05.11.2014
Провадження № 1-кп/522/1024/14
УХВАЛА

05.11.2014 року місцевий Приморський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого-судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
потерпілого ОСОБА_6 ,
обвинуваченої ОСОБА_7 ,
розглянувши у підготовчому судовому засіданні клопотання захисника ОСОБА_7 ОСОБА_5 про неможливість призначення судового розгляду та повернення обвинувального акту прокурору по кримінальному провадженню відносно ОСОБА_7 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Кримінальне провадження підсудне Приморському районному суду м. Одеси.
Підстав для повернення кримінального провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченого ст. ст. 468-475 КПК України, закриття кримінального провадження в порядку, передбаченого ст. 284 цього Кодексу не має. Обвинувальний акт (клопотання про застосування примусових засобів медичного або виховного характеру) відповідають вимогам КПК України.
Прокурор та потерпілий заперечували проти повернення обвинувального акту та просили призначити справу до судового розгляду.
Обвинувачена та її захисники заперечували проти призначення справи до судового розгляду, вважаючи, що обвинувальний акт не відповідає вимогам ст. 291 КПК України та підлягає поверненню, посилаючись на те, що акт підписується слідчим та прокурором, який його затвердив, або лише прокурором, якщо він склав його самостійно. Однак, обвинувальний акт підписано та затверджено лише прокурором ОСОБА_8 , відповідно до змісту реєстру матеріалів досудового розслідування, прокурором у конкретному кримінальному провадженні, також є ОСОБА_9 , але її підпису не має у обвинувальному акті, що є порушенням вимог ст. 291 ч. 1, 3 КПК України, так як чинний КПК України не містить норм, про те, що обвинувальний акт підписує та затверджує тільки один з групи прокурорів у конкретному кримінальному провадженні, але містить чіткі вимоги визначені ст. 291 ч. 1, 3 КПК України. Інкриміноване слідчим та прокурором положення статті 286 ч. 1 КК України, не відповідає редакції ст. 286 ч. 1 КК України, такої редакції КК України не містить, що прямо суперечить вимогам ч. 2 п. 5 ст. 291 КПК України. Анкетні відомості підозрюваної ОСОБА_7 , потерпілого ОСОБА_6

вказані слідчим в порушення вимог ст. 291 п. 2, ч. 2, 3 КПК України, так як стаття вимагає

зазначити тільки (прізвище, ім`я, по батькові, дату та місце народження, місце

проживання, громадянство), інші дані не допустимі. Зазначені норми ст. 291 п. 2 ч. 2, 3 КПК України сформульовані імперативно і не передбачають можливості відступу від її виконання з мотивів доцільності чи значимості певних відомостей для певного кримінального провадження з точки зору слідчого або прокурора. В обвинувальному акті, слідчим в частині формулювання викладених фактичних обставин кримінального правопорушення, не вказано, що перехрестя вулиць Канатна Успенська є регульованим світлофорними об`єктами, які встановлені відповідно до дислокації світлофорних об`єктів та дорожніх знаків, працювали на момент огляду місця ДТП 16.03.2014 року, що підтверджується матеріалами кримінального провадження, тому, слідчим не вірно кваліфіковано нібито порушення водієм ОСОБА_7 п. 16.11 «На перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається по другорядній дорозі, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху» ПДР України, так як вказане перехрестя є регульованим світлофорними об`єктами та слідством встановлено, що світлофори не працювали, або були вимкнуті, тоді дії водія потрібно кваліфікувати, як порушення п. 16.1 «Перехрестя, де черговість проїзду визначається сигналами світлофора чи регулювальника, вважається регульованим. На такому перехресті знаки пріоритету не діють. У разі вимкнення світлофора або його роботи в режимі миготіння сигналу жовтого кольору та відсутності регулювальника перехрестя вважається нерегульованим і водії повинні керуватись правилами проїзду нерегульованих перехресть та установленими на перехресті знаками пріоритету».
Слідчим не вказано в обвинувальному акті обов`язково висновку про те, що між порушенням правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту і наслідками, що настали, повинен бути причинний зв`язок, так як відповідно до вимог Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року № 14.
Слідчий та прокурор в конкретному кримінальному провадженні не дотримувались вимог КПК України та КК України, не застосували обов`язкових роз`яснень п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року № 14, не врахували об`єктивну сторону злочину, яка характеризується такими обов`язковими ознаками: а) порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту; б) суспільно небезпечні наслідки; в) причинний зв`язок між порушенням і наслідками.
Відсутність причинного зв`язку між порушенням і наслідками взагалі виключає кримінальну відповідальність особи за ст. 286 КК України.
В порушення вимог п. 7 ч. 2 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт не містить розміру шкоди завданої кримінальним правопорушенням, однак при цьому прокурор пред`являє цивільний позов до відповідача ОСОБА_7 на суму 4227,35 грн. та керується ст. 127 «Відшкодування шкоди потерпілому» ч. 2 КПК України - «Шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивічьного позову в кримінальному провадженні», що саме по собі вказує та є доказом невідповідності обвинувального акту вимогам КПК України.
Складаючи обвинувальний акт, якого затвердив прокурор, слідчий перевищив повноваження надані йому КПК України, перейняв на себе повноваження суду та вже визначив, що ОСОБА_7 скоїла кримінальне правопорушення, передбачене ст. 286 ч. 1 КК України, що є не припустимим, так як ОСОБА_7 на вказаній стадії кримінального процесу, може бути обвинуваченою, відповідно до ст. 110 ч. 4 КПК України та обвинувальний повинен містити формулювання обвинувачення, відповідно до вимог ст. 291 ч. 2 п. 5 КПК України, тому посилання слідчого в обвинувальному акті тільки на підозру є не допустимим, оскільки в такому випадку не має підстав вважати, що слідчий та прокурор дійсно висунули обвинувачення ОСОБА_7 , що суперечить вимогам ст. 291 КПК України.
В обвинувальному акті не наведені посилання на положення процесуального закону, якими прокурор та слідчий керувалися при складанні цього акту, в порушення вимог ст. 91 КПК України, слідчим не вказані мотив, мета вчинення обвинуваченною кримінального правопорушення, в яких вона обвинувачується, а також не розкрита форма вини та її суб`єктивне відношення до неї, в кінці обвинувального акту відсутня дата його затвердження.
В порушення вимог ч. 1 ст. 109 та ч. 4 п. 1 ст. 291 КПК України до обвинувального

акту додано реєстр матеріалів досудового розслідування, який не відповідає вимогам ч. 2

ст. 109 КПК України.
У доданому ж до обвинувального акта реєстрі матеріалів досудового розслідування, не зазначені всі процесуальні дії і не відображені всі процесуальні рішення, прийняті в ході розслідування, не зазначено їх реквізити.
Так, в реєстрі матеріалів досудового розслідування, відсутні дані у розділі І про роз`яснення прав підозрюваній ОСОБА_7 , відкриття і ознайомлення з матеріалами захисниками ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , потерпілому ОСОБА_6 , так не зазначено дати припинення повноважень захисника ОСОБА_10 , дати визнання потерпілим ОСОБА_6 .
У наданому реєстрі, у повідомленні про підозру слідчим не зазначена правова кваліфікація кримінального правопорушення, у вчинені якої підозрюється ОСОБА_7 .
В порушення вимог ст. 290 ч. 1, 7, 8 КПК України, у реєстрі відсутні дані проведення обов`язкової процесуальної дії повідомлення підозрюваного, захисників, потерпілого, цивільного позивача, його представника про завершення досудового розслідування та надання доступу до матеріалів досудового розслідування.
У розділі II не міститься даних про залучення захисника ОСОБА_11 .

Слідчим, всупереч вимогам КПК України, внесення відомостей, які можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань включено в перелік процесуальних рішень, хоча це є процесуальною дією, а не рішенням, тому що процесуальним рішенням відповідно до ст. 110 КПК України є всі рішення органів досудового розслідування, прокурора, слідчого судді, судді. Рішення слідчого, прокурора приймаються у формі постанови.
Реєстр матеріалів досудового розслідування не містить обов`язкової процесуальної дії, як «Доручення про початок проведення досудового розслідування» та даних стосовно позовної заяви, пред`явленої у порядку ст. 128 КПК України.
Реєстр матеріалів досудового розслідування не містить обов`язкової процесуальної інформації, як прізвища, ініціали, посада особи, яка проводила допит підозрюваного, потерпілого, свідків та знайомила підозрюваного, потерпілого, захисників з матеріалами досудового розслідування, роз`яснення прав потерпілому та відмова захисника ОСОБА_10 від участі у кримінальному провадженні.
Реєстр матеріалів досудового розслідування містить у розділі II процесуальних

рішень, дані про винесенні постанови про призначення експертиз від 17.03.2014 р.,

18.03.2014 р., 25.03.2014 р., 07.03.2014 р., 31.03.2014 р., 20.05.2014 р., однак відсутні

процесуальні рішення про ознайомлення з постановами підозрюваного, враховуючи, що в

процесуальних рішеннях повідомлення про підозру об`явлено лише 15.05.2014 року.
До того ж ст. 109 КПК України, визначені вимоги до реєстру матеріалів досудового розслідування, яких потрібно дотримуватись, також відповідно до вимог ст. 291 КПК України, реєстр матеріалів досудового розслідування є «додатком» до обвинувального акту та повинен відповідати вимогам КПК України, як невід`ємна його частина та логічне продовження, без якого обвинувальний акт є процесуально не дійсним та повертається прокурору, тому реєстр повинен відповідати вимогам ст. 109, 291 КПК України та його невідповідність є також підставою для повернення обвинувального акту з додатками прокурору, так як обвинувальний акт повертається не як одноособовий документ, а тільки в купі з додатками, тому сама стаття 291 КПК України звучить «Обвинувальний акт і реєстр матеріалів досудового розслідування», чинний КПК України взагалі не містить положень, які стосуються тільки «Обвинувального акту».
Вказані суттєві недоліки процесуальних документів та змістовні суперечності цих документів, викликають сумнів, щодо доведеної вини громадянки України ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення і повинні тлумачитись на користь особи, згідно положень ст. 62 ч. 3 Конституції України.
За таких обставин суд вважає, що обвинувальний акт відповідає вимогам закону та існують достатні підстави для призначення справи до судового розгляду.
Згідно ст. 314 КПК України, суд у підготовчому судовому засіданні має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам процесуального Кодексу, але викладені захисником доводи не можуть бути підставою для повернення обвинувального акту.
Відповідно до ст. 291 КПК України, обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими.
Такі обставини, згідно диспозиції ст. 286 ч. 1 КК України, за якою кваліфіковані дії обвинуваченої, прокурором в обвинувальному акті викладені.
В порушенні правил експлуатації транспортного засобу ОСОБА_7 не обвинувачується, тому посилання на неповне викладення диспозиції ст. 286 ч. 1 КК України є безпідставне.
Відповідність висновків слідства фактичним обставинам події, в тому числі зазначеним в обвинувальному акті місцю події, наявності світлофорних об`єктів, дорожніх знаків, має перевірити суд при розгляді провадження по суті.
Посилаючись на викладення в обвинувальному акті повних анкетних даних обвинуваченої, як на підставу для повернення цього акту є безпідставне.
Не можуть бути підставою для повернення обвинувального акту відносно ОСОБА_7 посилання на недоліки у реєстру матеріалів досудового розслідування, оскільки реєстр є додатком до обвинувального акту і законом не передбачено повернення акту на таких підставах.
Також не є підставою для повернення обвинувального акту його затвердження без печатки прокуратури, так як такі вимоги КПК не передбачає.
В судовому засіданні захисник обвинуваченої не довів обставини, передбачені ст. 291 КПК України.
Керуючись ст. ст. 314-316, 291 КПК України, -

УХВАЛИВ:

Кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України призначити до судового розгляду на « 12».« 30» год. 14.11.2014 р. у відкритому судовому засіданні в приміщенні місцевого Приморського районного суду м. Одеси у залі судових засідань № 222, за участю прокурора, обвинуваченої, захисників та потерпілого.
У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_7 ОСОБА_5 про повернення обвинувального акту відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1