АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого суддіОСОБА_1 ,
суддів при секретарі судового засіданняОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши в залі суду у відкритому судовому засіданні 02 червня 2016 року, з використанням відеоконференцзв`язку з Київським СІЗО № 13, де перебуває підозрюваний ОСОБА_5 , апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Дарницького районного суду міста Києва від 16 травня 2016 року, відносно

ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Красний Луч Луганської області, громадянин України, зі слів: не маючий судимості, освіта вища, працює директором ТОВ «Конорд», офіційно не одружений, на утриманні має троє малолітніх дітей, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 2,3 ст. 15, ч.ч. 3-5 ст. 185 КК України,
за участю: прокурора захисника підозрюваного ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 ,
ВСТАНОВИЛА:

Вказаною ухвалою суду задоволено клопотання слідчого Дарницького УП ГУ НП в місті Києві ОСОБА_8 , погоджене з прокурором Київської місцевої прокуратури № 2 м. Києва ОСОБА_9 , та застосовано до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 20 год. 40 хв. 11 липня 2016 року, з визначенням застави в розмірі 150 мінімальних заробітних плат, що становить 217 500 гривень.
Згідно з ухвалою суду, слідчий суддя врахувавши наявністьобґрунтованої підозри ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, яка підтверджується доданими до клопотання даними, тяжкість покарання, що загрожує останньому у разі визнання його винуватим у вчиненні вказаних кримінальних правопорушень, характеризуючі дані про особу підозрюваного, в їх сукупності, а також врахувавши наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України та можливості останнього переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення, а тому прийшов до висновку про наявність підстав вважати, що застосування до ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу, не зможе запобігти вказаним ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

Не погоджуючись з прийнятим рішення суду, захисник підозрюваного подав апеляційну скаргу, в якій вважає оскаржувану ухвалу суду незаконною, необґрунтованою, невмотивованою та такою, що постановлена з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчого Дарницького управління поліції ГУ Національної поліції в м. Києві ОСОБА_8 про застосування щодо ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою залишити без задоволення.Також просить доручити прокуратурі міста Києва провести судово-медичне обстеження ОСОБА_5 та перевірку за його заявою щодо застосування працівниками поліції фізичного насильства під час затримання в порядку ст. 208 КПК України.

Мотивуючи доводи апеляційної скарги, захисник підозрюваного зазначає про те, що слідчий суддя не в повній мірі дослідив усі надані матеріали справи та необґрунтовано прийняв до уваги лише нічим не підтверджені докази сторони обвинувачення про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 інкримінованих йому кримінальних правопорушень та жодним чином не надав належної правової оцінки доводам сторони захисту щодо відсутності обґрунтованої підозри.
Також в апеляційній скарзі вказується на те, що а ні в клопотанні слідчого, а ні в ухвалі слідчого судді не визначено, не встановлено та не наведено жодних правових підстав, які б вказували на наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а також що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти вказаним у клопотанні ризикам.

Крім того, захисник звертає увагу суду на те, що слідчим суддею, в порушення вимог ст. 178 КПК України не були враховані характеризуючі дані про особу ОСОБА_5 , який мав постійне місце проживання та території Київської області, перебував у цивільному шлюбі, виховував трьох неповнолітніх дітей, офіційно працевлаштований та обіймає посаду директора ТОВ «Конорд», раніше не судимий.
Зазначається в апеляційній скарзіі і про порушення вимог кримінального процесуального закону, зокрема ст. 206 КПК України з боку працівників правоохоронних органів, які виразилися у застосуванні фізичного насильства до ОСОБА_5 під час його затримання, в порядку ст. 208 КПК України, на які наголошувала сторона захисту та які залишені поза увагою слідчим суддею при винесенні оскаржуваної ухвали.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника та підозрюваного, які підтримали апеляційну скаргу і просили її задовольнити, пояснення прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги та просив ухвалу слідчого судді залишити без змін, вивчивши матеріали провадження і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисникане підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Як вбачається з представлених в апеляційний суд матеріалів, в СВ Дарницького управління поліції ГУ Національної поліції України в місті Києві перебуває кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань під №0009806 від 10 листопада 2015 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15 ч. 5 ст. 185, ч. 3 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України.

13 травня 2016 року о 20 год. 40 хв. ОСОБА_5 був затриманий в порядку ст. 208 КПК України, та наступного дня його повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 15 ч. 5 ст. 185, ч. 3 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України.

14 травня 2016 року слідчий Дарницького управління поліції ГУ Національної поліції в місті Києві ОСОБА_8 , за погодженням із прокурором Київської місцевої прокуратури № 2 в міста Києва ОСОБА_9 , звернувся до слідчого судді Дарницького районного суду міста Києва з клопотанням про застосування щодо ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Ухвалою слідчого судді Дарницького районного суду міста Києва від 16 травня 2016 року дане клопотання задоволено та до підозрюваного ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 20 год. 40 хв. 11 липня 2016 року, з визначенням застави в розмірі 150 мінімальних заробітних плат, що становить 217500 гривень.
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо особи міститься і в положеннях ст. 177, 178, 183, 194 КПК України.
Під час апеляційного розгляду, встановлено, що рішення слідчим суддею прийнято з дотриманням вищезазначених вимог національного та міжнародного законодавства.
З ухвали суду та журналу судового засідання вбачається, що наведені в клопотанні слідчого підстави для обрання ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою перевірялись при розгляді клопотання. При цьому був допитаний ОСОБА_5 , вислухана думка прокурора, слідчого та захисника, з`ясовані інші обставини, які мають значення при вирішенні питання обрання запобіжного заходу.
При судовому розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд з`ясував питання про те, чи підтверджується наявність зазначених у клопотанні слідчого підстав застосування запобіжного заходу, передбачених статтею 177 КПК України.
Відповідно до ст. 178 КПК України, судом також враховано вагомість наявних доказів про вчинення кримінальних правопорушень, в яких підозрюється ОСОБА_5 , тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання останнього винуватим у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень, правильно враховано інші дані про особу ОСОБА_5 , в їх сукупності.
Перевіряючи доводи та обставини, на які посилаються слідчий та прокурор у клопотанні, слідчим суддею з`ясовано, що наведені у клопотанні дані свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 15 ч. 4 ст. 185, ч. 2 ст. 15 ч. 5 ст. 185 КК України. Виклад обставин, що дають підстави підозрювати ОСОБА_5 у вчиненні зазначених кримінальних правопорушень, слідчим зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, що їх підтверджують.
Також слід зазначити, що поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві та, виходячи з положень ч. 5 ст. 9 КПК України, необхідно прийняти до уваги позицію Європейського суду з прав людини, відображену у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, N 182), те що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).

За таких умов, слідчий суддя, як вважає колегія суддів, дослідивши, матеріали клопотання та долучені до нього матеріали, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, керуючись законом, оцінюючи сукупність зібраних доказів, лише щодо пред`явленої підозри, - з точки зору достатності та взаємозв`язку прийшов до обґрунтованого висновку про наявність у провадженні доказів, передбачених параграфами 3-5 Глави 4 КПК України(показання, речові докази і документи та інші), які свідчать про обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, оскільки об`єктивно зв`язують його з ними, тобто підтверджують існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрюваний, міг вчинити дане правопорушення.

При цьому слід зауважити, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінальних правопорушень. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення кримінальних правопорушень вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів. Дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, слідчий суддя у висновках, які зробив орган досудового розслідування відносно ОСОБА_5 , чогось очевидно необґрунтованого чи недопустимого не встановив. Не виявлено таких обставин і колегією суддів.
Відповідно до змісту ст. ст. 177, 183, 194 КПК України, крім наявності обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, тримання під вартою має бути обумовлено доведеністю обставин, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Достатні дані при цьому повинні бути не уявними або ж припустимими, а конкретними, визначеними, необхідними, підтвердженими відповідними доказами, які б в сукупності свідчили про наявність підстав, що були достатніми для застосування запобіжного заходу.
Рішення слідчого судді про застосування щодо ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою повністю узгоджується з вказаними положеннями закону, так як ні процесуальна поведінка підозрюваного, ні його вікові і психо-емоційні характеристики, особисті та соціальні обставини життя дають підстави вважати, що тільки тримання під вартою є необхідним у цьому кримінальному провадженні.
Так, розглядаючи клопотання про застосування щодо ОСОБА_5 виняткового запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчий суддя обґрунтовано дійшов до висновку про наявність реальних ризиків неналежної процесуальної поведінки підозрюваного, передбачених ст. 177 КПК України, а саме зокрема можливість підозрюваного переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення.
В контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Панченко проти Росії). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Бекчиєв проти Молдови).
На підставі вище викладеного, а також враховуючи дані про особу підозрюваного, в їх сукупності, зокрема його вік та стан здоров`я, сімейний та майновий стан, інші дані про особу ОСОБА_5 , в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку про доведеність слідчим та прокурором у клопотанні ризику можливості підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування, оскільки достатні стримуючі фактори, які б свідчили про протилежне в матеріалах справи відсутні.
Таким чином відсутні підстави вважати, що менш суворі запобіжні заходи будуть адекватними заходами у даному кримінальному провадженні, тому колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції щодо необхідності задовольнити клопотання слідчого, оскільки слідчий в повному обсязі довів суду обставини, які виправдовують обмеження права ОСОБА_5 на свободу.
Посилання апелянта на порушення вимог кримінального процесуального закону, зокрема ст. 206 КПК України з боку працівників правоохоронних органів, які виразилися у застосуванні фізичного насильства до ОСОБА_5 під час його затримання, в порядку ст. 208 КПК України, на які наголошувала сторона захисту та які залишені поза увагою слідчим суддею при винесенні оскаржуваної ухвали, як на підставу для скасування ухвали слідчого судді Дарницького районного суду м. Києва від 16 травня 2016 року, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки відповідно до вимог ч. 6 ст. 206 КПК України якщо під час будь-якого судового засідання особа заявляє про застосування до неї насильства під час затримання або тримання в уповноваженому органі державної влади, державній установі (орган державної влади, державна установа, яким законом надано право здійснювати тримання під вартою осіб), слідчий суддя зобов`язаний зафіксувати таку заяву або прийняти від особи письмову заяву та забезпечити невідкладне проведення судово-медичного обстеження особи, доручити відповідному органу досудового розслідування провести дослідження фактів, викладених в заяві особи, вжити необхідних заходів для забезпечення безпеки особи згідно із законодавством.

