Справа № 777/544/16-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22.04.2016 року м. Ужгород

Апеляційний суд Закарпатської області

в складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали судового провадження №11-сс/777/115/16 за апеляційною скаргою прокурора Тячівської місцевої прокуратури ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Тячівського районного суду Закарпатської області ОСОБА_6 від 09 квітня 2016 року про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно підозрюваного

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, з початковою освітою, одруженого, не працюючого, раніше судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_8 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_9 ,

ВСТАНОВИВ:
В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу слідчого судді скасувати, як незаконну та необґрунтовану, постановити нову ухвалу, якою застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на шістдесят днів.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги прокурор вказує, що ОСОБА_7 будучи неодноразово судимим, востаннє вироком Тячівського районного суду від 02.04.2015 року за ч. 2 ст. 153, ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 10 місяців 17 днів, на шлях виправлення не став, знову вчинив особливо тяжкий злочин корисливо-насильницького спрямування. При проведенні досудового розслідування зібрано достатньо доказів для підозри ОСОБА_7 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, встановлено наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме що він може переховуватися від органів досудового розслідування або суду з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинене ним кримінальне правопорушення, що ним фактично і було зроблено шляхом виїзду із постійного місця проживання, у зв`язку із чим слідчий суддя надав дозвіл на затримання і доставку в суд ОСОБА_7 для вирішення питання про обрання запобіжного заходу. Посилається на те, що застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обґрунтовується саме необхідністю забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_7 покладених на нього процесуальних обов`язків, запобігання подальшим спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду і перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином.

Після доповіді суддею-доповідачем змісту оскаржуваної ухвали, доводів, викладених в апеляційній скарзі, були заслухані:

- прокурор ОСОБА_8 , який підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги прокурора Тячівської місцевої прокуратури ОСОБА_5 , просив скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою обрати відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою;

- захисник ОСОБА_9 та підозрюваний ОСОБА_7 , які заперечили проти задоволення апеляційної скарги прокурора Тячівської місцевої прокуратури ОСОБА_5 , просили відмовити в її задовленні.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення прокурора, захисника та підозрюваного, вивчивши матеріали справи №777/544/16-к (судове провадження №11-сс/777/115/16) і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Як вбачається з представлених в апеляційний суд матеріалів, в провадженні Тячівського відділу поліції ГУНП в Закарпатській області знаходяться матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000332 від 12.03.2016 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України.

Органом досудового розслідування ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, тобто напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний з погрозою застосування насильства, небезпечного для здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), поєднаний з проникненням в приміщення.

Повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, яке складено 23.03.2016 року, було вручено ОСОБА_7 24 березня 2016 року в порядку, передбаченому ст. ст. 135, 278 КПК України, через його матір ОСОБА_10 , у зв`язку з тимчасовою відсутністю ОСОБА_7 по місцю свого проживання, що підтверджується розпискою ОСОБА_10 в протоколі її допиту від 24.03.2016 року та довідкою виконкому Солотвинської селищної ради від 24.03.2016 року за №752.

Згідно повідомлення про підозру та клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, досудовим розслідуванням кримінального провадження встановлено, що 11.03.2016 року близько 23 години 20 хвилин ОСОБА_7 діючи умисно, з корисливих спонукань, з метою вчинення нападу та заволодіння чужим майном - грошовими коштами, поєднаного з погрозою застосуванням насильства, небезпечного для здоров`я, прийшов до торгового кіоску «Тютюн», який розташований по вулиці Київський, без номеру в м. Тячів Закарпатської області, власником якого є ОСОБА_11 та через незамкнуті двері проник в приміщення вказаного торгового кіоску, в якому знаходилась ОСОБА_12 , де продовжуючи свої злочинні дії та погрожуючи ОСОБА_12 застосуванням насильства заздалегідь підготовленим предметом - верхньою частиною розбитої скляної пляшки, заволодів грошовими коштами в сумі 7300 гривень, які знаходились в касі торгового кіоску, після чого ОСОБА_7 взяв жіночу сумочку, яка належить ОСОБА_12 , з якої відкрито викрав грошові кошти в сумі 45 гривень, внаслідок чого потерпілому ОСОБА_11 спричинено матеріальну шкоду на суму 7300 гривень, а потерпілій ОСОБА_12 на суму 45 гривень.

28.03.2016 року старший слідчий слідчого відділу Тячівського відділу поліції ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_13 , за погодженням із прокурором Тячівської місцевої прокуратури ОСОБА_5 , звернувся до слідчого судді Тячівського районного суду Закарпатської області з клопотанням про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, посилаючись на те, що останній вчинив особливо тяжкий злочин, за який передбачена кримінальна відповідальність у виді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років та органом досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме що ОСОБА_7 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинене ним кримінальне правопорушення; незаконно впливати на потерпілих та свідків; може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а також може вчинити інше кримінальне правопорушення, а тому застосування відносно нього більш м`яких запобіжних заходів не може забезпечити запобігання зазначених ризиків.

Ухвалою слідчого судді Тячівського районного суду Закарпатської області від 09 квітня 2016 року відмовлено в задоволенні клопотання старшого слідчого СВ Тячівського ВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_13 та застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком до 20 травня 2016 року включно, із забороною йому цілодобово залишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 та покладенням на нього процесуальних обов`язків: прибувати до слідчого СВ Тячівського ВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_13 за кожною вимогою; не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає за адресою АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну місця свого проживання; носити електронний засіб контролю.

Відповідно до вимог ст. 2 КПК України основним завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден не винуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

З ухвали суду та журналу судового засідання вбачається, що наведені в клопотанні слідчого підстави для обрання ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою перевірялись при розгляді клопотання. При цьому був допитаний підозрюваний ОСОБА_7 , вислухана думка прокурора, слідчого та захисника, з`ясовані інші обставини, які мають значення при вирішенні питання обрання запобіжного заходу.

При судовому розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя з`ясував питання про те, чи підтверджується наявність зазначених у клопотанні слідчого підстав, передбачених статтею 177 КПК України, для застосування саме такого запобіжного заходу.

Слідчий суддя в своїй ухвалі встановив, що матеріалами справи доводяться обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, а також встановив наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 5, ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування або суду, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Проте ризики, передбачені п. п. 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, на які в клопотанні про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою вказував слідчий, не знайшли свого підтвердження та на підставі чого слідчий суддя прийшов до обґрунтованого висновку про те, що до підозрюваного можливо застосувати менш суворий запобіжний захід, а саме домашній арешт.

З урахуванням наведеного, колегія суддів приходить до висновку про те, що підстави і обставини, з яких суд не задовольнив клопотання слідчого, є достатньо обґрунтованими, оскільки вони вказують на те, що слідчий у клопотанні, прокурор в суді першої інстанції в повному обсязі не довели суду обставини, які виправдовують обмеження право ОСОБА_7 на свободу.

За таких обставин слідчий суддя дійшов правильного висновку про відсутність підстав для застосування виняткового запобіжного заходу, оскільки запобіжний захід у вигляді домашнього арешту цілодобово є необхідним і таким, що забезпечить на даному етапі досудового розслідування виконання підозрюваним процесуальних обов`язків.

Необхідності обмеження права ОСОБА_7 на свободу, передбаченого кримінальним процесуальним законом України, ст. 5 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини в контексті зазначеного кримінального провадження немає, а тому апеляційну скаргу прокурора слід залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді, якою до ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у виді домашнього арешту цілодобово залишити без змін, оскільки, як вважає колегія суддів, такий запобіжний захід в повній мірі забезпечить запобіганню ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

З огляду на викладене, зазначені в апеляційній скарзі доводи та підстави, в яких прокурор просить скасувати ухвалу суду не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи і не є визначеними законом підставами для скасування оскаржуваного рішення.

Порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, не встановлено.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 422 КПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу прокурора Тячівської місцевої прокуратури ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Тячівського районного суду Закарпатської області від 09 квітня 2016 року про застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту строком до 20 травня 2016 року включно, із забороною йому цілодобово залишати місце свого проживання та покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, залишити без змін.

Відповідно до ч. 4 ст. 424 КПК України ухвала оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3