Апеляційний суд Рівненської області
_______________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України
07 липня 2016 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі:

Головуючого судді - ОСОБА_1 ,

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

секретаря судового засідання - ОСОБА_4 ,

розглянувши у закритому судовому засіданні за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_5 матеріали кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000062, щодо

- ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Тауйськ, Ольського району, Магаданської області, Росія, зареєстрованого та проживаючого по АДРЕСА_1 , громадянина України, одруженого, непрацюючого, з середньою-спеціальною освітою, раніше неодноразово судимого, останній раз 13 грудня 2013 року Костопільським районним судом за вчинення злочину передбаченого ч.2 ст. 152 КК України до 5-ти років 6-ти місяців позбавлення волі, за вчинення злочину передбаченого ч.2 ст. 15, ч.2 ст. 152 КК України до 5-ти років позбавлення волі, на підставі ч.1 ст. 70 КК України, призначено покарання шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим у виді позбавлення волі на строк 5-ть років і 6-ть місяців. В порядку ст. 81 КК України 24.11.2014 року на підставі ухвали Сарненського районного суду ОСОБА_5 умовно-достроково звільнено від відбування покарання на невідбутий термін 7 місяців 15 днів,

обвинуваченого за ч. 3 ст. 15, ч.2 ст. 152 КК України,

на вирок Костопільського районного суду Рівненської області від 1 квітня 2016 року, з участю:

прокурора - ОСОБА_6 ,

потерпілої - ОСОБА_7 ,

представника потерпілої - ОСОБА_8 ,

обвинуваченого - ОСОБА_5 ,

захисника - ОСОБА_9 ,

ВСТАНОВИЛА :
Вироком Костопільського районного суду Рівненської області від 1 квітня 2016 року ОСОБА_5 визнано винним за ч.3 ст. 15, ч.2 ст. 152 КК України і призначено йому покарання 5 /п`ять/ років позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_5 вирішено рахувати з моменту його затримання, тобто з 22 листопада 2015 року.

На підставі ч.5 ст.72 КК України зараховано у строк відбування покарання строк його попереднього ув`язнення з 22.11.2015 року до 01.04.2016 року, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Судом вирішено питання речових доказів та процесуальних витрат за проведення судових експертиз.

Згідно вироку суду, ОСОБА_5 будучи раніше судимим за скоєння злочинів проти статевої свободи та статевої недоторканості особи, 22 листопада 2015 року, близько 1-ї год. 45 хв., перебуваючи біля під`їзду №4, будинку АДРЕСА_2 , діючи повторно, будучи в стані алкогольного сп`яніння, маючи прямий умисел на вчинення статевого акту з потерпілою особою із застосуванням фізичного насилля, здійснив раптовий напад на потерпілу, схопивши та стискаючи її руками за шию, а потім закриваючи руками рот, щоб остання не мала змоги кликати на допомогу, затягнув ОСОБА_7 до підвального приміщення, що розташоване біля вищевказаного під`їзду зазначеного будинку, де наносив удари потерпілій в різні частини тіла, голову, груди. Далі ОСОБА_5 насильницьким шляхом стягнув з останньої штани, труси, взуття, торкався руками її оголених статевих органів. Внаслідок вказаних дій ОСОБА_5 , потерпілій ОСОБА_7 , згідно висновку експерта №349 від 24.11.2015 року, було спричинено тілесні ушкодження у вигляді рани тім`яної ділянки голови, саден обличчя, синця грудної клітки, синців та саден обох ніг, які за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я.

З метою закінчення свого злочинного наміру на вчинення зґвалтування потерпілої ОСОБА_7 та поборовши волю останньої до спротиву, шляхом погроз застосування фізичного насилля до потерпілої, а також шляхом застосування такого насилля, намагався винити статевий акт з потерпілою ОСОБА_7 , але не довів свій умисел на зґвалтування до кінця з причин, що не залежали від його волі, так як потерпіла чинила йому активний опір.

У поданій обвинуваченим ОСОБА_5 апеляційній скарзі, вважає вирок суду від 01.04.2016р. незаконним та необґрунтованим. Вказує на те, що в порушення вимог ч.1,2,3 ст. 355 та ч.1 ст. 357 КПК України, стороною обвинувачення не було пред`явлено, а судом не були досліджені речові докази.

Крім того, судом 1-ї інстанції взято за доказ протокол огляду місця події та фотоілюстрацію до нього (а.п. 9-13), однак не було досліджено фотоілюстрації №2 та №3 і не взято до уваги, що вони не співпадають з показами свідка ОСОБА_10 . Просив дослідити фототаблиці підвального приміщення в будинку АДРЕСА_2 , біля під`їзду №4 в схожому порядку, які ним долучено до апеляційної скарги.

Вважає, що відповідно до п.1. ч.1 ст. 411 КПК України це судове рішення не відповідає фактичним обставинам справи кримінального провадження, так як не підтверджується доказами, які містяться в протоколі огляду місця події і ставить під сумнів спробу зґвалтування потерпілої ОСОБА_7 .

Просить вирок суду скасувати, закрити кримінальне провадження в зв`язку з невстановленістю доказів для доведення винуватості особи в суді.

Заслухавши доповідь судді, доводи обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисника на підтримку поданої ним апеляційної скарги, думку прокурора , потерпілої та її представника про залишення вироку суду без змін, а апеляційної скарги - без задоволення, допитавши обвинуваченого та потерпілу ОСОБА_7 , дослідивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи поданої апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Згідно з вимогами ч.1 ст.404 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.

Незважаючи на невизнання вини, висновки суду про доведення вини обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому злочину встановлені сукупністю зібраних у справі доказів, яким судом дана повна та всебічна оцінка, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження.

Під час судового слідства, ОСОБА_5 у пред`явленому йому обвинуваченні вину не визнав. Вказував, що ніколи потерпілу не бачив, ніяких насильницьких дій стосовно неї не вчиняв. Також ніколи не був в приміщенні підвалу, на яке вказувала потерпіла, як на місце злочину. В ту ніч був сильно п`яний і не міг в такому стані вчиняти будь-яких дій стосовно потерпілої чи будь кого іншого.

В апеляційному суді ОСОБА_5 неодноразово ствердив, що він не виключає те, що він міг вчинити злочин відносно потерпілої, передбачений ст. 125 КК України з відшкодуванням цивільного позову, але не замах на згвалтування.

В судовому засіданні та при апеляційному розгляді, потерпіла ОСОБА_11 вказала на ОСОБА_5 , як на особу, що її намагалася зґвалтувати та нанесла їй тілесні ушкодження, саме в тому підвалі, який зазначений в протоколі огляду та на фототаблиці матеріалів кримінального провадження.

Ці показання потерпілої узгоджуються із доказами, зібраними під час досудового слідства та перевіреними в судовому засіданні.

Колегія суддів, дослідивши протокол огляду місця події від 22.11.2015 року з фототаблицею до нього (а.п.9-13) , згідно з яким оглянуто місце вчинення злочину та фототаблицю надану обвинуваченим до апеляційної скарги, приходить до висновку, що місце події досліджено належним чином, із фототаблиць долучених до протоколу огляду місця події від 22.11.2015 року та наданої обвинуваченим до апеляційної скарги вбачається, що на них зображено, одне й теж місце події. Ці обставини підтвердила в апеляційному суді і потерпіла.

Доводи апеляційної скарги про те, що місцевим судом не досліджено та не надано оцінку речовим доказам по справі є безпідставними та не заслуговують на увагу, оскільки як вбачається з матеріалів справи судом досліджувались наступні письмові докази, а саме : протокол огляду місця події від 22.11.2015 року з фототаблицею до нього (а.п.9-13) , згідно з яким оглянуто місце вчинення злочину, а саме : територія двору будинку АДРЕСА_2 та підвальне приміщення вищезазначеного будинку та вилучено жіночі штани, труси, пояс, пару жіночих черевик, шкарпетку належні потерпілій ОСОБА_7 ; протокол огляду місця події від 22.11.2015 року з фототаблицею до нього (а.п.15-17), згідно з яким оглянуто житловий будинок за місцем проживання обвинуваченого ОСОБА_5 , де було вилучено одяг належний обвинуваченому, а саме : куртка чорного кольору на якій зафіксовано сліди бурого кольору схожі на кров та кросівки; протоколом огляду речей від 22.11.2015 року та фототаблицею до нього (а.п.18-19), згідно з яким було оглянуто та вилучено одяг потерпілої ОСОБА_7 , а саме : кофту чорного кольору, куртку темного кольору, які відповідно до Постанови від 29.12.2015 року прилучені до кримінального провадження в якості речових доказів, що підтверджують належність вказаних речей потерпілій та обвинуваченому. При цьому, ні під час досудового слідства, ні під час судового розгляду, ОСОБА_5 не заперечував, даних, що містяться в протоколі огляду місця події підвального приміщення та фототаблицях, щодо виявлення та долучення речових доказів до справи.

І ці обставини підтвердили під час апеляційного розгляду потерпіла, її представник та захисник обвинуваченого ОСОБА_5 .

