Справа № 521/4310/16-к
Номер провадження:1-кп/521/443/16

УХВАЛА

16 березня 2016 року м. Одеса

Малиновський районний суд міста Одеси в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ШИПКИ

обвинуваченого ОСОБА_3 , його захисника ОСОБА_4 ,

при підготовчому судовому розгляді кримінального провадження № 521/4310/16 к відносно ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.366 КК України,

ВСТАНОВИВ:

До Малиновського районного суду міста Одеси надійшов обвинувальний акт з додатками відносно ОСОБА_6 , який обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.366 КК України, при викладених у обвинувальному акті обставинах.

Під час підготовчого судового засідання захисником обвинуваченого було заявлено клопотання про повернення обвинувального акту прокурору для усунення недоліків. В обгрунтуваня свого клопотання захисник вказала, що відповідно до положень п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт повинен містити викладення фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону та статті закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення. Таким чином, у обвинувальному акті має бути викладений короткий опис кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_6 , із зазначенням часу, місця, способу, мотивів його скоєння та інших обставин, які мають значення для правильної кваліфікації його дій.

Однак, із формулювання обвинувачення не зрозуміло, в якій частині документ, який затвердив ОСОБА_6 не відповідає дійсності, які саме неправдиві відомості у ньому містяться, а також кому був виданий цей документ, зважаючи на те, що дії ОСОБА_6 кваліфіковані саме як видача службовою особою завідомо неправдивого офіційного документу. Обвинувачення на думку захисника є неконкретизованим, що не дає змоги ОСОБА_6 повною мірою реалізувати своє право на захист, так як до кінця є незрозумілим, які саме дії ОСОБА_6 створюють ознаки кримінального правопорушення. Крім того, в обвинувальному акті не зазначені ані мотиви скоєння злочину ОСОБА_6 , ани місце скоєння злочину, що може призвести до порушення правил підсудності.

Крім того, заявник вказує на те, що відповідно до п. 9 ч.2 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт має містити дату і місце його складання. Однак у обвинувальному акті, який був вручений ОСОБА_6 , відсутня дата його складання та затвердження прокурором, що є грубим порушенням вимог Кримінального процесуального кодексу України. Відповідно до п.3 ч.4 ст. 291 КПК України, до обвинувального акта додається розписка підозрюваного про отримання копії обвинувального акта, копії цивільного позову, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування, і реєстру матеріалів досудового розслідування. Однак у обвинувальному акті у якості додатка зазначений лише реєстр матеріалів досудового розслідування без зазначення кількості аркушів, що також не відповідає вимогам КПК.

Вищевикладені обставини свідчать про чисельні порушення діючого КПК України, які були допущені слідчим та прокурором при складанні та направленні до суду обвинувального акту стосовно ОСОБА_6 .

Обвинувачений підтримав клопотання свого захисника і просив його задовольнити.

Прокурор заперечував проти задоволення клопотання захисника і вважав, що обвинувальний акт складений відповідно до вимог ст. 291 КПК України, з дотриманням процессуального законодавства.

Вивчивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали, вислухавши думку учасників судового засіданя, суд вважає, що обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору з наступних підстав.

Судом у підготовчому судовому засіданні встановлено, що обвинувальний акт підсудний Малиновському районному суду міста Одеси, підстав для закриття кримінального провадження за обвинувальним актом немає, однак обвинувальний акт не відповідає вимогам КПК України, а саме вимогам пункту 5 частини 2 статті 291 КПК України.

Статтею 291 КПК України встановлені вимоги до обвинувального акту та до реєстру матеріалів досудового розслідування. Так, обвинувальний акт має містити такі відомості (серед іншого): 5) виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статі) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України, обвинувачення це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом
Процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування, відповідно до положень ч.4 ст.110 КПК України, є обвинувальний акт, який повинен відповідати вимогам, передбаченим у ст.291 КПК України.

Згідно вимог ч.1 ст.337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, крім випадків, передбачених цією статтею.

Пунктом 2 ч.3 ст.374 КПК України передбачено, що у разі визнання особи винуватою у мотивувальній частині вироку зазначається: формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення.

Вимогами ч.1 ст.91 КПК України передбачено, що у кримінальному провадженні підлягає доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення).

Разом с цим, як вбачається із змісту дослідженого судом обвинувального акту, формулювання обвинувачення не мистіть відомостей про місце вчинення злочину, часу його вчинення, наслідків кримінального правопорушення, мотивів вчинення кримінального правопорушення.

Крім того, суд приймає до уваги, що Європейський суд з прав людини (далі - Суд) у справі «Абрамян проти Росії» від 09 жовтня 2008 року зазначив, що у тексті пп. «а» п.3 ст. 6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення (див. рішення від 19 грудня 1989 р. у справі «Камасінскі проти Австрії», №9783/82, п.79). Крім того, Суд нагадує, що положення підпункту «а» п.3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (див. рішення від 25 березня 1999 р. у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції» (ВП), №25444/94, п. 52; рішення від 25 липня 2000 р. у справі «Матточіа проти Італії», №23969/94, п. 58; рішення від 20 квітня 2006 р. у справі «І.Н. та інші проти Австрії», №42780/98, п. 34).

Справедливість під час провадження у справі необхідно оцінювати, беручи до уваги розгляд справи в цілому (див. рішення від 1 березня 2001 р. у справі «Даллос проти Угорщини», № 29082/95, п. 47). Крім того, право бути поінформованим про характер і причини обвинувачення потрібно розглядати у світлі права обвинуваченого мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого підпунктом «b» п.3 ст. 6 Конвенції (див. зазначені рішення у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції», п. 54, а також «Даллос проти Угорщини», п. 47).

С огляду на вищевикладене, суд вважає, що зазначені вище недоліки обвинувального акту унеможливлюють подальший судовий розгляд кримінального провадження

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.314,315 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:
Клопотання захисника ОСОБА_7 задовольнити.

Обвинувальний акт та додані до нього матеріали у відношенні відносно ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.366 КК України, повернути прокурору у зв`язку із невідповідністю його вимогам КПК України, для усунення виявлених недоліків.

Ухвала суду першої інстанції, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

Ухвала суду, може бути оскаржена протягом семи днів з дня її проголошення, через суд, який ухвалив судове рішення.

Головуючий суддя ОСОБА_8