Апеляційний суд Рівненської області
__________________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України
18 квітня 2016 року м. Рівне
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі:

Суддів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , секретаря судового засіданні ОСОБА_4 ,

За участю прокурора ОСОБА_5 ,

Підозрюваного ОСОБА_6 ,

Захисника адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора, який брав участь в суді першої інстанції, на ухвалу слідчого судді Рівненського міського суду від 11 квітня 2016 року у кримінальному провадженні № 0000049, -

ВСТАНОВИЛА:
Цією ухвалою відмовлено в задоволенні клопотання прокурора військової прокуратури Рівненського гарнізону ОСОБА_8 щодо обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вижниця Чернівецької області, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , громадянина України, одруженого, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, раніше не судимого, заступника командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 по роботі з особовим складом начальника відділення по РОС, підполковника, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 426-1 КК України, і обрано ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді застави, в розмірі 25 мінімальних заробітних плат, що становить 34450 грн, з покладенням обов`язків: прибувати за викликом прокурора та враховуючи специфіку проходження військової служби не відлучатись із населеного пункту, де він перебуває, при цьому повідомляти прокурора.

Відмовляючи в задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя вказав, що прокурором не доведено неможливості застосування до підозрюваного більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, та прийшов до висновку що застосування запобіжного заходу у вигляді застави зможе запобігти ризикам зазначеним у клопотанні.

Як вбачається з клопотання, ОСОБА_6 підозрюється в тому, що являючись заступником командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 по роботі з особовим складом начальником відділення по РОС, в порушення вимог чинного законодавства, що регулює питання військової служби, 03 квітня 2016 року близько 20 год. 00 хв., перебуваючи поблизу намету по роботі з особовим складом, який знаходиться на території наметового містечка військової частини, що тимчасово дослокується на території НОМЕР_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 ( АДРЕСА_2 ), будучи незадоволеним, що солдат ОСОБА_9 перебував в стані алкогольного сп`яніння, наніс останньому численних ударів ногою, взутою в черевик з високим берцем в район тім`яної ділянки голови, в область грудної клітки та хребта.

04 квітня 2016 року близько 21 год. 30 хв., знаходячись на території ІНФОРМАЦІЯ_2 ( АДРЕСА_2 ), будучи незадоволеним, що старший лейтенант ОСОБА_10 втратив закріплену за ним зброю, наніс останньому один удар правою ногою, взутою в черевик з високим берцем під коліно лівої ноги, три удари кулаком правої руки та два удари ногою в голову.

Потерпілі по кримінальному провадженню отримали тілесні ушкодження різного ступеня тяжкості.

В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати ухвалу слідчого судді та ухвалити нову, якою застосувати відносно ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Зазначає, що ухвала слідчого судді є незаконною, необґрунтованою та невмотивованою, а висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи. Вважає, що застосування відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді застави є безпідставним та таким, що не відповідає особі підозрюваного та вчиненому ним кримінальному правопорушенню. Вказує, що перебуваючи на волі ОСОБА_6 може незаконно впливати на потерпілих, які після лікування прибудуть на територію військової частини, де і знаходиться підозрюваний, та свідків, яким він, згідно Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, являється безпосереднім начальником за військовим званням, переховуватись від органів досудового розслідування, оскільки, має закордонний паспорт, якого не здав, і ухвалою суду такого обов`язку на нього не покладено.

Крім того, вказує, що військова частина польова пошта НОМЕР_1 перебуває на Рівненському полігоні тимчасово, до проведення відповідного бойового злагодження, і може змінювати свою дислокацію та вибувати в зону АТО, що унеможливить прибуття підозрюваного ОСОБА_6 за викликом прокурора або суду.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи прокурора на підтримання апеляційної скарги, підозрюваного ОСОБА_6 та його захисника-адвоката ОСОБА_7 на залишення ухвали слідчого судді без зміни, перевіривши матеріали клопотання, надані в розпорядження апеляційної інстанції матеріали кримінального провадження № 0000049, й обговоривши викладене в апеляційній скарзі прокурора, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Частиною 2 ст. 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та порядку, встановлених законом.

За роз`ясненнями постанови Пленуму Верховного Суду № 4 від 25 квітня 2003 року „Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства" ( із змінами і доповненнями, внесеними постановами Пленуму Верховного Суду України від 11 червня 2004 року № 10, від 24 жовтня 2008 року № 15) суди при вирішенні питань, пов`язаних із обранням запобіжного заходу у вигляді взяття під варту мають додержувати вимог ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим. 04.ХІ.50).

Згідно ст. 17 Закону України „Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

В рішенні від 1 червня 2006 року в справі Мамедова проти Росії (Mamedova v Russia) №7064/05 Європейський суд вказав, що національні суди не приділяли уваги обговоренню доводів заявниці про те, що в неї немає злочинного минулого, є постійне місце проживання й роботи в м. Владімірі, установлений спосіб життя, двоє малолітніх дітей, і що її батько серйозно хворий. Вони не врахували і тієї обставини, що заявниця мала змогу зникнути після обшуку в її квартирі, але залишилася в розпорядженні слідства. Суд в своєму рішенні констатував, що в справі наявність небезпеки того, що ОСОБА_11 переховуватиметься від правосуддя, не встановлена.

Таку ж позицію Європейський суд послідовно займав і по багатьох інших справах.

У відповідності до вимог ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини справи.

Як вбачається з клопотання щодо обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_6 , прокурором на його обґрунтування вказано про підозру ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 426-1 КК України, можливість переховуватись від органів досудового розслідування, продовження злочинної діяльності та здійснення останнім незаконного впливу на потерпілих і свідків чи вчинення інших кримінальних правопорушень.

Однак, при розгляді даного клопотання судом першої інстанції жодних даних, які б свідчили про тиск ОСОБА_6 на потерпілих і свідків, яких вже допитано органом досудового розслідування, чи переховування від органів досудового розслідування не встановлено, як і даних про можливість продовження злочинної діяльності ОСОБА_6 , який являється військовослужбовцем ЗСУ з 1997 року у званні підполковника та учасником АТО, за місцем проходження служби характеризується виключно з позитивної сторони, має ряд заохочень по військовій службі, яку проходить у військовій частині польова пошта НОМЕР_1 , а, тобто, має постійне місце проживання, сімю дружину та двох неповнолітніх дітей, раніше ні до кримінальної, ані до адміністративної відповідальності не притягувався, дисциплінарних стягнення немає, і доказів його перешкоджання кримінальному провадженню будь - яким чином не здобуто.

Не наведено таких доказів і прокурором при розгляді апеляційної скарги.

Крім того, судом вірно встановлено, що ухвалою Рівненського міського суду ОСОБА_6 відсторонений від посади заступника командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 по роботі з особовим складом начальника відділення по РОС, що максимально унеможливить тиск на потерпілих, які на даний час перебувають на лікарняному, чи свідків та впливати на прийняття відносно них відповідного рішення щодо направлення для проходження військової служби в інший регіон.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає ухвалу слідчого судді про обрання запобіжного заходу у вигляді застави щодо ОСОБА_6 законною та обґрунтованою, і підстав для її скасування не вбачає.

Керуючись ст. ст. 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:
Ухвалу слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 11 квітня 2016 року щодо обрання запобіжного заходу у вигляді застави підозрюваному ОСОБА_6 з покладенням на нього обов`язків, передбачених п. п. 1, 2 ч. 5 ст. 194 КПК України, залишити без зміни, а апеляційну скаргу прокурора - без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

С У Д Д І :
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3