Номер провадження 1-кп/201/24/2016
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 березня 2016 року

м. Дніпропетровськ

вул. Паторжинського, 18а

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська у складі:

Головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю прокурора ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному 14 травня 2015 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002060 за обвинуваченням:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, із вищою освітою, офіційно не працевлаштованого, не одруженого, який має неповнолітню дитину ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , -

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,

В С Т А Н О В И В:

14 травня 2015 року, близько о 10 годині 20 хвилин, ОСОБА_8 , маючи злочинний намір на скоєння таємної крадіжки майна громадян із осель останніх, прибув до багатоквартирного будинку АДРЕСА_3 , де вживши заходи до попереднього з`ясування відсутності мешканців у їх оселях, визначив у якості об`єкту свого злочинного посягання квартиру АДРЕСА_4 , що знаходилася у користуванні потерпілого ОСОБА_10 .

Далі ОСОБА_8 , впевнившись у відсутності мешканців квартири АДРЕСА_4 та розуміючи, що його дії є таємними, реалізовуючи свій злочинний намір, направлений на таємне заволодіння чужим майном з корисливих мотивів, поєднане з проникненням у житло, діючи умисно, шляхом заздалегідь заготовленого ключа-відмички, прилаштованого до сувального механізму накладного замка, відкрив замок вхідних дверей квартири АДРЕСА_4 , та незаконно проник у вищевказану квартиру по АДРЕСА_3 .

Знаходячись у вищевказаній квартирі, ОСОБА_8 продовжуючи реалізовувати свій злочинний намір, направлений на таємне заволодіння чужим майном, яке зберігалося у квартирі, помітив та визначив у якості об`єкту свого злочинного посягання в шафі у коморі, на полиці під коробкою з-під взуття із написом «МIDA», дві банкноти номіналом по 500 гривень НБУ з серійними номерами ВА 3609489 та ЗБ 4602954, які належали потерпілому ОСОБА_10 та діючи умисно, таємно, з корисливих мотивів, поклав їх собі у лівий передній карман спортивної куртки чорного кольору, яка була одягнена на ньому. Після чого, покинув житлове приміщення квартири через раніше відкриті ним вхідні двері та зник з місця скоєння злочину із викраденим майном, яке належить ОСОБА_10 , спричинивши останньому матеріальну шкоду на загальну суму 1 000 гривень.

Умисні дії ОСОБА_8 , які виразилися у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), поєднаному з проникненням у житло, кваліфікуються за ч. 3 ст. 185 КК України.

Згідно витягу з кримінального провадження № 0002060 вбачається, що відомості за фактом таємної крадіжки майна потерпілого ОСОБА_10 , поєднаного із проникненням до житла останнього, за повідомленням ОСОБА_10 , внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 14 травня 2015 року, з правовою кваліфікацією за ч. 3 ст. 185 КК України.

Отже, суд вважає, що органом досудового розслідування, виконанні вимоги ст. 214 КПК України, щодо своєчасного внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань про отримане повідомлення від громадянина ОСОБА_10 про вчинене кримінальне правопорушення стосовно нього, та розпочате досудове розслідування з 14 травня 2015 року.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України не визнав, та скориставшись ст. 63 Конституції України, відмовився від давання суду показань.

Разом із цим, під час проведення судового розгляду, обвинувачений ОСОБА_8 , на окремі питання суду та учасників судового провадження, виявив бажання надати відповіді, виходячи з яких, ОСОБА_8 показав, що 14 травня 2015 року на своєму автомобілі марки «Шкода Октавія» білого кольору, державний номер НОМЕР_1 разом із знайомим ОСОБА_11 приїхав до будинку АДРЕСА_3 до малознайомої дівчини, яка проживала у цьому будинку на 3 поверсі, номер квартири не знає. Знаходився у під`їзді приблизно 3-5 хвилин, подзвонив в одну квартиру, яку саме не пам`ятає та намагався піти з під`їзду, але був затриманий працівниками міліції. Не заперечував, що під час обшуку в присутності понятих ОСОБА_12 і ОСОБА_13 у нього вилучено його особисті речі, в тому числі два ключа-відмички та грошові кошти дві купюри номіналом по 500 гривень, на яких був напис «НА ПК». Додав, що два ключа-відмички та дві купюри номіналом по 500 гривень з надписом «НА ПК» йому не належать, при цьому, припускає, що оперуповноважений підкинув йому ці речі.

Однак, незважаючи на невизнання своєї вини обвинуваченим, його винуватість у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення саме за наведеними у вироку обставинами знайшла своє повне підтвердження об`єктивно з`ясованими судом обставинами та безпосередньо дослідженими під час судового розгляду доказами, наданими стороною обвинувачення на доведеність вини ОСОБА_8 .

В судовому засіданні свідок ОСОБА_11 показав, що з ОСОБА_8 у нього дружні стосунки. 14 травня 2015 року, ОСОБА_8 підвозив його до автостоянки на своєму автомобілі марки Шкода Октавія білого кольору. По путі ОСОБА_14 сказав, що йому необхідно заїхати до дівчини не надовго, до якої не казав. Вони під`їхали до жилого будинку, номер якого він не пам`ятає, розташованого по вулиці Карла Маркса у м. Дніпропетровську та припаркували автомобіль на парковці біля цього будинку. Він залишився в автомобілі, а ОСОБА_8 підійшов до під`їзду, дзвонив в домофон, спочатку ніхто не відкривав, а потім він зайшов у під`їзд. Приблизно через 15 хвилин приїхали співробітники міліції, один із яких запитував у нього, що він тут робить і до кого приїхав, на що він відповів, що чекає свого друга, інші працівники міліції пішли у під`їзд, в який до цього зайшов ОСОБА_8 . Через декілька хвилин вивели ОСОБА_8 та посадили у міліцейську машину. Далі працівники міліції стали оглядати автомобіль та наділи кайданки на ОСОБА_8 . Також він бачив, як працівники міліції оглядали ОСОБА_8 та його одяг. Приблизно через дві-три години його доставили до райвідділу, як доставляли ОСОБА_8 , йому невідомо. В райвідділі він провів сутки, при цьому протокол затримання не складався, працівники міліції просили грошові кошти для того, щоб відпустити його. Він подзвонив другу та попросив у борг грошові кошти. Наступного дня, після того, як його друг привіз грошові кошти у розмірі 5 000 доларів США та віддав працівникам міліції, його відпустили. Під час знаходження у райвідділі його допитували один раз. При цьому, стверджував, що ніяких злочинів не вчиняв, але за що саме його друг віддав грошові кошти працівникам міліції пояснити суду не зміг.

Отже, виходячи із показів свідка ОСОБА_11 , суд враховує той факт, що дійсно обвинувачений ОСОБА_8 спільно із свідком ОСОБА_11 на автомобілі Шкода Октавія, державний номер НОМЕР_1 , 14 травня 2015 року у перший половині дня прибув до місця скоєння злочину, та не ставлячи до відома ОСОБА_11 щодо справжньої мети приїзду, ОСОБА_8 покидав автомобіль і знаходився у під`їзді будинку АДРЕСА_3 , де знаходилась квартира АДРЕСА_4 .

При цьому, підстав вважати, що свідок ОСОБА_11 , якимось чином є зацікавленою особою щодо обумовлення обвинуваченого ОСОБА_8 у суду не має, та іншими учасниками судового провадження, не наведено.

