Справа № 308/1-782/10
А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д З А К А Р П А Т С Ь К О Ї О Б Л А С Т І
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

30.11.2015 р. м. Ужгород
Апеляційний суд Закарпатської області в складі суддів: ОСОБА_1 (головуючого), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , з участю секретаря судових засідань ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , засудженого ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_7 , розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 12 жовтня 2015 року.
Заступник начальника Ужгородського МРВ КВІ відділу ДПтС України в Закарпатській області звернувся до Ужгородського міськрайонного суду з поданням про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням, застосованого вироком Ужгородського міськрайонного суду від 16.11.2010 року щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Ужгорода, проживаючого в АДРЕСА_1 , зареєстрованого в АДРЕСА_2 .
Ухвалою цього ж місцевого суду від 12.10.2015 року подання задоволено, а ОСОБА_6 направлено відбувати покарання.
Ухвала суду мотивована тим, що засуджений ОСОБА_6 під час іспитового строку вчинив новий злочин, тому він підлягає направленню для відбування покарання.

В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_6 просить скасувати зазначену ухвалу суду та постановити нову, якою відмовити в задоволенні подання. Вказує на те, що частиною 2 ст. 78 КК України, на яку суд посилається як на підставу для задоволення відповідного подання, жодним чином не передбачено наслідків вчинення особою, яка звільнена від відбування покарання з випробуванням, нового злочину. Натомість суд не зазначив та жодним чином не врахував положення ч. 3 ст. 78 КК України, безпосередньо якою передбачено наслідки вчинення особою, яка звільнена від відбування покарання з випробуванням, нового злочину.

Заслухавши доповідь судді, пояснення засудженого ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_7 , які підтримали апеляційну скаргу та просили її задоволити, промову прокурора, яка вказала про безпідставність апеляційної скарги, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи сторін, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.
Застосування до засудженого звільнення від відбування покарання з випробуванням Кримінальний кодекс пов`язує із здійсненням контролю за поведінкою такого засудженого з метою встановлення факту його виправлення. Зміст контролю полягає у встановленні того, чи належно засуджений виконує покладені на нього обов`язки.

Згідно з ч. 2 ст. 78 КК України суд за поданням органу, який здійснює контроль за поведінкою засудженого, звільненого від відбування покарання з випробуванням, може прийняти рішення про скасування звільнення та про направлення засудженого для відбування призначеного покарання в разі невиконання покладених на нього обов`язків

Частиною 3 статті 75 КК України передбачено, що суд за наявності визначених законом підстав може ухвалити рішення про звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

Виходячи з цих положень закону, роз`яснень п.10 Постанови Пленуму ВСУ від 24 жовтня 2003 року N 7 " Про практику призначення судами кримінального покарання" , а також зі змісту частини 3 статті 78 КК, у разі вчинення особою під час іспитового строку нового злочину суди мають розцінювати це як порушення умов застосування статті 75 КК про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Відповідно до п.3, п.5 ст. 166 Кримінально-виконавчого кодексу України невиконанням обов`язків вважається таке, коли засуджений не виконав хоч один з обов`язків, які було покладено на нього.

З матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_6 в період з 16.11.2010 по 16.11.2011 року, тобто в період визначеного йому зазначеним вище вироком від 16.11.2010 року іспитового строку, вчинив кримінальні правопорушення, передбачені ч.3 ст.28 ч.1 ст.204, ч.3 ст.28 ч.3 ст.204, ч.3 ст.28 ч.2 ст.216 КК України. За дані злочини вироком Ужгородського міськрайонного суду від 23.07.2014 року ОСОБА_6 засуджено до штрафу, який згідно із ч.3 ст. 72 КК України ухвалено виконувати самостійно. Отже, ОСОБА_6 , виходячи зі змісту ч.3 ст.75 та ч.2 ст.78 КК України не виконав основного, покладеного на нього вказаним кримінальним законом обов`язку невчинення нового злочину.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, розглянувши матеріали подання щодо ОСОБА_6 , прийшов до обґрунтованого висновку про те, що ОСОБА_6 порушив умови застосування статті 75 КК України про звільнення від відбування покарання з випробуванням та не виконав покладені на нього обов`язки щодо невчинення нового злочину.

З цих підстав апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги сторони захисту про незаконність ухвали суду.

Порушень вимог кримінального процесуального закону, які б тягнули за собою скасування або зміну ухвали, не встановлено.

Керуючись ст.ст.405, 418, 419, 539 КПК України, апеляційний суд
п о с т а н о в и в:

апеляційну скаргу ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 12.10.2015 року про задоволення подання кримінально-виконавчої інспекції про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого ОСОБА_6 для відбування покарання, призначеного йому вироком Ужгородського міськрайонного суду від 16.11.2010 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з для її проголошення.

Судді: