Ухвала іменем україни 17 березня 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних
і кримінальних справ у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі
судового засідання ОСОБА_4 ,
за участю прокурора ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,

представника потерпілої ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження

№ 0000011 за касаційною скаргою захисника ОСОБА_6 на вирок Шевченківського районного суду міста Львова від 12 липня 2013 року та ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 09 жовтня 2015 року щодо ОСОБА_8 ,
в с т а н о в и л а:
Зазначеним вироком районного суду
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Остапь`є Підволочиського р-ну Тернопільської області, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого в місті Львові, такого, що не має судимості,

засуджено за ч. 1 ст. 115 КК України на 11 років позбавлення волі.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_9 задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_8 на її користь 20 000 грн. на відшкодування моральної шкоди.
Судом вирішено питання щодо запобіжного заходу, речових доказів та процесуальних витрат в кримінальному провадженні.
Ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 09 жовтня 2015 року апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_8 та захисника ОСОБА_6 залишено без задоволення, а апеляційну скаргу потерпілої ОСОБА_9 задоволено вирок місцевого суду змінено в частині вирішення цивільного позову, стягнуто з ОСОБА_8 на користь потерпілої ОСОБА_9 100 000 грн. на відшкодування моральної шкоди, а в решті вирок залишено без змін.

За вироком суду ОСОБА_8 визнано винним та засуджено за те, що він у період з 19.00 год. 14.11.2013 року по 05.00 год. 15.11.2012 року у квартирі АДРЕСА_1 в стані алкогольного сп`яніння під час конфлікту на ґрунті особистих неприязних відносин з ОСОБА_10 , маючи умисел на позбавлення життя останнього, наніс йому удар по голові тупим предметом та побив кулаками й ногами по різним частинах тіла, від чого потерпілий помер.
У касаційній скарзі захисник ОСОБА_6 просить вищезазначені судові рішення скасувати у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону і призначити новий розгляд у суді першої інстанції. Зазначає, що суд першої інстанції вийшов за межі пред`явленого обвинувачення, зазначивши час вчинення злочину, який не відповідає, тому що вказаний в обвинувальному акті. Вважає, що суд безпідставно обґрунтовував вирок доказами, зібраними в порядку КПК 1960 року, оскільки це суперечить засадам кримінального провадження, та необґрунтовано навів у вироку показання свідків, які суперечать тим, що вони надали в суді. Вказує про порушення права обвинуваченого на захист, оскільки його відмова від захисника на початку досудового розслідування була сумнівною, у подальшому йому не надали можливості вільного вибору захисника, а призначений надавав некваліфіковану первинну допомогу. Крім того, під час досудового розслідування та в суді належним чином не перевірялися доводи ОСОБА_8 про те, що визнавальні показання він надав внаслідок фізичного та психологічного тиску з боку працівників міліції.
Заслухавши доповідь судді, захисника на підтримку доводів касаційної скарги; представника потерпілої, який не погодився з вимогами касаційної скарги; думку прокурора, яка частково погодилась з касаційною скаргою захисника, просила скасувати ухвалу апеляційного суду і призначити новий розгляду у апеляційній інстанції для належної перевірки доводів про застосування до засудженого незаконних методів слідства, прийняття процесуального рішення по цьому питанню; дослідивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів дійшла висновку про таке.
Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Згідно з ч. 2 ст. 419 КПК України, у разі залишення апеляційної скарги без задоволення в ухвалі апеляційного суду мають бути зазначені підстави, з яких апеляцію визнано необґрунтованою. На виконання цієї вимоги в ухвалі слід проаналізувати, співставивши з наявними у справі та додатково поданими матеріалами, всі наведені в апеляційній скарзі доводи і дати на кожен із них вичерпну відповідь.

