Ухвала іменем україни 25 квітня 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу законного представника засудженого ОСОБА_4 ОСОБА_5 на вирок Корольовського районного суду м. Житомира від 22 вересня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Житомирської області від 24 грудня 2015 року щодо

ОСОБА_4 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Великі Коровинці, Чуднівського району, Житомирської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою:

АДРЕСА_1 ,

у кримінальному провадженні за його обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 121 ч. 2 КК України,

в с т а н о в и л а :

у касаційній скарзі законний представник ОСОБА_5 просить вирок та ухвалу щодо ОСОБА_4 скасувати та призначити новий судовий розгляд у суді першої інстанції в іншому складі суддів. Вказує на невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого внаслідок суворості. Вважає, що судами належним чином не обґрунтовано призначення покарання неповнолітньому ОСОБА_4 у виді позбавлення волі, покарання призначено без належного врахування обставин, що пом`якшують покарання та даних про його особу.

Вироком Корольовського районного суду м. Житомира від 22 вересня 2015 року ОСОБА_4 визнано винуватим та засуджено за ст. 121 ч. 2 КК України із застосуванням ст. 69 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців.
Запобіжний захід ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили залишено особисте зобов`язання.
Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 55 075 грн. 45 коп. матеріальної та 50 000 моральної шкоди.

Вироком суду неповнолітнього ОСОБА_4 визнано винуватим і засуджено за те, що він 16 серпня 2014 року приблизно о 14 годині 15 хвилин у дворі загальноосвітньої школи № 24, що в м. Житомирі по вул. Шевченка, 105 б, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин до неповнолітнього ОСОБА_7 через те, що останній обійняв дівчину ОСОБА_4 - ОСОБА_8 , на ґрунті ревнощів, навмисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій та передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки, наніс ОСОБА_7 один удар кулаком правої руки в ліву скроневу частину голови, від якого потерпілий отримав тяжкі тілесні ушкодження, які знаходяться в прямому причинному зв`язку з настанням смерті ОСОБА_7 .

Ухвалою Апеляційного суду Житомирської області від 24 грудня 2015 року вказаний вирок щодо ОСОБА_4 за апеляційною скаргою його законного представника ОСОБА_5 залишено без зміни.

Розглянувши доводи касаційної скарги, дослідивши долучені до касаційної скарги копії судових рішень, колегія суддів вважає, що у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 428 ч. 2 п. 2 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Обґрунтованість засудження ОСОБА_4 та правильність кваліфікації його дій за ст. 121 ч. 2 КК України у касаційній скарзі не оспорюється.

Як вбачається із наданих суду касаційної інстанції копій судових рішень, при призначені засудженому ОСОБА_4 покарання суд врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу засудженого, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Так, суд першої інстанції врахував, що злочин, у вчинені якого ОСОБА_4 визнано винуватим і засуджено, відповідно до ст. 12 КК України є тяжким, особу винного, який раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, за місцем проживання характеризується позитивно, неофіційно працевлаштований, за попереднім місцем навчання характеризується негативно, виховувався у родині з одним з батьків, відповідно до акту обстеження його умови проживання є належними.
Визнання вини, вчинення злочину неповнолітнім, часткове відшкодування цивільного позову визнано обставинами, що пом`якшують покарання. Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.

Врахувавши, всі зазначені обставини в їх сукупності, суд першої інстанції зробив висновок про неможливість виправлення засудженого без ізоляції від суспільства, проте дійшов обґрунтованого висновку про можливість призначення покарання ОСОБА_4 нижчого від найнижчої межі, встановленої санкцією частини 2 статті 121 КК України, застосувавши ст. 69 КК України, і таке своє рішення належним чином мотивував.
Отже, доводи касаційної скарги щодо неналежного врахування судом першої інстанції усіх перелічених обставин та даних про особу засудженого є безпідставними, покарання засудженому ОСОБА_4 призначено відповідно до вимог закону, за своїм видом та розміром є необхідним та достатнім для його виправлення і попередження нових злочинів, та відповідає вимогам ст. 65 КК України.
З доданої до касаційної скарги копії ухвали суду апеляційної інстанції вбачається, що законний представник неповнолітнього засудженого ОСОБА_4 ОСОБА_5 у своїй апеляційній скарзі не вказувала на невідповідність призначеного покарання тяжкості злочину та особі засудженого ОСОБА_4 внаслідок суворості, а лише оскаржувала однобічність та неповноту судового слідства, невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам справи. Апеляційний суд дав відповідь на такі доводи апеляційної скарги, їх перевірив і своє рішення належним чином мотивував. Ухвала суду апеляційної інстанції відповідає вимогам ст. 419 КПК України.

Враховуючи зазначене, з касаційної скарги, наданих до неї копій судових рішень вбачається, що підстав для задоволення касаційної скарги, скасування судових рішень щодо ОСОБА_4 та призначення нового розгляду в суді першої інстанції немає, в зв`язку з чим у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити відповідно до вимог ст. 428 ч. 2 п. 2 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 428 ч. 2 п. 2 КПК України, колегія суддів
у х в а л и л а :

відмовити представнику засудженого ОСОБА_4 ОСОБА_5 у відкритті касаційного провадження за її касаційною скаргою на вирок Корольовського районного суду м. Житомира від 22 вересня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Житомирської області від 24 грудня 2015 року щодо ОСОБА_4 .

Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

_________________ ___________________ ____________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3