Справа №489/7/16-к 11.04.2016
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/784/326/16 Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ч.2 ст.307 КК України Доповідач апеляційного суду: ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11 квітня 2016 року м. Миколаїв
Апеляційний суд Миколаївської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря ОСОБА_5 ,
- ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Первомайськ Миколаївської області, громадянки України, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 :
- обвинувальний акт повернуто прокурору.
Учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_7 .
Короткий зміст вимог апеляційної скарги прокурора.
Просить ухвалу скасувати, призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
Короткий зміст рішення суду 1-й інстанції.
Обвинувальний акт відносно ОСОБА_6 повернуто прокурору для виконання вимог ст.291 КПК України.
Узагальнені доводи апеляційної скарги прокурора.
Вважає, що ухвала суду підлягає скасуванню у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.
Стверджує, що судом неправильно застосовані положення п.3 ч.3 ст.34 КПК України, прокурором при складені обвинувального акту не було допущено порушень, що унеможливлюють судовий розгляд кримінального провадження.
Вказує, що згідно п.5 ч.2 ст.291 КПК України, обвинувальний акт повинен містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення та формулювання обвинувачення.
Зазначає, що п.13 ч.1 ст.3 КПК України визначено, що обвинувачення це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, а згідно ч.4 ст.110 КПК України, обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення.
Вищезазначені вимоги прокурором в обвинувальному акті відносно ОСОБА_6 дотримані.
При викладенні фактичних обставин кримінального правопорушення прокурором обрано хронологічний метод, тобто обставини викладені у тій послідовності, у якій вони розвивались у процесі вчинення кримінального правопорушення, із зазначенням часу та місця його вчинення.
Після викладення фактичних обставин, які прокурор вважав встановленими, у обвинувальному акті визначено правову кваліфікацію кримінального правопорушення, а саме: твердження про вчинення ОСОБА_6 діяння, передбаченого ч.2 ст.307 та ч.3 ст.321 КК України.
Встановлені судом 1-ї інстанції обставини.
5 січня 2016 року до Ленінського районного суду м. Миколаєва з прокуратури Миколаївської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_6 .
Вирішуючи питання, передбачені ч.3 ст.314 КПК України, щодо можливості призначення судового розгляду на підставі обвинувального акту, суд дійшов висновку, що судовий розгляд не може бути призначений.
Зазначено, що відповідно до вимог п.3 ч.3 ст.314 КПК України, суд повинен вирішити питання про відповідність обвинувального акту вимогам цього Кодексу.
Проте, як вбачається із змісту обвинувального акту досудовим слідством не сформульовано ОСОБА_6 обвинувачення у вчиненні злочинів за ч.2 ст. 307, ч.3 ст. 321 КК України, що є порушенням вимог ст. 291 КПК України, згідно яких, в обвинувальному акті висунуте обвинувачення має бути сформульоване обовязково.
Натомість, у обвинувальному акті щодо ОСОБА_6 викладено лише зміст підозри у вчиненні злочинів за ч.2 ст.307, ч.3 ст.321 КК України.
Згідно з чинним кримінальним процесуальним законом обвинувачений має право знати у чому він обвинувачується, а обвинувальний акт повинен бути конкретним за своїм змістом.
Неконкретність обвинувачення порушує право особи на захист, що є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.
Заслухавши доповідача, пояснення прокурора на підтримку апеляційної скарги, вивчивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи скарги в її межах, апеляційний суд дійшов наступного.
Відповідно до змісту ст.291 КПК України, обвинувальний акт є підсумковим процесуальним документом досудового слідства, за допомогою якого здійснюється функція обвинувачення, та в якому викладається його сутність і підстави, дається юридична оцінка та кваліфікація дій обвинуваченого, визначаються межі судового розгляду.
Із вимог ч.2 зазначеної статті випливає, що обвинувальний акт повинен обов`язково містити відомості, які передбачені п.п.1-9 цієї частини.
Зокрема, такими відомостями мають бути:
- виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення (пункт п`ятий).
За правилами п.3 ч.3 ст.314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.
Як вбачається із змісту оскаржуваного апелянтом рішення, суд дійшов висновку, що в обвинувальному акті не конкретно викладено обвинувачення ОСОБА_6 стосовно обставин інкримінованих їй злочинів, а також, що в акті взагалі лише викладено зміст письмового повідомлення про підозру, що, на переконання суду, призвело до порушення права обвинуваченої на захист, оскільки вона позбавлена можливості розуміти, у чому обвинувачується.
З цим висновком суд апеляційної інстанції погоджується, оскільки обвинувальний акт за своїм змістом не відповідає вимогам п.5 ч.2 ст.291 КПК України.
Так, із акту видно, що у ньому взагалі не викладені фактичні обставини кримінального провадження, які прокурор вважає встановленими.
Крім того, у ньому викладено зміст письмового повідомлення про підозру, а при кваліфікації дій ОСОБА_6 зазначено, що вона саме обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочинів, а не обвинувачується у них.
Ці обставини значно нівелюють статус процесуального документа - обвинувального акту, як підсумкового висновку досудового розслідування (прокурора) про доведеність винуватості особи та не відповідають загальним засадам правосуддя, зокрема, забезпечення доведеності вини, права на захист, змагальність сторін, диспозитивність.
За такого, є слушним висновок районного суду про наявність обставин, які дійсно перешкоджають розгляду даного кримінального провадження у суді.
З огляду на наведене, оскаржувану ухвалу має бути залишено без зміни, а апеляційні доводи та вимоги прокурора - без задоволення.
Керуючись ст.ст.405,407,424,532 КПК України, апеляційний суд
п о с т а н о в и в:
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню у касаційному порядку не підлягає.
Головуючий
Судді: