Ухвала
іменем україни
Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:
головуючогоОСОБА_1 ,
суддів:ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
з участю прокурора ОСОБА_4 ,

розглянула в судовому засіданні у м. Києві 14 липня 2016 року кримінальну справу за касаційною скаргою заступника прокурора Одеської області на вирок Березівського районного суду Одеської області від 01 вересня 2015 року щодо ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .

Вироком Березівського районного суду Одеської області від 01 вересня 2015 року
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, раніше судимого: 1)вироком Миколаївського районного суду Одеської області від 26 травня 1998 за ч.2 ст.206, ч.1 ст.140, ч.3 ст.141, ст.ст.42, 44 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки, звільненого 17 вересня 1999 згідно постанови Київського райсуду м. Одеси від 15 вересня 1999 року на підставі Закону України «Про амністію» від 16 липня 1999 року; 2) вироком Миколаївського районного суду Одеської області від 18 лютого 2000 року за ч.2 ст.140 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки з конфіскація майна; 3) вироком Миколаївського районного суду Одеської області від 25 лютого 2000 року за ст.17, ч.2 ст.141, ч.3 ст.140, ст.42 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років з конфіскацією майна, звільненого 05 лютого 2005 року по відбуттю покарання; 4) вироком Миколаївського районного суду Одеської області від 04 лютого 2008 року за ч.2 ст.289, ч.4 ст.296,ч.3 ст.185, ст.70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років, звільненого 18 жовтня 2010 року по відбуттю покарання,

визнано винним та засуджено за:

- ч.2 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки 6 місяців;
- ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 2 місяці 1 день;
- ч.1 ст.263 КК України відповідно до положень ст.5 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки.
На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно визначено ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 2 місяці 1 день;

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянку України, раніше не судиму,

визнано винною та засуджено за:
- ч.2 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки;
- ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки.

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно визначено ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_6 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки і покладено обов`язки, передбачені ст. 76 КК України: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи, навчання, періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції;

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина України, раніше не судимого,

визнано винним та засуджено за ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки.

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно визначено ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки.
На підставі ст.75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки і покладено обов`язки, передбачені ст. 76 КК України: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання, періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.

Постановлено стягнути з ОСОБА_5 в доход НДЕКЦ при ГУ МВС України в Одеській області 3376,80 грн за проведення експертизи.
Цивільні позови ОСОБА_8 , ОСОБА_9 і ОСОБА_10 до ОСОБА_5 стягнення матеріальної шкоди, а також цивільний позов ОСОБА_11 до ОСОБА_7 і ОСОБА_6 про стягнення матеріальної шкоди залишено без розгляду.
Питання про долю речових доказів вирішено у відповідності із ст.81 КПК України.

