Провадження №: 1-кп/127/1109/16
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 липня 2016 року Вінницький міський суд Вінницької області

в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

законного представника потерпілого ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 21.01.2016 р. за № 0000421 за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Дзигівка Ямпільського району Вінницької області, громадянина України, освіта середня, не працюючого, не одруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

12.05.2016 р. Вінницьким міським судом Вінницької області за ч. 1 ст. 186 КК України до покарання у виді 200 год. громадських робіт,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,
ВСТАНОВИВ:

20.01.2016 р. біля 17.30 год. ОСОБА_6 , перебуваючи біля будинку № 55 по вул. Немирівське шосе в м. Вінниці, зустрівся з ОСОБА_5 з метою придбання у останнього мобільних телефонів. В подальшому у ОСОБА_6 виник умисел на відкрите викрадення чужого майна. Реалізовуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_6 , діючи повторно, взяв у ОСОБА_5 мобільний телефон марки «Нокіа» вартістю згідно з висновком експерта № 260/261/12-21 від 11.02.2016 р. 51,30 грн. та мобільний телефон марки «Самсунг» вартістю згідно з висновком експерта № 260/261/12-21 від 11.02.2016 р. 551,40 грн. та поклав їх собі до кишені, таким чином, заволодівши ними. Після цього ОСОБА_6 почав рухатись від потерпілого. ОСОБА_5 , бажаючи припинити неправомірні дії ОСОБА_6 , намагався зупинити останнього, однак ОСОБА_6 , бажаючи утримати майно у себе, з метою доведення свого злочинного умислу до кінця, наніс ОСОБА_5 удар кулаком правої руки в обличчя останнього в ділянку носа. Згідно з висновком експерта № 76 від 27.01.2016 р. ОСОБА_5 були спричинені внаслідок зазначених дій ОСОБА_6 тілесні ушкодження у вигляді забійної рани на тлі крововиливу в слизову верхньої губи зліва, підшкірного крововиливу в ділянці кінчика носа, садна в ділянці правого носового ходу, які утворились від дії тупого твердого предмету і відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Обвинувачений ОСОБА_6 в судовому засіданні винуватість у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав та суду пояснив, що вчинив злочин за обставин, викладених в обвинувальному акті.

Потерпілий ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснив, що за допомогою соціальних мереж він зв`язався з обвинуваченим, який мав придбати у нього два мобільних телефони. Він прийшов на зустріч з обвинуваченим, показав тому мобільні телефони, обвинувачений подивився їх, поклав собі до кишені й почав йти від нього. Намагаючись повернути свої мобільні телефони, він пішов за обвинуваченим, але той вдарив його в обличчя.

Законний представник потерпілого ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснила, що про обставин вчинення злочину відносно її сина їй відомо лише зі слів сина та працівників поліції.

Заслухавши думку сторін кримінального провадження, суд відповідно до ч. 3 ст. 26 та ч. 3 ст. 349 КПК України вважає за недоцільне досліджувати докази стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються.

Аналізуючи показання обвинуваченого, потерпілого, суд вважає, що в судовому засіданні було підтверджено факт відкритого заволодіння обвинуваченим майном потерпілого, що підтверджується їхніми чіткими та послідовними показаннями з цього приводу.

За таких обставин суд приходить до переконання, що дії обвинуваченого ОСОБА_6 охоплюються складом злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, за ознаками відкритого викрадення чужого майна (грабіж), кваліфікуючими ознаками якого є вчинення злочину повторно та застосування насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого.
При обранні виду та міри покарання суд приймає до уваги ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, його ставлення до вчиненого, обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання.

Обвинувачений ОСОБА_6 вчинив тяжкий злочин, за місцем проживання характеризується позитивно, за місцем навчання характеризується посередньо, на обліку в лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, у вчиненому розкаявся. Також суд приймає до уваги, що під час досудового розслідування потерпілому викрадене у нього майно було повернуто і останній просив обвинуваченого суворо не карати.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, є щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

З урахуванням наведеного, конкретних обставин справи, особи обвинуваченого, його негативного ставлення до вчиненого, обставин, які пом`якшують та обтяжують його покарання, думки потерпілого щодо виду та міри покарання для обвинуваченого, суд вважає, що виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства, а покаранням, необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, буде покарання у виді позбавлення волі зі звільненням від відбування призначеного покарання з випробуванням.

Разом з тим, суд враховує, що згідно з довідкою за підписом інспектора Вінницького МВ КВІ УДПтС України у Вінницькій області ОСОБА_7 від 30.06.2016 р. за № 10/1-6905, ОСОБА_6 станом на вказану дату відпрацював на виконання покарання за вироком суду від 12.05.2016 р. 8 год. громадських робіт. Таким чином, відповідно до ч. 4 ст. 70, ч. 1 ст. 72 КК України дана частина відбутого покарання підлягає зарахуванню до остаточного показання, призначеного за ч. 4 ст. 70 КК України.

Відповідно до ст. 100 КПК України речові докази, що передані на зберігання потерпілому, слід залишити останньому.

Згідно з ч. 2 ст. 124 КПК України витрати за проведення криміналістичного дослідження слід покласти на обвинуваченого.

Керуючись ст. ст. 371, 373, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_6 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, та призначити покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

Відповідно до ч. 4 ст. 70, ч. 1 ст. 72 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання за вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 12.05.2016 р. більш суворим призначеним покаранням визначити ОСОБА_6 остаточне покарання у виді 5 років позбавлення волі, зарахувавши частину відбутого покарання за вироком Вінницького міського суду Вінницької області, що складає 1 (один) день позбавлення волі.

Згідно з ч. 1 ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 (три) роки.

Відповідно до п. п. 2, 3, 4 ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_6 не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання; періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.

Речові докази, що передані на зберігання потерпілому ОСОБА_5 , залишити останньому.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави 492 (чотириста дев`яносто дві) грн. вартості проведення криміналістичних досліджень.

На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Вінницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: