АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний номер справи: 650/304/16-к
Номер провадження: № 11-кп/791/595/16 Головуючий у 1-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ч. 2 ст.389 КК України Доповідач: ОСОБА_2
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 червня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Херсонської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3

ОСОБА_4

при секретарі - ОСОБА_5

з участю прокурора - ОСОБА_6

обвинуваченого - ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні кримінальне провадження № 0000061 за апеляційною скаргою прокурора на вирок Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 29.03.2016 щодо: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця смт.В.Олександрівка В.Олександріського району Херсонської області, не працюючого, з неповною середньою освітою, не одруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 19.05.2015 року В.Олександрівським районним судом Херсонської області за ч. 1 ст. 185 КК України до 160 годин громадських робіт,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України, -

встановила:
Цим вироком ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України та призначено покарання у вигляді 5 місяців арешту.

Запобіжний захід тримання під вартою.

Строк відбування покарання рахується з дня взяття під варту, тобто з 29 березня 2016 року.

Вироком суду ОСОБА_7 визнано винним та засуджено за те, що він будучи засудженим 19.05.2015 року В.Олександрівським районним судом Херсонської області за ч.1 ст.185 КК України до 160 годин громадських робіт під час відбування покарання допустив порушення, а саме, протидіючи досягненню цілей, що стоять перед покаранням, в липні місяці 2015 року відпрацював із запланованих 92 годин лише 12, які відбув з 01.07.2015 року по 03.07.2015 року. Після чого він не виходив без поважної причини на відпрацювання громадських робіт та не з`явився до кримінально-виконавчої інспекції для реєстрації без поважних причин. Таким чином ОСОБА_7 в період часу з 01.07.2015 року по 21.08.2015 року відбув лише 12 годин громадських робіт, тобто відпрацював 12 годин із запланованих 92 годин у липні місяці 2015 року та взагалі не відпрацював жодної години із запланованих 80 годин у серпні місяці 2015 року. Отже ОСОБА_7 , не виконуючи суспільно-корисні роботи, ухилився від громадських робіт, будучи засудженим саме до цього покарання, що виразилось у невиконанні встановлених обов`язків, порушенні порядку й умов відбування покарання, невиході більше двох разів протягом місяця на громадські роботи без поважних причин.

В апеляційній скарзі прокурор вважає, що вирок підлягає скасуванню з підстав неправильності застосування закону України про кримінальну відповідальність. Просить вирок скасувати та ухвалити новий, яким призначити ОСОБА_7 покарання за вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.389 КК України, у вигляді 5 місяців арешту. На підставі ст.ст.71, 72 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком Великоолександрівського районного суду від 19.05.2015 року та остаточно призначити ОСОБА_7 покарання у вигляді 5 місяців 15 днів арешту.

Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, вислухавши обвинуваченого ОСОБА_7 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали провадження й обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню з таких підстав.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні злочину, за який він засуджений, відповідає фактичним обставинам кримінального провадження і підтверджується зібраними по справі доказами, які не оспорюються апелянтом в апеляційній скарзі.
Судом дії обвинуваченого за ст. 389 ч. 2 КК України кваліфіковані правильно.
Відповідно до ст. 71 КК України та роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, які містяться у п. 25 постанови № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.
Крім того, з аналізу положень закону України про кримінальну відповідальність, у тому числі засудження особи за злочин, вчинений до повного відбуття покарання за попереднім вироком, суд має застосувати вимоги ст. 71 КК України і визначити за сукупністю вироків таке остаточне покарання, яке має бути більшим як від покарання, призначеного за новий злочин, так і від не відбутого покарання за попереднім вироком.
Проте, суд першої інстанції зазначені вимоги закону належним чином не виконав.
Як убачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_7 раніше засуджений вироком Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 19 травня 2015 року за ст. 185 ч. 1 КК України на 160 годин громадських робіт. Відповідно довідки В.Олександрівського РП КВІ УДПтСУ в Херсонській області від 21.08.2015 № 23/16/6-1172 ОСОБА_7 з призначених судом 160 годин громадських робіт відпрацював 16 годин (а.п. 7).
За вироком Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 29 березня 2016 року ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ст. 389 ч. 2 КК України, який він вчинив в період з липня по серпень 2015 року, тобто після ухвалення 19.05.2015 року вироку цим же судом.
Таким чином, суд першої інстанції маючи дані про те, що ОСОБА_7 вчинив новий злочин у період відбування покарання, призначеного йому за попереднім вироком від 19.05.2015, не визначив обвинуваченому покарання за правилами, передбаченими ст. 71 КК України, чим допустив неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.
Отже, суд першої інстанції неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність, а саме не застосував закон про кримінальну відповідальність, який підлягає застосуванню, що відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 409 КПК України є підставою для скасування судового рішення судом апеляційної інстанції.
Таким чином, з урахуванням того, що судом першої інстанції допущено неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, то вирок суду підлягає скасуванню з ухваленням нового вироку.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 72 КК України при складанні покарань за сукупністю вироків менш суворий вид покарання переводиться в більш суворий вид виходячи з співвідношення: один день обмеження волі або арешт відповідають вісім годин громадських робіт.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 409, 413, 420 КПК України, колегія суддів, -
ухвалила:
Апеляційну скаргу прокурора задовольнити.
Вирок Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 29 березня 2015 року щодо ОСОБА_7 скасувати в частині призначеного покарання з ухваленням в цій частині нового вироку.
Призначити ОСОБА_7 покарання за ст. 389 ч. 2 КК України у виді 5 місяців арешту.
На підставі ст. ст. 71, 72 КК України, за сукупністю вироків до призначеного покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 19 травня 2015 року та остаточно призначити ОСОБА_7 покарання у виді 5 місяців 15 днів арешту.
В решті вирок залишити без змін.

Вирок може бути оскаржений протягом трьох місяців з дня його проголошення шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді: (підписи)
З оригіналом згідно:
Суддя ОСОБА_2