Справа № 161/4587/16-к
Провадження № 1-кп/161/310/16
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
м. Луцьк 17 серпня 2016 року Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого - судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

захисників - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000432, що надійшов з прокуратури Волинської області 06.04.2016 року відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Камінь-Каширський Волинської області, українця, гр.України, з вищою освітою, одруженого, має на утриманні троє дітей (двоє з яких малолітні), працюючого заступником начальника управління Держпраці у Волинській області (на момент винесення вироку звільнений з посади, згідно наказу Держпраці України від 22.04.2016 р. №27-кт), мешканця АДРЕСА_1 , не судимого;

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.368 ч.3 КК України,

В С Т А Н О В И В :

Обвинувачений ОСОБА_6 , працюючи на посаді заступника начальника управління Держпраці у Волинській області, на підставі наказу Державної служби України з питань праці № 78-кт від 31.08.2015, в посадові обов`язки якого, відповідно до Наказу управління Держпраці у Волинській області № 46 від 08.09.2015, входило виконання обов"язків та завдань начальника Управління (за відсутності начальника Управління та його першого заступника), виконання завдань щодо реалізації державної політики у сферах промислової безпеки, охорони праці з поводження з вибуховими матеріалами, державного регулювання і контролю у сфері діяльності, пов"язаної з об"єктами підвищеної небезпеки; участь в організації проведення експертизи проектної документації на відповідність вимогам нормативно-правових актів із забезпечення безпеки під час поводження з вибуховими матеріалами промислового призначення, здійснення державного нагляду (контролю) у сфері діяльності, пов`язаної з об`єктами підвищеної небезпеки та потенційно небезпечними об`єктами, з питань проведення ідентифікації та декларування безпеки об`єктів підвищеної небезпеки, проведення експертної оцінки стану безпеки охорони праці та безпеки промислового виробництва суб`єкта господарювання, об`єктів підвищеної небезпеки, координування роботи відділу експертної роботи, ринкового нагляду та надання адміністративних послуг, видання у передбачених законодавством випадках документів - свідоцтва на придбання і зберігання вибухових матеріалів промислового призначення, свідоцтва про державну реєстрацію об"єкта підвищеної небезпеки, тобто у зв"язку із виконанням своїх функціональних обов"язків будучи службовою особою, що займає відповідальне становище, умисно, з корисливою метою, отримав від гр. ОСОБА_7 неправомірну вигоду за видачу свідоцтва про державну реєстрацію об`єкта підвищеної небезпеки та за сприяння в отриманні дозволу на експлуатацію машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки та на виконання робіт підвищеної небезпеки, за наступних обставин.

Так, 07.11.2015 року на адресу управління Держпраці у Волинській області надійшло повідомлення про результати ідентифікації об`єкта підвищеної небезпеки фермерського господарства «Ставеччина», що було надіслане ОСОБА_7 від імені свого батька ОСОБА_8 , який являється його власником, яке перебувало на розгляді заступника начальника управління Держпраці у Волинській області ОСОБА_6 .

01.12.2015 ОСОБА_7 , у невстановлений досудовим розслідуванням час, перебуваючи в управлінні Держпраці у Волинській області, під час розмови з начальником відділу експертної роботи ринкового нагляду та надання адміністративних послуг ОСОБА_9 , дізнався про наявність неточностей у надісланому ним повідомленні та необхідність, в зв`язку з цим, зв`язатися з ОСОБА_6

03.12.2015 у невстановлений досудовим розслідуванням час, ОСОБА_6 , перебуваючи в робочому кабінеті №14, що на другому поверсі за адресою: м.Луцьк, вул.Кравчука, 22 В, під час особистого прийому ОСОБА_7 з приводу отримання свідоцтва про державну реєстрацію об`єкта підвищеної небезпеки (далі - ОПН) - складу паливно-мастильних матеріалів, який знаходиться на території фермерського господарства "Ставеччина", за адресою: с.Пісочне Ковельського району повідомив останньому, що у наданих ним документах, а саме повідомленні про результати ідентифікації об`єкта підвищеної небезпеки (далі - ОПН) фермерського господарства «Ставеччина» містяться неточності, в зв`язку з чим йому може бути відмовлено у реєстрації. В подальшому, умисно, з метою корисливого збагачення та отримання неправомірної вигоди, ОСОБА_6 поставив за умову ОСОБА_7 про надання в його користь 100 л дизельного пального за позитивне вирішення вищевказаного питання.

Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_6 10.12.2015 року у невстановлений органом досудового розслідування час, прибув до офісного приміщення ФГ «Ставеччина», що в м.Ковелі по вул.Залізничній, 3, де передав ОСОБА_7 свідоцтво про державну реєстрацію об`єкта підвищеної небезпеки - складу паливно-мастильних матеріалів від 07.12.2015, після чого, з метою отримання попередньо обумовленої неправомірної вигоди, вони поїхали на АЗС «WOG» (м.Ковель, вул. Луцька), де ОСОБА_7 було передано ОСОБА_6 картки на 60 л дизельного пального загальною вартістю 1079,40 грн. та заправлено службовий транспортний засіб марки «Джилі» на 20 л бензином А92 загальною вартістю 399,80 грн., а всього, таким чином, було отримано ОСОБА_6 неправомірної вигоди на загальну суму 1479,20 грн.

В подальшому ОСОБА_6 достовірно знаючи, що для здійснення господарської діяльності ОСОБА_7 необхідно буде отримати дозвіл на експлуатацію машин механізмів устаткування підвищеної небезпеки та на виконання робіт підвищеної небезпеки в управлінні Держраці у Волинській області на вище вказаний ОПН, поставив умову ОСОБА_7 про необхідність укладення договору про надання послуг на виготовлення документації необхідної для подачі в експертну установу з ТзОВ «ОТ Інжиніринг» директором якого є його дружина ОСОБА_10 , а дійсним власником він сам. З цією метою ОСОБА_6 направив на електронну адресу ОСОБА_7 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) договір про надання послуг ТзОВ «ОТ Інжиніринг» на розробку декларацій безпеки, плану локалізації і ліквідації аварійних ситуацій на суму 61 900 грн.

01.02.2015 року у невстановлений органом досудового розслідування час, ОСОБА_7 , під час зустрічі з ОСОБА_6 поблизу с.Кременець Рожищенського району Волинської області, повідомив про виготовлення ним частини вище вказаної документації самостійно, а іншої - за його сприяння за винагороду, обумовлену з ним. Тоді ж ОСОБА_6 , умисно, діючи з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення поставив умову ОСОБА_7 про надання 25 000 грн. за не перешкоджання у здійсненні господарської діяльності пов`язаної з використанням ОПН - складу паливно-мастильних матеріалів ФГ «Ставеччина» за адресою: с.Пісочне, Ковельського району та у сприянні в отриманні дозволу на експлуатацію машин механізмів устаткування підвищеної небезпеки та на виконання робіт підвищеної небезпеки в управлінні Держраці у Волинській області вказаного ОПН.

10.02.2016 близько 14.20 год. ОСОБА_6 в м.Луцьку по вул. Кравчука (поблизу магазину «Колібріс»), в автомобілі марки «Опель Омега» д.н.з НОМЕР_1 , умисно, з корисливих мотивів, з метою незаконного особистого збагачення, отримав від ОСОБА_7 неправомірну вигоду в сумі 25 000 грн., за сприяння у вирішенні питання про отримання дозволу на експлуатацію об"єкта підвищеної небезпеки - складу паливно-мастильних матеріалів, що знаходиться на території фермерського господарства "Ставеччина" за адресою: с.Пісочне Ковельського району, в управлінні Держраці у Волинській області та за не перешкоджання у здійсненні господарської діяльності, пов`язаної з використанням вказаного ОПН.

Таким чином, обвинувачений ОСОБА_6 своїми умисними діями, що виразились в одержанні службовою особою, яка займає відповідальне становище, неправомірної вигоди для себе за вчинення в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, та в інтересах третіх осіб, будь-якої дії з використанням наданої їй влади та службового становища, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст. 368 КК України.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у вимаганні та одержанні службовою особою, яка займає відповідальне становище, неправомірної вигоди для себе за вчинення в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, та в інтересах третіх осіб, будь-якої дії з використанням влади та службового становища, не визнав. Суду дав показання, що з вересня 2015 року призначений на посаду заступника начальника управління Держпраці у Волинській області, з своїми посадовими обов`язками ознайомлений та сумлінно їх виконує, за що неодноразово був нагороджений грамотами. Єдине в чому він допустився серйозної помилки, це те, що він, будучи державним службовцем, приймав участь у бізнесі, так як в інший спосіб не мав змоги забезпечити свою сім`ю. Оскільки він мав інформацію та зв`язки щодо переліку та можливості виготовлення документації, яка повинна бути на об`єктах з підвищеною небезпекою, тому для її виготовлення, ним було створено ТзОВ «Інженіринг». На початку грудня 2015 р. ОСОБА_9 приніс йому для розгляду заяву про ідентифікацію ОПН ФГ «Ставеччина», де містився номер телефону заявника. 03.12.2015 року він зателефонував ОСОБА_7 та повідомив про виготовлення свідоцтва про державну реєстрацію ОПН (при цьому вказав, що по ФГ «Ставечина» усі розрахунки були проведені правильно, жодних зауважень до документів не було) і, оскільки 10.12.2015 р. він мав намір їхати в м.Ковель, тому сам його привезе та передасть. Жодних зустрічей з ОСОБА_7 у його робочому кабінеті не відбувалось. Пояснив, що хотів передати вказаний документ особисто, щоб запропонувати виготовити усю подальшу документацію на ТзОВ «Інженіринг». 10.12.2015 року в м.Ковелі він передав свідоцтво ОСОБА_7 , а останній, з власної ініціативи, в якості подяки за привезений документ, заправив 20 л бензину його службовий автомобіль (при цьому, карток на пальне йому не передавав). Під час розмови він запропонував ОСОБА_7 послуги його фірми щодо виготовлення пакету документів, повідомивши про приблизну вартість таких послуг згідно договору, на що ОСОБА_7 погодився. В подальшому ним була підготовлена угода, рахунок та скинуто документи по електронній пошті ОСОБА_7 , який повідомив, що переслав їх у м.Київ своїм партнерам і дане питання буде вирішене після Новорічних свят. 01.02.2016 р. йому зателефонував ОСОБА_7 і попросив про зустріч, оскільки він лікувався в Рожищенській лікарні, тому вони зустрілись поблизу с.Кременець, де останній повідомив, що київські партнери не погодили рахунок та замовили виготовлення документів у м.Києві. При цьому ОСОБА_7 сказав, що оскільки йому незручно перед ним, тому він попросить своїх партнерів, в якості авансу, передати йому кошти за виготовлення документації на ОПН (заправочні станції), будівництво по яких планувались в майбутньому, повідомивши суму такого авансу на власний розсуд 1000 доларів США, на що він погодився. 03.02.2016 р. вони зустрічались на АЗС в с.Кременець, де ОСОБА_7 уточнив чи може бути аванс в гривнях, чого він не заперечував (так як мав отримані кошти перерахувати на рахунок ТзОВ «Інженіринг»). 10.02.2016 р. ОСОБА_7 зателефонував і повідомив, що привіз кошти, які він отримав поблизу магазину «Колібріс», а біля управління його було затримано працівниками УСБУ у Волинській області, які їх вилучили. Жодних перешкод у діяльності ФГ «Ставеччина» він чинити не міг, оскільки план перевірок вже був розроблений та затверджений, а тому ні коштів, ні пального у ОСОБА_7 він не вимагав. Вважає, що неправомірної вигоди він не отримував, дії, що ставляться йому у вину є провокацією правоохоронних органів, в зв`язку з чим просив його виправдати.

Не зважаючи на невизнання своєї вини обвинуваченим ОСОБА_6 його винність в одержанні службовою особою, яка займає відповідальне становище, неправомірної вигоди для себе за вчинення в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, та в інтересах третіх осіб, будь-якої дії з використанням наданої їй влади та службового становища, підтверджується зібраними під час досудового провадження та дослідженими в судовому засіданні доказами.

Так, наказом №78-кт від 31.08.2015 р., копією трудової книжки серії НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_6 , стверджується, що на час вчинення кримінальних правопорушень обвинувачений ОСОБА_6 працював на посаді заступника начальника управління Держпраці у Волинській області, із збереженням 9 рангу державного службовця.

Згідно наказу Управління Держпраці у Волинській області №46 від 08.09.2015 «Про розподіл обов`язків між начальником, першим заступником начальника, заступником начальника управління Держпраці у Волинській області» та додатку до даного наказу, до посадових обов`язків заступника начальника управління ОСОБА_6 входило, зокрема, виконання обов"язків та завдань начальника управління (за відсутності начальника управління та його першого заступника), виконання завдань щодо реалізації державної політики у сферах промислової безпеки, охорони праці з поводження з вибуховими матеріалами, державного регулювання і контролю у сфері діяльності, пов"язаної з об"єктами підвищеної небезпеки; участь в організації проведення експертизи проектної документації на відповідність вимогам нормативно-правових актів із забезпечення безпеки під час поводження з вибуховими матеріалами промислового призначення, здійснення державного нагляду (контролю) у сфері діяльності, пов`язаної з об`єктами підвищеної небезпеки та потенційно небезпечними об`єктами, з питань проведення ідентифікації та декларування безпеки об`єктів підвищеної небезпеки, проведення експертної оцінки стану безпеки охорони праці та безпеки промислового виробництва суб`єкта господарювання, об`єктів підвищеної небезпеки, координування роботи відділу експертної роботи, ринкового нагляду та надання адміністративних послуг, видання у передбачених законодавством випадках документів - свідоцтва на придбання і зберігання вибухових матеріалів промислового призначення, свідоцтва про державну реєстрацію об"єкта підвищеної небезпеки. З вказаним наказом ОСОБА_6 ознайомлений особисто 08.09.2015 р., що засвідчено його особистим підписом.

Відповідальність за одержання неправомірної вигоди має місце, якщо службова особа одержала її за виконання чи невиконання будь-якої дії з використанням свого службового становища. Відповідно до примітки 1 ст.364 КК України службовими особами у ст.ст.364, 365, 368, 368-2, 369 цього Кодексу є особи, які постійно, тимчасово чи за спеціальним повноваженням здійснюють функції представників влади чи місцевого самоврядування, а також обіймають постійно чи тимчасово в органах державної влади, органах місцевого самоврядування, на державних чи комунальних підприємствах, в установах організаціях посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських функцій або виконують такі функції за спеціальним повноваженням, яким особа наділяється повноважним органом державної влади, органом місцевого самоврядування, центральним органом державного управління із спеціальним статусом, повноважним органом чи повноважною особою підприємства, установи, організації, судом або законом.

Відповідно до п.2 Примітки до ст.368 КК України службовими особами, які займають відповідальне становище, є особи, зазначені у п.1 примітки до ст.364 цього Кодексу, посади, яких згідно із ст.6 Закону України «Про державну службу» належать до категорії «Б», судді, прокурори і слідчі, а також інші, крім зазначених у п.3 примітки до цієї статті, керівники і заступники керівників органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх структурних підрозділів та одиниць.

Нормативно встановлена заборона одержувати незаконну винагороду, тобто хабар, передбачає, що представник влади, яким є заступник начальника управління Держпраці у Волинській області, не вправі одержувати будь-якої винагороди у зв`язку із здійсненням своїх службових повноважень. Це законодавче положення означає, що кримінальна відповідальність за порушення цієї заборони настає у тому разі, коли особа, яка дає хабар вказаній службовій особі, усвідомлює, що дає його саме такій особі, й у зв`язку із можливостями цієї посади, а особа, яка одержує хабар, розуміє (не може не розуміти) значимість займаної нею посади, її статусність та можливості, вагомість цієї посади у сприйнятті хабародавцем, мету, яку переслідує останній, та його віру в те, що ця мета буде досягнута у зв`язку з можливостями посади, яку обіймає хабароодержувач.

Відповідно вищевказаних посадових обов`язків заступник начальника управління Держпраці у Волинській області, наділений рядом повноважень, зокрема і по здійсненню державного регулювання і контролю у сфері діяльності, пов`язаної з об`єктами підвищеної небезпеки. Повноваження такої посади, а також її можливості усвідомлювались як особою, яка обіймала таку посаду, так і особами, які звертались до неї, зокрема і гр. ОСОБА_7 .

Наказом №11-к від 18.01.2006 р. ОСОБА_6 присвоєний 9 ранг державного службовця, який був збережений і при призначенні на посаду заступника начальника управління Держпраці у Волинській області, що підтверджується і копією трудової книжки серії НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_6 .

Таким чином, ОСОБА_6 , перебуваючи на посаді заступника начальника управління Держпраці у Волинській області реалізовував державну політику у сферах промислової безпеки, охорони праці, поводження з вибуховими матеріалами, здійснення державного гірничого нагляду, здійснював контроль за дотриманням законодавства про працю, видавав передбачені законодавством документи ОПН, координував роботу відділу експертної роботи, ринкового нагляду та надання адміністративних послуг та ін., що, безумовно, надавало відповідні права особам, що їх отримували, та звільняло їх від виконання певних обов`язків, а тому він був службовою особою, наділеною адміністративно-господарськими та організаційно-розпорядчими функціями та службовою особою, яка займає відповідальне становище.

Так, допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_7 дав показання, що в листопаді 2015 року ФГ «Ставеччина», власником якого є його батько (а він членом-засновником, про що вказано в Статуті), звернулось з заявою про ідентифікацію до управління Держпраці у Волинській області. Оскільки тривалий час повідомлень про прийняте рішення йому не надходило, тому в грудні 2015 р. приїхав у дану установу та звернувся до працівника на ім`я ОСОБА_11 , з метою отримання необхідної інформації. Останній повідомив, що для її отримання йому необхідно звернутись до заступника начальника управління, тому він залишив свій номер телефону. На наступний день йому зателефонував ОСОБА_6 та повідомив про необхідність особистої зустрічі, яка відбулась на початку грудня 2015 р. у його службовому кабінеті, де останній повідомив про наявність певних недоліків у документах, в зв`язку з чим йому може бути відмовлено у видачі свідоцтва, а на наступний день, в телефонному режимі поставив умову про необхідність передачі йому 100 л пального, що його дуже обурило, оскільки усі документи ним були подані відповідно до вимог законодавства. Після отримання такої умови він відразу ж звернувся до правоохоронних органів та повідомив про неправомірні дії ОСОБА_6 . Приблизно в 10 числах грудня 2015 р. ОСОБА_6 в офіс ФГ «Ставеччина» привіз свідоцтво, після чого вони, згідно попередньо виставленої умови, заїхали на заправку (м.Ковель, вул.Луцька), де він заправив автомобіль, яким приїхав ОСОБА_6 на 20 л бензину та передав йому талони 60 л на дизельне паливо, які перед тим йому видали працівники УСБУ. Під час розмови ОСОБА_6 сказав графічно зобразити як розміщені на об`єкті ємкості (оскільки він вже не бажав їхати на об`єкт), наголошуючи, що подальша процедура подачі та виготовлення документів дуже складна, після чого запропонував послуги підприємства, яке виготовляє такі документи, на що він погодився. При цьому, ОСОБА_6 сказав, що він може починати працювати і без дозвільних документів, оскільки ніяких перевірок до нього посилати не будуть, а якщо виникатимуть питання, то він їх особисто залагодить. Однак коли він отримав на електронну адресу угоду та рахунок на 60 000 грн. зрозумів, що такої суми не зможе оплатити, про що повідомив ОСОБА_6 під час зустрічі в лютому 2016 р. Останній дорікнув, що він не дає йому змоги заробити кошти, тому він повинен передати йому 1000 доларів США, щоб він не перешкоджав у його діяльності та подальшому отриманню кінцевого документу. Про таку умову він повідомив працівників УСБУ у Волинській області. 10.02.2016 р. він приніс 25 000 грн. в УСБУ у Волинській області, які були помічені спеціальною речовиною (їх скопіювали, записали серії та номери) та вручили йому для подальшої передачі ОСОБА_6 . Того ж дня вказані грошові кошти, згідно попередньо виставленої умови, були передані ОСОБА_6 поблизу магазину « ІНФОРМАЦІЯ_3 » (неподалік управління Держпраці).

