УКРАЇНА
Апеляційний суд Житомирської області

Справа №287/359/14-к Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ст.291 КПК України Доповідач ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 квітня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Житомирської області в складі :
головуючого - судді ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5
за участю прокурора ОСОБА_7
захисника ОСОБА_8
в с т а н о в и л а:
Повертаючи обвинувальний акт прокурору, суд першої інстанції умотивував своє рішення тим, що у підготовчому судовому засіданні було встановлено, що обвинувальний акт не відповідає вимогам ст. 291 КПК України.
Так, в ухвалі вказано, що в обвинувальному акті відносно ОСОБА_6 , складеному та затвердженому 11.10.2014 року, виклад фактичних обставин злочину, передбаченого ч.1 ст.296 КК України не відповідає формулюванню обвинувачення, а також вимогам ст. 91 КПК України, зокрема, не конкретизовано місце вчинення злочину після виходу обвинуваченого з кафе, спосіб вчинення злочину та знаряддя, у викладі фактичних обставин обвинувального акта допущено описки та граматичні помилки, зокрема, на сторінці 2 обвинувального акта у описі рани зазначено «верхні третині» та не вірно вказано по-батькові обвинуваченого « ОСОБА_9 »; реєстр матеріалів досудового розслідування не відповідає номеру кримінального провадження, зазначеного в обвинувальному акті, а тому не зрозумілим є те, чи обвинувальний акт і реєстр стосуються одного і того ж кримінального провадження.
Така неконкретність та суперечливість пред`явленого обвинувачення порушує право обвинуваченого на захист.
Зазначені в ухвалі недоліки обвинувального акту є істотними, без усунення яких справа не може бути призначена до судового розгляду.
Крім того, суд звернув увагу на неприпустимість зазначення в обвинувальному акті відомостей про перелік і зміст доказів обвинувачення. Таке розкриття доказів обвинувачення було грубим порушенням Європейської конвенції з прав та основоположних свобод, оскільки п.3 ст.6 Конвенції гарантує кожному право на справедливий, неупереджений та всесторонній суд, а повідомлення про докази тих чи інших обставин до судового розгляду справи є неприпустимим та є прямим втручанням сторони обвинувачення в судочинство.
На цю ухвалу суду надійшла апеляційна скарга прокурора Коростенської місцевої прокуратури Житомирської області, в якій він просить ухвалу скасувати, обвинувальний акт направити до Олевського районного суду для розгляду по суті зі стадії підготовчого судового засідання.
В обґрунтування скарги прокурор зазначає, що судом неправильно застосовано закон України про кримінальну відповідальність, висновки суду про невідповідність викладених в обвинувальному акті фактичних обставин злочину, передбаченого ч.1 ст. 296 КК України не відповідають формулюванню обвинувачення, а також вимогам ст. 91 КПК України, у т.ч. не конкретизоване місце вчинення злочину після виходу обвинуваченого з кафе, не конкретизовано спосіб вчинення злочину та знаряддя, не відносяться до визначених законом підстав для повернення обвинувального акта прокурору.
Посилається на те, що на даній стадії процесу суд не має права встановлювати обставини, які підлягають встановленню лише в ході судового розгляду, а саме: про наявність чи відсутність складу злочину, правильність правової кваліфікації, достатність та допустимість доказів, наявність чи відсутність кваліфікуючих ознак тощо.
За змістом обвинувального акта прокурором викладено обвинувачення щодо ОСОБА_6 з обставин кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 296 КК України, які прокурор вважає встановленими.
У направленому до суду першої інстанції обвинувальному акті викладено фактичні обставини кримінального правопорушення, визначено правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на статтю Кримінального кодексу України та сформульовано обвинувачення, вказано обставини, які обтяжують та пом`якшують покарання, дату та місце його складання та затвердження.
З обвинувального акта вбачається, що фактичні обставини у ньому викладені з додержанням вимог ст. 291 КПК України, є послідовними, та відповідають вимогам законодавства та процесуальній формі, а тому посилання суду першої інстанції на неповне зазначення фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими є безпідставними.
Заслухавши доповідь судді, прокурора, захисника, які підтримали апеляційну скаргу, перевіривши ухвалу суду в межах, передбачених ст.404 КПК України, колегія суддів дійшла висновку про таке.
Згідно п.3 ч.3 ст.314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про повернення обвинувального акту прокурору, якщо він не відповідає вимогам, визначеним у ст. 291 КПК України.
Відповідно до вимог ч.4 ст.110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у статті 291 КПК України.
Згідно п.5 ч.2 ст.291 КПК України обвинувальний акт обов`язково має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
Незважаючи на те, що це кримінальне провадження щодо ОСОБА_6 , як убачається з матеріалів провадження, розглядалось як судом 1-ї інстанції, так і судом апеляційної інстанції по суті, після повернення провадження з апеляційної інстанції, суд 1-ї інстанції з підготовчого судового засідання повернув кримінальне провадження прокурору, так як обвинувальний акт не відповідає вимогам ст. 291 КПК України.
Підстави для повернення обвинувального акту, зазначені в ухвалі суду, не відповідають вимогам кримінального процесуального закону.
Колегія суддів вважає, що висновок суду про суперечність обвинувачення фактичним обставинам справи є необґрунтованим, оскільки таке питання повинно вирішуватися при розгляді справи по суті.
Суд першої інстанції необґрунтовано послався на вимоги ст. 91 КПК України, зазначивши це підставою для повернення обвинувального акту прокурору.
Посилання суду на порушення права на захист обвинуваченого, в зв`язку з неконкретністю обвинувачення, що полягає в незазначені наслідків, які настали в зв`язку з протиправними діями обвинуваченого, є необґрунтованими, оскільки під час підготовчого судового засідання, відповідно до ст. 314 КІІК України, суд не може вдаватися до оцінки обвинувального акту на предмет правильності формулювання обвинувачення та юридичної кваліфікації дій обвинуваченого.
Необгрунтованими є вказівки суду першої інстанції у своїй ухвалі на те, що прокурор відмовився скористатися своїм правом винести новий обвинувальний акт, так як відповідно до ст. 337-339 КПК України прокурор має право під час судового провадження змінити обвинувачення та висунути додаткове обвинувачення.
Щодо посилання суду в ухвалі на допущені в обвинувальному акті описки, граматичні помилки та розбіжність у номері кримінального провадження, зазначеного у обвинувальному акті з номером кримінального провадження, зазначеного у реєстрі матеріалів досудового розслідування, то вказані недоліки є технічними помилками слідчого, які можна усунути при розгляді провадження по суті, і не є перешкодою для призначення судового розгляду на підставі обвинувального акту та не призводять до обмеження чи порушення прав та інтересів сторін кримінального провадження.
Суд з підготовчого судового засідання має право повернути обвинувальний акт тільки тоді, якщо він не відповідає вимогам ст..291 КПК України.
Керуючись ст.ст.404,407 КПК України, колегія суддів
п о с т а н о в и л а:
Ухвала апеляційного суду в касаційному порядку оскарженню не підлягає.