Дата документу Справа № 337/3557/15-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/778/437/16
Єдиний унікальний № 337/3557/15-к
Категорія ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 квітня 2016 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі суддів:
головуючого ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в апеляційному порядку матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0001675 відносно
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 16.11.2010 р. Хортицьким районний судом м. Запоріжжя за ст. ст. 187 ч. 2, 75, 76 КК України до 5 років позбавлення волі з іспитовим строком на 2 роки 6 місяців;

- 10.03.2011 р. Хортицьким районним судом м. Запоріжжя за ст. ст. 185 ч. 3, 71 КК України до 5 років 1 місяця позбавлення волі, звільнений 11.07.2014 року умовно-достроково на невідбутий строк 1 рік 7 місяців 11 днів;

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України;

за участю прокурора ОСОБА_7 , потерпілого ОСОБА_8 , захисника ОСОБА_9 , обвинуваченого ОСОБА_6 ,

за апеляційними скаргами потерпілого ОСОБА_8 та обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок колегії суддів Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 10 грудня 2015 року,

в с т а н о в и л а:
в апеляційних скаргах:

- потерпілий ОСОБА_8 оскаржуючи вирок в частині кваліфікації дій та призначеного обвинуваченому покарання зазначає, що суд не надав уваги тому, що останній не мав жодних підстав бажати йому смерті, оскільки вони фактично були незнайомі, конфліктна ситуація сталася з його вини, т.я. він перебуваючи в нетверезому стані, висловився на адресу ОСОБА_6 нецензурною лайкою, необґрунтовано пред`являючи претензії щодо виконання боргових зобов`язань інших осіб, чим фактично і спровокував конфлікт, під час якого останній маючи негативне ставлення до осіб, які перебувають у стані алкогольного сп`яніння через тяжкі сімейні обставини завдав йому тілесні ушкодження, а тому неправильно кваліфікував дії ОСОБА_6 . Крім того, призначаючи ОСОБА_6 покарання не врахував, що останній повністю відшкодував завдану матеріальну і моральну шкоду, щиро розкаявся у вчиненому, добровільно з`явився до правоохоронних органів та надав повні і правдиві пояснення щодо обставин вчинення злочину, створив сім`ю, має мати, яка є інвалідом, його думку як потерпілого, про можливість призначення обвинуваченому покарання не пов`язаного з позбавленням волі, оскільки він до нього претензій немає та пробачив за вчинені дії, а також що обвинувачений неодноразово страждав від дій осіб, які перебувають в стані алкогольного сп`яніння, а тому необґрунтовано не застосував положення ст. 69 КК України.

З огляду на вказане, просить вирок суду першої інстанції змінити, дії ОСОБА_6 кваліфікувати за ч. 1 ст. 121 КК України та призначити покарання із застосуванням положень ст. 69 КК України;

- обвинувачений ОСОБА_6 посилаючись на незаконність вироку через невідповідність викладених у ньому висновків, фактичним обставинам кримінального провадження та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність вказує, що суд не надав уваги його послідовним показанням та потерпілого ОСОБА_8 про відсутність між ними неприязні, оскільки фактично вони були мало знайомі, що ініціатором конфлікту був саме потерпілий ОСОБА_8 , який перебував у стані алкогольного сп`яніння середнього ступеню (2, 32 проміле), висловлювався на його адресу нецензурно, поводив себе агресивно, наніс удар рукою в голову, а тому враховуючи, що потерпілий раніше займався боксом, фізично розвинений, він реально сприймаючи загрозу своєму здоров`ю, дістав з карману шортів складений ніж та наніс ОСОБА_8 декілька ударів ножем не прицільно, не маючи на меті поцілити у життєво важливі органи та заподіяти смерть потерпілому, а лише мав намір спричинити тілесні ушкодження, і таким чином припинити агресивні дії потерпілого. Між тим, коли побачив кров на животі у ОСОБА_8 , з власної волі та за власним бажанням припинив активні дії, при цьому ніхто з сторонніх осіб не перешкоджав його діям, що також підтверджено показаннями свідка ОСОБА_10 . Крім того, необґрунтовано зазначив у вироку про те, що злочин не було закінчено у зв`язку з тим, що ОСОБА_8 була вчасно надана медична допомога, оскільки цей висновок не підтверджено доказами, це питання не було предметом дослідження під час проведення судово-медичних експертиз, з цього приводу не допитувались експерти в області медицини, та посилання на нормативні акти, які встановлюють методику надання медичної допомоги у вироку відсутні. Внаслідок чого вважає, що він діяв з непрямим умислом, а тому в його діях відсутні ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України.

Також зазначає, що вирішуючи питання про призначення йому покарання, суд належним чином не врахував, що він примирився з потерпілим, відшкодував тому моральну і матеріальну шкоду, внаслідок чого останній до нього претензій немає та просив застосувати умовне засудження, щиро розкаявся у скоєному, активно сприяв розкриттю злочину, зареєстрований та має постійне місце проживання, за яким позитивно характеризується, має мати - ОСОБА_11 , яка є інвалідом 3 групи та потребує сторонньої допомоги, що свідчили про можливість застосування до нього ст. 69 КК України.

Тому просить вирок суду першої інстанції змінити, його дії кваліфікувати за ч. 1 ст. 121 КК України та призначити покарання із застосуванням положень ч. 1 ст. 69 КК України.

Заслухавши доповідь судді про сутність судового рішення та аргументи скарг; в судових дебатах: захисника, потерпілого та обвинуваченого, зокрема в останньому слові, які підтримали апеляційні скарги, прокурора, який просив вирок залишити без змін; перевіривши матеріали провадження, колегія суддів доходить висновку, що апеляційні скарги потерпілого ОСОБА_8 та обвинуваченого ОСОБА_6 задоволенню не підлягають, з огляду на наступне.