Допитаний під час судового розгляду потерпілий ОСОБА_15 суду показав, що з грудня 2014 року він орендує квартиру АДРЕСА_5 . 14 травня 2015 року приблизно о 8 годині ранку пішов на роботу та планував повернутися додому близько 18 години, вхідні двері закрив на ключ. В той же день, приблизно о 12 години 30 хвилин йому подзвонили працівники міліції та повідомили, що вхідні двері квартири зламані та злочинець пійманий. Приблизно через годину він приїхав до місця свого мешкання, де вже були працівники міліції, з якими він оглянув квартиру та виявив, що вхідні двері були відкриті, при цьому, видимих пошкоджень він не помітив. В квартирі пропали лише грошові кошти у сумі 1 000 гривень, які знаходилися у коморі на полиці в шафі під коробкою з-під взуття «МIDA». Це були дві купюри номіналом по 500 гривень, на яких він незадовго до цього зробив напис чорною шариковою ручкою «НА ПК», що означало «на персональний комп`ютер», про що в той же день повідомив працівників міліції. Далі працівники міліції провели огляд орендованої ним квартири, під час якого знімали відбитки пальців, а також оглянули сходовий майданчик та на трансформаторній будці виявили будівельні руковички. В той же день він спілкувався із сусідкою з квартири АДРЕСА_6 ОСОБА_16 , яка повідомила, що саме вона викликала міліцію, так як помітила чоловіка, який намагався проникнути до його квартири. Додав, що під час досудового розслідування він впізнав серед інших купюр грошових коштів, пред`явлених слідчим для впізнання, саме ті купюри, на яких він особисто зробив напис «НА ПК». Претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого не має, цивільний позов не заявляв, висловив думку щодо покарання ОСОБА_8 на розсуд суду.

Таким чином, виходячи із показань потерпілого ОСОБА_10 суд встановлює, що останній тривалий час наймає житло, розташоване за наведеною ним адресою, і дійсно в його оселі, у зазначеному місці зберігалися його власні гроші із відповідними написами зробленими ним кулькою, які у подальшому він впізнав серед інших грошей, саме за цими написами.

При цьому, підстав вважати, що потерплий користується вказаним ним житлом без законних на то підстав, а також неможливість наявності в нього зазначеної суми грошей, судом не встановлено та іншими учасниками судового провадження не наведено.

Наведені потерпілим ОСОБА_10 обставини виявлення ним зникнення грошей з його власної оселі, знайшли своє об`єктивне підтвердження під час проведення огляду місця події, та відповідно до протоколу вказаної слідчої (розшукової) дії від 14 травня 2015 року, слідчим за безпосередньої участі ОСОБА_10 , а також понятих, під час проведення огляду квартири АДРЕСА_5 , виявлено в шафі у коморі, на полиці коробку з-під взуття із написом «МIDA», під якою, зі слів потерпілого, останній зберігав дві банкноти номіналом по 500 гривень НБУ, та які на час огляду були відсутні. Також, слідчим за допомогою хімічних засобів виявлені та вилучені сліди тканини, пальців рук, на поверхнях вхідної двері, інших різних предметів побуту, у тому числі з коробки із написом «МIDA». Крім того, слідчим вилучений накладний замок із сувальним механізмом із вхідної двері.

Не зважаючи на позицію сторони захисту щодо визнання недопустимим наведений доказ сторони обвинувачення з підстав, зазначених нею у судових дебатах, на думку суду, огляд вищевказаної квартири відбувався з повним дотриманням вимог ст. ст. 104, 233, 237 КПК України, оскільки дана слідча (розшукова) дія проводилась уповноваженою на то особою, у присутності двох понятих та потерпілого, у тимчасовому володінні, якого вказане приміщення знаходилось, у зв`язку з чим, він і дав свою добровільну згоду на проведення даної слідчої (розшукової) дії, що знайшло своє відображення у відповідній заяві, при цьому, у суду відсутні будь-які сумніви в достовірності та добровільності наданої потерпілим згоди з огляду на відсутність з його боку під час проведення огляду та після підписання протоколу даної слідчої дії будь-яких зауважень та заперечень з цього приводу, про що не заявляли також безпосередні учасники огляду, а отже суд вважає за необхідне прийняти до уваги встановлені внаслідок такого огляду докази, як допустимі в рамках даного кримінального провадження.

При цьому, суд не звертає увагу на допущену потерпілим ОСОБА_10 механічну помилку при зазначені року складання заяви щодо надання добровільної згоди на проведення огляду його житла, оскільки вона носить явно помилковий характер і жодним чином не вказує, як на недостовірність змісту цієї заяви, так і взагалі фактичних даних отриманих за результатами проведення вказаної слідчої (розшукової) дії.

Крім того, суд не вважає, що надання згоди особою на проведення огляду житла, яке перебуває у її тимчасовому володінні на підставі оренди, є порушенням гарантованого ст. 30 Конституцією України права на недоторканність житла, як безпосередньо цієї особи, так і власника житла, які до речі і не оскаржували законність проведення зазначеної слідчої (розшукової) дії, а отже, у суду не має підстав ставити під сумнів, а також визнавати недопустимим, вказаний доказ з підстав, наведених стороною захисту.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_16 показала, що з серпня 2012 року проживає у квартирі АДРЕСА_7 . Обвинуваченого ОСОБА_8 раніше не знала і ніяких стосунків між ними не було. 14 травня 2015 року, знаходилася вдома, приблизно о 10 годині чи о 10 годині 20 хвилин, почула дзвінок в домофон вхідних дверей під`їзду, виглянула з балкону, побачила незнайомого чоловіка і не відкрила двері. Далі почула декілька дзвінків на інші номери квартир і хтось відчинив двері під`їзду. Через декілька хвилин почула дзвінок в домофон, який встановлений на вхідних дверях її квартири, підійшла к домофону і стала спостерігати в домофон, як ОСОБА_8 став продзвонювати інші квартири АДРЕСА_8 та АДРЕСА_4 , які знаходяться на одному майданчику з її квартирою. Потім повернувся до її квартири і став стукати в двері, вона не відкрила, тоді він стукав у квартири АДРЕСА_8 та АДРЕСА_4 , потім дзвонив, перевернув кепку, яка була одягнена у нього на голові і став дивитися в замкову щілину квартири АДРЕСА_4 , вів себе дуже насторожено і реагував на кожен звук. Потім хтось виходив із квартири на іншому поверху, ОСОБА_8 , почувши ці звуки, злякано відійшов від квартири і пропав з її поля зору, після повернувся до квартири АДРЕСА_4 і став світити в замкову щілину ліхтариком, після чого вийшов з під`їзду. Вона відразу ж пішла на балкон і спостерігала за ОСОБА_8 , який через декілька хвилин знов повернувся до під`їзду. Тоді вона пішла та увімкнула домофон і виявила, що вічко домофона заклеєно чимось і вона більше не могла спостерігати за тим, що відбувалося на майданчику у під`їзді. Тоді вона вийшла на балкон і спостерігала хвилин 20, за цей час ніхто до під`їзду не заходив і не виходив. Після чого вона подзвонила на номер 102 і викликала працівників міліції. Зазначила, що до того моменту, як вічко домофону на дверях її квартири заклеїли, вона всі події, що трапилися на майданчику під`їзду, знімала на свій мобільний телефон «Айфон 5» з екрану домофона. Додала, що ОСОБА_8 був одягнений в спортивні штани та жилет, на голові була кепка і на шиї ланцюжок. Через деякий час приїхали працівники міліції, вона чула звуки шагів, вібрацію сходових перил і зрозуміла, що ОСОБА_8 затримали. Додала, що слідчий її допитував, в той же день 14 травня 2015 року за її участю проводилося впізнання, під час якого їй пред`явлено чотири чоловіки, без кайданків, з яких вона впевнено впізнала ОСОБА_8 , при цьому слідчому зазначала прикмети по яких запам`ятала ОСОБА_8 , а саме ріст приблизно 152 см, чорні волоси, обличчя кавказької національності з легкою неголеністю. Також в той же день вона надала слідчому свій мобільний телефон, на якому зберігався відеозапис і через юсбі-шнур слідчий перекинув цей відеозапис на свій робочій комп`ютер, а потім на диск в її присутності.

