печерський районний суд міста києва
Справа № 757/3278/16-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
08.04.2016 Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючої судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

потерпілого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження №0003588, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 26.05.2015, за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , раніше судимого

- вироком Печерського районного суду м. Києва від 31.01.2003, зміненим ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 27.03.2003, за ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 357 КК України, із застосуванням ст. ст. 69, 70 КК України, до 2 років позбавлення волі. Звільнений 16.11.2004 по відбуттю строку покарання;

- вироком Печерського районного суду м. Києва від 01.03.2005 за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі. Звільнений 14.01.2009 по відбуттю строку покарання

- у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України,

В С Т А Н О В И В:
29.04.2015 приблизно о 22 год. 00 хв. ОСОБА_4 запросив ОСОБА_5 до себе в квартиру АДРЕСА_2 . Після того ОСОБА_4 , перебуваючи в приміщенні зазначеної квартири, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, скориставшись відсутністю уваги потерпілого, який на той момент спав у кріслі, таємно викрав з його кишені куртки мобільний телефон «Samsung I9500 Galaxi S IV», ІМЕІ НОМЕР_1 вартістю 3350 грн., належний ОСОБА_5 . Після того покинув приміщення квартири, викраденим майном розпорядився на власний розсуд.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні злочину визнав повністю та не заперечував, що вчинив його за викладених в обвинувальному акті обставин. Так, зазначив, що вони з потерпілим ОСОБА_5 є сусідами, 29.04.2015 він зустрів ОСОБА_6 у дворі, коли той повертався з роботи, запросив до себе в гості. Оскільки ОСОБА_6 був втомлений після роботи, то задрімав у кріслі, а він, побачивши це, витягнув у нього з кишені куртки мобільний телефон«Samsung I9500 Galaxi S IV», вийшов з ним на вулицю та здав у ломбард.

Просив суворо його не карати, зазначивши, що у скоєному щиро кається та вони примирились із потерпілим.

Потерпілий ОСОБА_5 повністю підтвердив показання обвинуваченого, а також зазначив, що претензій до обвинуваченого щодо відшкодування моральної чи майнової шкоди він не має, просить його суворо не карати.

Сторони, потерпілий вважали недоцільним у відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України досліджувати інші докази стосовно фактичних обставин вчиненого діяння. Розуміють, що в такому випадку будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку.

За згодою осіб, які беруть участь у справі, в судовому засіданні ухвалою головуючого вирішено питання про недоцільність дослідження доказів щодо фактичних обставин справи обставин викрадення чужого майна, оскільки фактичні обставини ніким не оспорюються та відсутні сумніви стосовно добровільності та істинності позицій обвинуваченого, потерпілого.

З урахуванням викладеного, оцінивши показання обвинуваченого, потерпілого як належний, допустимий та в даному випадку достатній доказ, суд приходить до висновку про доведеність винуватості ОСОБА_4 у таємному викраденні чужого майна (крадіжці).

Враховуючи вимоги частин 1, 2 ст. 337 КПК України, відповідно до яких судовий розгляд проводиться лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, з метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини та її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження, те, що сторона обвинувачення не висувала ОСОБА_4 обвинувачення за ч. 2 ст. 185 КК України, не враховуючи його попередні судимості, що не погашені і не зняті у встановленому законом порядку, як кваліфікуючу ознаку діяння, а самостійно суд не має права змінити правову кваліфікацію діяння в бік погіршення становища обвинуваченого, суд кваліфікує дії ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 185 КК України.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд у відповідності до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості скоєного злочину (який відповідно до ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості), особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання, а також позицію потерпілого.

Обставинами, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання, суд враховує повне визнання обвинуваченою вини, щире каяття.

Обставиною, що обтяжує покарання відповідно до ст. 67 КК України є рецидив злочинів.

В якості ознак, що характеризують особу обвинуваченого, суд враховує, що ОСОБА_4 раніше судимий, має постійне місце проживання та за місцем проживання характеризується формально позитивно, на обліку нарколога, психіатра не перебуває. Також суд враховує, що обвинувачений офіційно не працює та не має постійного джерела доходів, що робить недоцільним застосування до нього покарання у виді штрафу і неможливим застосування покарання у виді виправних робіт.

Враховуючи викладені дані про особу винного, усі обставини справи, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, позицію потерпілого, суд вважає необхідним призначити ОСОБА_4 покарання, необхідне і достатнє для його виправлення і попередження нових злочинів у виді позбавлення волі на строк один рік, та зі звільненням від відбуття покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, з встановленням іспитового строку 1 рік, та покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, що буде справедливим та співмірним із тяжкістю вчиненого злочину та особою винного.

Цивільний позов у справі не заявлявся, процесуальні витрати відсутні.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили до ОСОБА_4 не застосовувати.

Керуючись ст. ст. 373, 374, 475 КПК України, суд, -

З А С У Д И В :
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, з іспитовим строком 1 рік.

На підставі ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи, та періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.

До набрання вироком суду законної сили запобіжний захід до ОСОБА_4 не застосовувати.

Вирок набирає законної сили через тридцять днів з моменту його оголошення, у разі не подачі на нього апеляції.
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду м. Києва через Печерський районний суд м. Києва шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його оголошення.
Копія вироку видається учасникам кримінального провадження відразу після його оголошення.
Суддя ОСОБА_1