Як визнав встановленим суд, о 23 год 30 хв 21 квітня 2011 року, ОСОБА_5 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, з метою вчинення крадіжки чужого майна прибув до будинку по АДРЕСА_1 , де таємно викрав майно ОСОБА_8 на загальну суму 2 715 грн.
22 травня 2011 року о 23 год 30 хв ОСОБА_5 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, з метою вчинення крадіжки чужого майна прибув до будинку по АДРЕСА_1 , де таємно викрав майно ОСОБА_8 на загальну суму 270 грн.
17 вересня 2011 року о 14 год ОСОБА_5 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, з метою вчинення крадіжки чужого майна проник до будинку по АДРЕСА_2 , звідки таємно викрав тюнер марки «ЕУК08КУ ОУВ-3023» з пультом керування вартістю 270 грн, який належав ОСОБА_12 .
У 2010 році точна дата не встановлена, ОСОБА_5 , незаконно не маючи на те спеціального дозволу придбав, тобто знайшов, патрони, які є боєприпасами та придатні для стрілянини у кількості 17 шт, які незаконно зберігав за місцем свого мешкання по АДРЕСА_1 до 05 грудня 2011 року.
20 грудня 2011 року о 22 год ОСОБА_5 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, з метою вчинення крадіжки чужого майна проник до веранди будинку по АДРЕСА_3 , звідки таємно викрав бензопилу із шиною марки «Урал» вартістю 450 грн, яка належала ОСОБА_13 .
У період з 20 по 23 грудня 2011 року, точна дата судом не встановлена, ОСОБА_5 , перебуваючи у гостях у потерпілого ОСОБА_14 по АДРЕСА_4 , скориставшись тим, що в кімнаті нікого не було таємно викрав цифровий супутниковий приймач марки «Лемберг» вартістю 250 грн.
29 грудня 2011 року о 21 год ОСОБА_5 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, за попередньою змовою із ОСОБА_6 , з метою вчинення крадіжки чужого майна прибули до будинку по АДРЕСА_5 , звідки таємно викрали супутникову антену марки «Євросад» вартістю 210 грн, яка належала ОСОБА_15
05 березня 2012 року о 01 год ОСОБА_5 , з метою вчинення крадіжки чужого майна проник до магазина « ІНФОРМАЦІЯ_3 » по АДРЕСА_2 , звідки таємно викрав майно ОСОБА_9 на загальну суму 1180,50 грн.
09 березня 2012 року о 01 год ОСОБА_5 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, з метою вчинення крадіжки чужого майна проник до магазина « ІНФОРМАЦІЯ_4 » по АДРЕСА_3 звідки таємно викрав майно ОСОБА_16 назагальну суму 6 183,70 грн.
16 листопада 2011 року о 22 год ОСОБА_6 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, за попередньою змовою з ОСОБА_7 , з метою вчинення крадіжки чужого майна проникли до будинку по АДРЕСА_6 , звідки таємно викрали майно ОСОБА_11 на загальну суму 1020 грн.

В апеляційному порядку справа щодо ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 не переглядалася.

У касаційній скарзі та доповненнях до неї заступник прокурора, не оспорюючи кваліфікації дій засуджених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , та доведеності їх вини, просить вирок суду першої інстанції скасувати та справу направити на новий судовий розгляд в той же суд в іншому складі суду, у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінально-процесуального закону, неправильним застосуванням кримінального закону, невідповідністю призначеного судом покарання тяжкості злочину і особі засудженого.
В обґрунтування наведеного вказує на порушення вимог ст.286 КПК України під час слухання справи 03 серпня 2015 року (т.6 а.с. 86), зокрема, не встановлено особу ОСОБА_7 , який згідно вступної частини вироку суду раніше не судимий, однак відповідно до інформації, наданої УІАЗ ГУ МВС України в Одеській області, ОСОБА_7 раніше судимий.
Вважає, що застосування ст.75 КК України до ОСОБА_7 належним чином не мотивовано.
Крім того, не з`ясовано питання щодо вручення підсудним ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 копій обвинувальних висновків, порушено вимоги ст. 262 КПК України.
Також, у порушення вимог ст.335 КПК України (1960), судом не прийнято рішення по ч.2 ст.186 КК України щодо відкритого викрадення 16 жовтня 2011 року із застосуванням насилля, майна ОСОБА_17 та мотиву цьому не надано.
Також, при ухвалені вироку суд не дотримався вимог ст.ст.324, 334 КПК України (1960), не мотивував своє рішення щодо розгляду питання стосовно цивільних позовів потерпілих у справі.
Крім того, у порушення вимог ст.73 КК України місцевим судом було визначено строк покарання ОСОБА_5 за ч.3 ст. 185 КК України виходячи з тривалості попереднього ув`язнення.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який підтримав доводи касаційної скарги та доповнення до неї, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи скарги, колегія суддів вважає, що вона підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, «кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків або при встановленні обґрунтованості будь-якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом».

Відповідно до ст.395 КПК України 1960 року касаційний суд перевіряє законність та обґрунтованість судового рішення за наявними в справі і додатково поданими матеріалами в тій частині, в якій воно було оскаржене.

Згідно статей 370-372 КПК України 1960 року предметом перегляду справи в касаційному порядку можуть бути істотне порушення вимог кримінально-процесуального закону, неправильне застосування кримінального закону невідповідність призначеного покарання тяжкості злочину та особі засудженого.

У відповідності із ч.1 ст.323 КПК України 1960 року вирок суду повинен бути законним і обґрунтованим. Вирок повинен складатися з трьох частин вступної, мотивувальної і резолютивної (ст.332 КПК України 1960 року).

