Справа № 576/161/16-к
Провадження № 1-кп/576/44/16
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26.02.16 Глухівський міськрайонний суд Сумської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань суду в м. Глухів кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001384 від 31.12.2015 р. про обвинувачення:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Глухів Сумської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого по АДРЕСА_1 , судимого за вироком Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 25.08.2015 р. за ч. 1 ст. 186 КК України до 240 годин громадських робіт,

у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України, -

встановив:
25.08.2015 р. вироком Глухівського міськрайонного суду Сумської області, який набрав законної сили 25.09.2015 р., ОСОБА_4 засуджений за вчинення злочину передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України до покарання у вигляді 240 годин громадських робіт.

28.09.2015 р. засуджений ОСОБА_4 став на облік до Глухівського МВ КВІ УДПтС України в Сумській області і 12.11.2015 р. ознайомився з порядком та умовами відбування покарання та попереджений про кримінальну відповідальність за ч. 2 ст. 389 КК України у разі ухилення від відбування покарання у вигляді громадських робіт. Цього ж дня, ОСОБА_4 отримав направлення до відділу молоді та спорту Глухівської міської ради для виконання суспільно-корисних робіт, згідно якого він повинен приступити до роботи 13.11.2015 р.

Наказом начальника відділу молоді та спорту Глухівської міської ради № 75 від 13.11.2015 р. ОСОБА_4 затверджено види суспільно-корисних робіт для відбування громадських робіт та визначено період їх виконання.

З метою ухилення від відбування покарання у вигляді громадських робіт 13, 18, 19, 20 23, 24, 25, 26, 27, 30 листопада 2015 р. та 01, 02, 03, 04, 07, 08, 09, 10, 11, 14, 15 грудня 2015 р. ОСОБА_4 не вийшов на громадські роботи без поважних причин, за що 15.12.2015 р. отримав від інспектора Глухівського МВ КВІ УДПтС України в Сумській області письмове попередження про можливість притягнення до кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 389 КК України.

Незважаючи на це, ОСОБА_4 продовжив ухилятися від відбування покарання у вигляді громадських робіт та не вийшов без поважної причини на громадські роботи 17, 18, 28, 31 грудня 2015 р. та 04, 05, 06, 11, 12, 13, 15, 18, 19, 20, 21, 22, 25, 26 січня 2016 р.

Станом на 26.01.2016 р. ОСОБА_4 фактично відпрацював 40 годин громадських робіт з призначених 240 годин.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину в скоєнні інкримінованого злочину визнав повністю та показав, що він засуджувався за вироком суду до 240 годин громадських робіт, після чого став на облік до Глухівського КВІ, де йому видали направлення про відпрацювання громадських робіт при відділі молоді та спорту Глухівської міської ради. З графіком відпрацювання громадських робіт та наслідками ухилення від відпрацювання був ознайомлений. Проте допустив прогули у листопаді, грудні та січні. Підтвердити поважність причин прогулів не може. Причинами прогулів у різні дні були ремонт квартири, відвідини бабусі, погане самопочуття, але до лікарів з цього приводу не звертався і ліків не купував.

Будь-яких доказів, які б спростовували обставини зазначені в обвинувальному акті ОСОБА_4 не надав, клопотання про допит свідків, які могли б свідчити на його користь не заявляв.

Допитані у судовому засіданні свідки спеціаліст відділу молоді та спорту міськради ОСОБА_5 та інспектор кримінально-виконавчої інспекції ОСОБА_6 , кожен окремо, показали, що ОСОБА_4 засуджувався за вироком суду до 240 годин громадських робіт, які повинен був відбувати при відділу молоді та спорту Глухівської міськради. З направленням на роботи та графіками відпрацювання ОСОБА_4 ознайомлювали та попереджали про відповідальність за ухилення від відбуття цього покарання. Проте ОСОБА_4 ухилявся від відбуття покарання у виді громадських робіт шляхом систематичних прогулів без поважних причин починаючи з листопада 2015 року по січень 2016 року.

Свідок ОСОБА_7 показала, що вона проживає разом з своїм сином ОСОБА_4 , якого було засуджено до громадських робіт, які він повинен був відпрацьовувати на стадіоні. Проте іноді він допускав прогули через ремонт квартири, відвідини бабусі. Іноді боліли зуби та місяць чи два тому була простуда, проте до лікаря не звертались. Поважних причин для прогулів не було.