Вироком Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 10 грудня 2015 року ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України і призначено покарання у вигляді 7 років позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднана невідбута частина покарання за вироком Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 10.03.2011 року і остаточно до відбування призначено покарання у вигляді 7 років 1 місяця позбавлення волі.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Строк відбування покарання ухвалено обчислювати з 26 травня 2015 року.

В частині цивільного позову ОСОБА_8 до ОСОБА_6 про стягнення матеріальної та моральної шкоди провадження закрито. Ухвалено стягнути з ОСОБА_6 в дохід держави витрати на залучення експерта за проведення судової дактилоскопічної експертизи № 216 від 06.06.2015 року в розмірі 613,80 грн., судової трасо логічної експертизи № 268 від 26.06.2015 року в розмірі 613, 80 грн., а всього 1 227, 60 грн.

Вирішена доля речових доказів.

Згідно зі змістом судового рішення, 25.05.2015 р. приблизно о 17.35 год., знаходячись біля будинку № 15 по вул. Ентузіастів в м. Запоріжжі, ОСОБА_6 , діючи умисно, з метою протиправного заподіяння смерті ОСОБА_8 , під час сварки з останнім, яка виникла на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин між ними, розкладним ножем, який мав при собі, наніс ОСОБА_8 не менше одного удару в область шиї зліва, двох ударів в область грудної клітини зліва, одного удару в область черевної порожнини зліва та не менше двох ударів в черевну порожнину спереду, чим спричинив потерпілому тілесні ушкодження - одиночне сліпе поранення шиї зліва з пошкодженням гілок внутрішньої яремної вени і лівої частки щитовидної залози; множинні проникаючі поранення тулуба; два проникаючі поранення грудної клітки зліва з пошкодженням жирового привіску серця і двома проникаючими пораненнями діафрагми зліва; три проникаючі поранення черевної порожнини з пошкодженням клітковини забрюшного простору ліворуч, великого сальника, задньої стінки шлунка, зі скупченням крові в плевральній порожнині зліва та черевної порожнини, з розвитком геморагічного шоку тяжкого ступеню, які згідно з висновком експерта № 2260 від 15.06.2015 р. кваліфікуються як тяжкі тілесні ушкодження, небезпечні для життя в момент заподіяння, після чого ОСОБА_6 зник з місця вчинення злочину.

ОСОБА_6 , прагнучи заподіяти смерть ОСОБА_8 від ножових поранень в життєво важливі органи, виконав всі необхідні дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, але смерть останнього не настала і злочин не було закінчено з причин, які не залежали від його волі, тому що потерпілому вчасно була надана медична допомога.

Незважаючи на те, що обвинувачений ОСОБА_6 не визнав себе винуватим у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України, його вина підтверджується зібраними в ході судового розгляду доказами, а саме:

- показаннями у судовому засіданні потерпілого ОСОБА_8 про те, що в зазначений день та час він зі своїм сусідом ОСОБА_10 та ще одним чоловіком, не пам`ятає його ім`я, сиділи на лавочці біля під`їзду у дворі будинку АДРЕСА_2 . В якийсь момент він побачив раніш малознайомого хлопця - ОСОБА_6 , підійшов до нього, щоб поцікавитись за гроші, які знайомі ОСОБА_12 повинні були віддати його знайомим. Він був в стані сп`яніння, можливо щось сказав образливе і ОСОБА_12 не зрозумів його. Можливо він і вдарив ОСОБА_13 , він точно не пам`ятає цього, але в якийсь момент ОСОБА_13 дістав ніж і наніс йому удар ножем в область живота. В цей день він був в спортивних штанах без сорочки. Біль відразу не відчув, побачив кров, після чого став відбігати від ОСОБА_13 , а останній переслідував його, під час чого наніс удар в спину. Коли він зупинився і обернувся, щоб побачити чи переслідує його ОСОБА_13 , він відразу біля себе побачив ОСОБА_13 , який в цей момент наніс йому удар ножем в шию. Після цього до них підійшов ОСОБА_14 , ОСОБА_13 зупинив свої дії і пішов, а він підійшов до будівлі магазину «Торро», приліг на землю, лише тоді відчув біль, а ОСОБА_14 викликав швидку допомогу. Потім його забрали до лікарні, зробили операцію. В результаті, ОСОБА_13 наніс йому декілька ударів в живіт, грудну клітину, шию. Також пояснив, що раніше був судимий, займався боксом, його зріст 1,70 м., вага до цих подій 80 кг., зараз можливо 70 кг;

- показаннями у судовому засіданні свідка ОСОБА_10 про те, що 25.05.2015 р. увечері він разом з своїм сусідом ОСОБА_15 на лавочці біля малосімейки по вул. Ентузіастів пили пиво. З ними був ще чоловік на ім`я ОСОБА_16 з цього будинку, прізвище його не пам`ятає. В якийсь момент ОСОБА_8 відійшов від них приблизно на відстань 15-20 метрів з кимось побалакати. З ким саме розмовляв ОСОБА_17 і про що, він не бачив і не чув, в ту сторону не дивився. Коли приблизно через п`ять хвилин він обернувся, то побачив, що ОСОБА_17 присідає біля кута будинку і був в крові, він підбіг до нього. Кров була на животі, ОСОБА_17 приліг на землю біля магазину «Торро», він попросив охоронця цього магазину викликати швидку. Особисто він ОСОБА_13 не знає, конфліктів між ними не було. Ніяких погроз на адресу ОСОБА_13 він не виказував, до них не підходив, у сварку не втручався. Але він був в стані сильного алкогольного сп`яніння і можливо не пам`ятає деяких обставин, зокрема того, що він підходив до ОСОБА_18 та ОСОБА_13 , стояв між ними, про що казав йому ОСОБА_17 після подій;

- показаннями у судовому засіданні свідка ОСОБА_19 про те, що вона знайома з обвинуваченим ОСОБА_6 , на момент подій мешкала з ОСОБА_20 , другом обвинуваченого. В той день, точну дату не пам`ятає, наприкінці травня, вони з чоловіком були вдома, до них у вікно постукав ОСОБА_13 , коли вони вийшли, у нього був порізаний палець, вона допомогла забинтувати його і він пішов. Що сталося, ОСОБА_13 не казав. В цей день він був тверезий, взагалі він звичайний, нормальний хлопець, неконфліктний;

- показаннями у судовому засіданні свідка ОСОБА_21 про те, що вона на протязі року мешкала разом з ОСОБА_22 . В цей день, про який йде мова, точну дату не пам`ятає, вона була на роботі, коли приїхала, її зустріли ОСОБА_23 та ОСОБА_24 , замість ОСОБА_6 . Вони разом прийшли до першого під`їзду будинку по АДРЕСА_3 , де вона на лавочці побачила ОСОБА_12 , який був в крові. Він був схвильований, переживав, але на її запитання, що сталося, нічого не сказав. Додому йти він не схотів. Вона купила бинт, а ОСОБА_23 забинтувала ОСОБА_12 порізаний палець. Вона забрала сорочку, в якій був ОСОБА_12 , оскільки вона була в крові, і вдома випрала її. В цей же день від працівників РВ дізналася про те, що сталося. ОСОБА_6 характеризує як доброго, неконфліктного, неагресивного хлопця. Вони бажали створити родину, мешкали разом. Спиртними напоями не зловживає, випивав рідко, по святам, коли випивав, агресивним не був, відразу лягав спати;

- показаннями у судовому засіданні свідка ОСОБА_11 про те, що є матір`ю обвинуваченого. В зазначений день вона біля 20.00 год. вечора прийшла додому, а в 21.00 год. прийшли працівники ОСОБА_25 і питали де її син ОСОБА_12 , повідомили, що була бійка, ОСОБА_12 наніс ножові поранення потерпілому і той зараз в лікарні. З сином вони разом не мешкають біля року, він мешкав разом з своєю дівчиною ОСОБА_26 . Бачились часто, в т.ч. за 2-3 дні до скоєного, кожного дня дзвонили один одному, спілкувались. Син алкогольними напоями не зловживає, агресивним не бував. Але в силу сімейних обставин, що мали місце в їх родині, син сильно зневажав п`яних людей, негативно виказувався щодо них, якщо бачив таких на вулиці. Можливо саме це спровокувало і могло зіграти визначальну роль в зазначених подіях. Син раніше був судимий, відбував покарання в місцях позбавлення волі, влітку минулого року звільнився, шукав роботу, мав неофіційні заробітки, зустрів дівчину, бажав створити родину, став на вірний шлях. Також пояснила, що вона є інвалідом 3 групи, але працює, потребує догляду з боку сина, який допомагав їй після того, як звільнився;

- показаннями у судовому засіданні свідка ОСОБА_27 про те, що працює охоронцем магазину «Торро», який знаходиться в будинку № 17 по вул. Ентузіастів в м. Запоріжжі. 25.05.2015 р. біля 17.30 год., він був на чергуванні, почув стук у двері, вийшов до металевої решітки, побачив двох хлопців, один тримав іншого, який був поранений, в крові. Перший хлопець попросив викликати швидку допомогу. Він пішов викликав швидку допомогу та своє керівництво. Дав пораненому хлопцю ганчірку, щоб прикрити рану. Потерпілий лежав біля дверей на землі, нічого не казав, був у свідомості. Швидка їхала десь 10-15 хвилин, вони заплутались у дворі, перший хлопець тоді побіг та привіз швидку. Пораненого хлопця увезли. Міліцію викликали лікарі. Потім місце оглядали, також оглядали відеозапис з камер відеоспостереження, що встановлені по периметру магазину. Цей відеозапис працівники міліції потім вилучили;

- протоколом огляду місця події від 25.05.2015 р., з якого вбачається, що проведено огляд зливної канави, розташованої з тильної сторони будинку АДРЕСА_2 , де на відстані 600 см. від кута будинку з боку вул. Ентузіастів виявлено складний ніж з рукояткою та клинком чорного кольору з емблемою та написом білою фарбою на клинку «STRIDER KNIVES», у розкладному стані, з нашаруванням речовини бурого кольору. На автодорозі між будинками № 13 та АДРЕСА_2 виявлено доріжку крапель речовини бурого кольору, яка веде від місця знаходження ножа, через газон з низькою рослинністю та асфальтовану доріжку перед гуртожитком по вул. Ентузіастів, повз тильну сторону магазину «АТБ» по вул. Ентузіастів, 9, лівий крайній під`їзд будинку АДРЕСА_4 , ближній до нього кут будинку АДРЕСА_5 , далі повз зовнішній кут будинку АДРЕСА_6 , через спортивний майданчик до дверей першого під`їзду будинку АДРЕСА_7 козацтва, а також за будинок з боку першого під`їзду до третього від кута будинку вікна. Далі доріжка закінчується. Під час огляду було вилучено складний ніж з нашаруванням РБК, змив РБК з асфальтованої поверхні на місці знаходження ножа; змив РБК біля дверей до першого під`їзду будинку АДРЕСА_7 ; змив РБК з асфальтованої поверхні під вікном за будинком АДРЕСА_7 . Огляд фіксувався фотокамерою «Кенон» (арк. 129-138 т.1); Вилучені під час огляду місця події речі та предмети визнані речовими доказами у даному кримінальному провадженні на підставі відповідних постанов слідчого (арк. 236-237, 240-241 т.1).

