Справа № 296/3126/16-к
УХВАЛА
Іменем України
14 квітня 2016 року м.Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира в складі:
головуючого слідчого судді ОСОБА_1
секретаря ОСОБА_2
з участі скаржника ОСОБА_3 ,
прокурора ОСОБА_4 ,
розглянув скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність прокуратури Житомирської області щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру розслідувань після отримання заяв про кримінальні правопорушення,
ВСТАНОВИВ:
05.04.2016 ОСОБА_3 звернувся в суд із вказаною скаргою, де зазначив, що 29.02.2016 він подав до прокуратури Житомирської області заяву про скоєння злочину посадовими особами СУ ГУ Національної поліції України в Житомирській області, а саме щодо протиправних дій слідчого ОСОБА_5 , які на його думку мають ознаки злочинів, передбачених ст.ст.365, 366, 371, 374 КК України.
1 квітня 2016 року ним отриманий лист-відповідь від 28.03.2016 за підписом начальника слідчого відділу прокуратури Житомирської області ОСОБА_6 , відповідно якого повідомлення про злочин не було внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
Вважаючи дії прокуратури Житомирської області неправомірними, скаржник просив: «Зобов`язати орган досудового слідства - прокуратуру Житомирської області невідкладно зареєструвати подану мною заяву про вчинення злочину до Єдиного реєстру досудових розслідувань та видати мені пам`ятку про процесуальні права та обов`язки. Зобов`язати орган досудового слідства - прокуратуру Житомирської області розпочати за цією заявою про вчинення злочину досудове розслідування у формі досудового слідства за вчинення дій, які мають ознаки складу злочину, передбаченого ст.ст.365, 366, 371, 373, 374 Кримінального Кодексу України та повідомити мене письмово у встановленому законом порядку та строк про початок кримінального провадження та закінчення досудового розслідування вказаного злочину за ст.ст.365, 366, 371, 373, 374 Кримінального Кодексу України.»
У судовому засіданні скаржник скаргу підтримав.
Прокурор просив відмовити у задоволенні скарги посилаючись на те, що доводи, викладені ОСОБА_3 в скарзі не знайшли свого підтвердження, а тому підстав внесення відомостей по ній до Єдиного реєстру досудових розслідувань не було.
Заслухавши пояснення сторін та дослідивши подані матеріали, суд відмовляє у задоволенні скарги виходячи з наступного.
Судом встановлено, 29.02.2016 ОСОБА_3 подав до прокуратури Житомирської області заяву про скоєння злочинів слідчим СУ ГУ Національної поліції України в Житомирській області ОСОБА_5 , передбачених ст.ст.365, 366, 371, 374 КК України, під час його затримання 14.01.2016 за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України. Зокрема у заяві ОСОБА_3 повідомив про незаконне на його думку затримання, також те, що час затримання, зазначений в протоколі затримання, не відповідає дійсності, оскільки його було затримано за 30 хвилин раніше і після затримання його незаконно утримували дві години не надаючи змоги на адвоката, при цьому психологічно тиснули, що б він зізнався у злочині якого він не скоював.

Прокуратурою Житомирської області було відмовлено у внесенні відомостей по заяві ОСОБА_3 до ЄРДР, про що заявника повідомлено листом від 28.03.2016 № 17/1-1712-16 за підписом начальника слідчого відділу прокуратури Житомирської області ОСОБА_6 (а. с. 9). В обґрунтування прийнятого рішення, начальником слідчого відділу прокуратури вказано, що доводи його звернення не знайшли свого підтвердження, а тому підстав для внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань не вбачається.
Відповідно до частини 5 статті 214 КПК України, до Єдиного реєстру досудових розслідувань вносяться відомості про короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до ст.ст.2, 11 КК України, підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом.
Аналізуючи вказані норми у їх сукупності внесенню до ЄРДР підлягають ті повідомлення, які містять достатні данні про вчинення кримінального правопорушення.
Судом також встановлено, що обставини затримання ОСОБА_3 14.02.2016 були предметом дослідження Корольовського районного суду м. Житомира та ухвалою суду від 16.01.2016 відносно ОСОБА_3 застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із застосуванням електронного засобу контролю. Вказане рішення залишено в силі ухвалою апеляційного суду Житомирської області від 22.01.2016, що не заперечувалось скаржником у судовому засіданні.
Також, не знайшли свого підтвердження і доводи скаржника, щодо ненадання захисника, оскільки працівниками ГУНП в Житомирській області про затримання ОСОБА_3 було повідомлено Регіональний центр з надання безоплатної вторинної правової допомоги у Житомирській області і йому було призначено захисника ОСОБА_7 .
З інших фактів, які зазначив скаржник у своїй заяві, також не вбачається в діях слідчого ОСОБА_5 наявність ознак складу правопорушень, передбачених ст.ст.365, 366, 371, 373, 374 Кримінального Кодексу України.
За таких обставин та за наявності судового рішення про обрання ОСОБА_3 запобіжного заходу за результатами затримання, яке він вважає незаконним, суд погоджується з доводами прокуратури про відсутність достатніх підстав для внесення відомостей по заяві ОСОБА_3 від 29.02.2016 до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
Керуючись ст.ст.214, 303-307 КПК України, суд
У Х В А Л И В:
У задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність прокуратури Житомирської області щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви про кримінальні правопорушення від 29.02.2016 - відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1