АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 545/439/16-к Номер провадження 11-кп/786/368/16Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 травня 2016 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Полтавської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

з участю прокурора ОСОБА_6

засудженої ОСОБА_7 ( в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтава справу за апеляційною скаргою засудженої ОСОБА_7 на ухвалу Полтавського районного суду Полтавської області від 09 березня 2016 року, -
у с т а н о в и л а:
Цією ухвалою клопотання засудженої ОСОБА_7 про зарахування строку попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі - задоволено частково; зараховано в строк відбування покарання за вироком Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 30 січня 2013 р. період з дати затримання особи до дати набрання вироком суду законної сили - з 13 квітня 2012 р. по 18 квітня 2013 р. з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, відповідно до вимог ч. 5 ст. 72 КК України; у зарахуванні в подвійному розмірі періоду перебування в СІЗО м. Києва під час перегляду її касаційної скарги у ВССУ з 20 листопада 2014 р. по 23 лютого 2015 р. відмовлено.

Відмовляючи ОСОБА_7 у зарахуванні в строк відбування покарання відповідно до вимог ч. 5 ст. 72 КК України строку перебування в СІЗО м. Києва місцевий суд послався на те, що зарахування зазначеного строку в подвійному розмірі не передбачено кримінальним законодавством, зазначаючи, що в розумінні Закону України «Про попереднє ув`язнення» термін слідування засудженої особи під вартою із слідчого ізолятора до установи виконання покарань не входить в поняття «термін попереднього ув`язнення», а відтак не підлягає зарахуванню в строк відбування покарання в подвійному розмірі.

Не погоджуючись з вказаним рішення засуджена ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу, в якій зазначила, що в поданому до місцевого суду клопотанні ставилося питання про зарахування в подвійному розмірі за правилами ч. 5 ст. 72 КК України строку її попереднього ув`язнення від часу затримання до набрання вироком законної сили з 13 квітня 2012 року по 18 квітня 2013 року, а також період перебування її в СІЗО м. Києва на час розгляду касаційної скарги у ВССУ з 20 листопада 2014 року по 23 лютого 2015 року. Наголошує на тому, що вимогу про зарахування в подвійному розмірі часу слідування під вартою із слідчого ізолятора до установи виконання покарань в клопотанні вона не заявляла.

Вважає, що місцевим судом безпідставно частково задоволено її клопотання, просить оскаржувану ухвалу суду скасувати, постановити нову, якою її клопотання задовольнити повністю та зарахувати в строк відбування покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, відповідно до вимог ч. 5 ст. 72 КК України строк її перебування в СІЗО м. Києва під час розгляду касаційної скарги з 20 листопада 2014 року по 23 лютого 2015 року.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, засудженої в режимі відеоконференції, яка просила задовольнити апеляцію з наведених у ній підстав, прокурора, який просив відмовити в задоволенні апеляції, вважаючи ухвалу законною, перевіривши матеріали особової справи засудженої, обговоривши доводи апеляції, колегія суддів апеляційного суду вважає, що вона підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до статті 370 КПК України судове рішення повинно бути законним , обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення , ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Проте місцевим судом під час розгляду клопотання ОСОБА_7 зазначених вимог закону дотримано не було, що потягло за собою прийняття неправильного по суті рішення.

Згідно з вимогами ст..409 КПК України , підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді в суді апеляційної інстанції є , зокрема невідповідність висновків суду , викладених у судовому рішенні , фактичним обставинам кримінального провадження та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.413 КПК України неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність , що тягне за собою скасування або зміну судового рішення , є незастосування судом закону , який підлягає застосуванню.

Так, відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України, підлягає зарахуванню судом строк попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, дане зарахування проводиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Згідно з п.п. ґ п. 2 ч. 5 ст. 72 КК України у строк попереднього ув`язнення , окрім іншого, включається строк, перебування особи, яка відбуває покарання, в установах попереднього ув`язнення для проведення слідчих дій або участі у судовому розгляді кримінального провадження.

За змістом ст..3 КПК України судове провадження , яке складається в тому числі і зі стадії касаційного перегляду судового рішення , є однією із стадій кримінального провадження.

Згідно матеріалів особової справи засуджена ОСОБА_7 під час відбування покарання у Надержинщинській ВК УДПтС України в Полтавській області №65 за вироком Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 30 січня 2013 року була етапована до СІЗО м. Києва на час розгляду її касаційної скарги у ВССУ.

Як вбачається з інформації, наданої СІЗО м. Києва, ОСОБА_7 прибула до Київського слідчого ізолятора 21 листопада 2014 року для розгляду касаційної скарги та 21 лютого 2015 року вибула до Стрижавської виправної колонії №81 Вінницької області .

Таким чином, виходячи з системного аналізу положень статті 72 КК України , ст..3 КПК України , перебування засудженої ОСОБА_7 , яка вже відбувала покарання у виправній колонії за вироком суду, що набрав законної сили , в СІЗО м. Києва для участі у судовому розгляді кримінального провадження за її касаційною скаргою у ВССУ , підпадає під визначення попереднього ув`язнення згідно з п.п. ґ п. 2 ч. 5 ст. 72 КК України.

Тому вказаний період підлягає зарахуванню в подвійному розмірі у строк відбування покарання засудженої ОСОБА_7 , а ухвала Полтавського районного суду Полтавської області від 09 березня 2016 року у зв`язку з цим - зміні .

Підсумовуючи наведене колегія суддів вважає , що оскільки судом першої інстанції не було застосовано норму закону , який підлягав застосуванню , судове рішення підлягає зміні.

Разом з тим, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, оскільки по-перше вона змінюється , а не скасовується , про що просила у своїй апеляції засуджена і зарахування в подвійному розмірі у строк відбування покарання підлягає період перебування ОСОБА_7 , документально підтверджений СІЗО м. Києва , а саме: з 21 листопада 2014 р. по 21 лютого 2015 р., а не період, на який вказує сама засуджена, документально його не підтверджуючи.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 413, 419 КПК України, колегія суддів Апеляційного суду Полтавської області, -

у х в а л и л а :
Апеляційну скаргу засудженої ОСОБА_7 на ухвалу Полтавського районного суду Полтавської області від 09 березня 2016 року задовольнити частково;
Ухвалу Полтавського районного суду Полтавської області від 09 березня 2016 року про часткове задоволення клопотання засудженої ОСОБА_7 про зарахування в подвійному розмірі строку попереднього ув`язнення в строк відбування покарання - змінити;
Зарахувати засудженій ОСОБА_7 в строк відбуття покарання за вироком Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 30 січня 2013 року період перебування в СІЗО м. Києва з 21 листопада 2014 року по 21 лютого 2015 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі відповідно до ч. 5 ст.72 КК України;

В іншій частині ухвалу Полтавського районного суду Полтавської області від 09 березня 2016 року залишити без змін;
Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя:

___________ __________ _________
ОСОБА_2 ОСОБА_8 ОСОБА_4