дата документу :
Справа № 1-97/2011р.
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

«04»серпня 2011р.

Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі:

Головуючого судді Криворучко І.В.

при секретарі Бердник О.І.

за участю прокурора Баклана В.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальну справу по обвинуваченню: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця РФ. Хабаровський Край, район ім.Лазо, с.Обор, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_2. кв.30, громадянина України, росіянина, ІНФОРМАЦІЯ_3, неодруженого, не працюючого, військовозобовязаного, судимого 31.06.04р. Бориспільським районним судом Київської області за ч.2 ст.289, ст.ст. 75,76 КК України до позбавлення волі строком на 5 років з відстрочкою відбування покарання строком на 2 роки; 09.02.06р. Печерським районним судом м. Києва за ч.З ст. 185, ч.І ст.71 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі ЗА СТ.391 КК УКРАЇНИ,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1, відповідно до вимог п. 1 ст. 9 КВК України, зобов'язаний виконувати встановлені законодавством обов'язки громадян України, неухильно додержуватися правил поведінки, які передбачені для засуджених, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших осіб, виконувати законні вимоги адміністрації органів і установ виконання покарань, ввічливо ставитися до персоналу, інших осіб, які відвідують установи виконання покарань, а також до інших засуджених та з'являтися за викликом адміністрації органів і установ виконання покарань, відповідно до вимог п. З ст. 107 КВК України зобовязаний дотримуватися норм, які визначають порядок і умови відбування покарання, розпорядок дня колонії, правомірних взаємовідносин з іншими засудженими, персоналом колонії та іншими особами, виконувати всі законні вимоги персоналу колонії, виконувати необхідні роботи по самообслуговуванню, благоустрою колонії та дотримуватися вимог пожежної безпеки і безпеки праці, а відповідно до вимог п. 4 ст. 107 КВК України йому забороняється чинити опір законним діям персоналу колонії, перешкоджати виконанню ним своїх службових обов'язків, підбурювати до цього інших засуджених, вживати нецензурні та жаргонні слова, давати і присвоювати прізвиська, самовільно залишати призначені для перебування ізольовані територію, приміщення або визначене місце роботи.

10.11.2010р. біля 09 год. 10 хв. ОСОБА_1, перебуваючи в БВК № 119 та будучи здоровим, нагодованим згідно норм, забезпеченим по сезону в повному обсязі одягом, роботою та робочим інвентарем, у відповідності до змінного завдання, затвердженого начальником БВК № 119, був направлений різноробочим в першу зміну дільниці «Кузня»промислової зони, де будучи проінструктованим інженером з техніки безпеки ОСОБА_2 з приводу техніки безпеки при фарбуванні вхідних дверей на дільниці «Кузня», ОСОБА_1 в присутності начальника енерго-механічного відділу та механіка майора внутрішньої служби ОСОБА_3, начальника медичної частини майора внутрішньої служби ОСОБА_4, чергового помічника начальника установи капітана внутрішньої служби ОСОБА_5,- начальника відділу нагляду і безпеки ОСОБА_6, старшого інспектора відділу соціально-виховної та психологічної роботи лейтенанта внутрішньої служби ОСОБА_7, засуджених ОСОБА_8 та ОСОБА_9, категорично відмовився посвідчити своїм підписом у відповідному журналі факт проходження інструктажу з техніки безпеки на виробництві.

Після цього, ОСОБА_1 маючи ряд стягнень за систематичне порушення режиму утримання у виправній колонії та будучи в черговий раз попередженим начальником установи майором внутрішньої служби ОСОБА_10 з приводу необхідності дотримання обов'язків і заборон, передбачених п. 1 ст. 9, п. З ст. 107, п. 4 ст. 107 КВК України та наслідків їх невиконання, на законні і неодноразові вимоги останнього приступити до виконання змінного завдання по фарбуванню вхідних дверей на дільниці «Кузня», ОСОБА_1 умисно, демонстративно і зухвало відмовився виконати ці законні вимоги та в категоричній формі, безпричинно, відмовився приступити до виконання зазначеного змінного завдання, а в подальшому під час особистого обшуку, чинив опір законним діям персоналу колонії, чим вчинив злісну непокору законним вимогам адміністрації виправної установи.

Підсудний ОСОБА_1 в судовому засіданні вину свою не визнав і пояснив, що він не відмовлявся від виконання роботи, він відмовився виконувати саме роботу по фарбуванню дверей кузні, як би йому запропонували іншу роботу, він би її виконував.

Незважаючи на невизнання своєї вини підсудним. його вина у скоєному підтверджується зібраними по справі доказами:

Даними рапортів (а.с.13-26, 29-40) якими підтверджено відмова підсудного від виконання законних вимог адміністрації установи;

Даними акту (а.с.27,28) якими підтверджено аналогічні обставини;

Даними рознарядки (а.с.54, 55) якими підтверджено рознарядження підсудного для виконання робіт по фарбуванню дверей;

Даними висновку по особовій справі підсудного (а.с.66-73), якими підтверджено що його від мова від виконання законних вимог адміністрації установи носить систематичний характер, та він переводився на протязі року на більш суворий режим покарання;

Даними вироку Печерського райсуду м.Києва (а.с.148) якими підтверджено, що підсудний раніше судимий і відбував покарання на підставі цього вироку;

Показами свідків, які вони дали у судовому засіданні.

Так свідок ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснив, що дійсно 10.11.2010р. під час виведення засуджених на роботи, ОСОБА_1, будучи нагодованим, забезпеченим одягом, здоровим і проінструктованим, в категоричній формі відмовився від виконання доручених йому робіт.

Свідки ОСОБА_9, ОСОБА_5, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_6, ОСОБА_3 в судовому засіданні дали покази аналогічні показам свідка ОСОБА_4

Таким чином, на підставі наведеного суд дійшов висновку, що дійсно своїми умисними діями, що виразилися в злісній непокорі законним вимогам адміністрації установи виконання покарань особою, яка відбуває покарання у виді позбавлення волі, якщо ця особа за порушення вимог режиму відбування покарання переводилась на більш суворий режим відбування покарання, ОСОБА_1 вчинив злочин, передбачений статтею 391 КК України.

При обранні підсудному виду і міри покарання суд враховує характер і ступінь тяжкості скоєного злочину, особу винного.

Підсудній скоїв злочин середньої тяжкості. Підсудній раніше судимий вироком Печерського райсуду м.Києва від 09.02.2006р., на час скоєння нового злочину покарання не відбув, не одружений, утриманців не має, за місцем відбуття покарання характеризується негативно.

Обставин, що відповідно до ст.66 КК України помякшують покарання підсудного судом не встановлено.

Обставин, що відповідно до ст.67 КК України обтяжують покарання підсудного судом не встановлено.

Тому на підставі наведеного суд дійшов висновку, що виправлення і перевиховання ОСОБА_1 неможливе без ізоляції від суспільства і йому потрібно призначити покарання у виді позбавлення волі.

Також, на підставі ст..71 КК України до покарання за цим вироком необхідно частково приєднати не відбуту частину покарання за вироком Печерського райсуду м.Києва від 09.02.2006р.

Керуючись ст.ст.323,324 КПК України, Суд -

З А С У Д И В :

Визнати винним і призначити покарання:

ОСОБА_1

За ст.391 КК України 1 (один) рік позбавлення волі.

На підставі ст.71 КК України ОСОБА_1 до покарання за цим вироком частково приєднати не відбуту частину покарання за вироком Печерського районного суду м.Києва від 09.02.2006 року, остаточно призначивши йому покарання у виді 1(одного) року 3(трьох) місяців позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_1 залишити тримання під вартою і до набрання чинності вироку утримувати в СІЗО №13 Державного департаменту України з питань виконання покарань в м.Києві та Київській області.

Строк відбуття покарання рахувати з 11 листопада 2010 року.

На вирок може бути принесено апеляцію до Апеляційного суду Київської області через Бориспільський міськрайонний суд Київської області на протязі 15 (пятнадцяти) діб.

Суддя І.В.Криворучко