Отже, виходячи із свідчень ОСОБА_16 , суд робить висновок, що саме обвинувачений ОСОБА_8 , 14 травня 2015 року приблизно о 10 годині 20 хвилин знаходився на сходовому майданчику, розташованому біля її квартири АДРЕСА_7 , і після з`ясування відсутності мешканців квартир у своїх оселях, став вчиняти дії щодо проникнення у сусідню від неї квартиру АДРЕСА_4 , в якій проживав потерпілий ОСОБА_10 . Вказані дії ОСОБА_8 , вона безпосередньо спостерігала у екрані свого домофону, майже до того, як останній заліпив вічко. При цьому, вона впевнено запам`ятала зовнішність ОСОБА_8 про що у подальшому розповіла працівникам міліції, і підтвердила під час проведення за її участі впізнання обвинуваченого. Більш того, саме вона, усвідомлюючи протиправний характер дій ОСОБА_8 , викликала працівників міліції.

При цьому, підстав вважати, що свідок ОСОБА_16 , якимось чином є зацікавленою особою щодо обумовлення обвинуваченого ОСОБА_8 у суду не має, та іншими учасниками судового провадження, не наведено.

В ході пред`явлення свідку ОСОБА_16 особи для впізнання, що зафіксовано у відповідному протоколі від 14 травня 2015 року, остання у присутності двох понятих впевнено вказала на обвинуваченого ОСОБА_8 , як на особу, яка при наведених нею обставинах та часу вчиняла дії щодо проникнення до житла потерпілого ОСОБА_10 .

Оцінюючи підстави та порядок проведення даної слідчої (розшукової) дії на предмет її допустимості та достовірності, суд враховує, що впізнання обвинуваченого проводилось у повній відповідності до вимог ст. ст. 104, 228, 231 КПК України, оскільки перед пред`явленням особи для впізнання, у свідка було з`ясовано, чи може вона впізнати особу, яку бачила при наведених нею обставинах, опитано її про зовнішній вигляд і прикмети цієї особи, що знайшло своє відображення у протоколі. При цьому, дослідивши безпосередньо у судовому засіданні зміст зазначеного протоколу, суд зазначає, що поряд із обвинуваченим, свідку пред`являлись не менше трьох інших осіб, які не мали різких відмінностей між собою у віці, зовнішності та одязі, з особою, яка підлягала впізнанню. Крім цього, про достовірність фактичних даних, отриманих за результатами проведення зазначеної слідчої (розшукової) дії також свідчить той факт, що свідок ОСОБА_16 у судовому засіданні також наполягала, що обвинувачений ОСОБА_8 , саме той, хто при наведених нею обставинах та часу, вчиняв дії щодо проникнення до квартири потерпілого ОСОБА_10 , у зв`язку із чим, суд приходить до висновку про допустимість даних, отриманих в результаті проведеної слідчої (розшукової) дії.

Про достовірність показів свідка ОСОБА_16 , у відповідній частині, також вказують результати проведення огляду її вхідної двері до кв. АДРЕСА_7 , що зафіксовано у протоколі від 14 травня 2015 року, згідно, якого слідчим виявлений факт закриття відеокамери від домофону, що встановлений на вхідних дверях квартири свідка ОСОБА_16 папером білого кольору, згорнутого таким чином, щоб заткнути саме вічко відеокамери.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_17 показав, що працює поліцейським Дніпропетровської патрульної поліції. Приблизно пів року тому, біль точну дату не пам`ятає, він разом із командиром взводу ОСОБА_18 і ОСОБА_19 несли службу по патрулюванню міста в Жовтневому районі м. Дніпропетровська. Під час патрулювання їм від чергового надійшло повідомлення про те, що у будинку АДРЕСА_3 сторонній чоловік у квартирі. Прибувши за вказаною адресою, точно вже не пам`ятає, хто саме з них пішов до під`їзду та виявив там ОСОБА_8 , який прискореним темпом спускався по сходинках між другим та третім поверхом. При цьому, останній помітно нервував, вів себе метушливо, на запитання відповідав невиразно і не зміг чітко пояснити до кого, з якою метою і в яку саме квартиру приходив. ОСОБА_8 був одягнений в куртку темного кольору, на голові була кепка. Після чого, вони запросили ОСОБА_8 до своєї машини для з`ясування обставин, провели поверховий огляд на предмет колючо-ріжучих і заборонених предметів. Далі він залишився із ОСОБА_8 в автомобілі, а ОСОБА_18 і ОСОБА_19 пішли до під`їзду. В подальшому від останніх йому стало відомо, що ОСОБА_18 та ОСОБА_20 бесідували із заявницею, яка розповіла, що її квартира розташована на одному майданчику із квартирою потерпілого, при цьому, вона знімала на свій мобільний телефон чоловіка, який крутився біля квартири, де скоєно крадіжку. На дворі будинку неподалік від під`їзду стояв автомобіль марки «Шкода Октавія», в середині якого знаходився ще один чоловік, як пояснив ОСОБА_8 цей автомобіль належить йому. Далі приїхали слідчо-оперативна група та начальник карного розшуку Жовтневого РВ, яким вони передали ОСОБА_8 . Вони знаходилися на місці, складали відповідні рапорти. Скільки працювала слідчо-оперативна група на місці, чи проводився огляд автомобілю ОСОБА_8 та його особистий огляд, сказати не може. Після чого за вказівкою старшого за званням, прізвища не пам`ятає, доставили ОСОБА_8 до Жовтневого РВ.

Наведені вище обставини підтвердив у судовому засіданні свідок ОСОБА_19 , який показав суду, що працює інспектором патрульної служби Дніпропетровської патрульної поліції. Приблизно пів року тому, точну дату вже не пам`ятаю, він разом із командиром взводу ОСОБА_18 і ОСОБА_17 несли службу по патрулюванню міста в Жовтневому районі м. Дніпропетровська. Під час патрулювання вранці або в денний час, точно не пам`ятає, їм від чергового надійшло повідомлення про те, що у будинку АДРЕСА_3 хтось намагається зламати двері квартирі. Прибувши за вказаною адресою, зайшли до під`їзду та виявили там ОСОБА_8 , який прискореним темпом спускався по сходинках між другим та третім поверхом. При цьому, останній помітно нервував, вів себе метушливо, на лобі виступив піт, на запитання відповідав невиразно і не зміг чітко пояснити до кого, з якою метою і в яку саме квартиру приходив. ОСОБА_8 був одягнений в куртку темного кольору, на голові була кепка. Після чого, вони запросили ОСОБА_8 до своєї машини для з`ясування обставин, провели поверховий огляд на предмет колючо-ріжучих і заборонених предметів. Далі ОСОБА_17 залишився із ОСОБА_8 в автомобілі, а він із ОСОБА_18 пішли знов до під`їзду, де виявили, що двері квартири, яку намагалися зламати були прочинені. На майданчику з квартири напроти вийшла жінка, яка повідомила, що молодий чоловік крутився на цьому майданчику, а потім спустився вниз, у неї є відеозапис цих подій, які вона зафіксувала на мобільний телефон та описала прикмети цього незнайомця, які повністю співпадали з зовнішністю ОСОБА_8 . Далі через нетривалий час приїхали слідчо-оперативна група та начальник карного розшуку Жовтневого РВ, яким вони передали ОСОБА_8 . Скільки працювала слідчо-оперативна група на місці, чи проводився на огляд автомобілю ОСОБА_8 та його особистий огляд, сказати не може. На даний час вже не пам`ятає, чи доставляли вони ОСОБА_8 до Жовтневого РВ.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_18 показав, що працює поліцейським Дніпропетровської патрульної поліції. Приблизно пів року тому, точну дату та місяць не пам`ятає, він разом із ОСОБА_19 та ОСОБА_17 несли службу по патрулюванню міста в Жовтневому районі м. Дніпропетровська. Під час патрулювання їм від чергового надійшло повідомлення про те, що у будинку АДРЕСА_3 в під`їзді сторонній підозрілий чоловік, при цьому у заявниці заклеєно вічко домофону. Прибувши за вказаною адресою, ОСОБА_17 залишився біля під`їзду, а він з ОСОБА_19 зайшли у під`їзд, де піднімаючись по сходах побачили ОСОБА_8 , який прискореним темпом спускався по сходинках між другим та третім поверхом. При цьому, останній помітно нервував, вів себе метушливо, на запитання відповідав невиразно і не зміг чітко пояснити до кого, з якою метою і в яку саме квартиру приходив. На ОСОБА_8 був темний одяг, на голові була кепка. Після чого, вони запросили ОСОБА_8 до своєї машини для з`ясування обставин. Далі ОСОБА_17 залишився із ОСОБА_8 в автомобілі, а він і ОСОБА_19 повернулися до під`їзду, під час обстеження більш нікого не виявили, двері квартири АДРЕСА_4 , яку намагалися зламати, були прочинені приблизно на 10 см і було видно просвіт сонця, але до квартири вони не заходили і нічого не чіпали. Вони побесідували із жінкою заявницею із квартири АДРЕСА_6 , яка повідомила, що це вона викликала міліцію і розповіла, що бачила зі свого балкону, як вони виходили разом із невідомим чоловіком з під`їзду та пояснила, що це саме той чоловік, який крутився біля квартири АДРЕСА_4 на їх сходовому майданчику, а потім спустився вниз, у неї є відеозапис цих подій, які вона зафіксувала на свій мобільний телефон. При цьому, виявили, що вхідні двері заявниці обладнані домофоном, вічко якого було заклеєно чимось білим. Далі він доложив ситуацію черговому, після чого приїхала слідчо-оперативна група та начальник карного розшуку Жовтневого РВ, яким вони передали ОСОБА_8 . Зазначив, що коли вони під`їхали до будинку АДРЕСА_3 на виклик, поставили свій автомобіль таким чином, що ніхто не міг вийти та зайти непоміченим, і за цей період, окрім ОСОБА_8 , ніхто до під`їзду не заходив і не виходив. На дворі будинку неподалік від під`їзду стояв автомобіль марки «Шкода Октавія», з якого співробітники розшуку привели ще одного молодого чоловіка. Скільки працювала слідчо-оперативна група на місці не пам`ятає, в проведенні огляду автомобілю ОСОБА_8 та його особистого огляду він та його підлеглі участі не приймали. ОСОБА_17 склав відповідний рапорт. Також на даний час вже не пам`ятає, чи доставляли вони ОСОБА_8 до Жовтневого РВ. Додав, що можливо співробітники міліції застосовували до ОСОБА_8 спеціальні засоби- кайданки.
Таким чином, виходячи з показів працівників міліції, суд встановлює, що обвинувачений ОСОБА_8 був зупинений ними саме при спуску зі сходів, у під`їзду будинку АДРЕСА_3 , при цьому обвинувачений мав розгублений вигляд та не зміг відразу виразно пояснити причину відвідування вказаного будинку, що у подальшому і обумовило виникнення в них підозри щодо справжньої причини знаходження ОСОБА_8 у зазначеному місці.

Наведенні свідчення працівників міліції, знайшли своє повне відображення безпосередньо у складеному ОСОБА_17 рапорті від 14 травня 2015 року, що, на думку суду, також вказує на послідовність та достовірність показів ОСОБА_17 , ОСОБА_19 та ОСОБА_18 , наданих ними безпосередньо суду та за мінуванням тривалого проміжку часу з моменту складення рапорту.

Відповідно до протоколу огляду від 14 травня 2015 року, слідчим за участю понятих, проведено огляд під`їзду будинку АДРЕСА_3 , тобто у під`їзді, де безпосередньо знаходиться квартира АДРЕСА_4 , за результатами чого, на сходовій клітці, між четвертим та п`ятим поверхом, на коробці металевої щитової слідчим виявлено та вилучено одну пару будівельних рукавичок із краплиною, опуклою внутрішньою поверхнею, та два ключа до сувального механізму накладного замку.

Згідно протоколу обшуку від 14 травня 2015 року, слідчим, на підставі ухвали слідчого судді, за участю понятих, проведено особистий обшук обвинуваченого ОСОБА_8 , за результатами, якого слідчим виявлено та вилучено, поряд з іншими особистими речами останнього, що не мають значення для кримінального провадження, два ключа-відмички із металевими щітками, а також дві банкноти номіналом по 500 гривень НБУ з серійними номерами ВА 3609489 та ЗБ 4602954, із написами « НА ПК».

При цьому, суд вважає доводи сторони захисту, щодо наявності у змісті протоколу особистого обшуку ОСОБА_8 не обумовлених дописів, саме у вигляді напису з текстом «НА ПК», надуманими, та такими, що не містять законного обґрунтування, а є лише особистим суб`єктивним сприйняттям форми викладення тексту слідчим, оскільки проведення відповідної експертизи щодо цього стороною захисту, не ініціювалось, якщо в неї виникали сумніві щодо одночасності внесення слідчим усіх даних отриманих під час проведення даної слідчої (розшукової) дії до змісту протоколу.

А отже, оцінюючи підстави та порядок проведення даної слідчої (розшукової) дії на предмет її допустимості та достовірності, суд враховує, що особистий обшук обвинуваченого проводився у повній відповідності до вимог ст. ст. 104, 223, 233, 234, 235, 236 КПК України, на підставі рішення слідчого судді, за участю двох понятих, з дотриманням прав ОСОБА_8 , та із повним занесенням результатів проведення даної слідчої (розшукової) дії до протоколу, відповідно до вимог порядку його складання, у зв`язку із чим, суд приходить до висновку про допустимість даних, отриманих в результаті проведеної слідчої (розшукової) дії.