У судовому засіданні судом були досліджені надані стороною обвинувачення вирок Глухівського міськрайсуду від 25.08.2015 р., яким ОСОБА_4 було засуджено до покарання у вигляді 240 годин громадських робіт, постанову про встановлення днів явки на реєстрацію від 12.11.2015 р., листок реєстрації, направлення ОСОБА_4 для відбуття покарання від 12.11.2015 р., підписку про ознайомлення ОСОБА_4 з положеннями ст. 389 КК України від 12.11.2015 р., наказ відділу молоді та спорту міськради про затвердження графіків відпрацювання ОСОБА_4 , графіки виходу на громадські роботи за листопад 2015 р. січень 2016 р. разом з табелями виходу на роботу за цей же період, письмові пояснення ОСОБА_4 надані до КВІ, з яких вбачається, що ОСОБА_4 систематично, протягом листопада 2015 р. січня 2016 р. не з`являвся для відбуття громадських робіт без поважних причин у визначені графіками дні, довідку з Глухівської ЦРЛ від 14.01.2016 р., з якої вбачається, що до лікарні у період з листопада 2015 р. по січень 2016 р. ОСОБА_4 не звертався.

Суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 доведена в повному обсязі та його дії кваліфікує за ч. 2 ст. 389 КК України, оскільки він ухилився від відбування громадських робіт будучи засудженим до цього покарання вироком Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 25.08.2015 р.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, а саме те, що обвинувачений вчинив злочин невеликої тяжкості, дані про особу обвинуваченого, який є особою молодого віку, має постійне місце проживання, де характеризується позитивно, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, визнав свою провину та відсутність тяжких наслідків від злочину.

Крім того, суд визнає обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого активне сприяння розкриттю злочину. Обставин, що обтяжують покарання судом не встановлено. Суд, відповідно до ч. 4 ст. 67 КК України не враховує, вказану у обвинувальному акті таку обтяжуючу покарання обставину, як рецидив злочинів, оскільки раніше обвинувачений був засуджений до покарання у вигляді громадських робіт і вчинив злочин пов`язаний з ухиленням від покарання у вигляді громадських робіт, що передбачено в ч. 2 ст. 389 КК України, як ознака злочину, що впливає на його кваліфікацію.

Враховуючи те, що за попереднім вироком ОСОБА_4 призначалось покарання не пов`язане з позбавленням волі, проте він не виправдав сподівань держави і ухилився від відбуття громадських робіт, суд вважає, що виправлення ОСОБА_4 не можливе без ізоляції від суспільства і погоджується з думкою державного обвинувача про вид покарання обвинуваченому та вважає, що необхідним і достатнім покаранням для виправлення обвинуваченого і попередження скоєння ним нових злочинів є покарання у виді арешту. Проте з урахуванням обставин справи, даних про особу обвинуваченого і наявність обставини, що пом`якшує покарання та відсутність обставин, що його обтяжують, суд доходить до висновку, що арешт має бути призначений на мінімальний термін.

Остаточно призначити покарання необхідно за сукупністю вироків на підставі ст. 71 КК України, при цьому, суд вважає за можливе керуватись принципом часткового приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком і частково, в даному випадку 15 днів арешту, приєднати невідбуту ОСОБА_4 частину покарання за вироком Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 25.08.2015 р. у вигляді 168 годин громадських робіт, що з згідно з ст. 72 КК України відповідає 21 дню арешту.

Підстав для обрання більш м`яких або тяжких покарань суд не знаходить.

Керуючись ст.ст. 368, 370 КПК України, суд, -

ухвалив:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України і призначити йому покарання за цим законом у виді одного місяця арешту.

На підставі ст.ст. 71, 72 КК України до призначеного покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 25.08.2015 р. у вигляді арешту на строк п`ятнадцять днів, остаточно призначивши ОСОБА_4 покарання у вигляді арешту на строк один місяць п`ятнадцять днів.

Вирок суду може бути оскаржений протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Сумської області через Глухівський міськрайонний суд Сумської області.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1