СЕМЕНІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №547/1075/15-к
Провадження №1-кп/547/5/16
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2016 року смт Семенівка, Полтавська область
Семенівський районний суд Полтавської області у складі
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_3
обвинувачений ОСОБА_4 ,
захисник ОСОБА_5 ,
потерпілі ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 2 Семенівського районного суду Полтавської області кримінальне провадження № 0000333 (яке об`єднане з кримінальним провадженням № 0000383) за обвинуваченням
ОСОБА_4 , громадянин України, народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у смт Семенівка Полтавської області, зареєстрований і проживає за адресою АДРЕСА_1 , неодружений, не працює, освіта середня, військовозобов`язаний, раніше судимий:
- 14.10.2008 Семенівським районним судом Полтавської області за ст. 185 ч. 2, 3 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки, за ст. 104 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік;
- 26.03.2010 Семенівським районним судом Полтавської області за ст. 186 ч. 1 КК України до позбавлення волі на строк 2 роки, за ст. 104 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік;
- 22.06.2011 Семенівським районним судом Полтавської області за ст. 185 ч. 2, ст. 15 ч. 2, ст. 185 ч. 2, 360, 69, 70 КК України до позбавлення волі на строк 2 роки. На основі ст. 71 КК України приєднано позбавлення волі по вироку Семенівського районного суд Полтавської області від 26.03.2010. Кінцево засуджений до 2 років 6 місяців позбавлення волі; умовно-достроково звільнений 15.11.2012, невідбутий строк 10 місяців, 28 днів;
- 10.03.2015 Семенівським районним судом Полтавської області за ст. 185 ч. 2 КК України до арешту на строк 3 місяці; звільнений 10.06.2015 по відбуттю покарання,
тримається під вартою у Полтавській установі виконання покарань УДПтС України в Полтавській області (№ 23) за ухвалою слідчого судді Семенівського районного суду Полтавської області від 29.01.2016 по 28 березня 2016 року включно,
у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185, ст. 198, ч. 2 ст. 186 Кримінального кодексу України,
ВСТАНОВИВ:
Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 , судимість якого не знята та не погашена, маючи прямий умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, на початку липня 2015 року у нічний час доби прибув до господарства потерпілого ОСОБА_6 за адресою АДРЕСА_2 , де, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, демонтуючи віконні отвори будинку, шляхом вільного доступу таємно викрав два пластикових вікна висотою 1,2 м., шириною 0,9 м. кожне. Згідно висновку експерта від 07.09.2015 вартість вікон складає 2246,00 грн.
З вилученими вікнами обвинувачений із місця вчинення діяння зник, розпорядився ними на власний розсуд, чим заподіяв потерпілому ОСОБА_6 матеріальну шкоду на суму 2246,00 грн.
Зазначеними діями обвинувачений ОСОБА_4 вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 185 КК України таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.
Також суд встановив, що обвинувачений ОСОБА_4 в середині вересня 2015 року, в післяобідній час, на залізничній станції "Веселий Поділ" в смт Семенівка Полтавської області разом із ОСОБА_7 розпивав спиртні напої. Скориставшись тим, що ОСОБА_7 заснув та пересвідчившись, що навколо немає сторонніх осіб, які б могли б їх побачити, ОСОБА_4 , який має не зняту та непогашену судимість, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, маючи раптово виниклий умисел, спрямований на таємне викрадання чужого майна, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та їх наслідки, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу, повторно, таємно викрав мобільний телефон "Nokia 105" з кишені ОСОБА_7 , після чого з місця вчинення злочину зник і розпорядився викраденим на власний розсуд. Згідно висновку експерта від 09.10.2015 вартість телефону станом на середину вересня 2015 року складає 475,00 грн.
З вилученим телефоном "Nokia 105" обвинувачений із місця вчинення діяння зник, розпорядився ним на власний розсуд, чим заподіяв потерпілому ОСОБА_7 матеріальну шкоду на суму 475,00 грн.
Зазначеними діями обвинувачений ОСОБА_4 вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 185 КК України таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.
Прокурор, обвинувачений і захисник не оспорюють обставини, які підлягають доказуванню щодо зазначених двох діянь обвинуваченого та які викладено в обвинувальних актах. Судом з`ясовано, що обвинувачений, прокурор, захисник правильно розуміють зміст цих обставини, немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції.