Обставини проведення, особистого обшуку обвинуваченого ОСОБА_8 суду безпосередньо показав свідок ОСОБА_12 , який пояснив, що в 2015 році, точну дату вже не пам`ятає, у вечірній час, працівники міліції запросили його до Жовтневого РВ прийняти участь при проведенні особистого обшуку ОСОБА_8 у якості понятого. В службовому кабінеті слідчого проводився особистий обшук ОСОБА_8 , разом із ним був ще один чоловік, прізвище якого не пам`ятає. ОСОБА_8 був одягнений у темні брюки або джинси, куртку темного кольору. Перед проведенням обшуку їм зачитали їх права та обов`язки. Під час обшуку в карманах ОСОБА_8 було виявлено два ключі-відмички із щіточками на кінцях, грошові кошти дві купюри номіналом по 500 гривень, розгорнувши які, він побачив напис «НА ПК», гаманець, в якому були дисконтні та інші картки, євроценти та долари США. При цьому слідчий проводив фотографування предметів, вилучених у ОСОБА_8 . Далі слідчий склав протокол, з яким він уважно ознайомився, в протоколі були перелічені всі предмети, вилучені у ОСОБА_8 , в тому числі грошові кошти із написом «НА ПК», після чого він підписав його. ОСОБА_8 відмовився підписувати протокол і він з іншим понятим засвідчили цей факт своїми підписами. При цьому, ОСОБА_8 нічого не поясняв з приводу належності вилучених у нього речей. Підтвердив, що особисто спостерігав за тим, як з карманів одягу ОСОБА_8 доставали речі і впевнено завірив суд, що працівники міліції не підкинули ці речі останньому. Додав, що ніяких протестів під час обшуку ОСОБА_8 не висловлював.

Наведені вище обставини підтвердив у судовому засіданні свідок ОСОБА_13 , який показав суду, що в 2015 році, точну дату вже не пам`ятає, працівники міліції запросили його до Жовтневого РВ прийняти участь при проведенні особистого обшуку ОСОБА_8 у якості понятого. В службовому кабінеті слідчого проводився особистий обшук ОСОБА_8 , разом із ним був ще один чоловік, прізвище якого не пам`ятає. ОСОБА_8 був одягнений у темні брюки або джинси, куртку темного кольору. Перед проведенням обшуку їм зачитали дозвіл на проведення особистого обшуку та роз`яснили права та обов`язки. Під час обшуку в карманах ОСОБА_8 було виявлено два ключі-відмички із щіточками на кінцях, грошові кошти дві купюри номіналом по 500 гривень, розгорнувши які, він побачив напис «НА ПК», гаманець або портмоне, пластикові картки, євроценти, долари США, золотий ланцюжок, який був на шиї ОСОБА_8 , підвіска, форму якої не пам`ятає. При цьому слідчий проводив фотографування предметів, вилучених у ОСОБА_8 . Далі слідчий склав протокол, з яким він уважно ознайомився, в протоколі були перелічені всі предмети, вилучені у ОСОБА_8 , в тому числі грошові кошти із написом «НА ПК», після чого він підписав його. ОСОБА_8 відмовився підписувати протокол і він з іншим понятим засвідчили цей факт своїми підписами. При цьому, ОСОБА_8 нічого не поясняв з приводу належності вилучених у нього речей. Підтвердив, що особисто спостерігав за тим, як з карманів одягу ОСОБА_8 доставали речі і впевнено завірив суд, що працівники міліції не підкинули ці речі останньому. Додав, що ніяких протестів під час обшуку ОСОБА_8 не висловлював. З боку працівників міліції жодного психологічного або фізичного спливу на ОСОБА_8 не здійснювалось.

При цьому, підстав вважати, що свідки ОСОБА_12 та ОСОБА_13 якимось чином є зацікавленими особами щодо обумовлення обвинуваченого ОСОБА_8 у суду не має, та іншими учасниками судового провадження, не наведено.

Згідно протоколу обшуку від 14 травня 2015 року, слідчим, на підставі ухвали слідчого судді, за участю понятих, проведено обшук автотранспортного засобу, що належить обвинуваченому ОСОБА_8 , за результатами, якого слідчим виявлено та вилучено, поряд з іншими предметами та речами, що не мають значення для кримінального провадження, будівельні рукавички, маску із тканини темного кольору, травматичну зброю та два ключа-відмички із металевими щітками на кінцях.

Відповідно до висновку трасологічної експертизи № 63/02-167 від 14 червня 2015 року встановлено, що сувальдний механізм накладного замка, вилученого 14 травня 2015 року при огляді місця події за фактом крадіжки з квартири АДРЕСА_5 , технічно справний і піддавався впливу стороннього предмету та вірогідно, міг бути відімкнений ключем-відмичкою, вилученим 14 травня 2015 року під час особистого обшуку ОСОБА_8 .

Відповідно до висновку трасологічної експертизи № 63/02-166 від 19 червня 2015 року встановлено, що чотири сліди тканини (рукавичок), які були виявлені та вилучені 14 травня 2015 року при огляді місця події за фактом крадіжки з квартири АДРЕСА_5 , придатні для встановлення їх групової належності, та вірогідно, могли бути залишені робочою поверхнею будь-якою з будівельних рукавичок, вилучених 14 травня 2015 року при огляді сходової клітки між четвертим та п`ятим поверхами в будинку АДРЕСА_3 , або будь-якими іншими будівельними рукавичками, які мають аналогічні (по структурі та розмірним характеристикам) рельєфний малюнок на робочій поверхні.

Відповідно до висновку судово-криміналістичної експертизи №70/06-392 від 05 червня 2015 року встановлено, що дві банкноти номіналом по 500 гривень НБУ з серійними номерами ВА3609489 та ЗБ4602954, вилучені 14 травня 2015 року під час особистого обшуку ОСОБА_8 , відповідають за своїми характеристиками грошовим знакам Національного банку України аналогічного номіналу, які знаходяться у офіційному обігу.

Проаналізувавши безпосередньо отримані у судовому засіданні показання потерпілого ОСОБА_10 , свідків ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_19 , ОСОБА_18 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_11 , а також досліджені під час судового розгляду письмові докази, суд приходить до висновку, що підстав для їх неврахування, а також визнання неналежними чи недопустимими сторонами не наведено, а судом не встановлено, вони є переконливими, послідовними, такими, що узгоджуються між собою і у своїй сукупності є достатніми для встановлення судом усіх обставин кримінального правопорушення, які підлягають встановленню відповідно до вимог, передбачених ст. 91 КПК України, та жодним чином не спростовуються будь-якими іншими обставинами.

При цьому, суд критично відноситься до показань обвинуваченого ОСОБА_8 в частині заперечення ним мети відвідування будинку АДРЕСА_3 у період часу, зазначеному у обвинуваченні та безпосередньо невизнання вчинення ним таємної крадіжки майна потерпілого ОСОБА_10 , з місця мешкання останнього, оскільки насамперед, вони спростовуються показаннями свідків ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_19 , ОСОБА_18 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_11 та потерпілого ОСОБА_10 , які є послідовними, та такими, що узгоджуються із встановленими судом обставинами та дослідженими доказами. Тому, суд вважає, що обвинувачений ОСОБА_8 надав показання в цій частині, з метою введення суд в оману, переслідуючи, при цьому, мету уникнення кримінальної відповідальності.

При цьому, суд виходячи із окремих пояснень обвинуваченого ОСОБА_8 , враховує підтвердження ним факту знаходження у будинку АДРЕСА_3 , безпосередньо у під`їзді, де знаходиться квартира АДРЕСА_4 , саме у часі, якій зазначено у обвинуваченні щодо нього. Більш того, показання обвинуваченого в цій частині повністю узгоджуються із показаннями свідків та потерпілого, а також з іншими доказами, а тому суд приймає в цій частині їх до уваги.