Суд апеляційної інстанції, при розгляді цього кримінального провадження, зазначені вимоги закону повною мірою не виконав.
Так, засуджений та його захисник ОСОБА_6 подали апеляційні скарги у яких, посилаючись на матеріали кримінального провадження, обґрунтували незаконність вироку зокрема і тим, що в ньому містяться посилання на явку з повинною та визнавальні показання ОСОБА_8 , які він надавав в ході досудового розслідування внаслідок фізичного та психологічного тиску з боку працівників міліції.
Проте апеляційний суд, залишаючи в цій частині апеляційні скарги без задоволення, не навів в ухвалі переконливих аргументів на спростування вказаних доводів засудженого та його захисника, зазначивши про те, що під час досудового розслідування ОСОБА_8 не повідомляв своєму адвокату, слідчим, прокурору, в суді під час обрання запобіжного заходу, судмедекспертам про незаконні дії щодо нього та примус з боку працівників міліції, за медичною допомогою з цього приводу до адміністрації ІТТ чи СІЗО не звертався.
Разом з тим, при розгляді кримінального провадження суд має дотримуватись положень ст. 62 Конституції України, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, чи на припущеннях, а всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, а також враховувати практику Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовується при розгляді справ як джерело права.

Так, Стаття 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція), яка відповідно до вимог ч. 1 ст. 9 Конституції України, ратифікована 17 липня 1997 року Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7, та 11 до Конвенції» проголошує одну з основоположних цінностей демократичного суспільства і, по суті, беззастережно забороняє катування та нелюдське чи таке, що принижує гідність, поводження або покарання.

Як визначив Європейський суд з прав людини у справі «Вергельський проти України» (п. 97 рішення від 12 березня 2009 року) та у справі «Яременко проти України» (п. 57 рішення від 12 червня 2008 року), в тих справах, коли особа висуває небезпідставну скаргу про те, що вона була піддана поганому поводженню зі сторони суб`єктів владних повноважень в порушення ст. 3 Конвенції, це положення, якщо його тлумачити у світлі загального обов`язку держави відповідно до ст. 1 Конвенції, вимагає за своїм змістом, щоб було проведено ефективне офіційне розслідування.
А відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Наведені положення Конвенції та практика Європейського суду не були враховані апеляційним судом.
Отже, суд апеляційної інстанції, належним чином не перевірив показання засудженого про застосування до нього недозволених методів ведення слідства, та в порушення вимог ч. 7 ст. 97 КПК України, взявши до уваги надані в суді першої інстанції показання працівників органу досудового розслідування ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 . ОСОБА_14 про те, що фізичний чи психологічний вплив на ОСОБА_8 під час досудового розслідування не здійснювався, та не провів ефективної перевірки зазначених показань останнього в установлений законом спосіб, обмежившись загальною фразою про критичне ставлення до показань обвинуваченого, оскільки той таким чином намагається уникнути відповідальності за вчинене.
За таких обставин рішення апеляційного суду, як таке, що постановлене з істотними порушеннями кримінального процесуального закону, які перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, відповідно до ст. 438 КПК України підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду у суді апеляційної інстанції.
При новому розгляді суду апеляційної інстанції необхідно ретельно перевірити доводи апеляційних скарг захисника та засудженого, зокрема і про застосування до останнього незаконних методів досудового розслідування, вжити заходів для проведення відповідної перевірки зазначених доводів в порядку ст. 214 КПК України з прийняттям відповідного процесуального рішення уповноваженим органом, перевірити усі інші доводи апеляційних скарг учасників процесу та касаційної скарги захисника, після чого з додержанням вимог Кримінального процесуального кодексу, ст. 62 Конституції України, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практики Європейського суду з прав людини, ухвалити законне, обґрунтоване, належним чином вмотивоване рішення.

Керуючись статтями 433, 434, 436, 438 КПК, колегія суддів

п о с т а н о в и л а :
Касаційну скаргу захисника ОСОБА_6 задовольнити частково.

Ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 09 жовтня 2015 року стосовно засудженого за ч.1 ст.115 КК України ОСОБА_8 скасувати та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

С у д д і :

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3