н/п 1-кп/640/109/16
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" червня 2016 р. Київський районний суд м. Харкова у складі колегії суддів:
головуючої судді - ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
при секретарі - ОСОБА_4
за участю прокурора - ОСОБА_5
обвинуваченого - ОСОБА_6
захисника - адвоката ОСОБА_7
потерпілих - ОСОБА_8 , ОСОБА_9
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Іванівка, Антрацитівського району Луганської області, громадянина України, з вищою освітою, адвокат Луганської обласної КДКА (свідоцтво № 915 від 18.12.2008), не судимий, має неповнолітнього сина ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 289, ч.2 ст. 187, ч.1 ст. 258-3 КК України
ВСТАНОВИЛА:
В провадженні Київського районного суду м. Харкова перебуває на розгляді вищезазначена кримінальна справа за кримінальним провадженням відносно ОСОБА_6 .
Згідно ухвали Київського районного суду м. Харкова від 07.04.2016 року запобіжний захід ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою продовжено до 06.06.2016 року.
Згідно ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення чи захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершено до його спливу.
В судовому засіданні 02.06.2016 року прокурор заявив, що маються підстави для продовження строку перебування обвинуваченого під вартою та продовження строку запобіжного заходу на 60 днів, оскільки ризики, передбачені п.п.1,2,4,5 ч.1 ст. 177 КПК України наявні на теперішній час, а стороною захисту не надано доказів про те, що вони перестали існувати. З метою запобігання ризиків, а також забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, з врахуванням вимог ч.5 ст. 176 КПК України просить задовольнити його клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Потерпілі підтримали позицію прокурора, при цьому ОСОБА_8 заявила, що вона боїться погроз з боку обвинуваченого, а ОСОБА_9 вказувала на те, що ризики, визначені під час обрання запобіжного заходу продовжують існувати.
Обвинувачений заперечував щодо клопотання прокурора, подавши до суду клопотання про скасування запобіжного заходу відносно нього у вигляді тримання під вартою. Вказує, що запобіжний захід відносно нього незаконно був обраний під час досудового розслідування, ризиків, на які посилається прокурор немає, всі процесуальні дії були виконані з порушеннями, він незаконно перебуває під вартою, чим порушені його численні конституційні права.
Адвокат підтримав клопотання обвинуваченого, заперечуючи щодо клопотання прокурора. Також, заявив про застосування вимог ст. 8 КПК України та Практики Європейського Суду та обґрунтованість прийняття судом рішень.
Суд, заслухавши думку учасників судового розгляду, приходить до наступних висновків:
Згідно ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 30.05.2015 року ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Ухвала слідчого судді від 30.05.2015 року ніким не оскаржена, є чинною.
Станом на теперішній час відносно ОСОБА_6 продовжено строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 06.06.2016 року згідно ухвали суду від 07.04.2016 року.
При вирішенні клопотань щодо міри запобіжного заходу, суд враховує наявність ризиків, визначених під час обрання запобіжного заходу та передбачених п.1,4,5 ч.1 ст. 177 КПК України, та при цьому суд враховує обставини, передбачені ст. 178 КПК УКраїни, визначені під час обрання запобіжного заходу та вимоги, які закріплені в ч.5 ст. 176 КПК України.
Оцінюючи сукупність обставин, передбачених в ст.178 КПК України суд зазначає про відсутність нових даних, які є підставою для зміни або скасування запобіжного заходу на час розгляду даного клопотання.
Доводи обвинуваченого та захисника на те, що ризики, передбачені статтею 177 КПК України, на які посилалась сторона обвинувачення відпали є безпідставними та недоведеними в даному судовому засіданні.
Посилання на необґрунтованість обвинувачення також є безпідставним, оскільки суд встановлює винуватість чи невинуватість особи при винесенні судового рішення по суті та вже після дослідження в судовому засіданні всіх доказів, наданих сторонами та матеріалів кримінального провадження, що на теперішній час проведено не було, судовий розгляд триває. При вирішенні даного питання судом враховані і дані по особистості обвинуваченого та зазначено, що даних про неможливість перебування з будь-яких підстав в СІЗО не надано.
Також, при вирішенні даного питання, суд враховує усталену практику Європейського суду з прав людини, зокрема, рішення «Лабіта проти Італії» від 06.04.2000 року, згідно якого тримання під вартою є виправданим у певному випадку, лише якщо конкретні ознаки розкривають наявність публічного інтересу, інтересу, що переважає, попри презумпцію невинуватості, над повагою до особистої свободи. Так, Національні судові органи повинні розглядати всі обставини, що дають підстави ствердити наявність публічного інтересу, який би виправдав виняток із загальної норми про повагу до свободи людини. Такими ознаками є тяжкість та підвищена суспільна небезпечність інкримінованого обвинуваченому злочину, переховування від суду, вчинення іншого правопорушення.
Крім того, суд враховує, що відповідно до правової позиції, викладеної у п. 80 рішення Європейського суду з прав людини від 10 лютого 2011 року у справі «Марченко проти України» при розгляді клопотання про обрання, зміну або продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.
Водночас, розглядаючи можливість альтернативних запобіжних заходів в даному провадженні, з урахуванням вищенаведених ознак, суд вважає їх такими, що не здатні забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.
Також відповідно до практики Європейського суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують, та міжнародними контактами.
Таким чином, суд, в тому числі при врахуванні даних про особу обвинуваченого, який має постійне місце проживання в Луганській області, є адвокатом, наявністю соціальних зв*язків, в тому числі і на непідконтрольній Україні території, оцінено у сукупності із тяжкістю інкримінованого ОСОБА_6 правопорушення та тяжкістю ймовірного покарання, вважає доведеним наявність ризиків, передбачених п. 1,4,5 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного та обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
На підставі вищевикладеного, суд продовжує строк тримання під вартою ОСОБА_6 на 60 діб, відхиливши клопотання обвинуваченого та задовольнивши клопотання сторони обвинувачення.
Керуючись ст.ст. 176, 177, 178, 182, 331,350, 369 КПК України, судова колегія
Міру запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 залишити без змін у вигляді тримання під вартою в СІЗО м. Харкова, продовживши строк її дії до 01 серпня 2016 року.
В задоволенні клопотання обвинуваченого про скасування запобіжного заходу та його зміни відмовити.
Ухвала окремому оскарженню не підлягає.

Головуючий ОСОБА_1

Суддя ОСОБА_2

Суддя ОСОБА_3