Справа № 760/7687/16-к
Провадження №1-кс/760/5223/16
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 серпня 2016 року слідчий суддя Солом`янського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши скаргу адвоката ОСОБА_3 захисника ОСОБА_4 на бездіяльність прокурора першого відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях спеціальних розслідувань Генеральної прокуратури України ОСОБА_5 у кримінальному провадженні № 0000069,-

В С Т А Н О В И В:
Захисник ОСОБА_3 звернулася до суду в інтересах ОСОБА_4 , в порядку ст.303 КПК України, на бездіяльність уповноваженого прокурора у кримінальному провадженні №0000069.

В обгрунтування скарги посилається на те, що 25 березня 2014 року старшим слідчим в ОВС Генеральної прокуратури України ОСОБА_6 , в результаті розгляду матеріалів кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000069 від 06 березня 2014 року за фактом вчинення службовими особами із числа колишнього керівництва держави заволодіння державним майном в особливо великих розмірах та легалізації (відмивання) доходів, одержаних злочинним шляхом, було складено повідомлення про підозру ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України.

19.05.2014 із кримінального провадження №0000069 року матеріали досудового розслідування щодо ОСОБА_4 виділені в провадження №0000391 ( в подальшому №0002833) без зміни підозри 19 листопада 2015 року кримінальні провадження №0000069 та №0000391 об`єднані в одне провадження під №0000069.

Вказує, що в тексті повідомлення про підозру, врученому захисту ОСОБА_4 органом досудового розслідування, встановлено, що ОСОБА_4 у 2007 році, перебуваючи на посаді керівника колегіального органу НАК «Надра України», діючи відповідно повноваженням та компетенції керівних органів НАК «Надра України», визначених в статуті, затверджених розпорядженням Кабінету Міністрів України від 27.06.2007 №886, відповідно до якої НАК «Надра України», як господарюючий суб`єкт, розпоряджається належними активами, на виконання розпорядчих актів Кабінету Міністрів України, Президента України, уклав договір міни об`єкту соціально-культурного призначення, окремо визначеного майна комплексу відпочинку «Пуща Водиця» урочища «Межигір`я» в Київській області, на комплекс споруд Маріїнського палацу, розташованих в АДРЕСА_1 , які перебували у приватній власності та передав зазначене майно у власність держави.

Також вказала, що в матеріалах кримінального провадження міститься не скасована постанова прокурора від 05 березня 2008 року про відсутність у діях ОСОБА_4 складу кримінального правопорушення.

Крім того, зазначила, що 16 вересня 2009 року Генеральним прокурором України листом №05/1/2-8804-09 направлено для перевірки Прем`єр Міністру України ОСОБА_7 , відповідь про відсутність будь-яких порушень при укладені цивільно-правових угод керівником НАК «Надра України» ОСОБА_4 , правомірність правочинів підтверджена судовими рішеннями, які набули законної сили 22.10.2007 та 20.03.2009.
Крім того, посилається на висновок комісійної судово-економічної експертизи від 23.09.2014 №11542/12563/14-45 Київського науково-дослідного інституту судових експертиз, який міститься у кримінальному провадженні та відповідно до якого спричинення майнової шкоди, внаслідок вчинення ОСОБА_4 дій, що інкримінуються йому органом досудового розслідування уповноваженою експертною установою не встановлено.

Також зазначила, що постановою Верховної Ради України від 24.02.2014 №4189 майно комплексу «Межигір`я» повернуто у державну власність, проте Фондом державного майна України до активів держави станом на грудень 2015 року не приймалось.

В судовому засіданні також пояснила, що органом досудового розслідування вичерпані всі законні засоби, передбачені кримінально-процесуальною процедурою для перевірки причетності ОСОБА_4 до кримінального правопорушення, а визначений ст.219 КПК України дванадцятимісячний строк досудового розслідування завершився, що підтверджується обставинами, встановленим рішенням Печерського районного суду міста Києва від 09 серпня 2016 року у справі №757/34167/16.

