АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/793/196/16 Справа № 710/2712/14-к Категорія: п.9 ч.2 ст. 115 КК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 березня 2016 року Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
за участю прокурора ОСОБА_6 ,
обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
захисників ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси кримінальне провадження за апеляційними скаргами прокурора, обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 14 грудня 2015 року, яким:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м. Городище Черкаської області, зареєстрованого у АДРЕСА_1 , проживаючого без реєстрації АДРЕСА_2 , неодруженого, непрацюючого, раніше неодноразово судимого останній раз:

- 06.11.2014 року Ватутінським міським судом Черкаської області за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі, судимості у встановленому законом порядку не зняті та не погашені

визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених: ч.3 ст. 186 КК України та п.9 ч.2 ст. 115 КК України і призначено йому покарання за ч.3 ст. 186 КК України 6 років позбавлення волі, за п.9 ч.2 ст. 115 КК України 14 років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначено - 14 років позбавлення волі.

На підставі ч.4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання цього покарання із покаранням призначеним вироком Ватутінського міського суду від 6 листопада 2014 року - 3 років позбавлення волі, остаточно визначено до відбуття 15 років позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_7 залишено дотеперішній - тримання під вартою, до вступу вироку в законну силу.
Відбуття покарання ОСОБА_7 рахувати з 22 вересня 2014 року.

ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_2 , українку, громадянку України, уродженку та жительку АДРЕСА_2 , неодружену, непрацюючу, несудиму,

визнано винною у вчиненні злочину передбаченого ч.3 ст. 186 КК України і призначено їй покарання - 5 років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнено ОСОБА_8 від відбування призначеного покарання якщо вона протягом трирічного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на неї судом обов`язки.

Зобов`язано ОСОБА_8 не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органів кримінально виконавчої інспекції повідомляти ці органи про зміну місця проживання чи роботи, періодично з`являтись у кримінально-виконавчу інспекцію для реєстрації.

Запобіжний захід ОСОБА_8 змінено з домашнього арешту на особисте зобов`язання, до вступу вироку в законну силу.

Вирішено стягнути з ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на користь держави судові витрати за проведення експертиз в сумі 3 645 гривень 18 копійок з кожного.
Вирішено долю речових доказів відповідно до вимог ст. 100 КПК України, -

ВСТАНОВИЛА:

Згідно вироку суду ОСОБА_7 та ОСОБА_8 визнано винними та засуджено за те, що вони за попередньою змовою між собою та разом з ОСОБА_11 стосовно якого застосовані примусові заходи медичного характеру 15 вересня 2014 року близько 00 години 30 хвилини, з корисливих мотивів, з метою заволодіння майном ОСОБА_12 , прийшли до її будинку, що розташований в АДРЕСА_2 , де проникнувши в будинок зв`язали руки за спиною, та зав`язали рота потерпілій зламавши тим самим опір ОСОБА_12 відкрито викрали її гроші в сумі 5000 гривень, банку з салом - ємкістю 3 літри вартістю 70 гривень, банку консервів «Кілька в томатному соусі» - вагою 240 грам вартістю 6 гривень, банку консервів «Бички копчені в олії» вагаю 240 грам вартістю 8 гривень, а всього заволоділи майном ОСОБА_12 на загальну суму 5084 грн..

ОСОБА_7 15 вересня 2014 року близько 00 год. 30 хв., після вчинення грабежу, поєднаного з проникненням у житло, перебуваючи в будинку ОСОБА_12 по АДРЕСА_2 , маючи на меті приховати даний злочин вчинив умисне вбивство ОСОБА_12 шляхом підпалу помешкання, залишивши потерпілу лежати на підлозі будинку зі зв`язаними руками за спиною та зав`язаним ротом, вийшов з будинку, з місця події зник. В результаті чого в будинку потерпілої ОСОБА_12 сталася пожежа, під час якої вона загинула. Згідно висновку судово-медичної експертизи №110 від 09.10.2014 року причиною смерті потерпілої ОСОБА_12 є отруєння оксидом вуглецю.
Не погоджуючись з вказаним вироком прокурор подав апеляцію, в якій вказує, що вирок суду є незаконним і підлягає скасуванню через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного судом покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченої ОСОБА_8 .. Просить вирок суду першої інстанції скасувати, та постановити новий вирок, яким засудити ОСОБА_7 за ч.3 ст.186 до 6 років позбавлення волі, та за п.9 ч.2 ст. 115 КК України до 14 років позбавлення волі. На підставі ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначити 14 років позбавлення волі. На підставі ч.4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання цього покарання із покаранням призначеним вироком Ватутінського міського суду від 6 листопада 2014 року, остаточно визначити до відбуття 15 років позбавлення волі. А також засудити ОСОБА_8 за ч.3 ст. 186 КК України до 5 років позбавлення волі.

