ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 березня 2016 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська у складі

головуючого судді ОСОБА_1

за участю:секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

потерпілої ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську кримінальне провадження за обвинуваченням

ОСОБА_5 , що народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Дніпропетровську, громадянки України, з середньою освітою, не заміжньої, працюючої машиністом крану на ПАТ «Дніпрометиз», раніше не судимої, проживаючої у АДРЕСА_1

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.186 КК України, -

в с т а н о в и в:

11.11.2015 року приблизно о 18.30 годині, ОСОБА_5 , знаходячись біля будинку № 9 по вул. Щербини у м. Дніпропетровську, де побачила малознайому їй ОСОБА_4 , яка проходила біля вищевказаного будинку та розмовляла по телефону, з ціллю відкритого викрадення чужого майна ОСОБА_6 підійшла до потерпілої, та шляхом ривка вихопила з її лівої руки мобільний телефон марки «LG L Bello Dual D 335 White» IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 , вартістю 2 620.00 гривень, та разом з викраденим майном зникла з місця скоєння злочину.
В судовому засіданні ОСОБА_5 вину свою у пред`явленому обвинувачені при зазначених обставинах визнала повністю, суду пояснила, що вона усвідомила протиправність своїх дій і що повністю відшкодувала потерпілій заподіяну шкоду.

Потерпіла ОСОБА_4 суду пояснила, що 11.11.2015 року приблизно о 18.30 годині на неї напала обвинувачена, з якою вона раніше не була знайома, вихопила з руки телефон та зникла. Заподіяну шкоду їй відшкодовано в повному обсязі.
Згідно з висновком експерта № 6/34-431 від 23.02.2016 року, ОСОБА_5 своїми злочинними діями завдала матеріальну шкоду потерпілій на суму 2 620.00 грн.
Суд, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, з врахуванням визнання обвинуваченою своєї вини, думки учасників судового розгляду, яким роз`яснено наслідки розгляду справи відповідно до цієї норми, визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються.

Таким чином, суд допитавши обвинувачену, потерпілу, дослідивши матеріали, щодо вартості викраденого майна, матеріали, що характеризують обвинувачену, приходить до висновку, що вина ОСОБА_5 у пред`явленому обвинуваченні доказана повністю.

ОСОБА_5 повинна нести кримінальну відповідальність за відкрите викрадення чужого майна (грабіж).
Дії ОСОБА_5 необхідно кваліфікувати за ст. 186 ч.1КК України.
При визначенні виду та міри покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченої, яка характеризується позитивно, обставини, що пом`якшують та обтяжують її покарання.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченої, суд відносить щире каяття, відшкодування шкоди, заподіяної злочином.

Обставин, що обтяжують покарання суд не знаходить.

З врахуванням наведених обставин справи та особи обвинуваченої, суд вважає, що необхідним та достатнім покаранням для її виправлення буде покарання у виді штрафу, саме таке покарання, на думку суду, буде сприяти виправленню обвинуваченої.

Керуючись ст. 367-374 КПК України суд, -

у х в а л и в :
ОСОБА_5 визнати винною у вчинені злочину, передбаченого ч.1 ст. 186 КК України та призначити їй покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян- 850 гривень.
Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави судові витрати, пов`язані з проведенням експертизи, в розмірі 245 грн. 52 коп.
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Вирок суду першої інстанції не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч.3 ст. 349 КПК України.
Суддя ОСОБА_1