Прокурор у судовому засіданні заперечував проти задоволення скарги. Пояснив, що під час винесення постанови від 14.04.2016 року про відмову в задоволенні клопотання у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000069, діяв в межах діючого Кримінального процесуального кодексу України. Підстави для задоволення копотання захисту були відсутні. Пояснив, що відмовляючи у задоволенні клопотання, виходив з підстав обгрунтованості підозри та дослідженні її слідчим суддею, під час обрання ОСОБА_4 міри запобіжного заходу у 2014 році. Крім того, вказав, що вирішення питання щодо закриття кримінального провадження належить до виключної компентенції прокурора відповідно до ст. 283 КПК України і відповідно, з вказаним клопотанням, звертатися ніхто не може, про що листами, неодноразово, роз`яснювалося захисту. Також вказав, що кримінальне провадження внесене до ЄРДР за № 0000069 за фактом вчинення службовими особами злочину, передбаченого ст. 191 ч.5 КК України та підозра, в рамках вказаного провадження, нікому не повідомлялася, а тому строк не спливав.

Слідчий суддя, вислухавши скаржника адвоката ОСОБА_3 , особу чиї дії оскаржуються ОСОБА_5 , вивчивши матеріали справи за скаргою, приходить до наступного висновку.

Постановою прокурора першого відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях спеціальних розслідувань Генеральної прокуратури України ОСОБА_5 від 14.04.2016, супроводжену стороні захисту листом №15/2/1-32793-14 від 19.04.2016 в задоволенні клопотання захисту відмовлено .

Відмовляючи в задоволенні клопотання прокурор послався на те, що вина ОСОБА_4 підтверджується зібраними у справі доказами, достатність яких є оціночним поняттям та це було оцінено слідчим суддею при обранні ОСОБА_4 міри запобіжного заходу, посилається на те, що в рамках даного провадження ОСОБА_4 25.03.14 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КПК України, зазначає, що обгрунтованість підозри оцінена слідчим суддею при обранні запобіжного заходу, посилається на складність кримінального провадження, переховування ОСОБА_4 від органів слідства і суду та неможливість у зв`язку з цим визначити розумність строків .

Відповідно до ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. За приписами ст. 63 Конституції України та ст. 17 КПК України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Підозра, обвинувачення не може грунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необгрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Статтею 8 КПК України встановлено, що кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 4, 5, 6 ст. 9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства. Прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, то викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень. У випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінальною провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу .

Відповідно до ч. 1 ст. 219 КПК України досудове розслідування повинно бути закінчено протягом двох місяців в дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину.

При цьому, в урахуванням можливого продовження строку, загальний строк досудового розслідування згідно з ч. 2 ст. 219 КПК України не може перевищувати дванадцяти місяців із дня повідомлення особі про підозру у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину.

Статтею 28 КПК встановлено, що під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні були виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень. Проведення досудового розслідування у розумні строки забезпечує прокурор. Кожен має право, щоб обвинувачення щодо нього в найкоротший строк або стало предметом судового розгляду, або щоб відповідне кримінальне провадження щодо нього було закрите.

Кримінальне провадження закривається згідно з ч. 1 ст. 284 КПК України у разі встановлення відсутності події кримінального правопорушення: або встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення; або якщо не встановлені достатні докази для доведення винуватості особи в суді і вичерпані можливості їх отримати.

Відповідно до ч.2 ст. 283 КПК України прокуpop зобов`язаний у такому випадку закрити кримінальне провадження у найкоротший строк після повідомлення особі про підозру.

Відповідно до вимог ст.283 КІІК України особа має право на розгляд обвинувачення проти неї у суді в найкоротший строк або на його припинення шляхом закриття.

Вчинити відповідні до вимог частини 2 статті 283 КПК України дії зобов`язаний прокурор. Будь-яка процесуальна дія або сукупність дій під час кримінального провадження мають бути виконані без невиправданої затримки і в будь-якому разі не пізніше граничного строку, визначеного відповідним положенням цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів справи, 05.04.2016 захист звернувся до Генеральної прокуратури України з клопотанням про вчинення процесуальної дії, встановленої п.1 ч.2 ст.283 КПК України шляхом винесення постанови про закриття кримінального провадження №0000069 стосовно ОСОБА_4 , у зв`язку з відсутністю в його діях складу злочину, передбаченого ч.5 ст. 191 КПК України.

Відповідно до приписів статті 220 КПК України клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюєтьс я провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій слідчий, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав. Про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин - надсилається їй.

