АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження № 0000609 щодо

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що проживає в АДРЕСА_1 , не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 27 ч. 2 ст. 256 КК України за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 на ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 13 квітня 2016 року,

за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 13 квітня 2016 року, постановленою у підготовчому судовому засіданні, обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000609 щодо обвинуваченого ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 27, ч. 2 ст. 256 КК України повернуто прокурору прокуратури міста Києва.

Ухвала суду вмотивована тим, що обвинувальний акт не відповідає вимогам пункту 5 ч. 1 ст. 291 КПК України, оскільки наведений у обвинувальному акті виклад фактичних обставин вчинення ОСОБА_5 інкримінованого правопорушення є неконкретним, викладеним в загальних формулюваннях, без чіткого зазначення певних злочинних дій, що фактично унеможливлює сприйняття стороною захисту обсягу та змісту висунутого особі обвинувачення та позбавляє обвинуваченого можливості ефективно здійснювати свій захист.

На вказану ухвалу прокурором у кримінальному провадженні ОСОБА_6 подано апеляційну скаргу, в якій порушується питання про її скасування та призначення судового розгляду за обвинувальним актом щодо ОСОБА_5 .
На обґрунтування такої позиції прокурор вказує, що суд першої інстанції приймаючи так рішення вийшов за межі повноважень, наданих йому ст. 314 КПК України та п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, якими не встановлено будь-які вимоги до формулювання обвинувачення, прокурор під час судового розгляду не позбавлений можливості змінити обвинувачення, висунути додаткове обвинувачення чи відмовитись від підтримання державного обвинувачення. Також зазначає, що в обвинувальному акті викладені ті фактичні обставини, які прокурор вважав доведеними, правова кваліфікація кримінального правопорушення з посиланням на положення закону про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який підтримав апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні, захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_8 , який заперечував проти поданої апеляційної скарги, вивчивши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Так, відповідно до положень ч. 4 ст.110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у ст. 291 КПК України.

Вичерпні вимоги до обвинувального акта та реєстру матеріалів досудового розслідування викладені в ст.ст. 291,109 КПК України.

Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

Зокрема в п. 5 ч. 1 ст. 291 КПК України зазначено, що обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
Колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції про невідповідність обвинувального акта вимогам п.5 ч.2 ст.291 КПК України є правильним, оскільки обвинувальний акт має містити відомості щодо фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
В обвинувальному акті, складеному щодо ОСОБА_5 містяться відомості про фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, однак відсутнє формулювання обвинувачення, оскільки під таким заголовком в обвинувальному акті міститься дослівно переписані фактичні обставини кримінального правопорушення.
При цьому колегія суддів вважає за необхідне наголосити, що термін «фактичні обставини кримінального правопорушення» та «формулювання обвинувачення» має різний правовий характер, що повинно враховуватись стороною обвинувачення.
Так, п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України визначено, що обвинувачення - це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку встановленому цим Кодексом.
Таким чином, колегія суддів вважає обґрунтованими висновки суду першої інстанції про невідповідність обвинувального акту вимогам ст.291 КПК України та не убачає підстав для задоволення апеляційної скарги прокурора.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 376, 407, 418 КПК України, колегія суддів, -
УХВАЛИЛА:

Ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 13 квітня 2016 року, якою обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000609 щодо ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 27 ч. 2 ст. 256 КК України, повернуто прокурору прокуратури міста Києва залишити без зміни, апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні - без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає чинності з дня її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

__________ _____________ ___________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

[1] Справа № 11кп/796/1062/2016

ЄУНС: 761/12182/16-к
Категорія КК: ч. 2 ст. 256
Головуючий у першій інстанції: ОСОБА_9
Доповідач ОСОБА_1