Справа №588/368/16-к Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/788/684/16 Суддя-доповідач - ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 серпня 2016 року колегія суддів з розгляду справ та матеріалів кримінального судочинства Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_3 ,

суддів - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

обвинуваченої ОСОБА_9 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченої ОСОБА_9 на вирок Тростянецького районного суду Сумської області від 25 травня 2016 року, яким

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку та мешканку АДРЕСА_1 , раніше судиму:

25.01.2016 року за ч. 1 ст. 185 КК України до 100 годин громадських робіт,

визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, ч. 3 ст. 185 КК України та призначено покарання: за ч. 2 ст. 185 КК України у виді 01 року обмеження волі; за ч. 3 ст. 185 КК України у виді 03 років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, ОСОБА_9 визначено покарання у виді 3 років позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначеного за вироком Тростянецького районного суду Сумської області від 25.01.2016 року у виді 100 годин громадських робіт та за цим вироком, остаточно призначено ОСОБА_9 покарання у виді 03 років позбавлення волі.

Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України у строк відбуття покарання ОСОБА_9 зараховано час попереднього ув`язнення з 06 березня 2016 року по день ухвалення цього вироку, тобто по 25.05.2016 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення відповідає двом дням позбавлення волі.

Стягнуто з ОСОБА_9 на користь держави процесуальні витрати, пов`язані із залученням експертів в сумі 491 грн. 04 коп.

ВСТАНОВИЛА:
Згідно з вироком, у період з 21 по 23 грудня 2015 року, ОСОБА_9 , перебуваючи у кабінеті провідного спеціаліста Тростянецького районного центру для сім`ї дітей та молоді ОСОБА_10 , за адресою: АДРЕСА_1 , скориставшись відсутністю останньої, таємно, шляхом вільного доступу, із гаманця, який знаходився в сумці, викрала належні ОСОБА_10 кошти в сумі 200 грн.

10 січня 2016 року, в вечірній час, ОСОБА_9 , через вікно проникла до приміщення будинку АДРЕСА_1 , звідки таємно викрала належне ОСОБА_11 жіноче зимове взуття вартістю 398 грн.

10 січня 2016 року близько 22 год. 00 хвил., ОСОБА_9 , перебуваючи в будинку АДРЕСА_1 , в гостях у знайомої ОСОБА_12 , таємно, скориставшись відсутністю власниці будинку, шляхом вільного доступу, з полиці серванту викрала належний ОСОБА_13 мобільний телефон марки «Samsung GT-E1080» вартістю 200 грн.

Обвинувачена ОСОБА_9 в поданій апеляційній скарзі просить скасувати вирок та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції, оскільки судом не взято до уваги її психічний стан, що надає право звільнити її від покарання із застосуванням примусових заходів медичного характеру у відповідності до ст. 92-95 КПК України, або ж змінити судове рішення в сторону пом`якшення покарання із застосуванням ст. 69 КК України, враховуючи наявність малолітньої дитини, відсутність претензій зі сторони потерпілих, відшкодування матеріальної шкоди.

Вислухавши доповідь судді, обвинувачену і захисника, які підтримали подану апеляційну скаргу, прокурора, яка прохала частково задовольнити апеляційну скаргу, пом`якшивши призначене покарання, застосувавши ст.. 69 КК України, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Висновки суду першої інстанції щодо доведеності вини у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України за обставин, викладених у вироку, а також правильність юридичної кваліфікації дій ОСОБА_9 в поданій апеляційній скарзі не оспорюються і апеляційним судом в порядку ст.. 404 КПК України не перевіряються.

Разом з тим, при призначенні покарання суд першої інстанції, на думку апеляційного суду, в достатній мірі не врахував обставини вчинення кримінального правопорушення, розмір і вартість викраденого, а також наявність на утриманні обвинуваченої неповнолітньої дитини.

Відповідно до роз`яснень, даних у п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 Про практику призначення судами кримінального покарання призначення основного покарання, нижчого від найнижчої межі, передбаченої законом, згідно зі ст. 69 КК України може мати місце лише за наявності декількох (не менше двох) обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного.

Як видно з матеріалів кримінального провадження, обвинувачена, яка має молодий вік, дійсно повністю визнала свою провину, розкаялась у вчиненому та своїми діями активно сприяла органам досудового розслідування у розкритті кримінального правопорушення, шкоду частково відшкодувала, повернувши майно потерпілим ОСОБА_11 та ОСОБА_13 .

При цьому, при наявності у ОСОБА_9 неповнолітньої дитини, суд не вправі був призначати останній покарання у виді обмеження волі, відповідно до ст.. 61 КК України.

Сукупність зазначених обставин, які пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчинених злочинів, обставини та розмір викраденого, дають підстави суду апеляційної інстанції частково задовольнити апеляційну скаргу обвинуваченої, застосувати до неї дію ст. 69 КК України і пом`якшити їй призначене покарання.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню в частині призначеного покарання, а вирок суду зміні в цій частині.

Є безпідставними і твердження обвинуваченої про необхідність застосування відносно неї примусових заходів медичного характеру із звільненням від покарання, оскільки вона перебуває на обліку у лікаря психіатра КЗ «Тростянецького ЦРЛ».

Згідно ч. 1 ст. 84 КК України звільняється від покарання особа, яка під час його відбування захворіла на психічну хворобу, що позбавляє її можливості усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними. До такої особи можуть застосовуватися примусові заходи медичного характеру відповідно до ст. 92-95 цього Кодексу.

Примусові заходи медичного характеру, відповідно до ст. 93 КК України, можуть бути застосовані судом до осіб: 1) які вчинили у стани неосудності суспільно небезпечні діяння; 2) які вчинили у стані обмеженої осудності злочини; 3) які вчинили злочин у стані осудності, але захворіли на психічну хворобу до постановлення вироку або під час відбування покарання.

Матеріали кримінального провадження містять висновок судово-психіатричного експерта № 102 від 21.03.2016 року, згідно якого на момент вчинення кримінальних правопорушень ОСОБА_9 виявляла ознаки легкої розумової відсталості (легка дебільність), не виявляла ознаки якого-небудь тимчасового хворобливого розладу психічної діяльності, могла усвідомлювати свої дії та керувати ними. Враховуючи викладене та зазначені норми кримінального закону, підстав для застосування відносно обвинуваченої ОСОБА_9 примусових заходів медичного характеру та звільнення від покарання за хворобою, колегія суддів не вбачає.

Враховуючи, що у відношенні обвинуваченої був застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою, строк попереднього ув`язнення ОСОБА_9 підлягає зарахуванню у строк покарання у порядку ч.5 ст.72 КК України, тобто з 06 березня 2016 року по 12 серпня 2016 року.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 376, 392, 404, 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:
Вирок Тростянецького районного суду Сумської області від 25 травня 2016 року відносно ОСОБА_9 в частині призначення покарання змінити.

Пом`якшити ОСОБА_9 призначене покарання і вважати засудженою:

- за ст. 185 ч. 2 КК України із застосуванням ст. 69 КК України у виді штрафу в розмірі 510 грн.;

- за ст. 185 ч. 3 КК України із застосуванням ст. 69 КК України у виді позбавлення волі строком на один рік шість місяців.

На підставі ст. 70 ч. 1 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_9 покарання у виді позбавлення волі строком на один рік шість місяців.

Відповідно до ст. 70 ч. 4 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, за даним вироком та за вироком Тростянецького районного суду Сумської області від 25.01.2016 р. у виді 100 годин громадських робіт, остаточно призначити ОСОБА_9 покарання у виді позбавлення волі строком на один рік шість місяців.

В порядку ч. 2 ст. 404 КПК України, обвинуваченій ОСОБА_9 , на підставі ч. 5 ст. 72 КК України, зарахувати час попереднього ув`язнення - з 06 березня 2016 року по 12 серпня 2016 року, в строк позбавлення волі з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

В решті вирок суду залишити без зміни.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ на протязі 3-х місяців з дня ї проголошення, а засудженою у цей же строк з дня вручення копії ухвали.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_4 ОСОБА_5