Справа № 152/878/16-к
Провадження1-кп/152/67/16
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23 червня 2016 року Шаргородський районний суд Вінницької області

в складі:

головуючої судді ОСОБА_1
при секретарі судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Шаргороді в залі суду кримінальне провадження, внесене до ЄРДР 06.04.2016 року за № 0000124 по обвинуваченню ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, не працюючого, не одруженого, раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_3
В С Т А Н О В И В:
Обвинувачений ОСОБА_3 13 лютого 2016 року біля 21 години, перебуваючи на лікуванні в хірургічному відділенні Шаргородської центральної районної лікарні, що знаходиться за адресою: м. Шаргород Вінницької області вулиця Пархоменка, 9, проходив коридором повз палати №5, через відчинені двері побачив, що в палаті не має хворих і на одному із ліжок лежить мобільний телефон, усвідомлюючи, що за його діями ніхто не спостерігає, вирішив таємно викрасти телефон. З цією метою зайшов в палату, взяв з ліжка телефон "Нокія Х2-02" вартістю 300 гривень, що належить ОСОБА_5 , заховав його в кишеню халата і непоміченим вийшов з палати №5, викрадений телефон виключив, заховав у відро з піском біля протипожежного щитка на запасному виході з хірургічного відділення лікарні, а на наступний день забрав його, вийняв та викинув сім карту, купив нову картку і в подальшому користувався викраденим телефоном.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 винуватим себе у пред`явленому обвинуваченні визнав у повному обсязі, не заперечував факту вчинення кримінального правопорушення при вище наведених обставинах, розкаявся у скоєному, запевняв суд, що усвідомив свою протиправну поведінку і готовий понести покарання за вчинене кримінальне правопорушення.

Суду показав, що в лютому 2016 року він перебував на стаціонарному лікуванні в хірургічному відділенні Шаргородської ЦРЛ. 13 лютого 2016 року біля 21 години проходив коридором повз палати №5, через відчинені двері побачив, що в палаті не має хворих і на одному з ліжок лежить мобільний телефон, усвідомлюючи, що за його діями ніхто не спостерігає, вирішив викрасти телефон. З цією метою зайшов в палату, взяв з ліжка телефон "Нокія Х2-02", заховав його в кишеню халата і непоміченим вийшов з палати №5, телефон виключив, заховав у відро з піском біля протипожежного щитка на запасному виході з хірургічного відділення лікарні, а на наступний день забрав його, вийняв і викинув сім карту, купив нову картку і в подальшому користувався ним, а потім телефон перестав працювати і він віддав його на ремонт ОСОБА_6 .

Відповідно до вимог ч.3 ст. 349 КПК України суд прийшов до висновку про недоцільність дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясував, чи правильно обвинувачений розуміє зміст цих обставин. Сумнівів у добровільності та істинності позиції обвинуваченого ОСОБА_3 у суда немає. Суд також роз`яснив учасникам судового провадження, що у такому разі вони позбавляються права оскаржувати ці обставини справи в апеляційному порядку.

Потерпілий ОСОБА_5 на виклик суду не прибув, хоча відповідно до вимог ст. ст. 135, 136, 325 КПК України та положень п.12 Постанови Пленуму ВС України "Про практику застосування судами законодавства, яким передбачені права потерпілих від злочинів" № 13 від 02.07.2004 року належним чином повідомлявся про дату, час і місце судового засідання в строки, визначені ч.8 ст.135 КПК України, про що свідчить повідомлення про вручення йому судової повістки (а.п.16). Від потерпілого ОСОБА_5 до суду надійшла заява про розгляд кримінального провадження в його відсутності (а.п.17). Суд, виконуючи вимоги ст.325 КПК України, заслухав думку учасників судового провадження щодо проведення судового розгляду без потерпілої або про відкладення судового розгляду, та можливість за його відсутності з`ясувати всі обставини під час судового розгляду, і вважає за можливе провести судовий розгляд у відсутності потерпілого ОСОБА_5 , з огляду на вимоги КПК України, положення частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 року щодо справедливого розгляду справи упродовж розумного строку та з урахуванням думки потерпілого щодо покарання обвинуваченого, яку він виклав у письмовій заяві до суду.

Таким чином, суд визнав доведеним, що дії обвинуваченого ОСОБА_3 , які полягають у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), органами досудового розслідування кваліфіковані вірно, винуватість його доведена і він повинен нести кримінальну відповідальність за ч. 1 ст. 185 КК України.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд, згідно з вимогами ст.ст. 65 - 67 КК України та роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року "Про практику призначення судами кримінального покарання", враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особливості конкретного кримінального правопорушення й обставини його вчинення, особу винного, обставини, що пом`якшують покарання та вимоги ч.2 ст.50 КК України, відповідно до якої, покарання має на меті не тільки кару, а і виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів засудженим. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи та попередження нових злочинів.
Зазначене узгоджується із положеннями частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 року, яка набрала чинності для України з 11.09.1997 року і відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства, якими передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Згідно із ст. 17 Закону України "Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію і практику Суду як джерело права.

У п. 113 рішення ЄСПЛ в справі "Коваль проти України" від 19.10.2006 року, суд наголосив, що "основна мета статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод у рамках кримінального провадження забезпечити справедливий розгляд справи судом, який встановить обґрунтованість "будь - якого кримінального обвинувачення".

У п.33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 року у справі "Христов проти України" суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч.1 ст.6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав.

Обвинувачений ОСОБА_3 раніше не судимий, розкаявся у скроєному, шкоду заподіяну кримінальним правопорушенням потерпілому відшкодував повністю. Ці обставини суд, відповідно до ст.66 КК України, відносить до обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 .

Обставин, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 судом не встановлено.

З урахуванням усіх обставин у справі, ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до частини 2 статті 12 КК України є злочином невеликої тяжкості, особи винуватого, наявності обставин, що пом`якшують покарання, його поведінки після вчинення кримінального правопорушення, загальних засад призначення покарання: законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_7 покарання у виді громадський робіт.

Речовий доказ по даному кримінальному провадженню - мобільний телефон "Нокія Х2-02", згідно з положеннями ст. 100 КПК України, підлягає залишенню у власності потерпілого ОСОБА_5 .

Цивільний позов не заявлявся.

Процесуальні витрати по кримінальному провадженню відсутні.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_7 органом досудового розслідування не обирався, відсутні також підстави і для обрання запобіжного заходу судом.

Керуючись ст.ст. 368,370, 374 КПК України, суд

З А С У Д И В:
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України і призначити покарання у виді громадських робіт строком на 200 ( двісті ) годин.

Речовий доказ мобільний телефон марки "Нокія Х2-02" залишити у власності потерпілого ОСОБА_5 .

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Вінницької області через Шаргородський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок вступає в законну силу після закінчення строку на подання апеляційної скарги, встановленого п.1 ч.2 ст.395 КПК України, якщо апеляційну скаргу на нього не було подано.

У разі подання апеляційної скарги, вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія вироку суду надсилається не пізніше наступного дня після його ухвалення.

Суддя: ОСОБА_1