АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 серпня 2016 р. м. Чернівці

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Чернівецької області у складі:

судді-доповідача ОСОБА_1
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3
секретар судового засідання ОСОБА_4
за участю учасників провадження:
прокурора ОСОБА_5
адвоката ОСОБА_6
розглянула у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000375 від 07.02.2016р. за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Шевченківського районного суду м.Чернівці від 15.06.2016 року відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, освіта середня, одруженого, непрацюючого, раніше судимого: 27.10.2015 року Першотравневим районним судом м.Чернівці за ч.1 ст. 191 КК України до покарання у виді штрафу 850 грн.,-

В С Т А Н О В И Л А :
Цим вироком ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ст.185 ч.2 КК України і призначено йому покарання у виді 3 (трьох) місяців арешту.

Строк відбування покарання ОСОБА_7 визначено відраховувати з моменту затримання.

До вступу вироку в законну силу запобіжний захід ОСОБА_7 визначено не обирати.

Згідно вироку суду, ОСОБА_7 07.02.2016 р., знаходячись в будинку АДРЕСА_2 , власником якого є ОСОБА_8 , діючи умисно, протиправно, з корисливих мотивів, таємно, повторно, скориставшись відсутністю уваги зі сторони потерпілих ОСОБА_9 і ОСОБА_10 , а також інших осіб, з чоловічої сумки, яка належить ОСОБА_9 викрав 200 доларів США (згідно курсу НБУ становить 5400 грн.) та 2600 грн., після чого з кишені куртки, належної ОСОБА_10 , дістав гаманець, з якого викрав 10 доларів США (згідно курсу НБУ становить 270 грн.) та 250 грн., чим спричинив матеріальну шкоду потерпілому ОСОБА_9 на загальну суму 8000 грн. та потерпілому ОСОБА_10 на загальну суму 320 грн.

На вказаний вирок суду надійшла апеляційна скарга від обвинуваченого

ОСОБА_7 , в якій він просить вирок суду в частині призначеного покарання змінити, пом`якшивши його. Свої апеляційні вимоги обґрунтовує тим, що суд 1 інстанції при призначені йому покарання не в повній мірі врахував низку пом`якшуючих його вину обставин: щире каяття, активне сприяння органам досудового розслідування у розкритті злочину, повне відшкодування ним спричинених збитків потерпілим,

Кримінальне провадження №11-кп/794/297/16 Головуючий у І інстанції ОСОБА_11
Категорія ст.185ч.2 КК України Доповідач: ОСОБА_1
низьку суспільну небезпечність скоєного ним злочину, наявність на його утриманні малолітньої дитини. Вважає, що вказані обставини істотно знижують ступінь тяжкості скоєного ним злочину, а тому у суду були всі законні підстави для застосування йому покарання із застосуванням вимог ст.69 КК України.

Від інших учасників судового розгляду апеляцій не надходило.

Разом з тим, від державного обвинувача прокурора Чернівецької місцевої прокуратури ОСОБА_12 надійшло заперечення на апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 , в якій прокурор, не погоджуючись із доводами апелянта, просить подану апеляцію залишити без задоволення, а вирок Шевченківського районного суду м.Чернівці від 15.06.2016 року без зміни.

Заслухавши суддю-доповідача, захисника адвоката ОСОБА_6 , який просив задовольнити подану апеляцію, міркування прокурора, яка заперечувала проти задоволення апеляції обвинуваченого, розглянувши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляції, колегія суддів вважає, що апеляційні вимоги обвинуваченого ОСОБА_7 не підлягають задоволенню.

Вина ОСОБА_7 у таємному викраденні чужого майна, вчиненого повторно, доведена зібраними по справі доказами, які належним чином досліджені судом першої інстанції і яким дана правильна юридична оцінка.

Дії обвинуваченого ОСОБА_7 судом першої інстанції правильно кваліфіковані за ч.2 ст.185 КК України і в апеляції не оспорюються.

