Справа № 301/2662/13-к

У Х В А Л А
про повернення обвинувального акту прокурору
"23" червня 2016 р. м. Іршава
в с т а н о в и в :
Під час підготовчого судового засідання прокурор ОСОБА_3 вважав, що обвинувальний акт відповідає вимогам ст.291 КПК України та просив призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акту.
Потерпілий ОСОБА_4 та його представник ОСОБА_5 підтримали думку прокурора.
Захисник ОСОБА_8 в підготовчому судовому засіданні вважав, що обвинувальний акт не відповідає вимогам КПК України, оскільки до розгляду подано фактично його копію, а не оригінал, який знищено внаслідок пожежі. Поданий прокурором реєстр матеріалів досудового розслідування, що складався після закінчення досудового розслідування, не відповідає наявним матеріалам провадження, оскільки відновити у повному обсязі 4 том кримінального провадження, який було знищено внаслідок пожежі, прокурору не вдалося. Просив повернути копію обвинувального акту прокурору для складення нового обвинувального акту.
Обвинувачена ОСОБА_6 підтримала думку захисника ОСОБА_8 .
Захисник ОСОБА_9 у підготовче судове засідання не з`явилася, про день та час його проведення була належним чином повідомлена, подала заяву, в якій просила провести підготовче засідання за її відсутності, також подала клопотання про повернення прокурору матеріалів кримінального провадження.
Обвинувачена ОСОБА_7 в підготовчому судовому засіданні вважала, що підготовче засідання можливо провести у відсутності захисника ОСОБА_9 , підтримала клопотання захисника про повернення прокурору обвинувального акту.
Заслухавши думку сторін кримінального провадження, перевіривши матеріали обвинувального акту, суд вважає повернути такий прокурору, у зв`язку з його невідповідністю вимогам КПК України, виходячи з наступного.
Згідно ст. 42 ч. 3 п. 1 та 110 ч. 4 КПК України, обвинувачений має право знати, у вчиненні якого кримінального правопорушення його обвинувачують; обвинувальний акт повинен відповідати вимогам ст. 291 КПК України.
Зі змісту ч.2 ст.291 КПК України вбачається, що обвинувальний акт має містити, у тому числі, виклад фактичних обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
Згідно обвинувального акту ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні злочинів, передбаченихч. 2 ст. 364 та ч. 2 ст. 366 КК України, а ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні злочинів, передбаченихч.1 ст.358, ч.4 ст.358, ч.3 ст. 190 КК України, за вказаних в обвинувальному акті обставин.
Однак, обвинувальний акт взагалі не містить формулювання обвинувачення.
Згідно обвинувального акту, ОСОБА_6 12.11.2008 року у невстановлений час, знаходячись в приміщенні Ільницької сільської ради Іршавського району, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою подальшого отримання у власність будинку АДРЕСА_1 , усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх караність, та передбачаючи реальну можливість настання суспільно-небезпечних наслідків від вчинення нею дій, бажаючи їх настання, підробила заяви від імені ОСОБА_10 та ОСОБА_11 про скасування та відміну складених ними 31 січня 2008 року заповітів.
Дії ОСОБА_6 кваліфіковано за ч.1 ст. 358 КК України, як підроблення документів, який видається та посвідчується особою, яка має право видавати чи посвідчувати такі документи, і який надає права, з метою використання його підроблювачем.
При кваліфікації дій ОСОБА_6 застосуванню підлягає закон про кримінальну відповідальність, що діяв станом на 12.11.2008 року (в даному випадку ст. 358 ч.1 КК України в редакції від 05.04.2001 р.).
Однак, обвинувальний акт не містить вказівку на редакцію статті, за якою кваліфіковано дії ОСОБА_6 , хоча як диспозиція, так і санкція статті зазнали змін.
Об`єктивна сторона злочину, передбаченого ст. 358 ч.1 КК України, характеризується вчиненням діяння з підроблення посвідчення або іншого документа.
Обов`язковою ознакою суб`єктивної сторони підроблення документа є мета - використання як підроблювачем, так і іншою особою.
Під підробленням документа розуміється як повне виготовлення сфальсифікованого документа, так і часткова фальсифікація змісту справжнього документа.
Предметом злочину є ті письмові документи, які посвідчують наявність юридичне значимих фактів і мають своїм джерелом походження підприємство, установу, організацію незалежно від форми власності, громадянина-підприємця, аудитора або іншу особу, яка має право видавати чи посвідчувати відповідні документи.
Вказуючи на підроблення ОСОБА_6 заяв про скасування заповітів, не зазначено за яких обставин вчинено дане порушення, яким чином відбувалося підроблення документів та яким чином ОСОБА_6 або інша особа могли використати вказані заяви.
Не містить обвинувальний акт і посилання на те, які юридично значимі факти посвідчують заяви від 12.11.2008 року, і чи мають вони джерелом свого походження підприємство, установу, організацію незалежно від форми власності, громадянина-підприємця, аудитора або іншу особу, яка має право видавати чи посвідчувати відповідні документи. Оскільки підроблення документів, які мають своїм джерелом походження фізичну, приватну особу, яка не уповноважена видавати чи посвідчувати документи, що надають права або звільняють від обов`язків складу цього злочину не утворює. Залежно від спрямованості умислу винного підроблення вказаних документів за наявності підстав може кваліфікуватися як готування до вчинення відповідного злочину, наприклад до шахрайства.
Згідно обвинувального акту, ОСОБА_6 21 квітня 2010 року, діючи умисно, з корисливих спонукань, з метою використання підроблених документів для подальшого заволодіння шахрайським шляхом будинком АДРЕСА_1 , з метою привласнення вказаного будинку та отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом, подала вказані заздалегідь підроблені документи державному нотаріусу Іршавської державної нотаріальної контори, а саме: заповіти ОСОБА_11 та ОСОБА_10 від 12 листопада 2008 року, в які внесла завідомо неправдиві відомості про те, що заповідачі все належне їм майно заповідали ОСОБА_6 .
На підставі поданих заздалегідь підроблених документів ОСОБА_6 21 жовтня 2010 року отримала від державного нотаріуса свідоцтва про право на спадщину за заповітом, які зареєстровані в реєстрі за №1-1026 та №1-1027.
В подальшому ОСОБА_6 бажаючи довести свої злочинні дії до кінця, діючи умисно, з корисливих спонукань, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх караність та бажаючи їх настання, шляхом обману та зловживаючи довірою, з метою привласнення вказаного вище будинку та отримання свідоцтва про право власності на нерухоме майно, подала вказані заздалегідь підроблені документи у Комунальне підприємство Іршавське бюро технічної інвентаризації та отримала свідоцтво про право власності на нерухоме майно - житловий будинок АДРЕСА_1 , і таким чином використала завідомо підроблені документи.
Дії ОСОБА_6 кваліфіковано за ч.4 ст. 358 КК України, як використання завідомо підробленого документа.
При кваліфікації дій ОСОБА_6 застосуванню підлягає закон про кримінальну відповідальність, що діяв станом 21.04.2010 року.
Обвинувальний акт не містить вказівку на редакцію статті, за якою кваліфіковано дії ОСОБА_6 , однак, стаття 358 КК України в редакції від 05.04.2001 р, що діяла станом на 21.04.2010 року, не містить частини четвертої.
Викладаючи фактичні обставини справи за висунутою підозрою у використанні ОСОБА_6 завідомо підробленого документа - заповітів від 12.11.2008 року, вказується на те, що ОСОБА_6 заздалегідь внесла у вказані заповіти неправдиві відомості.
Однак, в обвинувальному акті не зазначено місце, час, спосіб, мету та мотив підроблення ОСОБА_6 заповітів. Не висунуто ОСОБА_6 і обвинувачення у підробленні заповітів від 12.11.2008 року.
Об`єктивна сторона злочину характеризується вчиненням діяння з використання завідомо підробленого документа.
Згідно обвинувального акту, на підставі поданих заздалегідь підроблених документів ОСОБА_6 отримала від державного нотаріуса свідоцтва про право на спадщину за заповітом, які зареєстровані в реєстрі за №№1-1026, 1-1027, а в КП Іршавське бюро технічної інвентаризації отримала свідоцтво про право власності на нерухоме майно.
При цьому, обвинувальний акт не містить реквізитів свідоцтва про право власності на нерухоме майно, що було отримано на підставі поданих заздалегідь підроблених документів (номер, дату).
Згідно обвинувального акту, ОСОБА_6 21 квітня 2010 року, діючи умисно, з корисливих спонукань, з метою заволодіння шахрайським шляхом будинком АДРЕСА_1 , який згідно заповітів від 31.01.2008 року від імені ОСОБА_10 та ОСОБА_11 заповіданий ОСОБА_4 , з метою привласнення вказаного будинку та отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом, подала заздалегідь підроблені документи державному нотаріусу, а саме: заповіти від 12.11.2008 року від імені ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , згідно яких заповідачі нібито все своє майно заповідали ОСОБА_6 та які секретарем сільради ОСОБА_7 зареєстровані в журналі нотаріальних дій виконкому Ільницької сільради, хоча в дійсності ОСОБА_11 та ОСОБА_10 вказані заповіти не оформляли на ОСОБА_6 та не підписували.
21.10.2010 року ОСОБА_6 , ввівши в оману державного нотаріуса Іршавської державної нотаріальної контори, зловживаючи довірою останньої, яка не знала та не могла знати, що подані ОСОБА_6 заповіти від 12.11.2008 року від імені ОСОБА_10 та ОСОБА_11 є підробленими, отримала свідоцтва про право на спадщину за заповітом, які зареєстровані в реєстрі за №№ 1-1026, 1-1027.
В подальшому ОСОБА_6 , бажаючи довести свої злочинні дії до кінця, подала вказані заздалегідь підроблені документи у Комунальне підприємство Іршавське бюро технічної інвентаризації та отримала свідоцтво про право власності на нерухоме майно - житловий будинок АДРЕСА_1 , і таким чином використала завідомо підроблені документи, внаслідок якого набула на вказане майно право власності.
Вказаними діями ОСОБА_6 спричинила потерпілому ОСОБА_4 матеріальну шкоду у розмірі 104500 грн.
Згідно обвинувального акту дії ОСОБА_6 кваліфіковано за ч.3 ст. 190 КК України, тобто заволодіння чужим майном або придбання права на майно шляхом обману та зловживання довірою (шахрайство), вчинене у великих розмірах.
Заволодіння чужим майном або придбання права на майно шляхом обману та зловживання довірою, є самостійними діяннями.
Не зважаючи на це, при викладенні правової кваліфікації дій обвинуваченої не конкретизовано, у вчиненні якого діяння обвинувачується ОСОБА_6 : у заволодінні чужим майном або у придбанні права на майно. Отже, не зазначено формулювання обвинувачення у відповідності до юридичної кваліфікації злочину, а суд не вправі сам її встановлювати чи визначати.
Об`єктивна сторона шахрайства полягає у заволодінні майном або придбанні права на майно шляхом обману чи зловживання довірою. В результаті шахрайських дій потерпілий - власник, володілець, особа, у віданні або під охороною якої знаходиться майно, добровільно передає майно або право на майно винній особі. Безпосередня участь потерпілого у передачі майнових благ і добровільність його дій є обов`язковими ознаками шахрайства, які відрізняють його від викрадення майна та інших злочинів проти власності. У той же час, заподіяння майнової шкоди шляхом обману або зловживання довірою за відсутності ознак шахрайства кваліфікується за ст. 192 КК України.
Способами вчинення шахрайства є: 1) обман; 2) зловживання довірою.
Обман як спосіб шахрайського заволодіння чужим майном чи придбання права на таке майно полягає у повідомленні потерпілому неправдивих відомостей або приховування певних відомостей, повідомлення яких мало б суттєве значення для поведінки потерпілого, з метою введення в оману потерпілого.
Зловживання довірою полягає у недобросовісному використанні довіри з боку потерпілого: для заволодіння чужим майном чи правом на нього винний використовує особливі довірчі стосунки, які склалися між ним та власником чи володільцем майна.
Потерпілим по даному обвинуваченню визнаний ОСОБА_4 .