Показання вказаного свідка суд, згідно ст.ст.85, 86 КПК України, вважає належними та допустимими та приймає до уваги, оскільки вони обєктивно підтверджуються іншими доказами по справі.

Свідки ОСОБА_12 , ОСОБА_9 , ОСОБА_13 , кожен зокрема, в судовому засіданні дали показання, що вони тривалий час працювали разом з ОСОБА_6 , який, перебуваючи на державній службі, займався підприємницькою діяльністю та постійно збагачувався. Окрім того, ОСОБА_6 підписував документи, які не мав права підписувати, здійснював тиск на інспекторів, зловживав службовим становищем та мав такі преференції, яких інші працівники собі не дозволяли. З цього приводу ними (кожним зокрема), так і колективно, писались повідомлення і їх керівництву і вищестоящому начальству на адресу управління Держпраці України, а згодом і в правоохоронні органи, однак жодної реакції на такі звернення не було.

Що стосується даного кримінального провадження (епізодів вчинення кримінальних правопорушень, пов`язаних з ОСОБА_7 ), то про це вони дізнались випадково, в день затримання ОСОБА_6 , оскільки у приміщенні управління було багато людей, проводили слідчі дії з ОСОБА_6 , при цьому, ні ОСОБА_12 , ні ОСОБА_13 . ОСОБА_7 раніше не знали. Натомість свідок ОСОБА_9 показав, що документи по ФГ «Ставеччина» знаходились на розгляді у ОСОБА_6 . Точної дати не пам`ятає, однак ствердив, що дійсно в приймальні управління мав розмову з ОСОБА_7 , який цікавився в якому стані подані ним документи по ФГ «Ставеччина». Останньому він повідомив, що на об`єкт має прийти інспектор, оскільки ОСОБА_6 сказав йому ( ОСОБА_9 ), що у поданих документах є неточності, в зв`язку з чим він передав заявнику слова ОСОБА_6 про необхідність особистого звернення до останнього.

Показання свідка ОСОБА_9 об`єктивно стверджуються показаннями свідка ОСОБА_7 та наявними у матеріалах провадження документами, в зв`язку з чим суд їх вважає допустимим, належними та кладе їх в основу даного вироку.

Факт звернення ФГ «Ставеччина» 17.11.2015 р. до управління Держпраці у Волинській області щодо реєстрації повідомлення про результати ідентифікації ОПН стверджується витягом з журналу реєстрації вхідної кореспонденції управління Держпраці у Волинській області (початого з №323 від 28.10.2015 р.).

Свідоцтво про державну реєстрацію ОПН ФГ «Ставеччина» видано управлінням Держпраці у Волинській області 04.12.2015 р., за підписом заступника начальника ОСОБА_6 . Таким чином, показання обвинуваченого ОСОБА_6 про те, що 03.12.2015 р. він телефонував ОСОБА_7 та повідомляв про виготовлення свідоцтва не заслуговують на увагу, так як свідоцтво було виготовлене лише на наступний день, тобто вже після розмови з останнім.

Факт видачі свідоцтва про реєстрацію ОПН ФГ «Ставеччина» 07.12.2015 р. стверджується витягом з журналу вихідної кореспонденції управління Держпраці у Волинській області за 2015 р. При цьому, з вказаного журналу вбачається, що дане свідоцтво було скероване ФГ «Ставеччина» супровідним листом. Тоді як встановлено судом, що дане свідоцтво 10.12.2015 р. було особисто передане ОСОБА_6 . ОСОБА_7 під час їх особистої зустрічі, що на думку суду, з врахуванням того, що в обов`язки заступника начальника не входило особисте вручення даних документів заявникам, свідчить лише про наявність особистої зацікавленості обвинуваченого в переданні цього документа.

