УХВАЛА

12 серпня 2016 року м. Хмельницький
Слідчий СВ Хмельницького ВП ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_2 звернувся до суду з клопотанням, погодженим з прокурором Хмельницької місцевої прокуратури ОСОБА_3 , про накладення арешту на тимчасово вилучений легковий автомобіль "Opel Astra", червоного кольору, із номерними знаками НОМЕР_1 , який перебуває у користуванні ОСОБА_4 .
Як зазначено в клопотанні, 12.08.2016 року до Хмельницького ВП надійшло повідомлення поліцейського УПП ОСОБА_5 про те, що по вул. Пілотській м.Хмельницького, при перевірці документів легкового автомобіля "Opel Astra", 1995 р.в., червоного кольору, із номерними знаками НОМЕР_1 , виявлено зміна ідентифікаційного номера кузова без дозволу відповідних органів.
Як вказує слідчий у своєму клопотанні, 12 серпня 2016 року, під час огляду місця події, а саме по вул.Пілотській у м.Хмельницький, користувачем ОСОБА_4 добровільно надано для огляду, вилучення та проведення необхідних експертиз легковий автомобіль "Opel Astra", червоного кольору, із номерними знаками НОМЕР_1 . Під час огляду транспортного засобу виявлення неспівпадання ідентифікаційного номера на кузові автомобіля, із номером зазначеним у технічному паспорті на даний транспортний засіб.
Згідно з показами понятих ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які були залучені до огляду автомобіля, вони підтверджують відмінність ідентифікаційного номера кузова та номера зазначеного у технічному паспорті на вказаний автомобіль.
Права ОСОБА_4 на керування та розпорядження автомобілем, що необхідно арештувати, підтверджується технічним паспортом на даний транспортний засіб, вилученим в останнього.
Враховуючи вказані обставини, слідство прийшло до висновків, що, з метою з`ясування всіх обставин вчиненого кримінального правопорушення, необхідно проведення великого об`єму слідчих та процесуальних дій, у тому числі проведення певних експертиз з автомобілем "Opel Astra", червоного кольору, із номерними знаками НОМЕР_1 , а також встановлення його належності певним особам, а тому він визнаний речовим доказом у справі, та підлягає арешту, з метою збереження речових доказів.
Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов до наступних висновків.
Відповідно до ст.170 КК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження (ч.1). Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди (ч.2). У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу (ч.3). У випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України. Арешт накладається на майно третьої особи, якщо вона набула його безоплатно або за вищу або нижчу ринкової вартості і знала чи повинна була знати, що таке майно відповідає будь-якій із ознак, зазначених у пунктах 1-4 частини першої статті 96-2 Кримінального кодексу України. (ч.4). У випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна (ч.5). У випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження (ч.6). Арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів (10). Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна (11).
Згідно зі ст.171 КПК України, з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач (ч.1). У клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання (ч.2).
Відповідно до ч.3 ст.172 КПК України, слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора чи цивільного позивача менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу. У такому разі тимчасово вилучене в особи майно підлягає негайному поверненню після спливу встановленого суддею строку, а у разі звернення в межах встановленого суддею строку з клопотанням після усунення недоліків - після розгляду клопотання та відмови в його задоволенні.
У клопотанні слідчого, всупереч вищевикладеним нормам закону, не зазначено підстави, відповідно до положень статті 170 КПК України, та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна, документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном. На обґрунтування доводів клопотання, слідчим надано лише витяг з ЄРДР, незавінені копії протоколу огляду місця події від 12.08.2016 року та пояснень ОСОБА_8 , ОСОБА_7 .
Крім того, у відповідності до ч.1 ст.172 КПК України, клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання. Однак, клопотання слідчого не містить відомостей про місце проживання (перебування) власника тимчасово вилученого майна, що позбавляє слідчого суддю здійснити судовий виклик осіб, на майно яких просить накласти арешт слідчий.
Враховуючи викладене, клопотання слідчого підлягає поверненню прокурору для усунення недоліків.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.171, 172 КПК України,-
Клопотання слідчого СВ Хмельницького ВП ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_2 , погоджене з прокурором Хмельницької місцевої прокуратури ОСОБА_3 , про накладення арешту на майно, повернути прокурору, встановивши строк в сімдесят дві години для усунення недоліків.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя