Ухвала
іменем україни
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
розглянула в судовому засіданні в м. Києві 24 травня 2016 року кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000289, за касаційною скаргою законного представника неповнолітньої потерпілої ОСОБА_5 ОСОБА_6 на вирок Деражнянського районного суду Хмельницької області від 20 жовтня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Хмельницької області від 24 грудня 2015 року.
Вироком Деражнянського районного суду Хмельницької області від 20 жовтня 2015 року

ОСОБА_7 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

засуджено за ч. 2 ст. 296 КК України на 2 роки позбавлення волі.

На підставі ст. ст. 75, 104 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік.
ОСОБА_8 ,
ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Згар Деражнянського району Хмельницької області, мешканця АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

засуджено за ч. 2 ст. 296 КК України на 2 роки 6 місяців позбавлення волі.
На підставі ст. ст. 75, 104 КК України ОСОБА_8 звільнено від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік.
Ухвалою Апеляційного суду Хмельницької області від 24 грудня 2015 року вирок місцевого суду залишено без змін.

Кримінальне провадження розглянуто за участю:

прокурора ОСОБА_9 ,
засуджених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
законного представника

неповнолітньої засуджених ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,
законного представника

неповнолітньої потерпілої ОСОБА_6 ,
потерпілої ОСОБА_5
захисників ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 ,

Зі змісту касаційної скарги вбачається, що законний представник потерпілої, посилаючись на неправильне застосування кримінального закону, що потягло за собою невідповідність призначеного покарання тяжкості злочину та особі засуджених, внаслідок м`якості, вважає, що судом необґрунтовано та безпідставно застосовано положення ст. 75 КК України та звільнено засуджених від відбування покарання з випробуванням, що є недостатнім для їх виправлення та попередження нових злочинів. Крім того, зазначає, що судами неналежно оцінені докази у провадженні.

За вироком суду, неповнолітні ОСОБА_7 та ОСОБА_8 визнані винуватими у тому, що вони 22 вересня 2014 року приблизно о 19 годині перебуваючи у колі інших неповнолітніх осіб в центральній частині смт Вовковинці Деражнянського району по вул. Миру, 15, у приміщенні колишньої школи, вчинили хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось винятковим цинізмом, щодо неповнолітньої потерпілої ОСОБА_5 .

Заслухавши доповідь судді, вислухавши думку прокурора, який не підтримав касаційну скаргу, пояснення законного представника неповнолітньої потерпілої та потерпілої, на підтримання касаційної скарги, засуджених, їх законних представників та захисників, які заперечували проти касаційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга законного представника неповнолітньої потерпілої підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України та роз`яснень, що містяться у п. п. 1, 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року, з наступними змінами, «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів. Рішення суду про звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням має бути належним чином мотивоване.

Згідно з ч. 1 ст. 75 КК України суд може прийняти рішення про звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням лише у тому випадку, якщо, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання.
В апеляційній скарзі законний представник неповнолітньої потерпілої порушував питання про скасування вироку у зв`язку з невмотивованим застосування ст. 75 КК України посилаючись на те, що судом не було враховано тяжкість вчиненого злочину, дані про особу обвинувачених, обставини вчиненого злочину.

Апеляційний суд при розгляді провадження щодо ОСОБА_7 та ОСОБА_8 не погодився з доводами законного представника неповнолітньої потерпілої та визнав рішення районного суду в частині призначеного покарання законним та обґрунтованим.

Разом із тим на думку колегії суддів касаційної інстанції ухвала апеляційного суду не відповідає вимогам ст. 419 КПК України.

Так, в ухвалі суду не надана належна оцінка доводам законного представника неповнолітньої потерпілої та не наведені достатні підстави, через які їх визнано необґрунтованими.

Зокрема, не отримали такої оцінки доводи апеляційної скарги, щодо тяжкості вчиненого ОСОБА_7 та ОСОБА_8 злочину, який відповідно до ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості, а також те, що вчинили його вони групою осіб. Також апеляційний суд не звернув увагу на конкретні обставини вчинення злочину, с саме те, щогрубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося винятковим цинізмом, вчиненого проти волі потерпілої, відбувалось протягом тривалого часу, у приміщенні колишньої школи, в колі інших неповнолітніх осіб. Не було враховано апеляційним судом й те, що, засуджені за місцем проживання зарекомендували себе негативно, мають погану репутацію серед однолітків, поводили себе зухвало та самовпевнено.
А ті обставини, що ОСОБА_7 та ОСОБА_8 вперше притягуються до кримінальної відповідальності та вчинили злочин у неповнолітньому віці, в даному конкретному випадку, не дають підстав для висновку про можливість їх виправлення без відбування покарання.
На думку колегії суддів касаційної інстанції, місцевий суд свій висновок про можливість виправлення засуджених без ізоляції від суспільства належним чином не обґрунтував, а лише формально послався на обставини, що пом`якшують покарання та не мотивував, які саме дані про їх особу дають підстави для висновку про можливість виправлення засуджених без відбування покарання.

Враховуючи, що зазначені порушення вимог закону можуть бути усунуті під час апеляційного розгляду, то колегія суддів вважає за необхідне скасувати ухвалу суду апеляційної інстанції та призначити новий розгляд в суді апеляційної інстанції.

Під час нового розгляду апеляційний суд повинен належним чином перевірити доводи апеляційної скарги та постановити рішення, яке буде відповідати вимогам Закону. Якщо під час нового розгляду справи не будуть встановлені інші обставини, які можуть вплинути на висновки суду щодо покарання ОСОБА_7 та ОСОБА_8 то призначене їм покарання із застосуванням ст. 75 КК України, слід вважати м`яким.

Щодо інших наведених в касаційній скарзі доводів, то вони підлягають перевірці при новому апеляційному розгляді.

Керуючись ст.ст. 433, 434, 436, 438 КПК України, колегія суддів

постановила:

Касаційну скаргу законного представника неповнолітньої потерпілої ОСОБА_5 ОСОБА_6 задовольнити.

Ухвалу Апеляційного суду Хмельницької області від 24 грудня 2015 року скасувати та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді :

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3