Свідок ОСОБА_14 , допитаний за клопотанням сторони захисту, дав показання, що оперативно-технічні заходи до написання заяви ОСОБА_7 у межах даного провадження не проводились. 04.12.2015 р. ОСОБА_7 прийшов в управління СБУ у Волинській області та повідомив чергового про причину його звернення, після чого було викликано його, як працівника СБУ, для спілкування. Кімната, де відбувалась бесіда з ОСОБА_7 (якого він бачив його вперше, з ним раніше не був знайомий), знаходиться перед турнікетом, тобто до режимно-секретного відділу не входить, тому ОСОБА_7 до журналу не записували та пропуск не виписували. Під час розмови останній представився членом ФГ "Ставеччина" та розповів про причину звернення в УСБУ у Волинській області. Тоді ж, за участю представника СУ ГУНП у Волинській області, було відібрано відповідну заяву у ОСОБА_7 , після чого ним було складено повідомлення, рапорт і в той же день передано матеріали для проведення розслідування. Ствердив, що заяву у ОСОБА_7 відбирали в УСБУ, його керівник зателефонував до ГУНП у Волинській області, приїхав слідчий ОСОБА_15 і вони відбирали заяву та узгодили, що всі документи будуть в УСБУ (з метою більшої конфіденційності). З заявником вони обмінялись номерами телефонів і він повідомив, що у разі звернення ОСОБА_6 до ОСОБА_7 , останній мав його повідомити. Ствердив, що до апеляційного суду Волинської області за дозволом на проведення всього комплексу негласних слідчих (розшукових) дій звертався прокурор. Перша зустріч ОСОБА_7 з ОСОБА_6 відбувалась в м.Ковелі, де на автозаправній станції "WOG" ОСОБА_7 передав ОСОБА_6 картки на пальне. При цьому, талони на пальне вручались в УСБУ м.Ковеля, чи застосовувалась на той час спеціальна апаратура точно ствердити не може, оскільки тоді виникали питання щодо отримання відповідних дозволів суду. Талони на пальне вручались заявнику для передачі, за участі понятих. Під час проведення обшуку у лютому 2016 року талони на пальне в ОСОБА_6 не були вилучені, оскільки, як він припускає, він їх витратив, подарував або ж реалізував. Після цього було проведено допит свідка ОСОБА_7 , який детально розповів обставини передачі ОСОБА_6 вказаних талонів на пальне. Так як було встановлено, що факти вимагання ОСОБА_6 є непоодинокі, тому, з метою встановлення усього механізму неправомірної діяльності та, як наслідок, отримання неправомірної вигоди, оперативні заходи були продовжені. 10.02.2016 відбулась наступна зустріч ОСОБА_7 з ОСОБА_6 , оскільки останній поставив умову про необхідність передачі йому неправомірної вигоди. Перед тим ОСОБА_7 приніс в УСБУ у Волинській області кошти в сумі 25000 грн., які в присутності понятих копіювались, помічались спеціальним препаратом (про що складались відповідні документи) та були вручені ОСОБА_7 для подальшої передачі ОСОБА_6 . Того ж дня ОСОБА_7 було передано вказані кошти ОСОБА_6 . Не заперечував, що в процесі передачі коштів ОСОБА_7 спілкувався з ним по телефону.

Факт звернення ОСОБА_7 04.12.2015 р. до УСБУ у Волинській області з приводу неправомірних дій ОСОБА_6 стверджується його особистою заявою від 04.12.2015 р. та протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке що готується) від 04.12.2015 р.

З протоколу огляду та вручення карток на пальне від 10.12.2015 року вбачається, що гр. ОСОБА_7 , у встановленому законом порядку, за участю понятих, вручено картки на дизельне пальне в загальній кількості 80 л (8 карток номіналом по 10 л кожна "WOG" ДП), з метою проведення контролю за вчиненням злочину у формі спеціального слідчого експерименту.

Протоколом за результатом проведення негласної слідчої (розшукової) дії контроль за вчиненням злочину від 10.12.2015 року стверджується факт отримання талонів на дизельне паливо у кількості 60 л від ОСОБА_7 ОСОБА_6 , заправки на 20 л службового автомобіля бензином.
Згідно довідки начальника управління роздрібних продаж у Волинській області ТОВ «ВОГ Рітейл», станом на 10.12.2015 р. вартість 1 л бензину А-92 становила 19,99 грн., вартість 1 л дизельного палива 17,99 грн.

З протоколу огляду та вручення грошових коштів від 10.02.2016 року вбачається, що гр. ОСОБА_7 , у встановленому законом порядку, в присутності понятих, вручено грошові кошти в сумі 25 000 грн. (вказано їх номінал, серії та номери), з метою проведення контролю за вчиненням злочину у формі спеціального слідчого експерименту.

Вказані кошти оглянуто, визнано речовими доказами у справі та безпосередньо досліджені в судовому засіданні усіма учасниками.

З протоколу освідування особи ОСОБА_6 від 10.02.2016 року, вбачається, що під час проведення освідування спеціальною лампою проведено просвічування його рук та виявлено: на внутрішній стороні долоні лівої руки - світіння світло зеленого кольору (взято змиви); на внутрішній стороні долоні правої руки - світіння світло зеленого кольору (взято змиви). Жодних заяв, зауважень від учасників не надходило.

З протоколу огляду місця події від 10.02.2016 р. кабінету №12 на другому поверсі приміщення управління Держпраці у Волинській області, що по вул.Кравчука, 22в м.Луцька - вбачається, що на запитання слідчого про наявність у ОСОБА_6 будь-яких коштів при собі, останній повідомив про їх відсутність. На прохання слідчого дістав усі предмети, що були наявні у кишенях, зокрема з кишень пальта вийняв 2 мобільних телефони, ключі та гаманець, повідомивши, що більше нічого не має. Після прохання слідчого вивернути усі кишені, із внутрішньої правої кишені піджака дістав грошові кошти обмотані резинкою, повідомивши, що вказані кошти йому підкинули, однак хто йому не відомо. При освічуванні даних купюр спеціальною лампою на вказаних купюрах виявлено світіння світло зеленого кольору (4 купюри по 500 грн. та 115 купюр по 200 грн., зачитано їх серії та номери), також проведено освічування піджака ОСОБА_6 , де з внутрішньої сторони правої кишені виявлено світіння світло зеленого кольору. Грошові кошти, піджак, мобільний телефон ОСОБА_6 були вилучені. Жодних заяв, зауважень від учасників не надходило.

Згідно висновку експертизи спеціальних хімічних речовин №80/80 від 21.03.2016 року нашарування спеціальної хімічної речовини виявлено на марлевих тампонах, на які було знято змиви з долонь правої та лівої рук ОСОБА_6 під час освідування, на 4 грошових купюрах номіналом по 500 грн. та 115 грошових купюрах номіналом по 200 грн., на внутрішньому правому та лівому кармані піджака світло сірого кольору, вилученого у ОСОБА_6 10.02.2016 р. Спеціальні хімічні речовини, нашаровані на вище перелічених об`єктах мають спільну родову належність з наданим на дослідження зразком спецпрепарату «Промінь-1».

Вказані речі оглянуто (протокол огляду від 15.03.2016 р.), визнано речовими доказами (постанова від 25.03.2016 р.) та передано на зберігання до камери зберігання речових доказів СУ ГУНП у Волинській області.

Протоколом за результатом проведення негласної слідчої (розшукової) дії контроль за вчиненням злочину від 10.02.2016 року та безпосереднього дослідження в судовому засіданні результатів, здобутих за допомогою застосування технічних засобів, стверджується факт отримання коштів від ОСОБА_7 . ОСОБА_6 за невчинення ним перешкод щодо експлуатації складу паливно-мастильних матеріалів та задля вирішення можливих питань з контролюючими органами.

