Дата документу Справа № 320/152/16-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/778/1437/16 Головуючий в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Єдиний унікальний № 320/152/16-к
Категорія: ст.ст. 185 ч.3, 190 ч.2 КК України Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 жовтня 2016 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:
головуючого ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

за участю:

прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні об`єднані кримінальні провадження, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000122 та № 0005035, щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Мелітополя Запорізької області, який проживає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190, ч. 3 ст. 185 КК України,

встановила:
До суду апеляційної інстанції на вирок Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 17.06.2016 року /т. 3 а.п. 21-24/ з апеляційними скаргами звернулись обвинувачений та захисник ОСОБА_8 , в яких:

обвинувачений /т. 3 а.п. 40/ просить вирок щодо нього змінити та пом`якшити призначене йому покарання, посилаючись на те, що він раніше не судимий, має постійне місце проживання, по якому позитивно характеризується, а також має низку захворювань;

захисник /т. 3 а.п. 33-34/ просить вирок Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 17.06.2016 року щодо ОСОБА_7 змінити в частині призначеного покарання, яке є суворим, призначивши обвинуваченому мінімальне покарання, передбачене санкціями ч. 3 ст. 185 та ч. 2 ст. 190 КК України, яке є співрозмірним його діянням та особі обвинуваченого.

Апелянт вважає, що при призначенні обвинуваченому покарання суд недостатньо врахував обставини, які пом`якшують покарання та характеризують особу обвинуваченого, а саме, що він повністю визнав свою вину та щиро розкаявся у вчиненому, є особою, раніше не судимою, до кримінальної чи адміністративної відповідальності не притягувався, всіляко сприяв розкриттю злочину та встановленню істини по справі, позитивно характеризується за місцем проживання, має малолітню дитину від цивільної дружини, його відношення до вчиненого, а також, що він хворіє на низку захворювань, які потребують належного медичного лікування.

Зазначеним вироком ОСОБА_7 визнано винним та засуджено:

- за ч. 2 ст. 190 КК України до двох років позбавлення волі;

- за ч. 3 ст. 185 КК України до чотирьох років шести місяців позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, обвинуваченому призначено покарання у виді чотирьох років шести місяців позбавлення волі.

Вироком, до набрання ним законної сили, щодо обвинуваченого залишений запобіжний захід у виді тримання під вартою, строк покарання постановлено рахувати з 03.02.2016 року, в який на підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахований строк попереднього ув`язнення за період з 03.02.2016 року по 16.06.2016 року включно, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Постановлено стягнути з ОСОБА_7 на користь: ОСОБА_9 у рахунок відшкодування матеріальної шкоди 6 000 грн. та моральної шкоди 2 000 грн.; ОСОБА_10 у рахунок відшкодування матеріальної шкоди 31 088 грн. та моральної шкоди 20 000 грн.; ОСОБА_11 у рахунок відшкодування матеріальної шкоди 5 750 грн. та моральної шкоди 6 000 грн.; ОСОБА_12 у рахунок відшкодування матеріальної шкоди 3 300 грн. та моральної шкоди 2 000 грн.

Вирішена доля речових доказів на підставі ст. 100 КПК України.

Заслухавши доповідь судді про сутність судового рішення та апеляційних скарг, обвинуваченого та його захисника, які підтримали доводи та вимоги апеляційних скарг, прокурора з запереченнями стосовно доводів та вимог апеляційних скарг, вивчивши матеріали провадження, перевіривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів доходить наступного висновку.

Суд першої інстанції визнав обвинуваченого винним та засудив за вчинення десяти епізодів крадіжок з проникненням у житло та інше сховище та двох епізодів шахрайства при обставинах, наведених у вироку.

Як вбачається з доводів апеляційних скарг і встановлено під час апеляційного розгляду, зміст вироку в частині наведених фактичних обставин подій, висновків суду першої інстанції про доведеність вини обвинуваченого у вчиненні злочинів, за які він засуджений, та кваліфікація його дій за ч.3 ст.185 та ч.2 ст.190 КК України, не оскаржуються, у зв`язку з чим, відповідно до норм, передбачених ч. 1 ст. 404 КПК України, вирок суду переглядається в межах апеляційної скарги.

Предметом оскарження, відповідно до змісту апеляційних скарг, апелянтами визначено призначене обвинуваченому покарання.

Згідно зі статтями 50, 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів.

Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд врахував ступінь тяжкості вчинених ним злочинів, які відповідно до ст.12 КК України відносяться до злочинів середньої тяжкості за ч.2 ст.190 КК України та за ч.3 ст.185 КК України до тяжких злочинів; особу обвинуваченого, який вперше притягується до кримінальної відповідальності, за місцем мешкання характеризується позитивно, на обліку лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, розкаявся у вчиненому та своїми показами сприяв встановленню істини по справі, що суд врахував як обставини, що пом`якшують покарання. Обставин, що обтяжують покарання, судом встановлено не було.

Врахував суд і дані про те, що обвинувачений вчинив ряд умисних тяжких злочинів з корисливих мотивів, не вжив законних заходів щодо відшкодування потерпілим завданої шкоди, а навпаки, перебуваючи під слідством, продовжував вчиняти умисні злочини з корисливих мотивів, і за вчинені злочини призначив покарання у виді позбавлення волі в межах санкцій, передбачених відповідними частинами статей кримінального закону.

А саме: за ч.3 ст.185 КК України призначив покарання у виді позбавлення волі на строк, який не є максимальним відповідно до санкції кримінального закону за цей злочин; за ч.2 ст.190 КК України призначив покарання у виді позбавлення волі на строк, який межує з максимальним, передбаченим санкцією кримінального закону за цей злочин.

Остаточне покарання за сукупністю злочинів згідно з ч.1 ст.70 КК України суд призначив шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.

Отже, суд першої інстанції, призначаючи обвинуваченому покарання, дотримався вимог статей 65-67 КК України.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, у тому числі з урахуванням обставин, наведених в апеляційних скаргах, призначене обвинуваченому покарання справедливим.

Як обвинувачений, так і його захисник, в обґрунтування своїх доводів та вимог послались на обставини, враховані судом при призначенні покарання, а саме: визнання вини і сприяння встановленню істини по справі, відсутність судимостей до вчинення злочинів, наявність місця проживання та позитивної характеристики.

Під час апеляційного розгляду обвинувачений при висловленні своїх доводів на підтримання апеляційних скарг, пояснив, що хворіє з 2011 року, але це не заважало йому вчиняти злочини, за рахунок яких утримувати сім`ю.

Виходячи з встановлених обставин під час апеляційного розгляду, колегія суддів доходить до висновку, що суд першої інстанції мав достатні підстави не враховувати при призначенні покарання обвинуваченому стан його здоров`я та наявність сім`ї, яка, виходячи з пояснень обвинуваченого, і спонукала його вчиняти злочини.

Не вбачає і колегія суддів підстав для врахування стану здоров`я обвинуваченого та наявності у нього сім`ї з неповнолітньою дитиною, про що зазначено в апеляційних скаргах, для пом`якшення призначеного йому покарання, як за вчинені злочини, так і остаточного за сукупністю злочинів. Як в апеляційних скаргах, так і під час апеляційного розгляду, не доведено, що обвинувачений за станом здоров`я не може відбувати покарання в місцях позбавлення волі.

Отже, вирок суду підлягає залишенню без змін, а апеляційні скарги без задоволення.

По кримінальному провадженню обвинуваченому був обраний запобіжний захід тримання під вартою і він тримався і тримається в місцях попереднього ув`язнення.

Вироком у строк відбування обвинуваченим покарання на підставі ст. 72 ч. 5 КК України зарахований строк попереднього ув`язнення за період з 03.02.2016 року по 16.06.2016 року включно, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Виходячи з того, що ОСОБА_7 на час апеляційного розгляду тримається у місці попереднього ув`язнення, колегія суддів вважає, що на підставі ч. 5 ст. 72 КК України, йому в строк відбування покарання за вироком підлягає зарахуванню строк попереднього ув`язнення за період з 17.06.2016 року по 21.10.2016 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

ухвалила:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 та апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 17 червня 2016 року по кримінальному провадженню щодо обвинуваченого ОСОБА_7 , залишити без змін.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_7 у строк відбування покарання за вироком строк його попереднього ув`язнення за період з 17.06.2016 року по 21.10.2016 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Ухвала Апеляційного суду Запорізької області набирає законної сили з моменту її проголошення, проте на неї учасниками судового провадження може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а обвинуваченим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4