Відповідно до ст. 110 КПК України, постанова слідчого повинна містити зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови, мотиви прийняття постанови, їх обгрунтування та посилання на положення цього Кодексу, тобто таке процесуальне рішення повинно бути достатньо мотивованим та обгрунтованим, зрозумілим для особи, яка звернулась із клопотанням, в частині відмови у задоволенні її прохання.

Постанова прокурора про відмову у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_3 не відповідає вимогам закону, є не вмотивованою, постановленою з порушенням Кримінального процесуального кодексу, поза розумними строками досудового розслідування, що є наслідком бездіяльності прокурора.

Згідно положень ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні грунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те. що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування. їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За приписами ст. 63 Конституції України та ст. 17 КПК України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Підозра. обвинувачення не може грунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Статтею 68 Конституції України визначено, що кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

У відповідності до принципів і засад, гарантованих ст. 3 Конституції України, людина. її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Згідно ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необгрунтованому, процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Статтею 8 КПК України встановлено, що кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 4,5, 6 ст. 9 КПК України під час кримінального провадження суд. слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України. цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства. Прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, то викривають, так і ті. що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень. У разі якщо норми цього Кодексу суперечать міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, застосовуються положення відповідного міжнародного договору України. Кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. У випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст. 219 КПК України досудове розслідування повинно бути закінчено протягом двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину. При цьому, з урахуванням можливого продовження строку, загальний строк досудового розслідування згідно з ч.2 ст.219 КПК України не може перевищувати дванадцяти місяців із дня повідомлення особі про підозру у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину.

Разом із тим ст. 28 КПК України встановлено, що під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень. Проведення досудового розслідування у розумні строки забезпечує проку рор.

Слідчі (розшукові) дії не можуть проводитися після закінчення строків досудового розслідування, крім їх приведення за дорученням суду у випадках, передбачених ч. 3 ст. 333 КПК Украйні.

Будь-які слідчі (розшукові) або негласні слідчі (розшукові) дії. проведені з порушенням цього правила, с недійсними, а встановлені внаслідок них докази - недопустимими (ч.8 ст.223 К1ІК України).

Для розуміння поняття найкоротших, розумних строків досудового розслідування, слід керуватися ст. 6 Європейської конвенції з прав людини (Право на справедливий суд) та практикою Європейського суду з прав людини.

Згідно ст. 113 КПК України процесу альні строки - це встановлені законом або відповідно до нього прокурором, слідчим суддею або судом проміжки часу, у межах яких учасники кримінального провадження зобов`язані (мають право) приймати процесуальні рішення чи вчиняти процесуальні дії. Будь-яка процесуальна дія або сукупність дій під час кримінального провадження мають бу ти виконані без невиправданої затримки і в будь-якому разі не пізніше граничного строку, визначеного відповідним положенням цього Кодексу.

Так, клопотання сторони захисту про виконання будь-яких процесуальних дій слідчий, прокурор у відповідності до ст. 220 КПК зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав, чи у повному або частковому обсязі відмови в її задоволенні з унесенням вмотивованої постанови.

За приписами ч.ч. 1, 2 ст. 114 КПК України для забезпечення виконання сторонами кримінального провадження вимог розумного строку слідчий суддя, суті має право встановлювати процесуальні строки у межах граничного строку, передбаченого цим Кодексом, з урахуванням обставин, встановлених під час відповідного кримінального провадження. Будь-які строки, що встановлюються прокурором, слідчим суддею або судом, не можуть перевищувати меж граничною строку, передбаченого ним Кодексом, та мають бути такими, що дають достатньо часу для вчинення відповідних процесуальних дій або прийняття процесуальних рішень та не перешкоджають реалізації права на захист.

Відповідно до ст. 116 КПК України процесуальні дії мають виконуватися у встановлені цим Кодексом строки.

Для розуміння поняття найкоротших, розумних строків досудового розслідування, то слід керуватися ст.6 Європейської конвенції з прав людини (Право на справедливий суд) та практикою Європейського суду з прав людини.

Зокрема, ч. 1 ст. 6 Європейської конвенції з прав людини передбачає, що кожен мас право на справедливий і публічний розі ляд його справи упродовж розумного строку незалежним і стороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільною характеру або встановить обгрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Частина 2 також передбачає, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Відповідно до ч.5 ст. 28, ч. 1 ст. 283 КПК України, кожен має право, щоб обвинувачення щодо нього в найкоротший термін або стало предметом судового розгляду, або щоб відповідне кримінальне провадження щодо нього було закрите, якщо не встановлені достатні докази для доведення винуватості особи в суді і вичерпані можливості їх отримати.

