Провадження № 1-кс/344/3493/16
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 серпня 2016 року м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , представника ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 та слідчого ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання про скасування арешту майна в рамках кримінального провадження № 0000005 від 02.01.2016р., -

В С Т А Н О В И В:

Представник ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_4 звернувся з вказаним клопотанням, в обґрунтування якого покликався на те, що ухвалою від 13.04.2016р. накладено арешт на автомобіль марки «TOYOTA LAND CRUISER 200», д.н.з. НОМЕР_1 , номер мотора № НОМЕР_2 та рами № НОМЕР_3 . Вважає, що арешт накладено необґрунтовано, оскільки даний транспортний засіб, який в свою чергу належить громадянину Угорщини ОСОБА_7 , не має відношення до даного кримінального провадження, він не є доказом чи знаряддям. Крім цього зазначив, що двохмісячний строк дії ухвали для арешту майна сплив і подальшому в застосуванні такого виду забезпечення кримінального провадження відпала потреба, у зв`язку з чим просив накладений арешт скасувати.

Представник ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_4 в судовому засіданні клопотання підтримав, покликаючись на викладені в ньому обставини, просив клопотання задоволити.

В судовому засіданні прокурор та слідчий клопотання заперечили, оскільки вважають, що арешт на майно накладено 13.04.2016р. обґрунтовано, а підстави, які передбачені ст. 174 КПК України для його скасування, стороною, яка звернулась з клопотанням, не доведені. Пояснили, що арештований транспортний засіб відповідає ознакам ст. 98 КПК України, який в свою чергу постановою слідчого від 11.04.2016р. визнано речовим доказом. Крім цього, в кримінальному провадженні відносно ОСОБА_8 погоджено повідомлення про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України, яку йому не вручено, оскільки останній перебуває у розшуку, що послужило підставою для зупинення досудового розслідування, тому вважають клопотання необґрунтованим, в задоволенні якого просили відмовити.

Заслухавши представника третьої особи, прокурора та слідчого, дослідивши матеріали клопотання, вважаю наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Ч. 10 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Крім цього, згідно з ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що автомобіль марки «TOYOTA LAND CRUISER 200», д.н.з. НОМЕР_1 , номер мотора № НОМЕР_2 та рами № НОМЕР_3 постановою слідчого від 11.04.2016р. визнано речовим доказом, а 13.04.2016р. ухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду на нього накладено арешт.

Крім цього, даний автомобіль 13.04.2016р. пред`являвся для впізнання потерпілій стороні, був об`єктом експертизи № 09/06-8 від 12.05.2016р. та № 09/18-21 від 17.05.2016р., також 23.05.2016р. оглядався слідчим в присутності спеціаліста.

У зв`язку з викладеним в судовому засіданні поза розумним сумнівом встановлено, що арешт на вказаний вище транспортний засіб з метою його збереження - збереження речових доказів накладено обґрунтовано, оскільки такий відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, згідно з якою речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

При цьому слід критично оцінити посилання представника ОСОБА_3 на сплив двохмісячного строку дії ухвали для арешту майна (строку досудового розслідування), оскільки відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 219 КПК України досудове розслідування повинно бути закінчено протягом двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, а згідно з ч. 3 цієї статі строк із дня винесення постанови про зупинення кримінального провадження до дня її скасування слідчим суддею або винесення постанови про відновлення кримінального провадження не включається у строки, передбачені цією статтею. В той же час 02.06.2016р. в рамках кримінального провадження № 0000005 слідчим щодо ОСОБА_8 складено, а прокурором погоджено повідомлення про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України. 06.06.2016р. постановою слідчого оголошено розшук підозрюваного, у зв`язку з чим постановою слідчого від 09.06.2016р. досудове розслідування зупинено.

В той же час відповідно до ч. 9 ст. 100 КПК України питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Такі докази і документи повинні зберігатися до набрання рішенням законної сили. У разі закриття кримінального провадження слідчим або прокурором питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів вирішується ухвалою суду на підставі відповідного клопотання, яке розглядається згідно із статтями 171-174 цього Кодексу.

Отже, враховуючи вищенаведене, та те, що представником ОСОБА_3 адвокатом ОСОБА_4 не доведено, що арешт на транспортний засіб накладено відповідно до ухвали слідчого судді від 13.04.2016р. необґрунтовано і в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба, вважаю клопотання про скасування арешту майна передчасним, правових підстав для задоволення якого немає.

Керуючись ст.ст. 170, 174, 309 КПК України,

У Х В А Л И В :
В задоволенні клопотання представника ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 про скасування арешту майна відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає, а заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя ОСОБА_1

Повний текст ухвали складено 25 серпня 2016 року.