Таким чином, дослідивши всі обставини кримінального правопорушення, оцінюючи надані суду докази та покази учасників кримінального провадження з точки зору їх належності, допустимості та достовірності, суд вважає, що вони у своїй сукупності є достатніми для встановлення фактичних даних, на підставі яких суд приходить до висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому суспільно-небезпечного діяння, у зв`язку з чим, позицію останнього, який у судовому засіданні заперечував факт вчинення кримінального правопорушення, суд не може прийняти до уваги, як достовірну, а розцінює таку позицію обвинуваченого, як обраний ним спосіб захисту в рамках наданих йому кримінальним процесуальним законом прав, спрямованого на ухилення від кримінальної відповідальності за вчинення ним суспільно-небезпечного діяння та уникнення відповідного покарання.

З урахуванням наведеного суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючі кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення дійшов до впевненого висновку що діяння, яке вчинено ОСОБА_8 дійсно мало місце, в його діях наявний склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України і обвинувачений винний у його вчиненні, так як він, умисними діями, вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане із проникненням до житла, тому він підлягає покаранню за вчинення такого кримінального правопорушення.

Між тим, суд приймає до уваги доводи сторони захисту, наведені у судових дебатах, та не враховує наданий стороною обвинувачення письмовий доказ, а саме протокол огляду оптичного диску від 14 травня 2015 року, який нібито добровільно надала свідок ОСОБА_16 , оскільки остання безпосередньо суду показала, що не надавала ніякого оптичного диску слідчому, а запис з екрану її домафона 14 травня 2015 року здійснила за допомогою власного мобільного телефону, на якому і містилась вказана відео інформація, яку у подальшому слідчий особисто переніс з телефону на свій робочій комп`ютер, а потім на оптичний диск, тобто вказаний у протоколі матеріальний носій інформації, зі слів свідка, нею не виготовлявся та слідчому не надавався, що, у свою чергу, ставить під сумнів суду достовірність вказаного виду доказу, а тому вказаний доказ є недопустимим, оскільки отриманий в порушення порядку, встановленого кримінальним процесуальним законодавством.

Крім того, суд приймає до уваги доводи сторони захисту, наведені у судових дебатах, та не враховує наданий стороною обвинувачення письмовий доказ, а саме протокол пред`явлення речей для впізнання від 15 травня 2015 року, оскільки вказана слідча (розшукова) дія проведена, без дотримання вимог ч. 2 ст. 229 КПК України, в частині пред`явлення потерпілому на впізнання грошових коштів, в числі інших однорідних речей одного виду, якості і без різких відмінностей у зовнішньому вигляді, у кількості не менш трьох. Проте, дослідивши зміст протоколу, судом встановлено, що лише на одному зразку на грошових купюрах містились написи «НА ПК», про яку знав потерпілий, а на усіх інших зразках вказаного напису не було, що вочевидь прямо вказує на потрібний варіант впізнання, а тому вказаний доказ є недопустимим, оскільки отриманий в порушення порядку, встановленого кримінальним процесуальним законодавством.

Також, суд приймає до уваги доводи сторони захисту, наведені у судових дебатах, та не враховує наданий стороною обвинувачення письмовий доказ, а саме протокол прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від 14 травня 2015 року, оскільки вказаний процесуальний документ, складений без дотримання вимог ч. 3 ст. 104 КПК України, в частині відсутності чіткого відображення часу проведення процесуальної дії, у вступної частині протоколу, а тому вказаний доказ є недопустимим, оскільки отриманий в порушення порядку, встановленого кримінальним процесуальним законодавством.

Визнаючи ОСОБА_8 винним у вчиненні таємного викрадення чужого майна (крадіжка), поєднаного з проникненням у житло, суд приходить до висновку, що кваліфікуюча ознака повторність, яка інкримінована обвинуваченому органом досудового розслідування підлягає виключенню з обвинувачення, у зв`язку із ненаданням стороною обвинувачення достатніх доказів наявності в діях ОСОБА_8 зазначеної кваліфікуючої ознаки, з наступних підстав.

Органом досудового розслідування ОСОБА_8 пред`явлено обвинувачення у вчиненні таємного викрадення чужого майна (крадіжка), поєднаного з проникненням у житло, вчиненого повторно.

Під час судового розгляду стороною обвинувачення на підтвердження наявності в діях ОСОБА_8 кваліфікуючої ознаки повторності, у якості доказу надано копію витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань, відповідно до якого Синельниківським МВ ГУМВС України в Дніпропетровській області ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, відомості щодо якого внесено до ЄРДР 14 травня 2015 року, кримінальне провадження № 0000940.

При цьому, стороною обвинувачення взагалі не надано суду відповідного судового рішення, яким ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, про підозру у вчиненні якого останньому повідомлено.

Разом із цим, стороною захисту під час судового розгляду надано суду належним чином завірену копію ухвали Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21 жовтня 2015 року, відповідно до якого кримінальне провадження № 0000940, яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 14 травня 2015 року за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України закрито, у зв`язку із відмовою потерпілого від обвинувачення.

При цьому, від сторони обвинувачення не надійшло жодних заперечень проти дослідження даного доказу у судовому засіданні та приєднання його до матеріалів кримінального провадження, оскільки стороною захисту були виконані вимоги ч. 11, 12 ст. 290 КПК України в частині відкриття протилежній стороні доказів, а тому суд приймає його до уваги.

Відповідно до положень ст. 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Отже, враховуючи те, що під час судового розгляду стороною обвинувачення не надано суду обвинувального вироку відносно ОСОБА_8 , яким встановлено вину останнього за кримінальним провадженням № 0000940 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, у суду не має правових підстав вважати обвинуваченого винним у вчиненні крадіжки, що в свою чергу, не дає підстав для кваліфікації його дій за такою кваліфікуючою ознакою, як повторність.

За таких обставин, суд приходить до переконання про відсутність в діях ОСОБА_8 кваліфікуючої ознаки - повторність, а тому зазначена кваліфікуюча ознака підлягає виключенню з обвинувачення.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_8 суд відповідно до положень ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Насамперед, суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_8 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 185 КК України, яке відповідно до положень ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі.

Дослідивши дані про особу обвинуваченого ОСОБА_8 , судом встановлено, що останній раніше не судимий, не одружений, має неповнолітню дитину ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , офіційно не працевлаштований, за місцем проживання характеризується з позитивної сторони, на обліку в психоневрологічному та наркологічному диспансерах не перебуває.

При цьому, суд не може врахувати, що неповнолітній син ОСОБА_8 знаходиться у нього на утриманні, оскільки даний факт не доведений жодними доказами, а навпаки, як вбачається із характеристики за місцем проживання останнього за підписом начальника КП ЖЕП № 25 ДМР, наданою стороною захисту суду, обвинувачений проживає разом із своєю бабусею ОСОБА_21 .

Разом із цим, суд враховує, що під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_8 винним себе у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення не визнав.

При цьому, під час судового розгляду, обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_8 , судом не встановлено.

Отже, при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_8 , суд насамперед виходить із ступеню тяжкості вчиненого ним злочину та враховує підвищену суспільну небезпеку даного кримінального правопорушення таємного викрадення майна (крадіжки), із проникненням у житло, яка обумовлюється тим, що останній порушив право власності і недоторканості житла потерпілого ОСОБА_10 , гарантоване Конституцією України, офіційно не працевлаштований, суспільно-корисною працею не займається, поряд із цим, суд не може залишити поза увагою той факт, що обвинувачений винним себе не визнав і не розкаявся у скоєному, а тому приходить до переконання, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_8 і попередження вчинення ним нових злочинів можливо тільки в умовах ізоляції від суспільства, та вважає, що останньому має бути призначено покарання у вигляді позбавлення волі, оскільки саме таке покарання, не думку суду, буде найбільш необхідним і достатнім для його виправлення та попередження скоєння ним нових злочинів.

Під час судового розгляду судом досліджено протокол затримання обвинуваченого ОСОБА_8 , відповідно до якого останній затриманий 14 травня 2015 року.

Відповідно до ухвали Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 16 травня 2015 року у заводоленні клопотання органу досудового розслідування про застосування відносно ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відмовлено та обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту до 15 липня 2015 року.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження за результатами підготовчого судового засідання відповідно до вимог ч. 3 ст. 315 КПК України строк дії запобіжного заходу відносно ОСОБА_8 у вигляді домашнього арешту продовжено до 14 вересня 2015 року, строк дії якої сплинув 14 вересня 2015 року, оскільки в подальшому під час судового розгляду стороною обвинувачення не було ініційовано питання щодо продовження запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту або обрання іншого запобіжного заходу стосовно обвинуваченого.

Відповідно до вимог Закону України «Про внесення зміни до кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26 листопада 2015 року № 838-VIII, який набув законної сили 24 грудня 2015 року, частина 5 статті 72 Кримінального кодексу України викладена у такій редакції: «5. Зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. Суд має звільнити засудженого відвідбування покарання, якщо строк попереднього ув`язнення, відбутий засудженим у межах кримінального провадження, дорівнює або перевищує фактично призначене йому основне покарання, передбачене частиною першою цієї статті».

Отже, призначаючи покарання, суд зобов`язаний врахувати положення ст. 72 КК України (в редакції зазначеного вище Закону) та зараховувати строк попереднього ув`язнення, враховуючи його до моменту постановлення вироку.

Таким чином, суд вважає за необхідне в строк основного покарання, призначеного обвинуваченому ОСОБА_8 у виді позбавлення волі, зарахувати строк його попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, тобто у вигляді 4 днів.

Строк відбування покарання ОСОБА_8 слід рахувати з моменту його затримання після набрання вироком законної сили.

Цивільний позов у даному кримінальному провадженні не заявлений.

Відповідно до вимог ст. ст. 118, 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Тому з огляду на це, суд приходить до висновку про стягнення з ОСОБА_8 витрат по проведенню трасологічної експертизи № 63/02-167 від 14 червня 2015 року у розмірі 982 гривні 08 копійок, витрат по проведенню трасологічної експертизи №63/02-166 від 19 червня 2015 року у розмірі 982 гривні 08 копійок, витрат по проведенню судово-технічної експертизи № 70/06-392 від 05 червня 2015 року у розмірі 368 гривень 28 копійок, що підтверджується відповідними довідками про витрати на проведення експертиз у кримінальному провадженні, на користь держави.

Долю речових доказів в порядку п. 9 ст. 100 КПК України слід вирішити наступним чином:

- автомобіль легковий «Skoda Octavia» білого кольору, 2012 року випуску, державний номер НОМЕР_1 , vin кузову: НОМЕР_2 , який зберігається на території Жовтневого ВП ДВП ГУНП України у Дніпропетровській області та який відповідно до технічного паспорту на автомобіль серія НОМЕР_3 належить ОСОБА_22 повернути останній, як законному володільцю;

- диск DVD-R «VERBATIUM», на якому записаний 1 відео файл об`ємом 1 397 290 кілобайтів та відображається пред`явлення речей для впізнання за участю потерпілого ОСОБА_10 від 15 травня 2015 року, який зберігається при матеріалах кримінального провадження № 0002060 зберігати при матеріалах кримінального провадження, наявних у суду;

- грошові кошти в розмірі 1 000 гривень (2 купюри номіналом по 500 гривень) серії ВА № 3609489 та серії ЗБ № 4602954 із написами «НА ПК», які належать ОСОБА_10 та знаходяться при матеріалах кримінального провадження, наявних у суду повернути останньому, як законному володільцю;

- один накладний (сувальний) замок, який відповідно до квитанції № 687 від 22 червня 2015 року, переданий на зберігання до камери зберігання речових доказів Жовтневого ВП ДВП ГУНП України у Дніпропетровській області повернути ОСОБА_10 , як законному володільцю;

- 2 ключі із щітками (відмички), паперовий конверт в середині якого: 2 сліди тканини овальної форми розмірами 4,1 х 2,5 см, 4,5 х 2,1 см, які були відкопійовані на ліпку стрічку розміром 4,5 х 10,9 см, в кладовій кімнаті на полиці з коробки 1 слід тканини (рукавичок) розміром: 4 х 2,8 см, відкопійований на 1 ліпку стрічку розміром 4,5 х 7,5 см та 1 слід тканини (рукавичок) розміром 4,2 х 3,5 см, відкопійовані на 1 ліпку стрічку розміром 4,5 х 7,7 см; 1 пара сірого кольору будівельних рукавичок (права та ліва), робоча поверхня яких має пошаркування полімерного матеріалу у вигляді кіл, 2 ключі із щітками (відмички), які відповідно до квитанції № 687 від 22 червня 2015 року, передані на зберігання до камери зберігання речових доказів Жовтневого ВП ДВП ГУНП України у Дніпропетровській області знищити;

- мобільний телефон марки «Nokia» Imei - НОМЕР_4 з сім-картою «Київстар» № НОМЕР_5 ; пластикова картка Fidobank № НОМЕР_6 ; пластикова картка Smart card Premium № НОМЕР_7 ; пластикова картка Прайд WOG № НОМЕР_8 ; пластикова картка VIP Platina - 20%; пластикова картка інтернет магазин склад 0+0 № 000029; водійське посвідчення на ім`я ОСОБА_8 серія НОМЕР_9 ; технічний паспорт на автомобіль «Skoda Octavia А5» державний номер НОМЕР_1 , серія НОМЕР_3 ; прозорий сліп-пакет, в середині якого підвіска жовтого кольору у вигляді підкови; ланцюжок жовтого кольору, плетіння якіркою; 4 монети евро центи (3 монети по 10 центів, 1 монета 2 евро); квитанція ломбарду «Фенікс» від 29 січня 2015 року ім`я ОСОБА_8 № 5459; магніт в пластиковій капсулі червоного кольору; зажим для грошей коричневого кольору; чоловічий шкіряний портмоне чорного кольору; чоловічий шкіряний пояс чорного кольору із бляхою жовтого кольору; 2 шнурки із спортивного взуття синього кольору; 9 будівельних перчаток із пупиришками чорного кольору; 2 будівельні перчатки із пупиришками коричневого кольору; 2 будівельні перчатки із пупиришками світло-синього кольору; рогатка чорного кольору; 2 невеликих металевих шариків; травматичний пістолет «Беркут» калібру 9 мм, номер: НОМЕР_10 , 1968 року випуску в середині якого знаходилися патрони до травматичної зброї калібру 9 мм в кількості 9 штук; 1 складний мазанин у чохлі із патронами до травматичної зброї калібру 9 мм, в кількості 8 штук; дозвіл на право носіння та зберігання травматичної зброї № НОМЕР_11 від 12 березня 2015 року на ім`я ОСОБА_8 ; 1 записна книжка; ключі від автомобілю «Шкода»; 1 картка з під сім-картки «LIFE» № НОМЕР_12 ; мобільний телефон «Нокіа» чорного кольору, імеі: НОМЕР_13 з сім-карткою оператора «Київстар» № НОМЕР_14 ; мобільний телефон «Iphone 5S» імеі: НОМЕР_15 , без сім- картки; 1 балаклава чорного кольору із проріззю; 1 квитанція № 1-3GANORU на ім`я ОСОБА_8 ; 1 квитанція № 1-3GANORY2 на ім`я ОСОБА_8 , які відповідно до квитанції № 687 від 22 червня 2015 року, передані на зберігання до камери зберігання речових доказів Жовтневого ВП ДВП ГУНП України у Дніпропетровській області повернути ОСОБА_8 , як законному володільцю.