- протоколом огляду місця події від 25.05.2015 р., з якого вбачається, що проведено огляд ділянки місцевості, розташованої біля будинку № 17 по вул. Ентузіастів у м. Запоріжжі, де на відстані 126 см. від лівого переднього кута будівлі на цегляній брущатці виявлено дві плями речовини бурого кольору з нерівними краями розміром 12 мм х 10 мм та 11 мм х 10 мм. Зліва на відстані 6 м. від переднього лівого кута будівлі розташована металева прибудова довжиною 5,5 м. На землі на відстані 45 см. від кута прибудови виявлена масивна пляма РБК розміром 35 см. х 40 см. з нерівними краями. На куті будинку АДРЕСА_2 встановлені камери відеоспостереження. Під час огляду вилучений змив РБК з поверхні землі. Огляд фіксувався фотокамерою «Кенон» (арк. 139-144 т. 1). Вилучений під час огляду місця події змив РБК визнаний речовим доказом у даному кримінальному провадженні на підставі відповідної постанови слідчого (арк. 240 т. 1);

- протоколом огляду предмету від 26.05.2015 р. з якого вбачається, що було здійснено огляд речей ОСОБА_6 , під час якого було вилучено шорти синьо-чорного кольору із синтетичної тканини, босоніжки сірого кольору. Огляд фіксувався фотокамерою «Кенон» (арк. 145-148 т. 1).Вилучені під час даного огляду речі визнані речовими доказами у даному кримінальному провадженні на підставі відповідної постанови слідчого (арк. 230-231 т. 1);

- протоколом огляду предмету від 26.05.2015р., з якого вбачається, що було здійснено огляд речей ОСОБА_8 - спортивні брюки чорного кольору, пара спортивних кедів чорного кольору, труси сімейного типу червоно-зеленого кольору, на яких виявлені плями РБК. Вказані речі вилучені (арк. 149-150 т.1); Вилучені під час даного огляду речі визнані речовими доказами у даному кримінальному провадженні на підставі відповідної постанови слідчого (арк. 234-235 т. 1);

- протоколом огляду предмету від 15.06.2015 р., з якого вбачається, що було здійснено огляд речей ОСОБА_6 - сорочки синьо-білого кольору в квадрат чорного кольору, на якій слідів пошкоджень та плям РБК не виявлено. Вказана сорочка вилучена (арк. 151-152 т. 1). Вилучені під час даного огляду речі визнані речовими доказами у даному кримінальному провадженні на підставі відповідної постанови слідчого (арк. 232-233 т. 1);

- висновком судово-медичної експертизи № 2260 від 15.06.2015 р., відповідно до якого потерпілому ОСОБА_8 було заподіяно тілесні ушкодження: одиночне сліпе поранення шиї зліва з ушкодженням гілок внутрішньої яремної вени і лівої долі щитовидної залози; множинні проникаючі поранення тулуба - два проникаючі поранення грудної клітки зліва з ушкодженням жирового провішування серця і двома проникаючими пораненнями діафрагми зліва; три проникаючих поранення черевної порожнини з ушкодженням клітковини за очеревинного простору ліворуч, великого сальника, задньої стінки шлунка; зі скупченням крові в плевральній порожнині зліва та черевній порожнині, з розвитком геморагічного шоку тяжкого ступеня, які кваліфікуються як тяжкі тілесні ушкодження, небезпечні для життя в момент заподіяння.

Об`єктивними судово-медичними даними після проведених хірургічних маніпуляцій і за даними наданої медичної документації, що дозволяють висловитися про механізм травмування встановлених тілесних ушкоджень, експерт не має. Проте, враховуючи множинність ушкоджень, їх локалізацію і розмірні характеристики, а також глибину ушкоджень з ушкодженням внутрішніх органів не виключається можливість їх утворення від дії предмета (предметів), який має колюче-ріжучі властивості, яким міг бути і клинок ножа. Ушкодження в області шиї утворилось від не менш однократної дії травмуючої сили в напрямку зліва направо. Ушкодження в області грудної клітки зліва утворилося від не менше двох дій травмуючої сили в напрямку зліва направо і зверху вниз. Ушкодження в області черевної стінки зліва (клубова область) утворилося від не менш однократної дії травмуючої сили ззаду наперед і знизу вгору. Ушкодження в області передньої черевної стінки (в області епігастрію) утворилося від не менш двократної дії травмуючої сили спереду назад. Давність утворення ушкоджень не суперечить терміну, зазначеному в обставинах справи. Рана в області грудної клітки справа, наслідком загоєння якої є виявлений при огляді 15.06.2015 р. рубець, кваліфікується як легке тілесне ушкодження. Вказане ушкодження у прямому причинно-наслідковому зв`язку з подіями, зазначеними в обставинах справи, не перебуває. Також в дослідній частині висновку вказано, що ОСОБА_8 був доставлений в торакальне відділення 25.05.2015 р. о 18.40 год. з діагнозом - проникаюче колото-різане порання грудної клітини зліва, поранення шиїта черевної порожнини, алкогольне сп`яніння (арк. 153-156 т. 1);

- висновком судово-медичної експертизи № 2261Д від 15.06.2015 р., відповідно до якого виникнення вищевказаних пошкоджень у ОСОБА_8 можливо при будь-якому взаєморозташуванні потерпілого відносно нападаючого при умові доступності зон пошкоджень. З урахуванням локалізації видимих пошкоджень у ОСОБА_8 йому було спричинено не менш 6-ти травматичних впливів (арк. 157-160 т. 1);

- довідкою Міської лікарні екстреної та швидкої медичної допомоги м. Запоріжжя від 12.06.2015 р., відповідно до якої ОСОБА_8 знаходився на стаціонарному лікуванні в 3 хірургічному відділенні 12 календарних днів та торакальному відділенні - 3 дні (арк. 247 т. 1);

- висновком судово-медичної експертизи № 1995 від 29.05.2015 р., відповідно до якого рани в проекції нігтьової фаланги 1-го пальця, в проекції проксимальної фаланги 2-го пальця правої кисті, садно на долонній поверхні правої кисті в проекції проксимальної фаланги 1-го пальця у ОСОБА_6 , як окремо, так і в сукупності кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, небезпечними для життя не є. Рани утворилися від дії предмета, що має ріжучі властивості, садно утворилося від дії тупого предмета з обмеженою травмуючою поверхнею. Давність утворення ран в межах 3-5 діб на момент огляду, давність утворення садна в межах однієї доби на момент огляду (арк. 169-170 т. 1);

