Справа № 464/5556/16-к
пр.№ 1-кп/464/277/16
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24.11.2016 року Сихівський районний суд м. Львова

в складі головуючого судді ОСОБА_1

при секретарях ОСОБА_2 , ОСОБА_3

з участю прокурора ОСОБА_4

потерпілих ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

обвинуваченого ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0001937 відносно

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львова, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, який не працює, одружений, раніше судимий:

- 10.12.2007 року Залізничним районним судом м. Львова за ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 309 КК України до 2-х років позбавлення волі, звільнений 11.09.2009 року у зв`язку з відбуттям покарання;

- 20.05.2011 року Франківським районним судом м. Львова за ч. 2 ст. 185 КК України до 2-х років позбавлення волі, звільнений 03.04.2013 року у зв`язку з відбуттям покарання;

- 10.08.2016 року Франківським районним судом м. Львова за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України до 80-ти годин громадських робіт;

зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_9 скоїв кримінальне правопорушення проти власності за наступних обставин:

17.06.2016 року близько 10 години 10 хвилин, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, шляхом підбору ключа ОСОБА_9 проник в загальний коридор між квартирами АДРЕСА_2 , АДРЕСА_3 , АДРЕСА_4 , де за допомогою гідравлічних ножиць, які попередньо підготував для вчинення кримінального правопорушення, перекусив ланцюг, яким до батареї були прикріплені велосипеди, після чого таємно, навмисно, з корисливих спонукань заволодів двома велосипедами марки «Alpina» вартістю 5300 грн. та марки «Benneto» вартістю 3000 грн., з якими покинув місце скоєння правопорушення та розпорядився ними на власний розсуд, завдавши ОСОБА_5 матеріальну шкоду на загальну суму 8300 грн.

Крім того, 18.06.2016 року в обідню пору доби, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, шляхом підбору ключа ОСОБА_9 проник в загальний коридор між квартирами АДРЕСА_5 , АДРЕСА_6 , АДРЕСА_7 , АДРЕСА_8 , де за допомогою гідравлічних ножиць, які попередньо підготував для вчинення кримінального правопорушення, перекусив ланцюг, яким до батареї був прикріплений велосипед, після чого таємно, навмисно, повторно, з корисливих спонукань заволодів велосипедом марки «Giant» вартістю 3700 грн., з яким покинув місце скоєння правопорушення та розпорядився на власний розсуд, завдавши ОСОБА_6 матеріальну шкоду на суму 3700 грн.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, 20.06.2016 року близько 07 години 00 хвилин, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, шляхом підбору ключа ОСОБА_9 проник в загальний коридор між квартирами АДРЕСА_5 , АДРЕСА_6 , АДРЕСА_7 , АДРЕСА_8 , де за допомогою гідравлічних ножиць, які попередньо підготував для вчинення кримінального правопорушення, перекусив ланцюг, яким до батареї були прикріплені велосипеди, після чого таємно, навмисно, повторно, з корисливих спонукань заволодів двома велосипедами марки «Kross» модель Юніон SН вартістю 3000 грн. та марки «Specialized» модель HR SPORT IN|WHT|BLU вартістю 3999 грн., на якому були прикріплені велофляга вартістю 32 грн., флягоутримувач вартістю 48 грн. та велонасос вартістю 232 грн., з якими покинув місце скоєння правопорушення та розпорядився ними на власний розсуд, завдавши ОСОБА_7 матеріальну шкоду на загальну суму 7311 грн.

В судовому засіданні 23.09.2016 року обвинувачений винним себе визнав частково, пояснивши, що дійсно 17.06.2016 року, 18.06.2016 року та 20.06.2016 року викрав велосипеди із загальних коридорів в багатоквартирних будинках по АДРЕСА_9 . В будинки заходив спеціально для викрадення чужого майна. Ланцюги, якими було прикріплено велосипеди, перекусував гідравлічними ножицями, які ОСОБА_9 взяв із собою спеціально для таких цілей. Всі велосипеду продав на ринку ОСОБА_10 . Частковість визнання провини полягає в непогодженні з кваліфікацією дій ОСОБА_9 . Він вважає, що дане викрадення не пов`язане з проникнення в сховище.

Проте, в судовому засіданні 24.11.2016 року, під час дачі пояснень, обвинувачений провину визнав повністю та в скоєному розкаявся.

Окрім пояснень обвинуваченого, провина ОСОБА_9 в скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення повністю підтверджується зібраними під час досудового розслідування та дослідженими в судовому засіданні доказами.

Так, допитані в судовому засіданні в якості потерпілих ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснили, що вони зберігали належні їм велосипеди в загальних коридорах, що облаштовані в багатоквартирних будинках для декількох квартир. Двері в ці коридори завжди були зачинені. Велосипеди були прикріплені до радіатора центрального опалення. Вказані велосипеди були викрадені шляхом перекупування ланцюжків, якими вони були прикріплені.

Провина ОСОБА_9 в скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення також підтверджується письмовими доказами, наданими стороною обвинувачення та дослідженими в судовому засіданні, а саме:

- протоколами огляду місця події від 17.06.2016 року та від 20.06.2016 року, якими встановлено місце та спосіб скоєння кримінального правопорушення;

- протоколом проведення слідчого експерименту від 29.06.2016 року, під час якого ОСОБА_9 розповів та показав, де та яким чином він здійснював таємне заволодіння велосипедами з загальних коридорів багатоквартирних будинків.

За вимогами ст. 94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке грунтується на всебічному, повному і неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного рішення.

