Дата документу Справа № 328/3769/15-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження №11-кп/778/738/16 Головуючий в 1-й інстанції
Єдиний унікальний №328/3769/15-к ОСОБА_1
Категорія: ст.336 КК України Доповідач у 2-й інстанції
ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2016 року м.Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області в складі:

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

за участю:
прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8

розглянула в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000715, за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні на вирок Токмацького районного суду Запорізької області від 02 жовтня 2015 року відносно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Дніпрорудне Василівського району Запорізької області, громадянина України, освіта середньо-спеціальна, працюючого оператором в СВК «Мирний», одруженого, має малолітню доньку 2011 року народження, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ст.336 КК України.
В апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні просить вирок в частині звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України скасувати, ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_8 за ст.336 КК України 2 роки позбавлення волі, мотивуючи тим, що ОСОБА_8 знехтував своїм Конституційним обов`язком та ухилився від призову на військову службу за мобілізацією. Крім того, суд визнав в якості обставини, що пом`якшує покарання, щире каяття, проте висловлення жалю з приводу вчиненого та бажання виправити ситуацію з боку обвинуваченого ОСОБА_8 не вбачається, а тому звільнення його від відбування покарання з випробуванням є необґрунтованим.

Вироком Токмацького районного суду Запорізької області від 02 жовтня 2015 року ОСОБА_8 визнано винуватим та засуджено за ст.336 КК України до 2 років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням строком на 1 рік з покладенням на нього обов`язків, передбачених п.п.2-4 ч.1 ст.76 КК України.

В запереченнях на апеляційну скаргу обвинувачений ОСОБА_8 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а вирок суду без змін, оскільки він повністю визнав свою вину, щиро розкаявся у скоєному, одружений, працює, має на утриманні малолітню доньку, а призначене йому покарання є необхідним та достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

В судовому засіданні апеляційної інстанції:

прокурор не підтримала апеляційну скаргу та просила залишити вирок без змін, вважаючи його законним та обґрунтованим;

захисник ОСОБА_7 та обвинувачений ОСОБА_8 заперечували проти апеляційної скарги та просили відмовити в її задоволенні.

Вислухавши доповідача, учасників провадження, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно вироку ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні злочину за наступних обставин.

ОСОБА_8 , перебуваючи в запасі у військовому званні «рядовий» та згідно з Указом Президента України №15 від 14.01.2015р. «Про часткову мобілізацію» підлягає призову до Збройних Сил України за мобілізацію.

24.01.2015р. ОСОБА_8 пройшов медичний огляд в ІНФОРМАЦІЯ_2 та згідно з протоколом №173 військово-лікарською комісією визнаний придатним до військової служби за статтями 64 «г», 62 «г» Наказу Міністерства оборони України №402-2008р.

05.05.2015р. ОСОБА_8 оповіщено щодо прибуття до ІНФОРМАЦІЯ_3 07.05.2015р. на 07.00 год. на відправку по команді НОМЕР_1 . При оповіщенні ОСОБА_8 , який підлягає мобілізації та не має відповідно до Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» правових підстав на відстрочку чи звільнення від призову на військову службу під час мобілізації, від отримання повістки відмовився, про що складено акт відмови від проставляння підпису в підтвердження ознайомлення з повісткою.

07.05.2015р. о 07.00 год. ОСОБА_8 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, не маючи права на відстрочку чи звільнення від призову на військову службу за мобілізацією, з метою ухилення від призову за мобілізацією, без поважних причин до ІНФОРМАЦІЯ_3 , який розташований за адресою: АДРЕСА_2 , не з`явився, про що свідчить акт неявки на збірний пункт ІНФОРМАЦІЯ_3 від 07.05.2015р.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні злочину за обставин, викладених у вироку, відповідають фактичним обставинам справи та не оскаржуються в апеляційній скарзі.

Дії ОСОБА_8 правильно кваліфіковані за ст.336 КК України, що також не оскаржується в апеляційній скарзі.

Оскільки зазначені вище обставини в апеляційній скарзі не оскаржуються, то відповідно до положень ч.1 ст.404 КПК України не підлягають перегляду.

Доводи прокурора про невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого злочину, передбаченого ст.336 КК України, та особі обвинуваченого є необґрунтованими.

Відповідно до ст.65 КК України, суд призначає покарання в межах, установлених у санкції статті Особливої частини Кримінального кодексу України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, враховуючи його ступінь тяжкості, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. При цьому особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

З матеріалів провадження вбачається, що при призначенні обвинуваченому ОСОБА_8 покарання за ст.336 КК України, суд, відповідно до положень ст.65 КК України, врахував його тяжкість; дані про особу винного, а також обставини, що впливають на покарання, та призначив ОСОБА_8 покарання у виді двох років позбавлення волі.
Незважаючи на це, прокурор, ставлячи в своїй апеляційній скарзі питання про скасування вироку у частині призначеного покарання та винесення нового вироку, просить призначити обвинуваченому ОСОБА_8 за ст.336 КК України покарання у виді двох років позбавлення волі, тобто такого ж самого покарання (за видом і строком), яке призначив суд.

За таких обставин вимога прокурора про скасування вироку і ухвалення нового в частині призначення покарання за ст.336 КК України є безпідставною та необґрунтованою.

Також доводи прокурора про безпідставне звільнення обвинуваченого ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України, є необґрунтованими.

Так, з матеріалів провадження вбачається, що обвинувачений повністю визнав свою вину, щиро розкаявся та активно сприяв розкриттю злочину, працює, має постійне місце проживання, одружений, утримує неповнолітню дитину та дружину. За місцем проживання та праці обвинувачений відповідно до характеристик, долучених до письмових заперечень на апеляційну скаргу прокурора та досліджених під час апеляційного судового розгляду, характеризується позитивно.

Приймаючи рішення про звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України, суд, застосувавши принцип індивідуалізації призначення покарання, обґрунтовано дійшов висновку про можливість його виправлення без ізоляції від суспільства, при цьому навів у вироку переконливі мотиви та підстави такого рішення.

Підстав для скасування оскаржуваного судового рішення у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого злочину та особі винного, неправильного застосування ст.75 КК України, про що йдеться в апеляційній скарзі прокурора, колегія суддів не вбачає.

Враховуючи зазначене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора є безпідставною та необґрунтованою, а тому не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.404, 407 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні залишити без задоволення.

Вирок Токмацького районного суду Запорізької області від 02 жовтня 2015 року відносно ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала Апеляційного суду Запорізької області набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4