Однак, при викладенні фактичних обставин справи не зазначено: при яких обставинах потерпілий - власник, володілець, особа, у віданні або під охороною якої знаходиться майно, добровільно передав майно або право на майно винній особі; не вказано про безпосередню участь потерпілого у передачі майнових благ і добровільність його дій; в чому проявилися такі способи вчинення шахрайства, як обман та зловживання довірою потерпілого.
Отже, обвинувачення є неконкретним, не визначає об`єктивної сторони злочину, передбаченого ч.3 ст. 190 КК України.
Згідно обвинувального акту, ОСОБА_7 12 листопада 2008 року у невстановлений час, перебуваючи на посаді секретаря Ільницької сільради Іршавського району та відповідно до розпорядження голови сільради наділена повноваженнями на вчинення нотаріальних дій, діючи умисно, з корисливих мотивів, в інтересах ОСОБА_6 , усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, з метою сприяння ОСОБА_6 у заволодінні шахрайським шляхом будинком, що розташований в АДРЕСА_1 , перебуваючи у приміщенні Ільницької сільської ради:
- зареєструвала в журналі нотаріальних дій виконкому Ільницької сільської ради за №316 заяву від імені ОСОБА_11 про нібито скасування та відміну заповіту, наданого нею 31 січня 2008 року, а також за №318 зареєструвала заповіт від імені ОСОБА_11 від 12 листопада 2008 року, в який заздалегідь внесено неправдиві відомості про те, що ОСОБА_11 все своє майно заповідає ОСОБА_6 ;
-зареєструвала в журналі нотаріальних дій виконкому Ільницької сільської ради за №317 заяву від імені ОСОБА_10 про скасування та відміну заповіту, даного ним 31 січня 2008 року, в яку заздалегідь було внесено завідомо неправдиві відомості, а також за №319 зареєструвала заповіт від імені ОСОБА_10 від 12 листопада 2008 року, в який заздалегідь було внесено неправдиві відомості про те, що ОСОБА_10 все своє майно заповідає ОСОБА_6 .
Після цього, ОСОБА_7 , знаходячись в службовому кабінеті, в інтересах ОСОБА_6 посвідчила та видала останній заздалегідь підроблені документи, а саме: заяви від імені ОСОБА_10 та ОСОБА_11 від 12.11.2008 року, заповіти від імені ОСОБА_10 та ОСОБА_11 від 12.11.2008 року.
Вказаними протиправними діями ОСОБА_7 , діючи в інтересах ОСОБА_6 , заподіяла потерпілому ОСОБА_4 матеріальну шкоду у розмірі 104500 грн.
Дії ОСОБА_7 кваліфіковано за ч.2 ст. 366 КК України, як службове підроблення, тобто складання та видача службовою особою завідомо неправдивих офіційних документів, внесення до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей, що спричинило тяжкі наслідки.
Оскільки вказані події сталися 12.11.2008 року, при кваліфікації дій ОСОБА_7 застосуванню підлягає ст. 366 ч.2 КК України в редакції від 15.04.2008 р., що діяла станом на 12.11.2008 року.
Однак, обвинувальний акт не містить вказівку на редакцію статті, за якою кваліфіковано дії ОСОБА_7 , хоча як диспозиція, так і санкція статті зазнали змін.
Не зважаючи на те, що санкцією статті 366 КК України передбачено призначення додаткового покарання у вигляді позбавлення права обіймати певні посади, в обвинувальному акті не зазначено, з виконанням яких функцій - організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських - пов`язана посада ОСОБА_7 .
Згідно обвинувального акту, ОСОБА_7 склала та видала завідомо неправдиві офіційні документи, а також внесла до офіційних документів завідомо неправдиві відомості.
Внесення у офіційні документи неправдивих відомостей передбачає внесення у дійсний офіційний документ даних, що не відповідають дійсності повністю або частково.
Складання неправдивих документів - це внесення до документа, який зовні оформлено правильно, відомостей, що не відповідають дійсності повністю або частково.
Видача неправдивих документів - надання або випуск службовою особою документів, зміст яких повністю або частково не відповідає дійсності і які були складені цією ж або іншою службовою особою.
При цьому, в обвинуваченні не зазначено, які визначені законом реквізити, що є необхідними для офіційних документів, містять вказані заяви про скасування заповітів та самі заповіти; в яких діях ОСОБА_7 та при яких обставинах проявилося складання нею завідомо неправдивих офіційних документів, а також внесення нею до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей; які саме відомості, що за своїм змістом повністю або частково не відповідають дійсності, були внесені ОСОБА_7 до офіційних документів при їх складенні та яких саме. В обвинувальному акті відсутні відомості про місце, час та спосіб підроблення заповітів від 12.11.2008 року, а також особу, яка їх підробила. Обвинувачення у підробленні заповітів нікому не пред`явлено.
Згідно обвинувального акту, ОСОБА_7 12 листопада 2008 року у невстановлений час, працюючи на посаді секретаря виконкому Ільницької сільради Іршавського району, будучи службовою особою та посадовою особою органу місцевого самоврядування 12 рангу, діючи умисно, в інтересах третіх осіб, а саме: в інтересах ОСОБА_6 , використовуючи своє службове становище, всупереч інтересам служби:
-посвідчила своїм підписом в графі «підпис секретаря виконкому Ільницької сільради» заповіт від імені ОСОБА_11 від 12.11.2008 року та заповіт від імені ОСОБА_10 від 12.11.2008 року, згідно яких заповідачі нібито все своє майно заповідали ОСОБА_6 , та зареєструвала їх в журналі нотаріальних дій виконкому Ільницької сільської ради за №318 та №319;
-а також зареєструвала за №316 та №317 заздалегідь підроблені заяви від імені ОСОБА_10 та ОСОБА_11 від 12.11.2008 року про скасування та відміну заповітів даних ними 31.01.2008 року,
хоча в дійсності 12.11.2008 року ОСОБА_11 та ОСОБА_10 вказані заяви про скасування попередніх заповітів не писали та заповітів від 12.11.2008 року не підписували.
Після засвідчення вказаних офіційних документів, а саме: заповітів від імені ОСОБА_10 та ОСОБА_11 від 12.11.2008 року, заяв від імені ОСОБА_10 та ОСОБА_11 від 12.11.2008 року, та реєстрації їх в журналі нотаріальних дій виконкому Ільницької сільради, ОСОБА_7 передала ОСОБА_6 заздалегідь підроблені документи.
Таким чином, незаконними діями ОСОБА_7 , які виразилися у протиправному прийнятті заздалегідь підроблених заяв про скасування попередніх заповітів та оформлених на ОСОБА_6 заздалегідь підроблених заповітів та реєстрації вказаних документів в журналі реєстрації нотаріальних дій виконкому Ільницької сільради, потерпілому ОСОБА_4 заподіяно матеріальні збитки у розмірі 104500 грн.
Дії ОСОБА_7 кваліфіковано за ч.2 ст.364 КК України, як зловживання службовим становищем, тобто умисне, з корисливих мотивів, в інтересах третіх осіб, використання службовою особою службового становища всупереч інтересам служби, що спричинило тяжкі наслідки охоронюваним законом правам, свободам та інтересам окремих громадян.
Оскільки вказані події сталися 12.11.2008 року, при кваліфікації дій ОСОБА_7 застосуванню підлягає ст. 364 ч.2 КК України в редакції від 05.04.2001 р., що діяла станом на 12.11.2008 року.
Однак, обвинувальний акт не містить вказівку на редакцію статті, за якою кваліфіковано дії ОСОБА_7 , хоча як диспозиція, так і санкція статті зазнали змін.
Службовими особами є особи, які постійно чи тимчасово здійснюють функції представників влади, а також обіймають постійно чи тимчасово на підприємствах, в установах чи організаціях незалежно від форми власності посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських обов`язків, або виконують такі обов`язки за спеціальним повноваженням.
Санкцією статті 364 КК України передбачено призначення додаткового покарання у вигляді позбавлення права обіймати певні посади.
Однак, в обвинувальному акті не зазначено, з виконанням яких функцій - організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських - пов`язана посада ОСОБА_7 .
При викладенні фактичних обставин вчинення злочину, передбаченого ст. 364 ч.2 КК України, зазначено, що незаконні дії ОСОБА_7 виразилися у протиправному прийнятті заздалегідь підроблених заяв про скасування попередніх заповітів та оформлених на ОСОБА_6 заздалегідь підроблених заповітів. Однак, обвинувальний акт не містить відомостей про місце, час, спосіб, мету та мотив підроблення заповітів, а також особу, що їх підробила. Обвинувачення у підробленні заповітів від 12.11.2008 року нікому не висунуто.
Формулювання обвинувачення, крім обставин, викладених в диспозиції статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, повинно містити посилання на наявність доведених даних про саму подію кримінального правопорушення, час, місце, спосіб, мотив і мету його вчинення, а також форму вини та інші обставини, які впливають на ступінь його тяжкості, вид та розмір можливого покарання.
В обвинувальному акті не конкретизовано, в чому саме полягає вина обвинувачених, такий не містить формулювання обвинувачення з посиланням на обставини, які відповідно до ст. 91 КПК України підлягають доказуванню в кримінальному провадженню, не містить посилання на статтю (частину статті) закону України про кримінальну відповідальність у відповідній редакції, яка підлягає застосуванню, а також відомостей, що характеризують об`єктивні сторони злочинів, а це, в свою чергу, порушує право обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_6 знати в чому їх обвинувачують.
Згідно вимог КПК України, до суду передається оригінал обвинувального акту. Судовий розгляд проводиться лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту.
Внаслідок пожежі, що сталася в приміщенні Іршавського райсуду в ніч на 20 лютого 2016 року, було знищено томи №4 та №5 матеріалів кримінального провадження. У томі №4 містилися матеріали, зібрані в ході досудового розслідування, а у томі №5 містились, у тому числі, переданий на розгляд суду обвинувальний акт, реєстр матеріалів досудового розслідування, розписки обвинувачених про вручення їм копій обвинувальних актів та цивільного позову, а також матеріали судового розгляду справи за період з 04.11.2013 року по 26.08.2015 року.
Отже, направлені 23.06.2016 року прокурором на адресу суду обвинувальний акт від 21.10.2013 року, реєстр матеріалів досудового розслідування та розписки обвинувачених про вручення їм копій обвинувальних актів, фактично є копіями вказаних документів, оскільки оригінали були знищено внаслідок пожежі. Відновлення матеріалів кримінального провадження, яке не розглянуто по суті, судом вимогами КПК України не передбачено. Не передбачає кримінально процесуальний закон і розгляд кримінального провадження на підставі копії обвинувального акту.
Статтю 291 КПК України, в якій викладено вимоги щодо складення, затвердження, змісту обвинувального акту та переліку документів, що до нього додаються, законодавцем визначено як «Обвинувальний акт і реєстр матеріалів досудового розслідування».
Вимоги щодо форми і змісту реєстру містяться у ст. 109 КПК України.
Однак, поданий до суду реєстр матеріалів досудового розслідування не містить реквізити процесуальних рішень, прийнятих під час досудового розслідування.
Крім того, оскільки прокурору не вдалося відновити у повному обсязі матеріали кримінального провадження, що були зібрані в ході досудового розслідування, містилися в томі №4 та були знищені внаслідок пожежі, доданий прокурором реєстр матеріалів досудового розслідування не відповідає фактично наявним матеріалам досудового розслідування (із 60 найменувань документів, що містилося в томі №4, відновлено тільки 12).
Згідно п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо такий не відповідає вимогам КПК України.
Запобіжні заходи обвинуваченим ОСОБА_7 та ОСОБА_6 у вигляді особистого зобов`язання залишити попередні.
Керуючись ст. 314, 395 КПК України,
у х в а л и в :
Запобіжні заходи обвинуваченим ОСОБА_7 та ОСОБА_6 у вигляді особистого зобов`язання залишити попередні.
Ухвала може бути оскаржена протягом 7 днів з дня її проголошення до апеляційного суду Закарпатської області через цей районний суд.

Головуюча : ОСОБА_1