Не погоджуючись з вказаним вироком обвинувачений ОСОБА_7 подав апеляцію з доповненнями, в якій вказує, що матеріали кримінального провадження свідомо сфабриковані, на нього чинився тиск зі сторони органів досудового слідства, свідки ОСОБА_13 та ОСОБА_14 давали неправдиві покази. Просить розібратися в цьому кримінальному провадженні, повторно допитати свідків та дослідити речові докази, вирок суду першої інстанції скасувати, а кримінальне провадження направити на новий судовий розгляд.

Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора, яка підтримала апеляцію прокурора, та просила її задоволити з наведених в ній підстав, та заперечувала проти задоволення апеляції обвинуваченого ОСОБА_7 , думку обвинуваченого ОСОБА_7 , який підтримав свою апеляцію, та просив її задоволити з наведених в ній підстав, та призначити новий судовий розгляд в суді першої інстанції, крім того пояснив, що інкриміновані йому злочини він не вчиняв та на місці події його не було, думку обвинуваченої ОСОБА_8 , яка підтримала апеляцію прокурора, та пояснила, що обвинуваченого ОСОБА_7 на місці події не було, думку захисника ОСОБА_9 , який підтримав апеляцію свого підзахисного, та просив направити справу на новий судовий розгляд, апеляцію прокурора просив залишити без задоволення, як необґрунтовану, думку захисника ОСОБА_10 , який просив звернути увагу на висновок судово психіатричної експертизи, та заперечував проти задоволення апеляції прокурора, оскільки вона є безпідставною та необґрунтованою, вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, з урахуванням обставин справи, колегія суддів вважає, що апеляції прокурора та обвинуваченого ОСОБА_7 задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення. Вказаних вимог суд першої інстанції дотримався в повному обсязі.

Що стосується апеляції прокурора в частині м`якості покарання призначеного судом першої інстанції обвинуваченій ОСОБА_8 , то на думку колегії суддів, при призначенні обвинуваченій ОСОБА_8 покарання судом першої інстанції повністю враховано вимоги ст. 65, 66, 67 КК України.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що апеляція прокурора щодо м`якості призначеного покарання обвинуваченій ОСОБА_8 не підлягає задоволенню, оскільки при призначенні покарання місцевим судом, вірно враховано ступень тяжкості вчиненого злочину, який є тяжким, роль обвинуваченої у його вчиненні, особу обвинуваченої, яка до кримінальної відповідальності притягується вперше, характеризується за місцем проживання посередньо, а також стан її здоров`я, молодий вік. Враховано судом і обтяжуючі покарання обставини обвинуваченої, а саме вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння, щодо самотньої жінки похилого віку.
Таким чином, з урахуванням даних про особу обвинуваченої місцевий суд обґрунтовано прийшов до висновку про те, що мета покарання, передбачена ч.2, 3 ст. 50 КК України, може бути досягнута при призначенні обвинуваченій ОСОБА_8 міри покарання у виді позбавлення волі із застосуванням ст. 75 КК України. А тому вирок суду є законним і обґрунтованим, а доводи наведені в апеляції прокурора щодо м`якості призначеного покарання обвинуваченій ОСОБА_8 непереконливими та такими, що не підлягають задоволенню. Призначене покарання обвинуваченій ОСОБА_8 відповідає вимогам кримінального закону, є необхідним та достатнім для її виправлення та запобігання вчинення нових злочинів і призначено в межах санкції ч.3 ст. 186 КК України.

Що стосується доводів апеляції обвинуваченого ОСОБА_7 про фальсифікацію доказів по справі, незважаючи на те, що обвинувачений не зазначає в чому полягає вказана ним фальсифікація, на думку колегії суддів зазначене не відповідає дійсності, оскільки всі обставини справи детально перевірені та дослідженні місцевим судом у спосіб передбачений законом в ході розгляду справи за участі всіх учасників процесу.

Доводи про вчинення тиску органами досудового слідства, на які посилається обвинувачений у своїй апеляції на думку колегії суддів не заслуговують на увагу, оскільки судом першої інстанції перевірявся вказаний факт, у спосіб передбачений законом, про що зазначено у вироку (а.с. 181). За результатами перевірки, викладених обвинуваченим фактів про тиск, постановою слідчого в особливо важливих справах слідчого відділу прокуратури Черкаської області від 27 листопада 2015 року кримінальне провадження за повідомленням ОСОБА_7 про застосування до нього недозволених методів дізнання і слідства співробітниками правоохоронних органів за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 365 КК України, закрите за відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення, яка ним не оскаржувалася.

Що стосується посилання обвинуваченого ОСОБА_7 на те, що свідки ОСОБА_13 та ОСОБА_14 давали відносно нього неправдиві покази, вказані обставини є безпідставними та надуманими обвинуваченим і спростовуються матеріали кримінального провадження. Свідки зазначені обвинуваченим були допитані в судовому засіданні, складали присяги, та були повідомлені про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання. Вказані свідки не перебували з обвинуваченим у неприязних стосунках, а тому не могли його обмовити. Свідчення їх є послідовними, логічними та об`єктивними, а тому сумнівів у їх правдивості та достовірності у колегії суддів не виникає, крім того їх покази узгоджуються з іншими доказами по справі.

Щодо порушення вимог ст. 28 КПК України, як про це зазначає обвинувачений, незважаючи на те, що він не вказує конкретні обставини при яких було допущено порушення розумних строків, а значить і його прав не вказує обвинувачений і ким саме та у який спосіб та які строки були порушенні, чи при розгляді його клопотань, чи при розгляді його заяв, чи при розгляді кримінального провадження.

Колегія суддів вважає, що зазначені посилання ОСОБА_7 не відповідають дійсності, оскільки його звернення до органів прокуратури, щодо неправомірних на його думку дій працівників міліції, було 06.05.2015 року адресовано для проведення перевірки керівництву управління кадрового забезпечення УМВС України у Черкаській області для перевірки, (т.1, а.с.142) та встановлено строк, передбачений законом. Його звернення до прокуратури від 28.08.2015 року про застосування відносно нього незаконних методів дізнання та слідства було ретельно перевірено шляхом внесення відомостей до ЄРДР та 27.11.2015 року провадження закрито у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення у межах строків передбачених законом (т.3, а.с.171).

Доводи обвинуваченого ОСОБА_7 , щодо незаконного тримання його в ІТТ є безпідставними, оскільки відповідно до ухвали Шполянського районного суду від 22.09.2014 року (т.2 а.с. 141) 21.09.2014 року до ЄРДР внесено відомості за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 187 КК України та розпочато досудове розслідування. Того ж дня, тобто 21.09.2014 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 187 КК України, а 22.09.2014 року ОСОБА_7 судом обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів. Тобто, з вище викладеного, вбачається, що ОСОБА_7 перебував під вартою на підставі вище вказаної ухвали суду, як це передбачено законом. Щодо незаконного тримання обвинуваченого в ІТТ, яке на його думку мало місце з 16.09.2014 року ці обставини на думку колегії суддів не впливають на законність вироку, який оскаржений ОСОБА_7 , крім того знаходяться поза компетенцією апеляційного суду, який не наділений повноваженнями перевірки законності тримання осіб в ІТТ.

Доводи обвинуваченого про підробку експертиз від 16.09.2014 року та інших незважаючи, що обвинуваченим не зазначено, в чому на його думку полягає підробка експертиз, а лише зазначає про це, є безпідставними та надуманими, оскільки всі експертизи по справі проведені відповідно до постанов слідчого від 15.09.2014 року, 17.09.2014 року, 19.09.2014 року як це передбачено вимогами ст.ст. 101, 102 КПК України, експертів попереджено про кримінальну відповідальність передбачену ст.ст. 384, 385 КК України.

Посилання обвинуваченого на порушенні речових доказів, є безпідставними, оскільки чашку та ножа було вилучено під час огляду місці події, відповідно до протоколу огляду місця події (т.2, а.с.10), який проводився і складався за участі понятих, як це передбачено законом, а саме ст. 104, 105, 106 КПК України при його складанні ніяких порушень закону допущено не було.

Посилання обвинуваченого на те, що йому не надавалися документи чим було порушено його права не відповідають дійсності і є безпідставними, оскільки спростовується розписками ОСОБА_7 , які містяться в матеріалах кримінального провадження (т.1, а.с.13, 76, 132, 144, 192), (т.3, а.с. 52).

Прохання обвинуваченого в апеляційній скарзі про поновлення та проведення судового розслідування в його присутності та допиті свідків без зазначення їх прізвищ та інших даних, а також з якою метою вказані дії необхідно провести, на думку колегії суддів є безпідставним, оскільки діючим на сьогодні кримінальним процесуальним кодексом не передбачено проведення судового розслідування, оскільки відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, а не по новому проводить судове розслідування як про це зазначає апелянт.

Доводи апелянта викладені у додатку до його апеляційної скарги, щодо порушень вимог ст. 240 КПК України при проведенні 21.09.2014 року слідчого експерименту у зв`язку з його проведенням без участі двох свідків є помилковими, оскільки таких вимог про нібито порушення яких вказує апелянт вимоги закону, а саме ст. 240 КПК України закон не містить.

Повторне посилання обвинуваченого ОСОБА_7 в додатках до апеляційної скарги на порушення вимог ст. 290 КПК України та зазначення, що документи йому не вручалися, а він лише писав про їх вручення розписки не відповідають дійсності і є неправдивими, оскільки разом з обвинуваченим такі розписки писали і інші учасники процесу в тому числі і його адвокат, їх наявність у матеріалах кримінального провадження з посиланням на аркуші справи наведена вище.

Крім того, доводи обвинуваченого ОСОБА_7 з приводу того, що його не було на місці вчинення злочину, та того, що він його не вчиняв спростовується:

- протоколом огляду місця події приміщення будинку АДРЕСА_2 від 15.09.2014 року в ході проведення якого в присутності понятих вилучено кухонну чашку, пляшку, ніж та інші речі;

- даними висновку експерта судової дактилоскопічної експертизи №1/1299 від 02.12.2014 року про те, що сліди пальців рук розмірами 13х15 та 9х15 мм (які досліджувались як один об`єкт) які були виявлені на поверхні кухонної чашки, яку було вилучено 15.09.2014 року під час проведення огляду місця події приміщення будинку АДРЕСА_2 залишені середнім пальцем правої руки особи дактилокарта якої заповнена на ім`я ОСОБА_7 (т.2, а.с.152);

- даними висновку експерта судової молекулярно-генетичної експертизи №684/МГЕ від 29.09.2014 року про те, що у піднігтьовому вмісті правої руки та лівої руки ОСОБА_7 виявлені клітини та кров. В результаті проведеного дослідження встановлені генетичні ознаки (ДНК- профіль) клітин у піднігтьовому вмісті правої руки та лівої руки ОСОБА_7 .. В результаті проведеного дослідження встановлені генетичні ознаки (ДНК-профіль) зразки крові підозрюваного ОСОБА_7 .. Генетичні ознаки (ДНК-профіль) крові та клітин у піднігтьовому вмісті правої руки та лівої руки ОСОБА_7 збігаються між собою є змішаними, і містять генетичні ознаки зразка крові підозрюваного ОСОБА_7 та зразка крові потерпілої ОСОБА_12 (т.2,а.с.67);
- показами свідка ОСОБА_15 , яка показала, що напередодні вбивства ОСОБА_12 , вона розвозила пенсію по селі і в той день також віддала пенсію потерпілій ОСОБА_12 .. Проїжджаючи неподалік домоволодіння потерпілої, біля двору ОСОБА_16 вона бачила ОСОБА_7 , який стояв спершись на паркан, був одягнений у сіру чи коричневу куртку. Вона на нього звернула увагу, так як коли вона проїжджала він висловився в її сторону сказавши «оно поїхала» і вона злякалася можливого нападу на неї.

На думку колегії суддів, вилучені у ОСОБА_8 під час її перебування в ІТТ Шполянського РВ УМВС України записки, адресовані ОСОБА_7 з тексту яких вбачається, що вони були не у кількості двох штук, які вилучені працівниками ІТТ, у вказаних записках йде мова про гроші, якими вони заволоділи під час вчинення інкримінованого їм злочинів. Також у вказаних записках ОСОБА_8 намагається узгодити свої покази і зазначає, що вона не знає, що її говорити працівникам правоохоронних органів про викрадені гроші, що свідчить про пряму причетність як ОСОБА_7 так і ОСОБА_8 до вчинення інкримінованих їм злочинів.

Причетність обвинуваченого до інкримінованих йому злочинів повністю підтверджується і іншими доказами детально дослідженими за участю учасників кримінального провадження та наведеними у вироку суду першої інстанції.(т.3, а.с.177-185).

Враховуючи наведене, вирок Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 14 грудня 2015 року є законним та обґрунтованим, а тому підстав для задоволення апеляцій прокурора та обвинуваченого ОСОБА_7 , колегія суддів не вбачає.

Крім того, відповідно до ч.5 ст. 72 КК України зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, тому, на думку колегії суддів, обвинуваченому ОСОБА_7 необхідно зарахувати строк попереднього ув`язнення у відповідності до ч.5 ст. 72 КК України.

На підставі наведеного та керуючись ст. 405, 407, 419 КПК України, ч.5 ст. 72 КК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора та обвинуваченого ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Вирок Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 14 грудня 2015 року відносно обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 залишити без змін.

У відповідності до ч.5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_7 строк попереднього ув`язнення 22 вересня 2014 року по 01 березня 2016 року, тобто по дату винесення ухвали апеляційним судом.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Головуючий :

Судді :