Ухвала іменем україни 14 червня 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України
з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю
прокурора ОСОБА_4 ,

розглянула в судовому засіданні кримінальну справу за касаційною скаргою прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, на вирок Києво-Святошинського районного суду Київської області від 16 жовтня

2015 року.

За цим вироком

ОСОБА_5 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, такого, що не має судимості,

засуджено за ст. 124 КК до покарання у виді обмеження волі на строк 2 роки.

На підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 КК ОСОБА_5 звільнено

від призначеного покарання у зв`язку із закінченням строків давності.

В апеляційному порядку вирок місцевого суду не переглядався.

За вироком суду ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні злочину за таких обставин.

28 лютого 2010 року близько 01.15 год. поблизу будинку

АДРЕСА_1 між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 з одного боку і

ОСОБА_7 та не встановленими особами з іншого на ґрунті неприязних стосунків виникла сварка, яка в подальшому переросла в бійку. Після закінчення бійки Платонови залишили місце конфлікту, але згодом їх наздогнали ОСОБА_8 та інша невстановлена особа і між ними знову відбулася бійка, в ході якої ОСОБА_5 був збитий з ніг. Захищаючи своє здоров`я від суспільно небезпечного посягання, він узяв у руки розкладний ніж, який мав при собі, і перевищуючи межі необхідної оборони, вказаним ножем по одному разу вдарив ОСОБА_8 у груди та в поперекову ділянку, а також двічі в ліву ногу, чим заподіяв ОСОБА_8 тяжких тілесних ушкоджень, від яких той помер у той же день.

У касаційній скарзі прокурор, посилаючись на неправильне застосування кримінального закону та істотні порушення вимог кримінально-процесуального закону, просить вироку місцевого суду скасувати,

а кримінальну справу направити на новий судовий розгляд. Обґрунтовуючи свої вимоги, прокурор вказує на те що матеріали кримінальної справи містять достатньо доказів для підтвердження винуватості ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК. Крім того, на думку прокурора, місцевий суд не дав належної оцінки показанням свідків ОСОБА_9

та ОСОБА_10 .
Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який не підтримав касаційну скаргу, перевіривши матеріали справи й обговоривши наведені

у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга прокурора не підлягає задоволенню на таких підставах.
Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому злочину відповідає доказам, які були предметом ретельного дослідження в судовому засіданні суду першої інстанції, таякі цей суд обґрунтовано поклав в основу вироку.
Свій висновок місцевий суд обґрунтував: показаннями засудженого

ОСОБА_5 про обставини бійки та завдання ним ножем тілесних ушкоджень ОСОБА_8 ; показаннями свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 ,

а також оголошеними в судовому засіданні показаннями свідків

ОСОБА_6 , ОСОБА_16 , ОСОБА_7 , ОСОБА_17 ,
ОСОБА_18 про відомі їм обставини бійки;даними, що містяться

вдовідці Києво-Святошинської центральної районної лікарні (т. 1, а.с. 5),

у протоколі огляду місця події від 28 лютого 2010 року (т. 1, а.с. 6),
у протоколі медичного огляду для встановлення факту вживання психоактивної речовини та стану сп`яніння від 28 лютого 2010 року № 101

(т. 1, а.с. 16), у протоколах пред`явлення особи для впізнання від 01 березня 2010 року (т. 1, а.с. 5355, 5658), у протоколах очних ставок
(т. 1, а.с. 154156, 157159, 160163, 163165), у протоколах відтворення обстановки та обставин події (т. 1, а.с. 167175, 179187, 188194),

у лікарському свідоцтві про смерть від 01 березня 2010 року № 80
(т. 1, а.с. 92), у висновках судово-медичних експертиз від 27 квітня

2010 року № 122/Д/80, від 15 червня 2010 року № 181/Д/80, від 17 травня 2010 року № 42, від 02 травня 2010 року № 43 (т. 1, а.с. 66,67, 71, 124, 125, 198,199), а також в акті комплексної амбулаторної судової психолого-психіатричної експертизи від 21 квітня 2010 року № 393, згідно з яким ОСОБА_5 не перебував під час скоєння інкримінованих йому дій у стані фізіологічного афекту та в іншому емоційному стані, який міг би суттєво вплинути на його свідомість та діяльність. (т. 1, а.с. 138-139). Висновок суду ґрунтується інших доказах достовірність яких сумніву в колегії суддів не викликає.
З викладеними в касаційній скарзі доводами прокурора

про неправильну кваліфікацію дій ОСОБА_5 та про те, що місцевий суд не дав належної оцінки показанням свідків ОСОБА_9 й

ОСОБА_10 колегія суддів погодитися не може, вважає ці доводи необґрунтованими та такими, що спростовуються перевіреними у справі доказами.
Зокрема, місцевий суд проаналізував і дав належну оцінку показанням, наданим під час досудового слідства й оголошеним у судовому засіданні:

- свідка ОСОБА_9 , який, крім іншого, показав, що 27 лютого
2010 року він разом із ОСОБА_10 приїхали у с. Шпитьки і зупинилися на автомобілі навпроти Шпитьківської сільської ради. У цей час повз автомобіль пробігли два молодих чоловіки, а за ними побігли ще двоє, одного з яких він упізнав це був ОСОБА_8 . Вони разом із

