Справа № 344/2526/16-к
Провадження № 11-сс/779/49/2016
Категорія ст.173 КПК України
Слідчий суддя у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 березня 2016 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі :

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за участю прокурора ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_7 , апелянта ОСОБА_8 , матеріали кримінального провадження № 0000016, внесеного до ЄРДР 21.02.2016 року, за апеляційною скаргою ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Івано-Франківського міського суду від 01 березня 2016 року,

в с т а н о в и л а :
Ухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду від 01 березня 2016 року задоволено клопотання слідчого з ОВС СУ ФР ГУ ДФС в Івано-Франківській області ОСОБА_9 про накладення арешту на майно в рамках кримінального провадження № 0000016, внесеного до ЄРДР 21.02.2016 року, за фактом незаконного транспортування з метою збуту громадянином ОСОБА_10 прозорої рідини із різким запахом спирту, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.204 КК України, та накладено арешт на майно, а саме: сорок вісім поліетиленових бочок синього кольору ємністю 200-220 л. кожна, заповнені прозорою рідиною з різким запахом спирту, та вантажний атомобіль марки «МАN», д.н.з. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_8 , заборонивши його користування та розпорядження таким.

Своє рішення слідчий суддя мотивував необхідністю у накладенні на вказане вище майно, яке є предметом кримінального правопорушення, арешту з метою запобігання його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення та відчуження, а також настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

В апеляційній скарзі ОСОБА_8 вважає ухвалу слідчого судді незаконною, постановленою з порушенням норм матеріального і процесуального права. Зазначає, що слідчим суддею не дано оцінки пропущення слідчим строку звернення з клопотанням про арешт вилученого майна. Крім того, сама ухвала слідчого судді постановлена на четвертий день після надходження клопотання, тобто в строк більший як 72 години. Вказує, що слідчим суддею не врахованого того факту, що не може бути арештоване майно, яке перебуває у власності добросовісного набувача і що арешт його автомобіля призведе до повної неможливості матеріального утримання сім`ї. Просить скасувати ухвалу слідчого судді в частині арешту належного йому на праві власноті вантажного автомобіля марки «МАN», д.н.з. НОМЕР_1 та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту на цей автомобіль.

Під час апеляційного розгляду:

- апелянт ОСОБА_8 та захисник ОСОБА_7 в його інтересах підтримали доводи апеляційної скарги і просять її задовольнити, зважаючи також на ту обставину, що апелянт не працює і має на утриманні двох неповнолітніх дітей, про що ксерокопії відповідних документів надали суду апеляційної інстанції;

- прокурор ОСОБА_6 заперечив вимоги поданої апеляційної скарги, ухвалу слідчого судді просить залишити без змін як законну та обґрунтовану.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона до задоволення не підлягає з таких підстав.

Відповідно до положень ст.170 КПК України метою арешту майна є забезпечення кримінального провадження, забезпечення цивільного позову у кримінальному провадженні, забезпечення конфіскації або спеціальної конфіскації, Арештованим може бути майно, яким володіє, користується чи розпоряджається підозрюваний, обвинувачений, засуджений, треті особи, юридична особа, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру за рішенням, ухвалою суду, слідчого судді.

З матеріалів провадження вбачається, що відомості про вчинене кримінальне правопорушення, відповідальність за яке передбачено ч. 1 ст. 204 КК України, внесено 21 лютого 2016 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000016.

Речі, на які слідчий просив накласти арешт: сорок вісім поліетиленових бочок синього кольору ємністю 200-220 л. кожна, заповнені прозорою рідиною з різким запахом спирту, були вилучені 20.02. 2016 року в ході огляду вантажного автомобіля марки «МАN», д.н.з. НОМЕР_1 . Також проведеним оглядом вказаного автомобіля встановлено, що його кузов обладнаний для прихованого транспортування фальсифікованих алкогольних напоїв.

Відповідно до ксерокопії постанови слідчого від 22.02.2016 року, долученої за клопотанням прокурора під час апеляційного розгляду, вказані сорок вісім бочок заповнені прозорою рідиною з різким запахом спирту та автомобіль марки «МАN», д.н.з. НОМЕР_1 , визнані речовими доказами у кримінальному провадженні.

За таких обставин, з врахуванням того, що автомобіль марки «МАN», д.н.з. НОМЕР_1 , є засобом вчинення кримінального правопорушення і метою його арешту є забезпечення кримінального провадження, та в подальшому його доля як речового доказу у кримінальному провадженні може бути вирішена згідно ст.100 КПК України, колегія суддів вважає, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя дотримався вимог закону, передбаченого статтями 170-173 КПК України і його ухвала про накладення арешту на майно, зокрема, на автомобіль марки «МАN», є обгрунтованою і вмотивованою.

Твердження апелянта про те, що слідчим суддею не дано оцінки пропущення слідчим строку звернення до суду з клопотанням про арешт вилученого майна, безпідставне, оскільки слідчим суддею таке зауваження враховано та зазначено, що воно не може бути підставою для відмови в задоволенні клопотання.

Що стосується покликання ОСОБА_8 на те, що й ухвала слідчого судді постановлена 01.03.2016 року в строк більший як визначає закон, то воно слушне, однак, як вбачається з матеріалів судового провадження, розгляд клопотання слідчого 29.02.2016 року о 10год.30хв. не відбувся з технічних причин у зв`язку з відсутністю електроенергії (а.с.35) і таке порушення не може бути безумовною підставою для скасування оскаржуваної ухвали слідчого судді.

Доводи апеляційної скарги, що слідчим суддею не врахованого того факту, що не може бути арештоване майно, яке перебуває у власності добросовісного набувача колегія суддів вважає не переконливими, оскільки, виходячи зі змісту статей 330, 388 ЦК України: добросовісний набувач - це особа, у якої виникає право власності на майно, придбане нею на підставі відплатного договору у особи, яка не мала право відчужувати дане майно, при цьому особа-набувач не знала та не могла знати про неправомірність відчуження цього майна, а, як видно з ксерокопії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (а.с.16), і про що стверджує сам апелянт, він є власником автомобіля марки «МАN», д.н.з. НОМЕР_2 , а не добросовісним набувачем.

Інші доводи апеляційної скарги ОСОБА_8 , в тому числі і ті, що арешт його автомобіля призведе до повної неможливості матеріального утримання сім`ї, на думку колегії суддів не є такими, які б впливали на законність оскаржуваного рішення.

За таких обставин підстав для скасування ухвали слідчого судді в частині арешту належного ОСОБА_8 на праві власноті вантажного автомобіля марки «МАN», д.н.з. НОМЕР_1 , та постановлення нової ухвали про відмову в задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту на вказане майно колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 419, 422, 376 КПК України колегія суддів

у х в а л и л а :
Апеляційну скаргу ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Івано-Франківського міського суду від 01 березня 2016 року, якою задоволено клопотання слідчого з ОВС СУ ФР ГУ ДФС в Івано-Франківській області ОСОБА_9 про накладення арешту на майно в рамках кримінального провадження №0000016, залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий ОСОБА_2
Судді: ОСОБА_3
ОСОБА_4

Згідно з оригіналом:
Суддя ОСОБА_2