Разом з тим, як вбачається з наданих до апеляційного суду матеріалів, а ні захисник підозрюваного, а ні сам підозрюваний, із відповідною письмовою заявою, в порядку ст. 206 КПК України, під час розгляду слідчим суддею клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_5 , не зверталися, лише захисник наголосив про те, що після затримання ОСОБА_5 , останнього було доставлено до відділення де він перебував до ранку в кайданах в кабінеті без проведення будь-яких процесуальних дій (а.с. 226).
У судовому засіданні апеляційного суду захисник заявив, що вже оскаржив до прокуратури м. Києва вищенаведені ним неправомірні дії з боку працівників правоохоронних органів, а тому колегія суддів приходить до переконання про можливість відмовити в задоволенні клопотання захисника про доручення прокуратурі міста Києва провести судово-медичне обстеження ОСОБА_5 та перевірку за його заявою щодо застосування працівниками поліції фізичного насильства під час затримання в порядку ст. 208 КПК України.
З огляду на викладене, зазначені в апеляційній скарзі доводи та підстави, з яких захисник підозрюваного просить скасувати ухвалу суду не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи і не є визначеними законом підставами для скасування оскаржуваного рішення.
Слідчий суддя також правильно, з урахуванням та в межах норм кримінального процесуального закону а також практики Європейського суду з прав людини, визначив розмір застави, оскільки розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні, оцінивши також тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_5 та характеризуючі дані про його особу, визначив заставу у розмірі сто п`ятдесят мінімальних заробітних плат, що належним чином забезпечить виконання підозрюваним ОСОБА_5 покладених на нього обов`язків у випадку внесення застави. З таким твердженням слідчого судді погоджується і колегія суддів.

При цьому судом також враховано положення ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.
Ухвала слідчого судді відповідає вказаним вимогам.
Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді у справі не вбачається.
Відповідно до ч. 1 ст. 379 КПК України, суд має право за власною ініціативою або за заявою учасника кримінального провадження чи іншої заінтересованої особи виправити допущені в судовому рішенні цього суду описки, очевидні арифметичні помилки незалежно від того, набрало судове рішення законної сили чи ні.

Враховуючи вищевикладене колегія суддів приходить до переконання, що рішення слідчого судді є законним та обґрунтованим, яке ухвалено на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та оціненими судом, а тому апеляційна скарга захисника підозрюваного, з викладеними в ній доводами, задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 176 178, 182, 183, 194, 196, 309, 376, 379, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів
УХВАЛИЛА:

Ухвалу слідчого судді Дарницького районного суду міста Києва від 16 травня 2016 року, якою задоволено задоволено клопотання слідчого Дарницького УП ГУ НП в місті Києві ОСОБА_8 , яке погоджене з прокурором Київської місцевої прокуратури №2 м. Києва ОСОБА_9 , та застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 20 год. 40 хв. 11 липня 2016 року, з визначенням застави в розмірі 150 мінімальних заробітних плат, що становить 217 500 гривень, до підозрюваного ОСОБА_5 ., ІНФОРМАЦІЯ_2 , залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_5 без задаволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_3 ОСОБА_2

Справа №11-сс/796/1765/2016 Категорія КК: ст. 183 КПК УкраїниГоловуючий у першій інстанції ОСОБА_10 , Доповідач: ОСОБА_1