А тому колегія суддів, керуючись ст.404 КПК України, не наводить докази на підтвердження винуватості ОСОБА_7 у вчинені інкримінованого йому кримінального правопорушення та правильності кваліфікації його дій.

Апеляційні доводи обвинуваченого ОСОБА_7 про те, що вирок суду, в частині призначення йому покарання підлягає зміні, внаслідок його суворості, є безпідставним і не ґрунтується на матеріалах провадження та законі.

Згідно ст.65 КК України, суд призначає покарання враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Крім того, згідно п.п.2,3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року "Про практику призначення судами кримінального покарання", визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з кваліфікації злочинів (ст.12 КК України), а також особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного із співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали тощо). Досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан тощо.

Із урахуванням ступеня тяжкості, обставин цього злочину, його наслідків і даних про особу судам належить обговорювати питання про призначення передбаченого законом більш суворого покарання особам, які вчинили злочини на ґрунті пияцтва, алкоголізму, наркоманії, за наявності рецидиву злочину, у складі організованих груп чи за більш складних форм співучасті (якщо ці обставини не є кваліфікуючими ознаками), і менш суворого - особам, які вперше вчинили злочини, неповнолітнім, жінкам, котрі на час вчинення злочину чи розгляду справи перебували у стані вагітності, інвалідам, особам похилого віку і тим, які щиро розкаялись у вчиненому, активно сприяли розкриттю злочину, відшкодували завдані збитки тощо.

Вищенаведені вимоги закону судом першої інстанції при призначенні покарання ОСОБА_7 були виконані повністю.

Так, районним судом при призначенні покарання обвинуваченому було враховано ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, який є умисним, закінченим, корисливим, середньої тяжкості, даним злочином було спричинено матеріальну шкоду 2 потерпілим; особу ОСОБА_7 , який хоч і позитивно характеризується за місцем проживання, одружений, на його утриманні є малолітня дитина, однак він ніде не працює, раніше судимий за аналогічний умисний, корисливий злочини, вчинив новий в період не погашеної та не знятої судимості за попередній злочин, що свідчить про те, що належних висновків обвинувачений для себе не зробив, на шлях виправлення не став.

Обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого судом визнано: щире каяття, активне сприяння у розкритті злочинів, повне відшкодування шкоди потерпілим. Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_7 , судом не встановлено.

У зв`язку із вищенаведеним, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції врахувавши всі обставини справи, а також те, що ОСОБА_7 раніше судимий за аналогічний умисний, корисливий злочини, вчинив новий в період не погашеної та не знятої судимості за попередній злочин, думку потерпілого ОСОБА_10 , який в суді просив призначити обвинуваченому максимально суворе покарання, дійшов вірного висновку про неможливість виправлення ОСОБА_7 без реального відбування покарання, а також відсутності законних підстав для застосування до нього вимог ст.69 КК України.

Необґрунтованими, на думку колегії суддів, є апеляційні доводи обвинуваченого ОСОБА_7 про те, що суд 1 інстанції при призначенні йому покарання не в повній мірі врахував низку пом`якшуючих його вину обставин: щире каяття, активне сприяння органам досудового розслідування у розкритті злочину, повне відшкодування ним спричинених збитків потерпілим, низьку суспільну небезпечність скоєного ним злочину, наявність на його утриманні малолітньої дитини, оскільки як вбачається із змісту вироку від 15.06.2016р., суд при призначенні покарання дані обставини врахував у повному обсязі, про що вказав у мотивувальній частині рішення.

Виходячи з вищенаведеного, колегія суддів не знаходить законних підстав для зміни вироку суду відносно ОСОБА_7 в частини пом`якшення покарання останньому.

Будь-яких істотних порушень вимог КПК України, які могли б потягнути за собою зміну чи скасування вироку, колегія суддів не вбачає.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.407, 419 КПК України, колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернівецької області,-

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Шевченківського районного суду м.Чернівці від 15.06.2016 року відносно ОСОБА_7 без зміни.

Судове рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня його проголошення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Суддя-доповідач ОСОБА_1
Судді ОСОБА_2
ОСОБА_3