Під час безпосереднього огляду в судовому засіданні інформації матеріалів оперативно-технічних заходів, зафіксованих на оптичних дисках, встановлено, що ОСОБА_7 в автомобілі передав грошові кошти (озвучивши суму 25 000 грн., чого не заперечував і обвинувачений) ОСОБА_6 . При цьому, ОСОБА_6 запевнив ОСОБА_7 , про те, що з видачею дозволу у нього не буде ніяких проблем, про сприяння ОСОБА_6 у проведенні експертизи (за наявності копій документів), які будуть виготовлені, про вирішення ним будь-яких питань з саме з роботою ОСОБА_7 (…хто б не приїхав там, ну може хто пожарник, мій не приїде точно, я нікого туда не пущу і не буду посилати. Може там по енергетиці… Тобто якась інформація є Ви мені зразу звоните, і я тут буду все утрясать…., натякаючи при цьому, може тоже треба буде заїхати часом там влити яке відро бензину чи солярку…), і лише після цього розмова заходить про майбутні заправки, які будуть будуватись, яка триває всього кілька секунд (що свідчить про те, що ОСОБА_6 на той момент не був дуже зацікавлений цією розмовою, оскільки вказав «… ну, а вже потім будуть, як Ви кажете, будуть заправки будуватись, ну то вже… без питань, давайте. Після чого розмова закінчується. Таким чином, посилання обвинуваченого та сторони захисту на те, що грошові кошти в сумі 25 000 грн. є авансом за майбутні роботи по розробці документів щодо будівництва заправок не заслуговує на увагу та спростовується наведеними вище доказами.

Посилання обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисників на істотне порушення прав людини і основоположних свобод при проведенні досудового розслідування, зокрема щодо проведення негласних слідчих (розшукових) дій, і як наслідок, отриманні відповідних доказів, оскільки їх не було ознайомлено (тобто не було відкрито) під час закінчення досудового провадження, з оригіналами здобутої під час вказаних дій інформації, не заслуговує на увагу.

Так, Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово зазначав, що допустимість доказів, оцінюється судом (параграф 34 рішення у справі Тейксейра де Кастро проти Португалії, параграф 54 рішення у справі Шабельника проти України), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією, а саме: на свободу, особисту недоторканість, на повагу до приватного і сімейного життя, таємницю кореспонденції, на недоторканість житла (статті 5,8 Конвенції).

В Рішенні Конституційного Суду України №12-рп/2011 від 20.10.2011 року вказано, що обвинувачення особи у вчиненні злочину не може ґрунтуватись на доказах, одержаних у результаті порушення або обмеження її конституційних прав і свобод, крім випадків, у яких Основний Закон України допускає такі обмеження.

Чинним законодавством визначено повноваження відповідних органів щодо одержання фактичних даних, що можуть бути визнані доказами і які суд оцінює на предмет законності (допустимості), що є найважливішою гарантією забезпечення прав і свобод людини і громадянина та ухвалення законного і справедливого рішення у справі.

Відповідно до кримінального процесуального законодавства оперативно-розшукові заходи можуть проводитись виключно визначеними у Законі державними органами та їх посадовими особами, які зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до Рішення Конституційного Суду України №12-рп/2011 від 20.10.2011 року обвинувачення не може ґрунтуватись на фактичних даних, одержаних у результаті оперативно-розшукової діяльності уповноваженою на те особою без дотримання конституційних положень та з порушенням порядку, встановленого законом, а також одержаних шляхом вчинення цілеспрямованих дій щодо їх збирання і фіксації із застосуванням заходів, передбачених Законом України «Про оперативно-розшукову діяльність» особою, не уповноваженою на здійснення такої діяльності.

З повідомлення Апеляційного суду Волинської області №102-рсо від 03.08.2016 р., вбачається, що вказаним судом винесено ухвали №1755т від 10.12.2015 р., №1830т від 30.12.2015 р., №132 т від 08.02.2016 р. про надання дозволів на проведення відносно ОСОБА_6 негласних слідчих (розшукових) дій, пов`язаних з тимчасовим обмеженням прав людини, а саме: аудіо-, відео контроль особи, зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж, установлення місцезнаходження радіоелектронного засобу, спостереження за особою з використанням відеозапису, фотографування, спеціальних технічних засобів для спостереження, спостереження за особою та тих, з ким він контактує, а також річчю з використанням відеозапису, фотографування, спеціальних технічних засобів для спостереження (строком, відповідно, з 10.12.2015 р. по 07.02.2015 р., з 30.12.2015 р. по 07.02.2015 р., з 08.02.2016 р. по 08.03.2016 р.).

Встановлено, що негласні слідчі (розшукові) дії у даному провадженні проводились з дотриманням порядку, встановленого Главою 21 КПК України, зокрема, з врахуванням, що відомості про злочин та конкретну особу, що його вчинила, неможливо було отримати у інший спосіб, у кримінальному провадженні щодо тяжкого злочину, на підставі ухвал слідчих суддів, що уповноважені на їх розгляд, при цьому, фіксація ходу і результатів негласних слідчих дій відбувалась виключно у періоди дій ухвал (про що вказано у протоколах про результати проведення оперативно-технічних заходів), а також уповноваженими на те особами, а тому одержані внаслідок їх проведення фактичні дані, що містять інформацію про скоєння злочину, є належним та допустимим доказом.

Посилання обвинуваченого та захисників на те, що їм не було пред`явлено оригіналів здобутої у такий спосіб інформації, а надано лише їх копії, в зв`язку з чим дані докази є недопустимим, не заслуговує на увагу з наступних підстав.

Відповідно до ст.290 КПК України прокурор або слідчий за його дорученням зобов`язані надати доступ до матеріалів досудового розслідування, які є в його розпорядженні ( в тому числі речові докази, документи та ін.). Згідно ч.9 цієї ж статті сторони кримінального провадження зобов`язані письмово підтвердити факт надання їм доступу із зазначенням найменування таких матеріалів.

Встановлено, що як обвинувачений ОСОБА_6 , так і його захисники, отримали доступ до матеріалів досудового розслідування та ознайомились з матеріалами кримінального провадження та додатковими матеріалами, в тому числі даними, отриманими у результаті проведення негласних слідчих дій. Окрім того, прокурором, у відповідності до ст.253 КПК України, було повідомлено як обвинуваченого, так і захисників про проведення негласних слідчих дій.
Оскільки з оперативно-технічних пристроїв та первинних носіїв інформації було знято гриф секретності лише у березні 2016 року, за клопотанням учасників судового провадження (про що вони не клопотали під час досудового розслідування), тому вказані докази долучені і були досліджені безпосередньо в судовому засіданні, де встановлено відповідність наявних звукозаписів копіям, що відкривались учасникам судового провадження (в зв`язку з чим клопотання сторони захисту про необхідність призначення експертизи відео-, звуко-, аудіо- записів (фоноскопічної експертизи), було перед судом зняте), тому суд, на підставі вищевикладеного, вважає дані докази належними та допустимими та кладе їх в основу вироку.

Посилання обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисників на те, що вказане кримінальне провадження, а, зокрема, епізод 10.02.2016 р. є не що іншим, ніж провокацією правоохоронних органів, з метою його притягнення до кримінальної відповідальності, не заслуговує на увагу.

Практика Європейського Суду з прав людини свідчить про те, що засудження особи на підставі доказів, одержаних у результаті провокації, тобто підбурювання до вчинення злочину, визнається порушенням гарантованого п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод права особи на справедливий судовий розгляд. Зважаючи на це, вказані обставини мають бути предметом з`ясування в першу чергу органом досудового розслідування.

Зокрема, підбурювання з боку правоохоронних органів має місце тоді, коли працівники таких органів або особи, які діють за їх вказівками, не обмежуються пасивним розслідуванням, а з метою встановлення злочину, тобто отримання доказів і порушення кримінальної справи, впливають на суб`єкта, схиляючи його до вчинення злочину, який в іншому випадку не був би вчинений (Рішення Суду від 09.06.1998 року у справі «Тейшейра де Каштру проти Португалії»).

Крім цього, у справі «Раманаускас проти Литви» від 05.02.2008 року, суд дійшов висновку про те, що працівники поліції вийшли за межі функцій негласних агентів і спровокували злочини. Звернуто увагу на те, що на момент проведення оперативно-технічних заходів у компетентних органів влади не було достатніх підстав підозрювати заявників у вчиненні аналогічних злочинів. При цьому, заявника було засуджено за одержання хабара від особи, що співпрацювала з поліцією як таємний агент. Натомість національними судами не вжито заходів, щоб встановити істину, а також з`ясувати, чи мало місце підбурювання.

Відповідно до ст.9 п.5 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

На виконання вказаного положення, судом, під час розгляду даної справи, встановлено, що причиною особистої ініціативи особи, що дала неправомірну вигоду ( ОСОБА_7 ), є отримання незаконної умови про передачу певної кількості пального за видачу свідоцтва, яке він мав би отримати без проблем, оскільки подані ним документи відповідали усім вимогам чинного законодавства (про що ствердив і під час дачі показань обвинувачений ОСОБА_6 ), що його обурило і стало причиною звернення до правоохоронних органів. Окрім того, у правоохоронних органів, на момент 10.02.2016 року (проведення відповідних заходів по цьому епізоду) було достатньо підстав підозрювати ОСОБА_6 у вчиненні аналогічних злочинів, відомості до ЄРДР про вчинення аналогічних дій внесені ще 04.12.2015 року. Таким чином, вважати даний епізод підбурюванням з боку правоохоронних органів, а дії ОСОБА_7 як такі, що були спрямовані на отримання доказів, необхідних для порушення кримінальної справи, оскільки злочин, в іншому випадку, вчинений би не був, у суду немає підстав.

В судовому засіданні не знайшла свого підтвердження така кваліфікуюча ознака кримінального правопорушення, що інкриміноване ОСОБА_6 , як вимагання неправомірної вигоди.

Так, вимаганням неправомірної вигоди є вимагання такої з погрозою вчинення або не вчинення з використанням влади чи службового становища дій, які можуть заподіяти шкоду правам чи законним інтересам того, хто її дає, або умисне створення нею умов, за яких особа вимушена давати неправомірну вигоду з метою запобігання шкідливим наслідкам щодо своїх прав і законних інтересів.

З показань обвинуваченого ОСОБА_6 та свідка ОСОБА_7 вбачається, що ОСОБА_6 ні грошей, ні талонів на пальне не вимагав, про конкретні негативні наслідки, які для нього ( ОСОБА_7 ) настануть у випадку несплати коштів або ж не передачі талонів на пальне не вказував.

Факт вимагання не підтверджується і безпосереднім переглядом та прослуховуванням оптичних дисків з інформацією, здобутої під час проведення негласних слідчих (розшукових) дій, що, на думку суду, свідчить про відсутність вимагання неправомірної вигоди.

Таким чином, з врахуванням відсутності доказів винуватості у вчиненні вимагання неправомірної вигоди, вказана кваліфікуюча ознака підлягає виключенню з обвинувачення ОСОБА_6 , що, з врахуванням наявності кваліфікуючої ознаки вчинення діяння службовою особою, яка займає відповідальне становище - не впливає на кваліфікацію його дій за ч.3 ст.368 КК України.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції», примітки 1 до ст.364-1 КК України, неправомірна вигода грошові кошти або інше майно, переваги, пільги, послуги, нематеріальні активи, які обіцяють, пропонують, надають або одержують без законних на те підстав.

Відповідно до позиції Верховного Суду України, викладеної у Висновках за І півріччя 2013 року від 01.07.2013 року, нормативно встановлена заборона одержувати незаконну винагороду передбачає, що службова особа, не вправі одержувати будь-якої винагороди у зв`язку із здійсненням нею своїх службових повноважень. Це законодавче положення означає, що кримінальна відповідальність за порушення цієї заборони настає у тому разі, коли особа, яка дає винагороду, зокрема заступнику начальника управління Держпраці у Волинській області, усвідомлює, що дає його саме такій особі, й у зв`язку із можливостями цієї посади, а особа, яка одержує неправомірну вигоду, розуміє (не може не розуміти) значимість займаної нею посади.