ОСОБА_10 вийшли з автомобіля і пішли в той бік, куди побігли хлопці. Коли вони пройшли приблизно 10-15 м, він побачив, що один із невідомих хлопців, знаходячись поруч із ОСОБА_8 , робив незвичні для бійки рухи, знаходячись на одному з колін. Коли вони підбігли до невідомого, той почав підійматися з коліна, і вони побачили, що в нього в руці знаходиться ніж, яким він намагався завдати удару ОСОБА_10 , від якого останній відвернувся і забрав ніж із рук невідомого хлопця. (т. 1, а.с. 42);
- свідка ОСОБА_10 , який показав, що 27 лютого 2010 року він разом із ОСОБА_9 сиділи в автомобілі біля сільради

у с. Шпитьках. У цей час повз них пробігли два невідомих йому молодих чоловіка, а за ним побігли ще два чоловіки. Одного із них він упізнав це був ОСОБА_8 . Він разом із ОСОБА_9 пішли в той бік, куди побігли ті чоловіки. Коли вони пройшли близько 10-15 м, то він побачив, що один із невідомих хлопців, який знаходився поруч із ОСОБА_8 , робив незвичні для бійки рухи, знаходячись на одному із колін. Зі слів свідка він підбіг до невідомого, і той почав підійматися з коліна і викинув в його бік руку, якою стискав ніж. ОСОБА_10 увернувся від удару, повалив невідомого обличчям в кучугуру снігу, а ОСОБА_9 витягнув із руки того чоловіка ніж. (т. 1, а.с.43).
Ці показання свідків узгоджуються з даними, що містяться у протоколах пред`явлення особи для впізнання від 01 березня 2010 року, згідно з якими свідки ОСОБА_9 та ОСОБА_19 впізнали

ОСОБА_5 чоловіка, який ножем ударив ОСОБА_8
(т. 1, а.с. 5355, 5658), у протоколах відтворення обстановки та обставин події від 10 червня 2010 рокуза участю свідків ОСОБА_20 та

ОСОБА_21 (т. 1, а.с. 179187, 188194), у висновку судово-медичної експертизи від 15 червня 2010 року № 181/Д/80, згідно з яким рана лівого стегна та лівої підколінної ямки могли утворитися за механізмом, указаним ОСОБА_5 під час відтворення обстановки та обставин події 16 травня 2010 року. Утворення ран грудей та поперекової ділянки за механізмом, указаним ОСОБА_5 під час цього відтворення,виключається. Рана грудей та одна з ран лівої нижньої кінцівки могли утворитися за механізмом, указаним свідком ОСОБА_9 під час відтворення обстановки та обставин події 10 червня 2010 року. Утворення рани поперекової ділянки за механізмом, наведеним ОСОБА_9 під час цього відтворення, неможливо. Рана лівого стегна та лівої підколінної ямки могли утворитися за механізмом, указаним свідком ОСОБА_10 під час відтворення обстановки та обставин події 10 червня 2010 року. Утворення ран грудей та поперекової ділянки за механізмом, описаним ОСОБА_10 під час цього відтворення,виключається.
Колегія суддів касаційного суду погоджується з висновком місцевого суду про те, що деякі розбіжності щодо викладення свідками характеру розвитку подій та послідовності дій учасників бійки зумовлені особистим сприйняттям кожним зі свідків тих моментів, які вони спостерігали, а тому це не дає підстав для визнання показів окремих свідків недостовірними.

За встановлених місцевим судом фактичних обставин кримінальної справи після розв`язання бійки між ОСОБА_5 та ОСОБА_6

з одного боку і ОСОБА_7 та невстановленими особами з іншого, Платонови залишили місце конфлікту. Однак потерпілий ОСОБА_8

та невстановлена досудовим слідством особа їх наздогнали і спровокували

з ними бійку, збивши з ніг ОСОБА_5 . Останній, побоюючись, що на допомогу ОСОБА_8 та невстановленій особі можуть підійти інші особи, знаходячись у положенні сидячи, маючи при собі ніж, ударив ним декілька разів по різних частинах тіла потерпілого.
Такі фактичні обставини дають підстави для висновку, що

ОСОБА_5 перебував у стані необхідної оборони, оскільки зазнавав суспільно небезпечного посягання з боку ОСОБА_8 , проте в цій ситуації з метою свого захисту вчинив дії, наслідки яких явно не відповідали небезпечності посягання та обстановці захисту.
Намір ОСОБА_5 захистити себе від дій ОСОБА_8 був визначальним мотивом заподіяння ударів потерпілому ножем по різним частинах тіла, в тому числі в область розташування життєво важливих органів грудну клітину.
Проаналізувавши всі досліджені у справі докази в їх сукупності, в тому числі й ті, на які посилається прокурор у касаційній скарзі, суд обґрунтовано визнав доведеною винуватість ОСОБА_5 в умисному заподіянні тяжких тілесних ушкоджень у разі перевищення меж необхідної оборони іправильно кваліфікував його дії за ст. 124 КК.
Покарання ОСОБА_5 місцевий суд призначив відповідно

до положень ст. 65 КК.
Звільнення ОСОБА_5 від відбування покарання у зв`язку

із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності колегія суддів вважає правомірним.
Істотних порушень кримінально-процесуального закону

та неправильного застосування кримінального закону, які були би безумовною підставою для зміни або скасування судового рішення, колегія суддів не виявила.
Враховуючи викладене і керуючись статтями 394396 КПК 1960 року, пунктами 11, 15 розділу XI «Перехідні положення КПК», колегія суддів

у х в а л и л а:

Вирок Києво-Святошинського районного суду Київської області

від 16 жовтня 2015 року щодо ОСОБА_5 залишити

без змін, а касаційну скаргу прокурора без задоволення.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3