єктивну сторони злочину, форму умислу, мету, час та спосіб вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення.
Невідповідність обвинувального акта вимогам п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, також полягає у тому, що кваліфікація є неконкретизованою, а саме, прокурор вважає: "Таким чином, ОСОБА_3 заволодів чужим майном шляхом обману та зловживанням довірою, хоч кваліфікуючі ознаки "обман" і " зловживання довірою" не є тотожними, різні за своїм змістом і є самостійними.
Не дотримання прокурором вимог, передбачених ст. 28 КПК України, призвело до порушення прав ОСОБА_3 передбачених ч. 1 ст. 21 КПК України на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним і неупередженим судом, а також ст. ст. 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» згідно з якою, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
З огляду на викладене, й надалі є очевидною невідповідність обвинувального акта вимогам процесуального законодавства.
Незважаючи на невідповідність акта вимогам процесуального законодавства, прокурор ОСОБА_4 орієнтував суд на те, що акт може розглядатися в судовому засіданні.
Адвокат в судовому засіданні подав клопотання про постановлення виправдувального вироку, а щодо можливості призначення обвинувального акта до судового розгляду заперечив, звернувши увагу суду на те, що в ньому відсутні фактичні обставини кримінального провадження. ОСОБА_3 , якому у даному кримінальному провадженні оголошено підозру, з доводами адвоката погодився та звернув увагу, що він сам звернувся до потерпілої сторони з метою повернути отримані ним кошти.
Відтак, підготовче судове засідання не може відбутися за участю підозрюваного в силу вимог ст.. 314 КПК України, відповідно до якої, підготовче судове засідання відбувається за участю обвинуваченого.
З огляду на викладене, є очевидною невідповідність обвинувального акта вимогам процесуального законодавства, його пряма невідповідність п. 5 ч.2 ст. 291 КПК України, а тому,за даних обставин, обвинувальний акт не може бути предметом судового розгляду та згідно з до вимогами ст. 314 КПК України, підлягає поверненню прокурору для приведення його у відповідність вимогам закону.
Відповідно до ст. 113 - 114 КПК України та з метою забезпечення підозрюваному прав, передбачених ст. 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод», для приведення обвинувального акта у відповідність вимогам процесуального Закону, слід встановити строк, який не може перевищувати 3 ( трьох) днів з часу закінчення строку на апеляційне оскарження проголошеної ухвали.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3, 26, 91, 110, 113 -114 214, 284, 291, 314 - 316,368, 369, 370 КПК України,-

У Х В А Л И В:
Встановити строк на приведення обвинувального акта у відповідність до вимог процесуального законодавства, який не може перевищувати 3 (трьох) днів з часу закінчення строку на апеляційне оскарження даної ухвали.
Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Львівської області протягом семи днів з дня її оголошення через суд, який ухвалив судове рішення.

Суддя ОСОБА_8