Проаналізуваши та оцінивши вивчені в судовому засіданні докази, суд вважає, що всі вищезазначені докази є належними, допустимими та достовірними. Ці докази є достатніми, оскільки як окремо так і у сукупності в повній мірі доводять винуватість ОСОБА_9 в скоєнні кримінального правопорушення проти власності.

Вирішуючи питання щодо кваліфікації дій обвинуваченого, суд вважає, що органами досудового розслідування правильно кваліфіковано його дії за ч. 3 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), скоєне повторно, поєднане з проникненням у приміщення чи сховище.

При цьому та обставина, що загальний коридор між квартирами не належить потерпілим, не впливає на кваліфікацію дій обвинуваченого, оскільки сховищем певне місце чи територія, відведена для постійного чи тимчасового зберігання матеріальних цінностей, які мають засоби охорони від доступу до них сторонніх осіб. Як встановлено в судовому засіданні, загальні коридори між квартирами в багатоквартирному будинку, з яких обвинувачений здійснив крадіжку велосипедів, є спеціально відведеним для зберігання матеріальних цінностей місцем, яке має двері оснащені замком. Тобто, загальні коридори, з яких ОСОБА_9 було викрадено належні потерпілим велосипеди, є сховищем в розумінні ч. 3 ст. 185 КК України.

При призначенні покарання обвинуваченому, суд виходить із загальних принципів призначення покарання, що передбачені ст. 65 КК України. Суд враховує ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, особу винного, наявність обтяжуючих та пом`якшуючих покарання обставин.

Призначаючи покарання ОСОБА_9 , суд враховуює, що скоєне ним кримінальне правопорушення відноситься до тяжких правопорушень. Суд враховує особу винного, який раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності. Обтяжуючих покарання обставин не виявлено. Пом`якшуючими покарання обставинами є щире каяття та повне відшкодування завданої шкоди. Крім того, суд вважає за можливе визнати пом`якшуючою покарання обставиною також й стан здоров`я обвинуваченого, той факт, що він страждає на ряд тяжких захворювань.

Виходячи з обставин та ступеня тяжкості скоєного кримінального правопорушення, суд вважає за можливе призначити обвинуваченому найменше покарання, що передбачено санкцією ч. 3 ст. 185 КК України, у виді трьох років позбавлення волі.

Вирішуючи питання призначення остаточного покарання, враховуючи, що ОСОБА_9 скоїв кримінальне правопорушення, яке є предметом цього судового розгляду, ще до ухвалення вироку від 10.08.2016 року, суд вважає за необхідне застосування вимог ч. 4 ст. 70 КК України. При цьому суд вважає можливим застосування правила поглинення менш суворого покарання біль суворим.

Враховуючи обставини та ступень тяжкості скоєного кримінального правопорушення, характеризуючі особу обвинуваченого дані, його стан здоров`я, суд вважає можливим виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства. Суд вважає, що звільнення ОСОБА_9 від покарання із встановленням випробувального строку буде справедливим та достатнім для покарання обвинуваченого за скоєне правопорушення, та для попередження скоєння ним правопорушень у майбутньому.

Відповідно ст. 61 КПК України цивільним позивачем у кримінальному провадженні є фізична особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, та яка в порядку, встановленому цім Кодексом пред`явила цивільний позов.

Згідно ч. 2 ст. 127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

За правилами ч. 1 ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов.

30.06.2016 року потерпілими було пред`явлено цивільні позови про стягнення з обвинуваченого майнової шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Вирішуючи цивільні позови суд враховує, що відповідно ст. 1166 ЦК України матеріальна шкода, завдана неправомірними діями майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка завдала цю шкоду.

В судовому засіданні встановлено, що обвинувачений повністю відшкодував завдану своїми діями шкоду і на теперішній час потерпілі жодних претензій до обвинуваченого не мають, що підтверджується розписками потерпілих.

Враховуючи повне добровільне відшкодування завданої шкоди, беручи до уваги, що на день постановлення вироку відсутні майнові претензії з боку потерпілих до обвинуваченого, суд не вбачає підстав для задоволення цивільних позовів.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 65-67, ч. 4 ст. 70, ч. 3 ст. 185 КК України, ст.ст. 9, 10, 21-23, 25-26, 61, 94, 127-129, 367, 368, 370, 374 КПК України, суд -

З А С У Д И В :

ОСОБА_11 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

Призначити ОСОБА_9 остаточне покарання на підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

Відповідно до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_9 від покарання, якщо він протягом випробувального строку тривалістю в 1 (один) рік не скоїть нового кримінального правопорушення.

Відповідно до ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_9 наступні обов`язки:

-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Запобіжний захід стосовно засудженого ОСОБА_9 до набрання вироком законної сили не обирати.

В задоволенні цивільного позову ОСОБА_5 до ОСОБА_9 про відшкодування матеріальної шкоди відмовити.

В задоволенні цивільного позову ОСОБА_7 до ОСОБА_9 про відшкодування матеріальної шкоди відмовити.

В задоволенні цивільного позову ОСОБА_6 до ОСОБА_9 про відшкодування матеріальної шкоди відмовити.

Речовий доказ по справі: диск з відеозаписами з коридору по АДРЕСА_10 , який зберігався в матеріалах кримінального провадження № 0001937 та переданий суду стороною обвинувачення залишити в матеріалах справи № 464/5556/16-к.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Львівської області через Сихівський районний суд м. Львова протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку, а засудженим, які перебувають під вартою в той же строк з дня отримання копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий суддя: