Ухвала
іменем україни
9 червня 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:
Головуючого ОСОБА_1 ,
суддівОСОБА_2 і ОСОБА_3 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_4 ,

розглянувши у судовому засіданні кримінальне провадження в режимі відеоконференції щодо
ОСОБА_5 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Магаджанівського лісництва Актюбинської області Республіки Казахстан, мешканця АДРЕСА_1 , такого, що судимості не мав,

та

ОСОБА_6 ,
ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина України, уродженця смт. Сосниця Чернігівської області, мешканця АДРЕСА_1 , такого, що в силу ст. 89 КК України судимості не мав,

за участю прокурораОСОБА_7 ,
засудженого ОСОБА_6 ,
ВСТАНОВИЛА:
З касаційною скаргою до суду касаційної інстанції звернулись засуджені ОСОБА_5 та ОСОБА_6 з вимогами про перевірку судових рішень щодо них.

Вироком Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 23 жовтня 2015 року ОСОБА_5 та ОСОБА_6 кожного засуджено за:
ч. 3 ст. 186 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років;
ч. 2 ст. 15 і ч. 2 ст. 289 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років і 6 місяців.
На підставі ст. 70 КК України ОСОБА_5 та ОСОБА_6 кожному призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років і 6 місяців.

Вироком вирішено долю речових доказі та судових витрат.

Ухвалою Апеляційного суду Чернігівської області від 28 січня 2016 року вирок щодо ОСОБА_5 та ОСОБА_6 змінено.

Ухвалено вважати ОСОБА_5 та ОСОБА_6 кожного засудженими за ч. 3 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років.

Кримінальне провадження щодо ОСОБА_5 та ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 15 і ч. 2 ст. 289 КК України ухвалено закрити за не встановленням достатності доказів для доведення винуватості особи в суді і вичерпанні можливості їх отримати.

В решті вирок залишено без зміни.

З урахуванням змін, внесених апеляційним судом ОСОБА_5 та ОСОБА_6 засуджено за те, що вони, 14 червня 2015 року в період часу з 02 до 04 години, обидва у стані алкогольного сп`яніння, з проникненням на територію охоронюваної автостоянки «Фаетон» на землях Неданчицької сільської ради Ріпкинського району Чернігівської області, поблизу Чернігівського кварталу м. Славутич Київської області, із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я ОСОБА_8 , який виконував функції охоронця автостоянки, за попередньою змовою групою осіб відкрито заволоділи: майном та грошима потерпілого ОСОБА_8 , на загальну суму 317 грн. 82 коп.; майном та грошима потерпілого ОСОБА_9 на загальну суму 438 грн. 72 коп. з проникненням до побутового вагону на території вказаної автостоянки; шляхом кочення належним ОСОБА_10 мопедом «Honda Dio 28» вартістю 6 161 грн. 06 коп.; шляхом кочення належним ОСОБА_11 мопедом «Wiper Storm» вартістю 3 328 грн. 02 коп.; майном ОСОБА_12 на загальну суму 236 грн. 86 коп., яке знаходилось в салоні належного цій потерпілій автомобіля «ВАЗ-210994-20», державний номерний знак НОМЕР_1 .
В касаційних скаргах ОСОБА_5 та ОСОБА_6 не оспорюючи доведеності їх вини та правильності кваліфікації їх дій, посилаючись на невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості вчинених ними кримінальних правопорушень та їх особам внаслідок суворості, просять змінити судові рішення та звільнити їх від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України. Обґрунтовуючи скарги засуджені зазначають, що як суд першої інстанції при постановленні вироку, так і апеляційний суд при розгляді їхніх апеляційних скарг не врахували, як за обставини, що пом?якшують покарання з`явлення із зізнанням та добровільне відшкодування завданого потерпілим збитку, неналежно врахували дані про їх особу та позитивні характеристики.

Заслухавши доповідача, засудженого ОСОБА_6 , який підтримав свою касаційну скаргу, прокурора, який вважав судові рішення законними та обґрунтованими, перевіривши матеріали кримінального провадження, доводи, наведені у касаційних скаргах та запереченнях на них, поданих потерпілим ОСОБА_9 , колегія суддів вважає, що касаційні скарги підлягають частковому задоволенню.

Ухвала апеляційного суду це судове рішення вищого суду щодо законності та обґрунтованості судового рішення, що перевіряється в апеляційному порядку, і повинна відповідати тим же вимогам, що і вирок суду першої інстанції, тобто бути законною та обґрунтованою. Крім того, ухвала апеляційного суду за своїм змістом має відповідати вимогам ст. 419 КПК України, відповідно до пункту третього частини першої якої в ухвалі має бути зазначеним висновок суду апеляційної інстанції по суті вимог апеляційної скарги.
У резолютивній частині ухвали викладаються конкретні рішення апеляційного суду, що повинні логічно випливати з описово-мотивувальної частини.

Згідно з вимогами ст. 417 КПК України суд апеляційної інстанції, встановивши обставини, передбачені статтею 284 цього Кодексу, скасовує обвинувальний вирок чи ухвалу і закриває кримінальне провадження.
Зазначені вимоги апеляційним судом виконано неналежним чином.
Вироком місцевого суду ОСОБА_5 та ОСОБА_6 засуджено у тому числі й за замах на незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинений за попередньою змовою групою осіб та такі їх дії кваліфіковано судом за ч. 2 ст. 15 і ч. 2 ст. 289 КК України.

Як вбачається з мотивувальної частини ухвали, апеляційний суд дійшов висновку про не встановлення достатніх доказів для доведення винуватості ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 і ч. 2 ст. 289 КК України й вичерпанні можливості їх отримати.

Закриваючи кримінальне провадження щодо ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у їх обвинуваченні за ч. 2 ст. 15 і ч. 2 ст. 289 КК України, апеляційний суд, всупереч вимог ст. 417 КПК України, не прийняв рішення щодо скасування обвинувального вироку за вказаним обвинуваченням.

Окрім вказаного, переглядаючи судове рішення суду першої інстанції щодо ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , яких вироком місцевого суду було засуджено ще й за ч. 2 ст. 186 КК України та за цим законом призначено їм покарання, апеляційний суд без зазначення в якій саме частині вирок підлягає зміні, ухвалив рішення про необхідність вважати ОСОБА_5 та ОСОБА_6 засудженими за передбачене цією ж статтею кримінальне правопорушення до того ж виду та розміру покарання, що було призначене судом першої інстанції при постановленні вироку.

Вказані недоліки, які допустив апеляційний суд, є істотними, й такими, що тягнуть за собою скасування ухвали апеляційного суду з призначенням нового розгляду в суді апеляційної інстанції.
Під час нового розгляду необхідно ретельно перевірити і проаналізувати всі доводи апеляційних та касаційних скарг, дати на них відповідь та з дотриманням усіх вимог кримінального процесуального закону постановити законне рішення.

Оскільки судове рішення скасовується з підстав істотного порушення вимог кримінального процесуального закону, розгляд вказаних у касаційних скаргах засуджених питань щодо невідповідності призначеного їм покарання ступеню тяжкості злочинних дій та їх особам, внаслідок суворості, є передчасним. Вказані доводи скаржників підлягають перевірці під час нового апеляційного розгляду справи, оскільки такі питання вирішує суд при постановленні судового рішення в залежності від доведеності винуватості особи у вчиненні злочинних дій за обставин, пред`явлених в обвинуваченні.

Оскільки ухвалу апеляційного суду скасовано з інших підстав, ніж про це просили скаржники, їхні касаційні скарги підлягають частковому задоволенню.
Керуючись ст.ст. 434, 436 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:
Касаційні скарги засуджених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 задовольнити частково.

Ухвалу Апеляційного суду Чернігівської області від 28 січня 2016 року щодо ОСОБА_5 та ОСОБА_6 скасувати та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.

Ухвала набуває законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_13 ОСОБА_14 ОСОБА_15