Винність ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується об`єктивними даними, наявними в матеріалах кримінального провадження а саме : протоколі пред`явлення особи для впізнання від 22.11.2015 року та фототаблицею до нього (а.с.29-32), з якого вбачається, що потерпіла ОСОБА_7 впізнала нападника за такими ознаками : темне волосся, кругле обличчя, кругла форма голови, форма вушних раковин, середній зріст, міцна статура, форма, розмір зап`ястя, кисті рук досить великі, пальці не дуже товсті, шкіра на кистях рук не гладка; висновком експерта №2.2-296/15 від 18.12.2015 судової імунологічної експертизи (а.п.112-114), за якою виявлена кров на об`єктах №1,2 (жіночих штанах) походження якої від обвинуваченого ОСОБА_5 не виключається; висновком експерта №2.2-295/15 від 18.12.2015 р. судової імунологічної експертизи (а.п.119-121), за якою на представлених на експертизу кофті (об`єкт №4) та куртці (об`єкт №1-3) виявлено кров людини, походження якої не виключається від потерпілої ОСОБА_7 ; висновок експерта №2.2-297/15 від 18.12.2015 року судової імунологічної експертизи (а.п.133-135), за якою виявлена кров людини на об`єкті №2 (куртці обвинуваченого) походження від потерпілої ОСОБА_7 не виключається, а тому доводи апеляційної скарги обвинуваченого про його непричетність до вчинення замаху на зґвалтування потерпілої та нанесення їй легких тілесних ушкоджень не заслуговують на увагу, колегія суддів ставиться до них критично, розцінює їх як позицію захисту з метою уникнення кримінальної відповідальності та покарання.

За таких обставин вина ОСОБА_5 у вчиненні замаху на зґвалтування, тобто статеві зносини із застосуванням фізичного насильства, як особа, яка з причин, що не залежали від її волі, не вчинила усіх дій, які вважала необхідними для доведення злочину до кінця, вчиненого повторно, доведена і його дії правильно кваліфіковані за ч.3 ст. 15, ч.2 ст. 152 КК України.

Відповідно до ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів.

Призначене покарання за своїм видом та розміром повинно бути відповідним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про осіб винних. При виборі покарання мають значення і повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують та обтяжують.

При призначенні покарання ОСОБА_5 суд першої інстанції в повній мірі врахував ступінь тяжкості та обставини вчинення злочину, який віднесений законом до категорії тяжких злочинів, особу винного, який негативно характеризується по місця проживання, неодноразово раніше судимого за скоєння злочинів проти статевої свободи та статевої недоторканості особи, ніде не працює, вчинення ним злочину в стані алкогольного сп`яніння, що свідчить про небажання ОСОБА_5 стати на шлях виправлення та призначив міру покарання в межах санкції статті, що передбачає відповідальність за вчинений ним злочин з врахуванням вимог ч. 3 ст. 68 КК України.

За таких обставин, колегія суддів не знаходить достатньо аргументованих підстав для задоволення вимог апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_5 з мотивів його непричетності до вказаного злочину, не дослідження доказів, висновки суду першої інстанції в даному контексті розцінюються як об`єктивні, відповідаючи фактичним обставинам вчинення інкримінованого ОСОБА_5 злочину, останні ґрунтуються на доказах, яким судом дана вірна юридична оцінка та в повній мірі стверджуються дослідженими матеріалами кримінального провадження.

За вимогами ст.409 КПК України, підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції, зокрема, є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування Закону України про кримінальну відповідальність. Які порушення закону визначаються істотними зазначено в ст. 412 КПК України. Як вбачається із змісту апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_5 та досліджених у ході апеляційного провадження матеріалів, на думку колегії суддів, переконливих доводів щодо порушень кримінального та кримінального процесуального законів, як вважає скаржник, допущених судом що стали б підставою для зміни чи скасування вироку,не встановлено.

Беручи до уваги вищенаведені доводи, колегія суддів вважає, що підстав для зміни чи скасування вироку Костопільського районного суду Рівненської області від 1 квітня 2016 року про обвинувачення ОСОБА_5 за ч.3 ст. 15, ч.2 ст. 152 КК України не вбачається, а тому апеляційна скарга обвинуваченого безпідставна.

Керуючись ст.ст.376, 404, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:
Вирок Костопільського районного суду Рівненської області від 1 квітня 2016 року відносно ОСОБА_5 залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 - без задоволення.

На підставі ч.5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_5 строк попереднього ув`язнення, строк перебування в Рівненському слідчому ізоляторі з 1 квітня 2016 року по 7 липня 2016 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з дня її проголошення.

Ухвала суду може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим ОСОБА_5 - в той же строк з дня вручення йому копії ухвали.

С у д д і :
___________ ___________ ___________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3