З показань свідка ОСОБА_7 , допитаного в судовому засіданні, вбачається, що обвинувачений, з використанням службового становища, зокрема по можливості у виданні або ж у відмові по виданню певних документів, які необхідні для певного виду господарської діяльності, а також у здійсненні різних контролюючих функцій, отримував кошти в якості неправомірної вигоди за фактичне невчинення певних діянь, на які, в силу займаної посади, був уповноважений: проведення планових та позапланових перевірок, здійснення інспекцій працівниками пожежної охорони, енергетики, іншими посадовими особами управління Держпраці, подання додаткової документації для отримання кінцевого дозволу, повторного огляду складів паливно-мастильних матеріалів та ін. При цьому, свідок ствердив, що усвідомлював про передачу неправомірної вигоди саме службовій особі управління Держпраці у Волинській області, давав такі кошти саме у зв`язку з його зайняттям відповідної посади та вірою, що саме у такий спосіб (передання неправомірної вигоди) він досягне своєї мети швидкого та безперешкодного отримання відповідних дозволів на експлуатацію ОПН. При цьому, обвинувачений, на думку суду, безумовно, розумів сутність того, що відбувається, а також, що винагорода передається йому виключно в зв`язку із можливостями займаної ним посади. Окрім того, отримані кошти та пальне використовувались ним виключно для власного збагачення, а не для підвищення рівня роботи як власного, так і закладу в цілому.

В зв`язку з чим, посилання обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисників на те, що він не вчиняв злочину, оскільки 20 л пального, які було заправлено в автомобіль було виключно особистою ініціативою ОСОБА_7 , а інших талонів він не отримував, так як їх ніхто не вилучав, а кошти в сумі 25 000 грн. є авансом за виконання майбутніх робіт, тому не можуть бути неправомірною вигодою, не заслуговують на увагу.

Суд, дослідивши та оцінивши наявні у справі докази, на основі повного, всебічного та об`єктивного розгляду всіх обставин справи у їх сукупності, враховуючи, що показання свідків, допитаних безпосередньо в судовому засіданні є послідовними, узгоджуються між собою, відповідають іншим обставинам справи та підтверджуються дослідженими в судовому засіданні доказами, що проаналізовані вище, не викликають сумнівів у їх достовірності, оскільки підстав ставити їх під сумнів у суду немає, тому суд бере їх за основу при постановленні даного вироку та приходить до висновку про винність обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.368 ч.3 КК України.

При обранні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення і дані про особу винного.

Обставин, що пом`якшують чи обтяжують покарання обвинуваченого, суд не вбачає.

Обвинувачений ОСОБА_6 не судимий, до кримінальної відповідальності не притягувався, має постійне місце реєстрації та проживання, де характеризується виключно позитивно, одружений, має на утриманні троє дітей, двоє з яких є малолітніми ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , хворіє, що стверджується наявними у справі довідками, однак вчинив злочин, який згідно ст.12 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів, вину у його вчиненні не визнав та не розкаявся, в зв`язку з чим відсутні обставини, що істотно знижували б ступінь небезпечності вчиненого, зважаючи на значну суму отриманих, внаслідок незаконних дій, коштів, а також на вимоги чинного законодавства щодо вчинення корупційних злочинів, тому суд, призначає покарання в межах санкції ст.368 ч.3 КК України у виді позбавлення волі на певний строк, з позбавленням права обіймати певні посади на певний строк та з конфіскацією всього належного на праві приватної власності майна.

При призначенні додаткового покарання у виді позбавлення права обіймати певні посади суд виходить із того, що обвинувачений визнається винними у вчиненні кримінального правопорушення, вчинених службовою особою органу державної влади, який займав відповідальне становище, в зв`язку з чим, на думку суду, його слід позбавити права займати саме адміністративно-господарські та організаційно-розпорядчі посади в органах державної влади.

Окрім того, на підставі ст.54 КК України обвинуваченого ОСОБА_6 слід позбавити 9 рангу державного службовця.

На думку суду, обрана міра покарання, з врахуванням конкретних обставин справи, є необхідною та достатньою для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових правопорушень.

Речові докази, згідно ст.100 КПК України, відповідно, залишити у матеріалах кримінального провадження, повернути законному володільцеві та конфіскувати у власність держави (оскільки мобільний телефон, що визнаний речовим доказом та належить ОСОБА_6 , підлягає конфіскації, в зв`язку з застосуванням додаткового покарання у виді конфіскації всього належного на праві приватної власності майна).

Судові витрати, згідно ст.124 КПК України, що підтверджені документально, покласти на обвинуваченого.

Майно обвинуваченого ОСОБА_6 , на яке накладено арешт (згідно ухвали апеляційного суду Волинської області від 25.02.2016 р.), а саме: квартиру АДРЕСА_2 , конфіскувати у власність держави, оскільки, його переоформлення 23.02.2016 р. на дружину ОСОБА_10 (під час апеляційного оскарження ухвали суду від 18.02.2016 р.), на думку суду, свідчить виключно про наявність єдиної мети уникнення можливої конфіскації майна при винесенні вироку. Про те, що таке майно, на момент вчинення кримінального правопорушення (тобто до 23.02.2016 р.) належало саме обвинуваченому свідчить декларація про майно, доходи, витрати і зобов`язання фінансового характеру ОСОБА_6 за 2015 р. та відомості з державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Керуючись ст.ст. 370, 374 КПК України, суд,

З А С У Д И В :
ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ст. 368 ч.3 КК України, призначивши покарання - 5 (п`ять) років позбавлення волі, з позбавленням права обіймати адміністративно-господарські та організаційно-розпорядчі посади в органах державної влади строком на 3 (три) роки, з конфіскацією усього належного на праві приватної власності майна.
На підставі ст.54 КК України обвинуваченого ОСОБА_6 позбавити 9 рангу державного службовця.

Строк відбуття покарання ОСОБА_6 рахувати з дня приведення вироку до виконання, тобто з моменту його затримання.

Речові докази:
-грошові кошти в сумі 25 000 гривень, вилучені у ОСОБА_6 під час проведення огляду місця події 10.02.2016 року, що передані на зберігання в СУ ГУНП У Волинській області повернути за належністю ОСОБА_7 ;
-мобільний телефон марки «Айфон С5» моделі А1533, що переданий на зберігання до СУ ГУНП у Волинській області та належить обвинуваченому ОСОБА_6 конфіскувати у власність держави;
-оригінал угоди №02-12 від 02.12.2015 р., оригінал угоди №03-12 від 03.12.2015 р. залишити у матеріалах кримінального провадження.
Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_6 в доход держави 880 (вісімсот вісімдесят) грн. 40 (сорок) коп. судових витрат у справі за проведення експертизи спеціальних хімічних речовин.

Майно обвинуваченого ОСОБА_6 , на яке накладено арешт (згідно ухвали апеляційного суду Волинської області від 25.02.2016 р.), а саме: квартиру АДРЕСА_2 , конфіскувати у власність держави.

На вирок суду може бути подана апеляція до апеляційного суду Волинської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя Луцького міськрайонного суду ОСОБА_18