Під час розгляду скарги сторони захисту на бездіяльності прокурора першого відділу у кримінальних провадженнях спеціальних розслідувань Генеральної прокуратури України ОСОБА_5 , яка допущена під час досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000069 щодо ОСОБА_4 на підставі наданих суду документів сторонами судовою розгляду справи, встановлено наступне.

05.04.2016 сторона захисту у кримінальному провадженні №000069, в порядку ст.220 КПК, звернулась до прокурора першого відділу у кримінальних провадженнях спеціальних розслідувань Генеральної прокуратури України ОСОБА_5 про вчинення відповідних процесуальних дії, яке органом досудового розслідування розглянуто в порушення строку, встановленому ч. 1 ст. 220 КПК, в результаті чого 14.04.2016 року було прийнято постанову про відмову в його задоволенні, яку у порівнянні зі змістом заявленого клопотання не можливо враховувати як вмотивовану, що є також порушенням вимог ч. 2 ст. 220 КПК.

Так, згідно ст.220 КПК України, клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій слідчий, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту- подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав. Про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин - надсилається їй.

Відповідно до ст.110 КПКУкраїни, постанова слідчою повинна містити зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови, мотиви прийняття постанови, їх обгрунтування та посилання на положення цього Кодексу, тобто таке процесуальне рішення повинно бути достатньо мотивованим та обгрунтованим, зрозумілим для особи, яка звернулась із клопотанням, в частині відмови у задоволенні її прохання.

Вбачається, що постанова прокурора про відмову у задоволенні клопотання захисника є недостатньо вмотивована. Прокурор відхиливши клопотання захисника залишив поза увагою, не обгрунтувавши будь-яким чином, викладені в клопотанні доводи щодо підстав закриття кримінального провадження.

Крім того, захисник просив закрити кримінальне провадження у зв`язку з відсутністю в діях особи складу кримінальною правопорушення. З даного приводу прокурор зазначив про відсутність наведених захисником обставин, які б спростовували обгрунтованість підозри при цьому не врахувавши наступні викладені обставини щодо не скасованої постанови прокурора від 05 березня 2008 року про відсутність у діях ОСОБА_4 складу кримінального правопорушення, висновку комісійної судово-економічної експертизи від 23.09.2014 №11542/12563/14-45 Київського науково-дослідного інституту судових експертиз, який міститься у кримінальному провадженні та відповідно до якого спричинення майнової шкоди, внаслідок вчинення ОСОБА_4 дій, що інкримінуються йому органом досудового розслідування уповноваженою експертною установою не встановлено, спливу строків досудового розслідування та інших обставин зазначених у клопотанні.
Отже, скарга захисника в частині скасування постанови прокурора про відмову у задоволенні клопотання є: повністю обгрунтованою, оскільки відсутність мотивування прийнятого рішення свідчить про неналежний розгляд клопотання прокурором в порядку ст. 220 КПК України, а зазначена постанова прокурора від 14.04.2016 є незаконною, необгрунтованою, прийнятою з грубими порушеннями норм матеріального і кримінального процесуального права України/Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини.

В іншій частині заявлених вимог, відмовити як таких , що не можуть бути розглянуті в порядку ст. 303 КПК України.

Керуючись ст. ст. 3, 8, 63,68 Конституції України, ст.ст. 2,8,9, 110,113,114, 219, 220,283,303,304,306 КПК України, -

У Х В А Л И В :
Скаргу задовольнити частково.

Визнати бездіяльність прокурора першого відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях спеціальних розслідувань Генеральної прокуратури України ОСОБА_5 , яка допущена під час досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000069 щодо ОСОБА_4 протиправною.

Скасувати постанову від 24.04.2016 року про відмову в задоволенні клопотання у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за № 0000069.

Зобов`язати уповноваженого прокурора у кримінальному провадженні розглянути клопотання захисника ОСОБА_3 з дотриманням вимог та у строки, передбачені ст. ст. 220, 283 КПК України.

В іншій частині скарги відмовити.

Повний текст ухвали буде оголошений 31.08.2016 року о 10 год 30 хв.

Ухвала не оскаржується.

Слідчий суддя: