Справа № 169/533/16-к
Провадження № 1-кп/169/71/16
ТУРІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20 жовтня 2016 року смт Турійськ

Турійський районний суд Волинської області в складі

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в селі Тупали Турійського району Волинської області, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , не працює, з повною загальною середньою освітою, неодружений, громадянин України, несудимий,

у вчиненні злочину, передбаченого частиною 1 статті 122 КК України,

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_5 04 серпня 2016 року близько 20 години, перебуваючи на подвір`ї за місцем свого проживання по АДРЕСА_1 , на ґрунті особистих неприязних відносин під час конфлікту умисно наніс своєму братові ОСОБА_4 два удари дерев`яною палицею: один по голові, та один в ліву частину тулуба, внаслідок чого заподіяв останньому тілесні ушкодження у вигляді синця голови, що відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень, та у вигляді зламів 9-10 ребер зліва, які відносяться до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості за ознакою тривалості розладу здоров`я.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 винуватим себе у вчиненні інкримінованого йому органами досудового розслідування злочину визнав повністю. Суду показав, що ввечері 04 серпня 2016 року на подвір`ї за місцем свого проживання під час конфлікту наніс своєму братові ОСОБА_4 дерев`яною палицею один удар по голові та один по лівій частині тулуба. Удари наносив умисно, але не хотів заподіяти таких ушкоджень. У вчиненому обвинувачений щиро розкаявся, просив суворо не карати і не позбавляти його волі.

Потерпілий ОСОБА_4 показав суду, що 04 серпня 2016 року вживав алкогольні напої та повернувшись з роботи додому у них з братом ОСОБА_5 виник конфлікт, під час якого останній двічі вдарив його дерев`яною палицею. Удари наносив по голові та по тулубу. Вказував, що ОСОБА_5 і раніше застосовував до нього фізичне насильство. На примирення не згідний, однак претензій майнового чи морального характеру до обвинуваченого не має. Наполягав на призначенні обвинуваченому суворої міри покарання.

Наведені вище показання обвинуваченого є детальними, чіткими та послідовними і цілком узгоджуються з показаннями потерпілого та фактичними обставинами справи, які ніким з учасників судового провадження не оспорюються.

Судом з`ясовано, що всі учасники судового провадження правильно розуміють зміст обставин, які ними не оспорюються, та роз`яснено їм, що вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Враховуючи, що у суду немає жодних сумнівів у добровільності позиції учасників судового провадження, судом за згодою всіх учасників судового провадження відповідно до частини 3 статті 349 КПК України визнано недоцільним дослідження інших доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Таким чином суд вважає доведеною винуватість обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого частиною 1 статті 122 КК України, і кваліфікує такі його дії як умисне заподіяння середньої тяжкості тілесного ушкодження, тобто умисного ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

Жодних розумних сумнівів щодо доведеності винуватості обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому злочину у суду немає та будь-які належні, допустимі і достовірні докази на спростування вищевказаного відсутні, жодних клопотань з цього приводу учасниками судового провадження не заявлялося.

Відповідно до вимог статті 65 КК України суд, призначаючи покарання, повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд враховує в сукупності характер і ступінь суспільної небезпеки, ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який є злочином середньої тяжкості, особу винного, який є здоровою працездатною особою, на обліку в лікарів нарколога та психіатра не перебуває, має постійне місце проживання, за яким характеризується негативно, неодружений, не працює, судимостей не має, а також думку потерпілого, який наполягав на призначенні обвинуваченому суворого покарання.

До обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд відносить щире каяття у вчиненому, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, немає.

З урахуванням наведеного вище та виходячи із необхідності та достатності покарання, суд вважає за можливе призначити обвинуваченому ОСОБА_5 покарання у виді обмеження волі в межах санкції частини 1 статті 122 КК України.

Суд вважає, що таке покарання відповідатиме принципам законності, справедливості та індивідуалізації покарання.

Разом з тим, враховуючи тяжкість злочину, особу обвинуваченого, зокрема, його вік (54 роки), поведінку в судовому засіданні та суб`єктивне ставлення до вчиненого, суд вважає, що виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів можливе і без відбування покарання, а тому на підставі статті 75 КК України звільняє обвинуваченого ОСОБА_5 від відбування призначеного йому покарання з випробуванням та з покладенням на нього передбачених статтею 76 КК України обов`язків.
Під час досудового розслідування обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжний захід не обирався, жодних клопотань з цього приводу сторонами кримінального провадження в ході судового розгляду не заявлялося і, виходячи із даних про особу обвинуваченого та його належної поведінки, підстав для застосування таких заходів до набрання вироком законної сили суд не вбачає.

Керуючись статтями 370, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:
Визнати винуватим ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого частиною 1 статті 122 КК України, та призначити йому покарання у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік 3 (три) місяці.

На підставі статті 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку 2 (два) роки не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки, передбачені статтею 76 КК України:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання;

- попросити публічно пробачення у потерпілого.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Волинської області через Турійський районний суд Волинської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий