Провадження № 11-кп/779/317/2016
Категорія ст.286 ч.1 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 червня 2016 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря с/з ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні з участю прокурора ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_7 , потерпілого ОСОБА_8 , обвинуваченого ОСОБА_9 , матеріали кримінального провадження № 0003620 за апеляційною скаргою потерпілого ОСОБА_8 , на вирок Івано-Франківського міського суду від 26 квітня 2016 року відносно

обвинуваченого ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, на утриманні неповнолітня дитина, не працюючого, раніше не судимого,-

в с т а н о в и л а :
даним вироком ОСОБА_9 визнано винуватим та засуджено за ст.286 ч.1 КК України у вигляді штрафу на 250 (двісті п`ятдесят) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 4250 (чотири тисячі двісті п`ятдесят) гривень без позбавлення права керувати транспортними засобами.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_8 задоволено частково. Постановлено стягнути з ОСОБА_9 на користь потерпілого ОСОБА_8 5000 (п`ять) тисяч гривень моральної шкоди., 2000 (дві) тисячі гривень витрат на юридичну допомогу, а всього разом 7000 (сім) тисяч гривень.

Цивільний позов в частині стягнення розміру неотриманої заробітної плати залишено без розгляду.

Постановлено стягнути з Приватного акціонерного товариства Страхова Група ТАС на користь потерпілого ОСОБА_8 матеріальну шкоду в розмірі 2965,53 гривень.

Постановлено стягнути з ОСОБА_9 на користь держави 1350 (одну тисячу триста п`ятдесят) гривень 36 (тридцять шість) копійок витрат за проведення експертиз.

Вирішено питання про речові докази.

За вироком суду, обвинувачений ОСОБА_9 визнаний винуватим у вчиненні злочину за таких обставин.

03 вересня 2015 року приблизно о 18.05 годин ОСОБА_9 , керуючи автомобілем марки «Ford Scorpio, реєстраційний номер НОМЕР_1 рухався проїзною частиною перехрестя вулиць Галицька-ГорбачевськогоКалуське шосе, по крайній правій смузі , що ближче до узбіччя. В цей час попереду в попутному напрямку, на лівій смузі руху перед перехрестям на червоний сигнал світлофора зупинився автомобіль марки «Фольксваген Кадді», реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_10 , а на правій мотоцикл марки «Хонда» реєстраційний номер НОМЕР_3 під керуванням водія ОСОБА_11 .

При наближенні до вказаних вище транспортних засобів, водій ОСОБА_9 проявив неуважність, не врахував дорожню обстановку і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, не обрав безпечної швидкості руху, чим поставив себе в такі умови при яких не міг зупинити автомобіль до місця зупинки мотоцикла, уникаючи попутного зіткнення з останнім, відвернув кермо у праву сторону та вчинив наїзд на пішохода ОСОБА_8 , який рухався в попутному напрямку правим краєм проїзної частини безпосередньо біля бордюру.

При цьому водій ОСОБА_9 порушив вимоги Правил дорожнього руху України, а саме:

п. 2.3 б) який вказує, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, не відволікатися від керування транспортним засобом у дорозі;

п.10.1 ПДР - перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху;

п.12.3, у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди;

п. 13.1, водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозяться, і стану транспортного засобу повинен дотримуватися безпечної дистанції.

Внаслідок порушення ОСОБА_9 Правил дорожнього руху України відбулася дорожньо-транспортна пригода , в результаті якої ОСОБА_12 згідно висновку експерта № 655 від 23.09.2015 року отримав тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому внутрішньої кісточки та заднього краю лівої великогомілкової кістки із зміщенням відламків та підвивихом стопи до зовні , які відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, що викликали тривалий розлад здоров`я і не є небезпечні для життя в момент спричинення.

Не погодившись з вироком суду, потерпілий ОСОБА_8 вважає, що розмір моральної шкоди в розмірі 5000 гривень не відповідає ступеню вини обвинуваченого, характеру правопорушення та глибині фізичних та душевних страждань та є явно заниженим, а також судом першої інстанції не дано належної оцінки фізичного болю та ступеню страждань, які він переніс і продовжує переносити у зв`язку з протиправною поведінкою обвинуваченого ОСОБА_9 . Просить вирок суду першої інстанції змінити в частині стягнення моральної шкоди та стягнути з ОСОБА_9 на його користь моральну шкоду в розмірі 30000 (тридцять тисяч) гривень.

Заслухавши доповідь судді, пояснення потерпілого та його захисника, які підтримали подану апеляційну скаргу, думку прокурора та обвинуваченого, які вважали вирок суду законним та обґрунтованим, а апеляційну скаргу такою, яка не підлягає до задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження, мотиви і доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга потерпілого не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_9 .

Кваліфікація дій ОСОБА_9 за ст.286 ч.1 КК України в апеляційній скарзі не оспорюється, а тому вирок в цій частині не перевіряється.

Так, за змістом ст. 55 ч. 1 КПК України потерпілий у кримінальному провадженні може бути фізична особа, який кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди.

Право кожної фізичної особи на відшкодування моральної (немайнової) шкоди, заподіяної внаслідок порушення їх прав і свобод та законних інтересів, гарантоване статтями 32, 56, 62 Конституції України.

Цивільне законодавство України, під моральною шкодою розуміє втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до ст. 23 ч.1 п.1, ч.2, ч.3, ч.4 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Перевіркою матеріалів кримінального провадження, колегією суддів встановлено, що суд першої інстанції, всебічно, повно і неупереджено дослідив матеріали кримінального провадження щодо цивільного позову, в тому числі у частині відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Згідно ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.

Як убачається з вироку суду, суд першої інстанції погодився з тим, що від дій обвинуваченого ОСОБА_9 , потерпілий ОСОБА_8 зазнав певних незручностей, переживань, було порушено нормальний спосіб життя потерпілого, а також останній змушений був лікуватися.

Однак, розмір моральної шкоди, про який просить в апеляційній скарзі потерпілий ОСОБА_8 є надто завищений, не відповідає реально спричиненій шкоді та наслідкам, що настали. Крім того обвинувачений ОСОБА_9 добровільно відшкодував потерпілому ОСОБА_8 10000 (десять тисяч) гривень моральної шкоди.

При визначенні розміру моральної шкоди, яка підлягає стягненню з обвинуваченого ОСОБА_9 на користь потерпілого ОСОБА_8 , суд у повній мірі врахував глибину та тривалість перенесених потерпілим страждань, пов`язаних з отриманням ним тілесних ушкоджень середньої тяжкості у вигляді закритого перелому внутрішньої кісточки та заднього краю лівої великогомілкової кістки із зміщенням відламків та підвивихом стопи до зовні, а також їх наслідками, ступінь вини обвинуваченого, його матеріальний стан.

Тому доводи потерпілого ОСОБА_8 про те, що судом не в повній мірі враховано тяжкість моральних страждань та вимушеність життєвих змін в зв`язку з протиправною поведінкою обвинуваченого, що потягло за собою вирішення питання про стягнення з обвинуваченого явно низької та несправедливої суми грошових коштів у відшкодування моральної шкоди, не заслуговують на увагу.

Тому, апеляційних підстав для скасування вироку суду першої інстанції колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 418, 419, 420 КПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :
Апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Івано-Франківського міського суду від 26 квітня 2016 року відносно обвинуваченого ОСОБА_9 без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ учасниками провадження шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції, протягом трьох місяців з моменту її проголошення.

Головуючий ОСОБА_2
Судді: ОСОБА_3
ОСОБА_4
Згідно з оригіналом
Суддя Апеляційного суду
Івано-Франківської області ОСОБА_2