Справа № 182/1865/16-к
Провадження № 1-кп/0182/343/2016
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
07.07.2016 року м. Нікополь
Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
секретар ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Нікополь матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 15.11.2015 р. за № 0003938 по обвинуваченню
ОСОБА_3 , дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження м. Нікополь Дніпропетровської обл., громадянина України, з освітою 9 кл., неодруженого, не працюючого, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , проживаючого в АДРЕСА_2 , судимого:
1) 08.05.2009 р. Нікопольським міськрайонним судом за ч.1 ст. 186 КК України до 4 р. позбавлення волі,на підставі ст.. 75 КК України від вібрування покарання звільнений з іспитовим строком 2 р.;
2) 19.11.2009 р. Нікопольським міськрайонним судом за ч.2 ст. 185, 71 КК України до 4р. 1 міс. позбавлення волі;
3) 19.11.2009 р. Нікопольським міськрайонним судом за ч.2 ст. 185, ч.4 ст. 70 КК України до 4 р. 8 міс. позбавлення волі;
4) 21.03.2011 р. Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя за ч.2 ст. 185, ч.4 ст. 70 КК України до 4 р. 8 міс. позбавлення волі, звільнений 28.02.2013 р. умовно-достроково;
5) 23.10.2013 р. Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя за ч.2 ст. 15 ч.2 ст. 185, ст. 71 КК України до 3 р. 4 міс. позбавлення волі, звільнений 27.10.2015 р. по відбуттю строку покарання
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України
за участю сторін судового провадження
прокурора ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_3
в с т а н о в и в :
Обвинувачений ОСОБА_3 15.11.2015 року приблизно о 14.00 годині знаходився на зупинці «Третя дільниця» по вул. Добролюбова в м. Нікополь Дніпропетровської області, де побачив потерпілу ОСОБА_5 , після чого в нього виник злочинний умисел на таємне викрадення її майна.
Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_3 , підійшовши зі спини до ОСОБА_5 та діючи умисно повторно з корисливих мотивів шляхом вільного доступу, упевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, з правої кишені куртки таємно викрав мобільний телефон марки «Lenovo А 319» вартістю 1900 грн., в якому знаходились сім-картка мобільного оператора «МТС» № НОМЕР_1 , яка матеріальної цінності не представляє, на рахунку якої були грошові кошти в сумі 30 грн., сім-картка мобільного оператора «Лайф», яка матеріальної цінності не представляє, на рахунку якої були грошові кошти в сумі 10 грн., та карта пам`яті об`ємом 2 Гб вартістю 50 грн., що належать потерпілій ОСОБА_5 , чим спричинив їй матеріальну шкоду на загальну суму 1990 грн. Після чого, ОСОБА_6 з місця вчинення кримінального правопорушення втік, викраденим майном розпорядився на власний розсуд.
Дії ОСОБА_3 кваліфіковані за ч.2 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 винуватим себе визнав у повному обсязі і показав суду, що у листопаді 2015 р. на автобусній зупинці на вул.. Добролюбова в м. Нікополь він побачив як жінка, поговоривши по телефону, поклала телефон у кишеню. Він так, щоб його дії ніхто не помітив, викрав цей телефон, продав телефон особам, які займаються купівлею-продажем мобільних телефонів за 600 грн. Отримані гроші витратив на власні потреби. Вчинив злочин, т.я. не було грошей на проживання. На даний час він проживає з цивільною дружиною і 2-ма її малолітніми дітьми. Вони разом з нею їздять на заробітки, також займаються домашнім господарством. У вчиненому він розкаюється і просить не позбавляти його волі.
У зв`язку з визнанням вини, оскільки учасники судового провадження вважали недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності їх позиції, інші докази у порядку ч.3 ст. 349 КПК України не досліджувалися. При цьому судом було роз`яснено, що в цьому випадку сторони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини, які не досліджувалися, в апеляційному порядку.
Таким чином, аналізуючи всі зібрані у справі докази в їх сукупності, суд вважає, що винуватість обвинуваченого повністю доведена.
Дії обвинуваченого ОСОБА_3 мають вірну правову кваліфікацію за ч.2 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.
При обранні міри покарання суд враховує вимоги ч.2 ст. 50 КК України, відповідно до якої покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами, вимоги ст.. 65 КК України, відповідно до яких суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті КК, відповідно до положень Загальної частини Кодексу, ураховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, ст.. 69-1 КК України, яка передбачає, що за наявності обставин, що пом`якшують покарання, відсутності обставин, що обтяжують покарання, а також при визнанні обвинуваченим своєї вини, строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини КК.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд, ураховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст.. 12 КК України відносяться до середньої тяжкості; обставини справи; особу винного, який ніде офіційно не працює, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває; за місцем проживання характеризується позитивно; обставини, що пом`якшують покарання визнання вини, відшкодування шкоди, при відсутності обставин, що обтяжують покарання, вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання у вигляді позбавлення волі.
Але, враховуючи всі обставини справи, суд приходить до висновку про можливість виправлення обвинуваченого без відбування покарання, тому вважає можливим застосувати щодо нього ст. 75 КК України і звільнити його від відбування покарання з випробуванням, поклавши обов`язки, передбачені п. 2), 3) ч.1 ст. 76 КК України.
Цивільний позов не заявлено.
Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.
Строк застосування міри запобіжного заходу особисте зобов`язання закінчився.
Речові докази: мобільний телефон марки «Lenovo А 319», який знаходиться у потерпілої ОСОБА_5 - залишити їй.
На підставі наведеного, керуючись ст. 370, 371, 374 КПК України, суд
У Х В А Л И В :
ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому йому обвинуваченню за ч.2 ст. 185 КК України і призначити покарання у вигляді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 2 (два) роки.
На підставі п 2), 3) ч.1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_3 не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання.
Строк застосування міри запобіжного заходу особисте зобов`язання закінчився.
Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися.
Речові докази: мобільний телефон марки «Lenovo А 319», який знаходиться у потерпілої ОСОБА_5 - залишити їй.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Дніпропетровської обл. протягом тридцяти днів з моменту його проголошення з подачею апеляції через Нікопольський міськрайонний суд.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку вручити сторонам кримінального провадження.

Суддя ОСОБА_1