- висновком судово-медичної експертизи № 1996-д від 28.05.2015 р., відповідно до якого виникнення вищевказаних ушкоджень у ОСОБА_6 можливе при будь-якому взаєморозташуванні потерпілого щодо нападника за умови доступності зон ушкоджень. Враховуючи локалізацію видимих пошкоджень у ОСОБА_6 йому було спричинено не менше 3-х травматичних впливів (арк. 171 т. 1);

- висновком амбулаторної судово-психіатричної експертизи № 378 від 15.06.2015 р., відповідно до якого ОСОБА_6 розладів психічної діяльності не виявляв і не виявляє в цей час. У період здійснення інкримінованого йому правопорушення ознак тимчасового хворобливого розладу психічної діяльності не виявляв, а знаходився у стані простого алкогольного сп`яніння. В ході обстеження порушень інтелектуально-мнестичних функцій не виявлено, загальний рівень інтелекту відповідає освіті та життєвому досвіду у акцентуйованої особливості з характерними в емоційній сфері - лабільністю, високим рівнем психічної активності, реакціями збудливого типу, функцією на своїх відчуттях, екстравертірованості, сильним типом нервової діяльності, темпераментом у спектрі сангвініка; у структурі особистості - ригідність установок та поглядів, різкі зміни настрою, неврівноваженість; у характері - егоїстичність, впертість, демонстративність поведінки, прагнення до лідерства та самоствердження, легковажність, агресивність, конфліктність, недбале ставлення до соціальних норм та цінностей, вразливість, балакливість, контактність, безпосередність, життєрадісність. Виявленні індивідуально-психологічні особливості ОСОБА_6 мали просте відображення у його поведінці у ситуації, що досліджується. В ситуації, що досліджується, ОСОБА_6 не виявляв характерних феноменологічних ознак особливого емоційного стану, що суттєво впливає на свідомість та має юридичне значення. В ситуації, що досліджується, ОСОБА_6 міг у повному обсязі усвідомлювати значення своїх дій і керувати ними, міг віддавати звіт своїм діям та керувати ними. За своїм психічним станом в цей час він також може віддавати звіт своїм діям та керувати ними. Примусових заходів медичного характеру не потребує (арк. 200-207 т. 1);

- протоколом слідчого експерименту від 29.05.2015 р., відповідно до якого ОСОБА_6 на місці послідовно описав та показав обставини скоєння ним кримінального правопорушення, вказав на механізм, локалізацію нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_8 . Слідчий експеримент фіксувався відеокамерою «Panasonic SDR-H100», диск з відеозаписом слідчого експерименту визнаний речовим доказом у даному кримінальному провадженні на підставі відповідної постанови слідчого (арк. 208-215 т. 1). Відеозапис слідчого експерименту з ОСОБА_6 був відтворений в ході судового засідання, під час чого встановлено, що ОСОБА_6 показав та розповів як 25.05.2015 р. приблизно о 17.30 год. він йшов по тропинці з проїзної частини вул. Ентузіастів м. Запоріжжя у двір будинку № 15 цієї вулиці. Коли підходив до під`їзду, його покликав ОСОБА_8 і став виражатися на його адресу нецензурною лайкою. Яцук був в стані сильного алкогольного сп`яніння. На питання ОСОБА_13 , чому він так себе поводить, ОСОБА_17 став у «стійку» і наніс один удар кулаком в область обличчя ОСОБА_13 . Потім намагався нанести ще удар, але ОСОБА_13 ухилився від нього, відійшов, дістав правою рукою з правового карману одягнутих на нього шортів чорний ніж, розклав його і наніс один удар рукою в живіт ОСОБА_18 . При цьому, ОСОБА_13 показує, що його права рука, в якій він тримає ніж, рухається прямо від нього в напрямку тулуба ОСОБА_18 з направленням клинка ножа в сторону потерпілого, рух руки різкий. Потерпілий продовжував рухатись на ОСОБА_13 , тому він наніс ще 3-4 таких удари. Після цього ОСОБА_17 перестав нападати на нього, а він розвернувся і пішов за кут будинку АДРЕСА_2 , де в зливну канаву викинув ніж, далі він пішов до ОСОБА_24 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_8 ;

- висновком судово-медичної експертизи № 2738Д від 14.07.2015 р., відповідно до якого об`єктивних судово-медичних даних, що дозволяють відповісти на питання - чи могли тілесні ушкодження, виявлені у потерпілого ОСОБА_8 , утворитися при обставинах та умовах, на які вказав ОСОБА_6 під час проведення слідчого експерименту 29.05.2015 р., в розпорядженні експерта немає, тому відповісти на це запитання неможливо (арк. 165-168 т. 1);

- протоколом слідчого експерименту від 22.06.2015 р., відповідно до якого ОСОБА_8 на місці послідовно описав та показав обставини отримання ним тілесних ушкоджень від ОСОБА_6 , вказав на механізм і локалізацію їх нанесення. Слідчий експеримент фіксувався цифровим фотоапаратом «Samsung». Фототаблиця додана до протоколу. Пояснення ОСОБА_8 під час слідчого експерименту є аналогічними тим, що він дав в судовому засіданні (арк. 216-225 т.1 );

- висновком судово-медичної експертизи № 2415Д від 24.06.2015 р., відповідно до якого, не виключена можливість утворення вказаних тілесних ушкоджень у потерпілого ОСОБА_8 за умов та обставин, на які він вказав під час проведення слідчого експерименту 22.06.2015 р. (арк. 161-164 т. 1);

- протоколом огляду предмету від 05.06.2015 р., з якого вбачається, що було оглянуто лазерний диск «Videx DVD+R 4.7 GB120 min» з написом «Відео «Торро» 25.05.2015 вул. Ентузіастів, 17», на якому мається одна папка із назвою «Відео «Торро», в якій містяться відеофайли і які були відтворені під час огляду диска (арк. 226-227 т. 1). Вказаний диск визнаний речовим доказом у даному кримінальному провадженні на підставі відповідної постанови слідчого (арк. 228-229 т. 1). Відеозапис подій, зафіксований на вказаному диску, був відтворений в ході судового засідання і встановлено, що запис починається в 17.37.48 год., в цей момент із-за кущів на майданчик біля будівлі один за одним вибігли два чоловіка, як було з`ясовано в судовому засіданні, це потерпілий ОСОБА_8 (був в штанах) та обвинувачений ОСОБА_6 (був у шортах). При цьому, перший втікає, другий наздоганяє, на майданчику ОСОБА_8 повертається обличчям до ОСОБА_6 , останній нападає і правою рукою з ножем наносить удари ОСОБА_8 , ОСОБА_8 намагається відштовхнути його, вихватити ніж. В 17.38.12 год. до них підходить чоловік, як з`ясовано свідок ОСОБА_10 , становиться між ОСОБА_13 та ОСОБА_18 , ОСОБА_13 продовжує розмахувати руками, ОСОБА_17 в цей час відходить за кут будинку, тримається за живіт. Потім ОСОБА_13 уходить в той бік, звідки вони з ОСОБА_18 прибігли, ОСОБА_14 уходить за кут будинку в напрямку, куди і пішов ОСОБА_17 . При відтворенні іншого відеофайлу встановлено, що в 17.38.33 год. до стіни будівлі підійшов чоловік, як з`ясовано, потерпілий ОСОБА_8 , присів на землю, через деякий час до нього підійшов другий чоловік - свідок ОСОБА_10 , потім ОСОБА_8 лежить на землі, ОСОБА_10 знаходиться біля нього.

Колегія суддів вважає, що показання потерпілого ОСОБА_8 , свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_11 , ОСОБА_30 , протоколи слідчих дій та висновки експертів, є належними, достовірними та співпадають між собою, як в деталях, так і в цілому, щодо обставин вчинення ОСОБА_6 злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України. У цих осіб немає підстав для обмовлення останнього, а тому ці докази обґрунтовано були покладені судом першої інстанції в основу обвинувального вироку.

Доводи потерпілого ОСОБА_8 про те, що суд не надав уваги тому, що останній не мав жодних підстав бажати йому смерті, оскільки вони фактично були незнайомі, конфліктна ситуація сталася з його вини, т.я. він перебуваючи в нетверезому стані, висловився на адресу ОСОБА_6 нецензурною лайкою, необґрунтовано пред`являючи претензії щодо виконання боргових зобов`язань інших осіб, чим фактично і спровокував конфлікт, під час якого останній маючи негативне ставлення до осіб, які перебувають у стані алкогольного сп`яніння через тяжкі сімейні обставини завдав йому тілесні ушкодження, а тому неправильно кваліфікував дії ОСОБА_6 , а також доводи обвинуваченого ОСОБА_6 про те, що суд не надав уваги його послідовним показанням та потерпілого ОСОБА_8 про відсутність між ними неприязні, оскільки фактично вони були мало знайомі, що ініціатором конфлікту був саме потерпілий ОСОБА_8 , який перебував у стані алкогольного сп`яніння середнього ступеню (2, 32 проміле), висловлювався на його адресу нецензурно, поводив себе агресивно, наніс удар рукою в голову, а тому враховуючи, що потерпілий раніше займався боксом, фізично розвинений, він реально сприймаючи загрозу своєму здоров`ю, дістав з карману шортів складений ніж та наніс ОСОБА_8 декілька ударів ножем, є безпідставними з огляду на наступне.

Відповідно до частини першої статті 15 КК замахом на злочин є вчинення особою з прямим умислом діяння (дії або бездіяльності), безпосередньо спрямованого на вчинення відповідного злочину, якщо при цьому злочин не було доведено до кінця з причин, що не залежали від її волі. Згідно з частиною другою статті 24 КК умисел є прямим, якщо особа усвідомлювала суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачала його суспільно небезпечні наслідки і бажала їх настання.

Верховний Суд України у своїх рішеннях (№ 5-32кс12 від 31 січня 2012 року, № 5-26кс13 від 4 липня 2013 року, № 5-46кс13 від 14 листопада 2013 року, № 5-10кс14 від 26 червня 2014 року, № 5-12кс14 від 15 травня 2014 року) неодноразово звертав увагу на те, що замах, безпосередньо спрямований на вчинення злочину, є його стадією і становить кінцеве діяння щодо реалізації умислу, рішення й наміру вчинити злочин, а тому він є актом, який виконується виключно з прямим умислом, при наявності цілі досягнення суспільно небезпечного результату. Ціль досягнення суспільно небезпечного результату - це конструктивний елемент попередньої злочинної діяльності, у тому числі й замаху. Таким чином, наслідки, які не настали, інкримінуються особі у тому разі, якщо вони були включені в ціль його діяння і досягнення такої цілі було б неможливе без таких наслідків. Якщо ж особа не мала наміру досягти певних наслідків, то вона не могла й вчиняти замах на їх досягнення.

Відповідно до положень пунктів 4, 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 7 лютого 2003 року № 2 «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи» при відмежуванні умисного вбивства від умисного заподіяння тяжкого тілесного ушкодження визначальним є суб`єктивне ставлення винного до наслідків своїх дій: якщо особа, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння і передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки, бажає їх настання, - умисел є прямим, а якщо не бажає, але свідомо припускає їх настання, - умисел є непрямим. Вирішуючи питання про те, з яким (прямим чи непрямим) умислом діяв винуватий, тобто для з`ясування змісту і спрямованості умислу, необхідно зважати на сукупність всіх обставин учиненого діяння і враховувати не тільки поведінку винуватого до, під час і після злочину, його взаємини з потерпілим, що передували події, кількість, характер і локалізацію поранень (поранення життєво важливих органів), заподіяних потерпілому, причини припинення злочинних дій, а й спосіб учинення злочину, засоби і знаряддя злочину. При цьому якщо винна особа відмовилась від убивства потерпілого вже після вчинення дій, які вважала за необхідне виконати для доведення злочину до кінця, але його не було закінчено з причин, що не залежали від її волі, діяння належить кваліфікувати відповідно до частини другої статті 15 КК як закінчений замах на умисне вбивство, яке може бути вчинено лише з прямим умислом.

Про наявність прямого умислу можуть свідчити, зокрема, конкретні дії винуватого, які завідомо для нього повинні були потягти смерть потерпілого і не призвели до смертельного наслідку лише в силу обставин, які не залежали від його волі.

Враховуючи вищевказане, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що характер, спосіб, послідовність дій вчинених обвинуваченим щодо потерпілого, зокрема тривале наполегливе переслідування потерпілого з метою продовження нанесення множинності ударів ножем свідчить про те, що ОСОБА_6 мав прямий умисел на позбавлення життя ОСОБА_8 .

Це насамперед підтверджується тим, що ОСОБА_6 використав таке знаряддя злочину (ніж), застосування якого може призвести до смерті людини. Й завдав 6 (шість) ударів ножем в область шиї зліва, в область грудної клітини зліва, в область черевної порожнини зліва, в черевну порожнину спереду, чим спричинив потерпілому тілесні ушкодження - одиночне сліпе поранення шиї зліва з пошкодженням гілок внутрішньої яремної вени і лівої частки щитовидної залози; множинні проникаючі поранення тулуба; два проникаючі поранення грудної клітки зліва з пошкодженням жирового привіску серця і двома проникаючими пораненнями діафрагми зліва; три проникаючі поранення черевної порожнини з пошкодженням клітковини забрюшного простору ліворуч, великого сальника, задньої стінки шлунка, зі скупченням крові в плевральній порожнині зліва та черевної порожнини, з розвитком геморагічного шоку тяжкого ступеню, які кваліфікуються як тяжкі тілесні ушкодження, небезпечні для життя в момент заподіяння, - усе це в сукупності свідчить про те, що обвинувачений ОСОБА_6 мав прямий умисел на позбавлення життя потерпілого. Діяння, до якого вдався обвинувачений, не дають підстав вважати, що він намір спричинити потерпілому будь-які тілесні ушкодження, вони (діяння) були завідомо для нього такими, що потягнуть смерть потерпілого, і не привели до смертельного наслідку лише в силу обставин, які не залежали від його волі, зокрема опору потерпілого ОСОБА_8 , з`явлення на місце злочину третьої особи ОСОБА_10 , своєчасного надання медичної допомоги потерпілому.

Враховуючи вищевказане, колегія суддів вважає безпідставними і доводи обвинуваченого ОСОБА_6 про те що, він з власної волі та за власним бажанням припинив активні дії, коли побачив кров на животі у ОСОБА_8 , при цьому ніхто з сторонніх осіб не перешкоджав його діям, оскільки суд першої інстанції дав правильний аналіз поведінки обвинуваченого після припинення протиправних дій, зокрема тому, що він не надав потерпілому першої медичної допомоги, швидку не викликав, покинув місце події, позбувся ножа, додому не пішов, до правоохоронних органів відразу не звернувся.

Колегія суддів вважає також необґрунтованими твердження обвинуваченого ОСОБА_6 про те, що суд не надав уваги тому, що удари ножем він наносив не прицільно, не маючи на меті поцілити у життєво важливі органи та заподіяти смерть потерпілому, а лише мав намір спричинити тілесні ушкодження, і таким чином припинити агресивні дії потерпілого, оскільки, по-перше, всі 6 (шість) ударів ножем були нанесені у життєво важливі органи потерпілого, і кожен із цих ударів міг бути смертельним для останнього, оскільки був небезпечним для його життя, по-друге, аналіз, зокрема показань потерпілого ОСОБА_8 , відеозапису подій з камер відео спостереження магазину «Торро» свідчать про те, що саме обвинувачений ОСОБА_6 з ножем в руці на дільниці місцевості у відстань 10-20 м. переслідував потерпілого ОСОБА_8 , наздоганяючи його, наніси удар ножем в шию, намагався нанести ще інші удари, а потерпілий ОСОБА_8 лише захищався, відштовхнув ОСОБА_6 , намагався вихватити ніж, виставляв руки перед собою, ніяких нападаючих дій на ОСОБА_6 не вчиняв.

Враховуючи вищевказане, колегія суддів погоджується з висновками районного суду про те, що показання обвинуваченого ОСОБА_6 в частині відсутності умислу на позбавлення потерпілого ОСОБА_8 життя, нанесення ним потерпілому ножових поранень виключно з метою самооборони, а не нападу, суд оцінює критично і розцінює їх як спосіб захисту, обраний обвинуваченим з метою пом`якшення відповідальності за вчинене. Показання обвинуваченого в цій частині є нелогічними, непослідовними, суперечливими і об`єктивно спростовуються встановленими судом обставинами.

Не заслуговують на увагу і доводи обвинуваченого про те, що суд необґрунтовано зазначив у вироку про те, що злочин не було закінчено у зв`язку з тим, що ОСОБА_8 була вчасно надана медична допомога, т.я. цей висновок не підтверджено доказами, це питання не було предметом дослідження під час проведення судово-медичних експертиз, з цього приводу не допитувались експерти в області медицини, та відсутні посилання на нормативні акти, які встановлюють методику надання медичної допомоги, з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ч.ч. 2, 6 ст. 22 КПК України сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Згідно з ч. 3 ст. 26 КПК України суд у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що внесені на розгляд сторонами та віднесені до їх компетенції цим Кодексом.

Відповідно до ч. 3 ст. 93 КПК України, сторона захисту, потерпілий, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, здійснює збирання доказів шляхом витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, службових та фізичних осіб речей, копій документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій, актів перевірок; ініціювання проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій та інших процесуальних дій, а також шляхом здійснення інших дій, які здатні забезпечити подання суду належних і допустимих доказів.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що відповідно до вимог ст. ст. 22, 26, 93 КПК України, умови для реалізації сторонами їх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків місцевим судом були створенні, ніяких перешкод у збиранні, перевірці доказів під час судового розгляду з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження, судом першої інстанції утворено не було, в тому числі і допит в судовому засіданні експертів.

Враховуючи вищевказане, а також те, що відповідно до п. 2.1.2. Наказу Міністерства охорони здоров`я України № 6 від 17.01.1995 року «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», небезпечними для життя є ушкодження, що в момент заподіяння (завдання) чи в клінічному перебігу через різні проміжки часу спричиняють загрозливі для життя явища і котрі без надання медичної допомоги, за звичайним своїм перебігом, закінчуються чи можуть закінчитися смертю. Запобігання смерті, що обумовлене наданням медичної допомоги, не повинно братися до уваги при оцінюванні загрози для життя таких ушкоджень, колегія суддів вважає, що питання своєчасного чи несвоєчасного надання медичної допомоги потерпілому, в даному випадку не повинні були бути предметом досліджень під час проведення судово-медичних експертиз, оскільки ніяким чином не впливають на кримінально-правову оцінку діянь обвинуваченого ОСОБА_6 .

З огляду на це, суд першої інстанції правильно розцінив діяння ОСОБА_6 , як закінчений замах на вбивство і дійшов обґрунтованого висновку, що за своїми ознаками це діяння становить склад злочину, передбачений частиною другою статті 15 КК України і частиною першою статті 115 КК України, що виключає кваліфікацію дій за частиною першою статті 121 КК України.

Доводи потерпілого ОСОБА_8 та обвинуваченого ОСОБА_6 про те, що районний суд не врахував, що останній позитивно характеризується, повністю відшкодував завдану матеріальну і моральну шкоду, щиро розкаявся у вчиненому, добровільно з`явився до правоохоронних органів та надав повні і правдиві пояснення щодо обставин вчинення злочину, створив сім`ю, має мати, яка є інвалідом, потерпілий до нього претензій немає та пробачив за вчинені дії та просив суворо його не карати, обвинувачений неодноразово страждав від дій осіб, які перебувають в стані алкогольного сп`яніння, а тому безпідставно не застосував до ОСОБА_6 ст. 69 КК України, є необґрунтованими, з огляду на наступне.

Згідно до вимог ч. 1 ст. 69 КК України призначення основного покарання більш м`якого ніж передбачено законом, можливо за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного.

При розгляді кримінального провадження достатніх підстав для застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_6 ст. 69 КК України районним судом не встановлено і в апеляційних скаргах не приведено.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 місцевим судом було враховано ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, часткове визнання своєї вини, добровільне відшкодування завданої потерпілому шкоди, та думку останнього, який просив суворо не карати обвинуваченого, позитивну характеристику за місцем постійного проживання ОСОБА_6 , наявність матері - інваліда 3 групи, яка потребує уваги сина, знаходження у фактичних шлюбних відносинах, а тому призначив йому мінімальне покарання у виді позбавлення волі, передбачене санкцію ч. 1 ст. 115 КК України.

Доводи потерпілого ОСОБА_8 та обвинуваченого ОСОБА_6 про те, що районний суд не врахував, що останній щиро розкаявся у скоєному та активно сприяв розкриттю злочину є необґрунтованими, з огляду на наступне.

Щире розкаяння характеризує суб`єктивне ставлення особи до вчиненого ним злочину (закінченого замаху на вбивство), яке виявляється в тому, що вона визнає свою провину в цьому, висловлює жаль з приводу вчиненого замаху на вбивство та бажання виправити ситуацію, що склалася, чого в даному випадку немає. Крім того, судом обґрунтовано не взято до уваги як обставину, що пом`якшує покарання, активне сприяння розкриттю злочину, оскільки воно полягає у наданні особою допомоги органам досудового слідства в установленні невідомих їм обставин справи, тоді як ОСОБА_6 , лише будучи викритим у вчиненні злочину, підтвердив свою участь у ньому, при цьому, під час слідчого експерименту давав показання щодо обставин його вчинення, які суперечать висновкам судмедексперта.

Враховуючи вищевказане, колегія суддів не вбачає правових підстав для застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_6 ст. 69 КК України, зокрема і у зв`язку з тим, що конфліктна ситуація виникла з вини потерпілого, оскільки, він вчинив закінчений замах на особливо тяжкий злочин проти життя, будучи неодноразово судимим за тяжкі вмисні злочини, що обґрунтовано визнано судом обставиною, що обтяжує його покарання, як рецидив злочинів, правильних висновків для себе не зробив та на шлях виправлення не встав, про що свідчить те, що цей злочин їм було скоєно в період умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.
Згідно до вимог ч. 2 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого.
Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України, зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, по якому до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Враховуючи вищевказані вимоги законів, а також те, що ОСОБА_6 тримався під вартою з 26.05.2015 року по 07.04.2016 року включно, колегія суддів зараховує цей строк з розрахунку один день тримання під вартою за два дні позбавлення волі.

Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:
апеляційні скарги потерпілого ОСОБА_8 і обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок колегії суддів Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 10 грудня 2015 року відносно обвинуваченого ОСОБА_6 , без змін.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України, зарахувати обвинуваченому ОСОБА_6 у строк покарання, строк його попереднього ув`язнення з 26.05.2015 року до 07.04.2016 року включно, з розрахунку один день тримання під вартою за два дні позбавлення волі.

Ухвала Апеляційного суду Запорізької області набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з часу її проголошення, а особою, яка тримається під вартою, в той самий строк, - з моменту отримання копії судового рішення.
Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4