З урахуванням викладеного, керуючись ст. ст. 118, 124, 368, 370 - 374, 394 КПК України, суд,

З А С У Д И В:

ОСОБА_8 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України і призначити йому покарання у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі, з відбуванням покарання у кримінально-виконавчій установі.

Строк відбування покарання ОСОБА_8 слід рахувати з моменту його затримання після набрання вироком законної сили.

В строк призначеного ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі зарахувати строк його попереднього ув`язнення, розрахований відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України, у вигляді 4 (чотирьох) днів.

Стягнути з ОСОБА_8 витрати по проведенню трасологічної експертизи № 63/02-167 від 14 червня 2015 року у розмірі 982 (дев`ятсот вісімдесят дві) гривні 08 (вісім) копійок, витрати по проведенню трасологічної експертизи №63/02-166 від 19 червня 2015 року у розмірі 982 (дев`ятсот вісімдесят дві) гривні 08 (вісім) копійок, витрати по проведенню судово-технічної експертизи № 70/06-392 від 05 червня 2015 року у розмірі 368 (триста шістдесят вісім) гривень 28 (двадцять вісім) копійок, на користь держави.

Речові докази у даному кримінальному провадженні:

- автомобіль легковий «Skoda Octavia» білого кольору, 2012 року випуску, державний номер НОМЕР_1 , vin кузову: НОМЕР_2 , який зберігається на території Жовтневого ВП ДВП ГУНП України у Дніпропетровській області та який відповідно до технічного паспорту на автомобіль серія НОМЕР_3 належить ОСОБА_22 повернути останній, як законному володільцю;

- диск DVD-R «VERBATIUM», на якому записаний 1 відео файл об`ємом 1 397 290 кілобайтів та відображається пред`явлення речей для впізнання за участю потерпілого ОСОБА_10 від 15 травня 2015 року, який зберігається при матеріалах кримінального провадження № 0002060 зберігати при матеріалах кримінального провадження, наявних у суду;

- грошові кошти в розмірі 1 000 гривень (2 купюри номіналом по 500 гривень) серії ВА № 3609489 та серії ЗБ № 4602954 із написами «НА ПК», які належать ОСОБА_10 та знаходяться при матеріалах кримінального провадження, наявних у суду повернути останньому, як законному володільцю;

- один накладний (сувальний) замок, який відповідно до квитанції № 687 від 22 червня 2015 року, переданий на зберігання до камери зберігання речових доказів Жовтневого ВП ДВП ГУНП України у Дніпропетровській області повернути ОСОБА_10 , як законному володільцю;

- 2 ключі із щітками (відмички), паперовий конверт в середині якого: 2 сліди тканини овальної форми розмірами 4,1 х 2,5 см, 4,5 х 2,1 см, які були відкопійовані на ліпку стрічку розміром 4,5 х 10,9 см, в кладовій кімнаті на полиці з коробки 1 слід тканини (рукавичок) розміром: 4 х 2,8 см, відкопійований на 1 ліпку стрічку розміром 4,5 х 7,5 см та 1 слід тканини (рукавичок) розміром 4,2 х 3,5 см, відкопійовані на 1 ліпку стрічку розміром 4,5 х 7,7 см; 1 пара сірого кольору будівельних рукавичок (права та ліва), робоча поверхня яких має пошаркування полімерного матеріалу у вигляді кіл, 2 ключі із щітками (відмички), які відповідно до квитанції № 687 від 22 червня 2015 року, передані на зберігання до камери зберігання речових доказів Жовтневого ВП ДВП ГУНП України у Дніпропетровській області знищити;

- мобільний телефон марки «Nokia» Imei - НОМЕР_4 з сім-картою «Київстар» № НОМЕР_5 ; пластикова картка Fidobank № НОМЕР_6 ; пластикова картка Smart card Premium № НОМЕР_7 ; пластикова картка Прайд WOG № НОМЕР_8 ; пластикова картка VIP Platina - 20%; пластикова картка інтернет магазин склад 0+0 № 000029; водійське посвідчення на ім`я ОСОБА_8 серія НОМЕР_9 ; технічний паспорт на автомобіль «Skoda Octavia А5» державний номер НОМЕР_1 , серія НОМЕР_3 ; прозорий сліп-пакет, в середині якого підвіска жовтого кольору у вигляді підкови; ланцюжок жовтого кольору, плетіння якіркою; 4 монети евро центи (3 монети по 10 центів, 1 монета 2 евро); квитанція ломбарду «Фенікс» від 29 січня 2015 року ім`я ОСОБА_8 № 5459; магніт в пластиковій капсулі червоного кольору; зажим для грошей коричневого кольору; чоловічий шкіряний портмоне чорного кольору; чоловічий шкіряний пояс чорного кольору із бляхою жовтого кольору; 2 шнурки із спортивного взуття синього кольору; 9 будівельних перчаток із пупиришками чорного кольору; 2 будівельні перчатки із пупиришками коричневого кольору; 2 будівельні перчатки із пупиришками світло-синього кольору; рогатка чорного кольору; 2 невеликих металевих шариків; травматичний пістолет «Беркут» калібру 9 мм, номер: НОМЕР_10 , 1968 року випуску в середині якого знаходилися патрони до травматичної зброї калібру 9 мм в кількості 9 штук; 1 складний мазанин у чохлі із патронами до травматичної зброї калібру 9 мм, в кількості 8 штук; дозвіл на право носіння та зберігання травматичної зброї № НОМЕР_11 від 12 березня 2015 року на ім`я ОСОБА_8 ; 1 записна книжка; ключі від автомобілю «Шкода»; 1 картка з під сім-картки «LIFE» № НОМЕР_12 ; мобільний телефон «Нокіа» чорного кольору, імеі: НОМЕР_13 з сім-карткою оператора «Київстар» № НОМЕР_14 ; мобільний телефон «Iphone 5S» імеі: НОМЕР_15 , без сім- картки; 1 балаклава чорного кольору із проріззю; 1 квитанція № 1-3GANORU на ім`я ОСОБА_8 ; 1 квитанція № 1-3GANORY2 на ім`я ОСОБА_8 , які відповідно до квитанції № 687 від 22 червня 2015 року, передані на зберігання до камери зберігання речових доказів Жовтневого ВП ДВП ГУНП України у Дніпропетровській області повернути ОСОБА_8 , як законному володільцю.

Вирок суду набирає законної сили після спливу тридцяти денного строку, встановленого ст. 395 КПК України для його оскарження. Подання апеляційної скарги на вирок суду зупиняє набрання ним законної сили та його виконання.

Вирок може бути оскаржений в порядку ст. 395 КПК України.

Апеляційну скаргу на вирок може бути подано до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд міста Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копія вироку в порядку ст. 376 КПК України негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору і не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1