Згідно з ч.1 ст.334 КПК України 1960 року мотивувальна частина обвинувального вироку повинна містити формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, з зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків злочину, форми вини і мотивів злочину.

Враховуючи те, що доведеність вини та кваліфікація дій ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у касаційній скарзі не оспорюється, суд касаційної інстанції судові рішення в цій частині не переглядає.

У відповідності із вимогами ч.1 ст.286 КПК України 1960 року суд встановлює особу підсудного, з`ясовуючи його прізвище, ім`я, по батькові, місце, рік, місяць і день народження, місце проживання, заняття, сімейний стан та інші потрібні дані, що стосуються його особи.

Як вбачається з протоколу судового засідання від 03 серпня 2015 року, під час слухання справи в судовому засіданні всупереч вимог ст.286 КПК України, не встановлено особи підсудних ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 (т.6 а.с. 122).
При цьому, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , згідно вступної частини вироку суду та відповідно до інформації, наданої УІТ ГУ МВС України в Одеській області, є раніше не судимим (т.5 а.с. 119). Разом з тим, ОСОБА_7 згідно форми 3 та обвинувального висновку - 20 червня 1970 року народження і долученої до касаційної скарги інформації, наданої УІТ ГУ МВС України в Одеській області, є раніше судимим (т.5 а.с. 118, 142).
Тобто, анкетні дані щодо особи ОСОБА_7 в обвинувальному висновку, вимозі про судимість та вироку різняться. Це в свою чергу впливає на можливість застосування чи незастосування до особи обвинуваченого положень ст.75 КК України, у зв`язку із чим рішення про подальше звільнення останнього від відбування покарання з випробуванням є передчасним.

Вказані порушення є істотними та перешкодили суду повно та всебічно розглянути справу і постановити законний, обґрунтований і справедливий вирок, з огляду на положення статей 65, 75 КК України.

Також, при ухваленні вироку рішення щодо розгляду питання стосовно цивільних позовів потерпілих у справі не мотивовано з огляду на положення ст.299 КПК України 1960 року, чим порушено вимоги ст.ст.324, 334 КПК України 1960 року.
Відповідно до ст.73 КК України строки покарання обчислюються відповідно в роках, місяцях та годинах. При заміні або складанні покарань, а також у разі зарахування попереднього ув`язнення допускається обчислення строків покарання у днях.
Звідси, у певних випадках може виникнути потреба в обчисленні строкових покарань в одиницях вимірювання, зокрема у днях. Обчислення покарання у днях допускається у випадках заміни покарання іншим, складанні остаточного покарання (за сукупністю злочинів або вироків), зарахуванні попереднього ув`язнення (у порядку застосування ч.5 ст.72 КК України).

Тобто, обчислюючи строк покарання ОСОБА_5 суд повинен був призначити основне покарання за ч.3 ст.185 КК України та керуючись загальними засадами призначення покарання, обчислюючи у роках, місяцях та годинах, а не в днях, як призначено засудженому ОСОБА_5 , зарахувати строк попереднього ув`язнення до фактично призначеного покарання для визначення його остаточного розміру (яке лише у цьому випадку може бути обчислене у днях).
Разом з тим, у порушення вимог ст.73 КК України місцевим судом було визначено ОСОБА_5 строк покарання за ч.3 ст.185 КК України, виходячи з тривалості попереднього ув`язнення, що суперечить вказаним вище вимогам закону.

Наведені обставини свідчать про істотне порушення вимог кримінально-процесуального закону, неправильне застосування кримінального закону, у зв`язку із чим вирок підлягає скасуванню і направленню справи на новий судовий розгляд, у ході якого слід усунути вказані недоліки, перевірити доводи, викладені в скарзі та на підставі об`єктивно з`ясованих обставин справи, підтверджених доказами, в залежності від встановленого прийняти законне і обґрунтоване рішення.

Керуючись статтями 394-396 КПК України 1960 року та пунктами 11,15 Розділу XI «Перехідні положення» КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу заступника прокурора задовольнити.

Вирок Березівського районного суду Одеської області від 01 вересня 2015 року щодо ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 скасувати і направити справу на новий судовий розгляд.

Судді:

_________________ _________________ _________________
ОСОБА_3 ОСОБА_1 ОСОБА_2