Відтак суд, роз`яснивши зазначеним учасникам судового провадження, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, роз`яснивши положення ст. 349 КПК України, провів судовий розгляд цього кримінального провадження щодо обставин вчинення зазначених двох діянь обвинуваченого (ч. 2 ст. 185 КК України) із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження всіх доказів щодо обставин кримінального провадження у відповідній частині, обмежившись допитом обвинуваченого і дослідженням доказів, що характеризують речові докази.
Допитаний у відповідній частині обвинувачення ОСОБА_4 свою провину визнав повністю, щиро розкаявся, дав показання, що у липні 2015 року, не пам`ятає точної дати, прийшов до домогосподарства ОСОБА_8 .Винника, розбив стінку на будинку і вийняв звідти два євро-вікна. Потім відніс ці вікна з домогосподарства потерпілого і продав ОСОБА_9 .Музиченку за 350,00 грн. Надалі обвинувачений повернув потерпілому ОСОБА_6 вартість викрадених вікон грішми і продуктами харчування.
Щодо викрадення телефона "Nokia 105" у В.О.Чередника обвинувачений дав показання, що у середині вересня 2015 року розпивав разом із останнім спиртні напої біля залізничної станції в смт Семенівка. А.В. ОСОБА_10 пішов докупити спиртне, коли повернувся, то побачив, що ОСОБА_7 заснув, а тому витягнув у нього мобільний телефон "Nokia". Викрадений телефон продав за 40,00 грн, вказав працівникам міліції кому продав телефон. Телефон потім повернули ОСОБА_7 .
Згідно висновку експерта від 07.09.2015 вартість двох вікон, висотою 1,2 м., шириною 0,9 м. кожне, з урахуванням зносу, на початок липня 2015 року складає 2246,00 грн. Потерпілий ОСОБА_6 не висував вимоги до обвинуваченого щодо відшкодування шкоди.
Згідно висновку експерта від 09.10.2015 вартість мобільного телефона "Nokia 105" станом на середину вересня 2015 року складає 475,00 грн. Телефон повернуто потерпілому ОСОБА_7 , він не має претензій до обвинуваченого (а.с. 139).
Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 12.10.2015 близько 07 год. 00 хв., який має не зняту та непогашену судимість, маючи раптово виниклий умисел, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх наслідки і бажаючи їх настання, переслідуючи корисливий мотив, без попередньої домовленості, збув ОСОБА_11 бензопилу STIHL WL3800, достовірно знаючи, що вона здобута злочинним шляхом, а саме була викрадена ОСОБА_12 під час перебування у будинку ОСОБА_13 .
Зазначеними діями обвинувачений ОСОБА_4 , вчинив злочин, передбачений ст. 198 КК України, тобто збут майна, завідомо одержаного злочинним шляхом за відсутності ознак легалізації (відмивання) доходів, одержаних злочинним шляхом.
Допитаний у відповідній частині обвинувачення ОСОБА_4 свою провину визнав повністю, щиро розкаявся, дав показання, що зранку 12.10.2015 прийшов до будинку ОСОБА_12 у смт Семенівка, який сказав, що має викрадену ним у когось бензопилу STIHL. Обвинувачений забрав бензопилу у ОСОБА_12 і продав її потім ОСОБА_11 за 200,00 грн.
Під час досудового розслідування кримінального провадження щодо діянь ОСОБА_12 вказана бензопила була повернута її власнику ОСОБА_13 (а.с. 141), що також ствердили прокурор, обвинувачений і захисник.
Також ОСОБА_4 пред`явлено обвинувачення у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений повторно, за таких обставин.
ОСОБА_4 20.11.2015 близько 14-00 год., проходячи повз ОСОБА_7 по вул. Пушкіна в смт. Семенівка Полтавської області, маючи раптово виниклий умисел, спрямований на заволодіння чужим майном, переслідуючи корисливий мотив, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, без застосування насильства, що не є небезпечним для життя чи здоров`я чи погрози таким, вихопив із рук ОСОБА_7 мобільний телефон "Nokia 105" чорного кольору, тобто повторно відкрито викрав чуже майно, після чого з місця вчинення кримінального правопорушення зник і розпорядився викраденим на власний розсуд, чим спричинив ОСОБА_7 , якому належав вказаний телефон, матеріальні збитки на суму 578,00 грн.
Допитаний у цій частині обвинувачення ОСОБА_4 свою провину визнав частково. Дав показання, що 20.11.2015 вдень прийшов до будинку ОСОБА_6 у АДРЕСА_2 , де у цей час ОСОБА_6 і ОСОБА_7 розпивали самогон. Обвинувачений приніс самогон та вони усі троє продовжили розпивати спиртне. ОСОБА_7 сказав, що у нього є гроші на картці та пішов щоб їх зняти. Через деякий час ОСОБА_4 пішов з будинку і побачив, що ОСОБА_7 лежав у дворі на землі та спав через сп`яніння. Біля нього лежали пачка цигарок і мобільний телефон Nokia. Обвинувачений взяв пачку і телефон та пішов з двору, у цей час його ніхто не бачив. Потім продав телефон за 20,00 грн. ОСОБА_4 сказав, що другий раз він забирав біля потерпілого той самий мобільний телефон.
Прокурор не клопотав про повторення судових викликів потерпілого ОСОБА_7 , який у судові засідання не з`являвся неодноразово. Інших доказів на доведення відкритості заволодіння мобільним телефоном судові не надав.
Обвинувачений і захисник зазначили, що лише показання потерпілого ОСОБА_7 у судовому засіданні можуть бути доказом можливого відкритого заволодіння майном, будь-які його показання, які дані на досудовому слідстві слідчому не мають для суду значення. Вважали, що дії ОСОБА_4 є крадіжкою, а не грабежем, бо потерпілий у цей час спав, дії обвинуваченого ніхто не бачив.
Частину обвинувачення і доводи прокурора щодо відкритого заволодіння вказаним мобільним телефоном суд відхиляє як такі, що не підтверджені належними та допустимими засобами доказування. Обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, усі сумніви щодо недоведеності провини тлумачаться на користь обвинуваченого.
Згідно висновку експерта від 19.01.2016 вартість мобільного телефона "Nokia 105" станом на 20.11.2015 складає 578,00 грн. Телефон повернуто потерпілому ОСОБА_7 , він не має претензій до обвинуваченого (а.с. 144).
Відтак, оскільки стороною обвинувачення не надано належних та допустимих доказів відкритого заволодіння обвинуваченим ОСОБА_4 телефона у ОСОБА_7 , суд, у порядку ч. 3 ст. 337 КПК України змінює правову кваліфікацію дій обвинуваченого із ч. 2 ст. 186 КК України на ч. 2 ст. 185 КК України, та вважає доведеною провину обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, за таких обставин.
ОСОБА_4 20.11.2015 близько 14-00 год., пероходячи повз ОСОБА_7 , який у цей час спав, лежачи на землі, біля будинку по АДРЕСА_2 , маючи раптово виниклий умисел, спрямований на таємне заволодіння чужим майном, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, скориставшись тим, що потерпілий ОСОБА_7 спав та їх ніхто не бачить, таємно забрав мобільний телефон "Nokia 105" чорного кольору, який лежав біля потерпілого, тобто повторно таємно викрав чуже майно, після чого з місця вчинення злочину зник і розпорядився викраденим на власний розсуд, чим спричинив ОСОБА_7 , якому належав вказаний телефон, матеріальні збитки на суму 578,00 грн.
ОСОБА_4 за місцем проживання характеризується негативно, не працює, раніше судимий, вчинив перше діяння майже одразу після відбування арешту, на диспансерному обліку у лікарів нарколога чи психіатра не перебуває, мав розлади особистості і поведінки у 2016 році, потребує примусового лікування від алкоголізму.
Актом експерта від 21.01.2016 № 26 (а.с. 208-216) встановлено, що ОСОБА_4 на даний час будь-яким хронічним психічним захворюванням, тимчасовим розладом психічної діяльності, недоумством не страждає, а виявляє ознаки розладу особистості органічного походження, ускладненого синдромом залежності внаслідок вживання алкоголю (хронічним алкоголізмом). В період часу, що відноситься до інкримінованих йому діянь не страждав будь-яким хронічним психічним захворюванням і не перебував в стані тимчасового розладу психічної діяльності. Наявний у ОСОБА_4 психічний розлад не позбавляв його здатності повною мірою усвідомлювати свої дії та керувати ними у вказані періоди часу і не позбавляє такої здатності в даний час. Застосування примусових заходів медичного характеру не потребує. ОСОБА_4 страждає на синдром залежності внаслідок вживання алкоголю (хронічний алкоголізм), в зв`язку з чим потребує лікування.
Отже обвинувачений ОСОБА_4 вчинив чотири вказаних діяння у стані осудності, не у стані обмеженої осудності, а тому за правилами ст. 19, 20 КК України може підлягати кримінальній відповідальності за вчинені діяння.
Якщо крадіжка вчиняється після крадіжки (тотожні злочини), то кваліфікація буде тільки за ч. 2 ст. 185 КК України (тобто тільки за правилами повторності). Для повторності крадіжки не має значення, чи була особа засуджена за попередній злочин, чи ні.
Відтак, остаточними нормами кримінального закону, які передбачають кримінальну відповідальність ОСОБА_4 за вчинені діяння, є ч. 2 ст. 185, ст. 198 КК України, за які він підлягає покаранню.
Обставинами, які пом`якшують покарання, є щире каяття і активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування завданого збитку. Обставиною, що обтяжує покарання, є вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.
При призначенні обвинуваченому покарання суд, згідно з вимогами ст. 65 КК України враховує межі, установлені у санкціях ч. 2 ст. 185, ст. 198 КК України, що передбачають відповідальність за вчинені злочини; положення Загальної частини КК України; ступінь тяжкості вчинених злочинів; особу винного; встановлені обставини, які пом`якшують та які обтяжують покарання, і робить висновок, що покарання, необхідне й достатнє для виправлення ОСОБА_4 та попередження вчинення ним нових злочинів, має бути призначене у виді позбавлення волі за кожен із злочинів. Також, ураховуючи кількість вчинених злочинів, що складають реальну сукупність злочинів, суд визначає остаточне покарання обвинуваченого відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України шляхом часткового складання покарань, призначених окремо за кожний злочин. У провадженні відсутні підстави для застосування правил ст.ст. 75, 76 КК України.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не пред`явлено.
Питання про долю речових доказів, які зберігаються у потерпілих, вирішити відповідно до п. 5 ч. 9 ст. 100 КПК України, тобто повернути власникам.
Види та розмір процесуальних витрат не встановлено.
З метою забезпечення виконання вироку продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 на шістдесят днів.
Початком строку відбування покарання ОСОБА_4 вважати 29.01.2016, що є датою його взяття під варту (т. 1, а.с. 125-128).
На підставі викладеного, керуючись, ст.ст. 337, 368, 371, 373 376, 392 395, 468, 469, 472-476, 532 КПК України, суд
УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочинів, передбачених:
ч. 2 ст. 185 Кримінального кодексу України, за яким призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк три роки;
ст. 198 Кримінального кодексу України, за яким призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк один рік.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України визначити остаточне покарання ОСОБА_4 за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання призначених покарань, у виді трьох років і трьох місяців позбавлення волі.
З метою забезпечення виконання вироку продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 на шістдесят днів. Визначити 22 травня 2016 року датою закінчення строку тримання під вартою.
Визначити 29.01.2016 початком строку відбування покарання ОСОБА_4 .
Відповідно до ч. 2 ст. 72 КК України зарахувати у строк відбування покарання ОСОБА_4 строк його тримання під вартою (попереднього ув`язнення), починаючи з 29.01.2016, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Речові докази повернути власникам:
-мобільний телефон "Nokia 105" ОСОБА_7 ;
-бензопилу STIHL WL3800 А.Д.Марунічу.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Апеляційного суду Полтавської області шляхом подачі апеляційної скарги через Семенівський районний суд Полтавської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, у т.ч. з урахуванням вказаних у вироку підстав та обставин, передбачених ч. 3 ст. 394 КПК України, у відповідній частині вироку.
Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії вироку.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.
Суддя ОСОБА_1