Ухвала іменем україни 08 листопада 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши в судовому засіданні касаційну скаргу прокурора на ухвалу Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 08 червня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Миколаївської області від 14 липня 2016 року,
встановила:
Ухвалою Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 08 червня 2016 року відмовлено у задоволенні клопотання прокурора про заміну покарання ОСОБА_4 , засудженій вироком Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 09 грудня 2014 року за ч.1 ст.185 КК України, яким затверджено угоду про її примирення з потерпілою ОСОБА_5 .
Ухвалою Апеляційного суду Миколаївської області від 14 липня 2016 рокузазначену ухвалу Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 08 червня 2016 року залишено без зміни.
Не погодившись із ухвалою Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 08 червня 2016 року та ухвалою Апеляційного суду Миколаївської області від 14 липня 2016 року, прокурор звернувся з касаційною скаргою, в якій порушує питання про їх скасування та призначення нового розгляду в суді першої інстанції.
В обґрунтування наведеного вказує на те, що судами невірно застосовано положення ст.476 КПК України, оскільки клопотання про заміну покарання повинно розглядатися судом в порядку ст.ст.537, 539 КПК України, тобто в порядку виконання вироків.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши касаційну скаргу та долучені до неї копії судових рішень, колегія суддів вважає, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких підстав.
Відповідно до п.2 ч.2 ст.428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Так, ст.476 КПК України визначено наслідки невиконання угоди.
Положеннями вказаної норми закону передбачено, що у разі невиконання угоди про примирення або про визнання винуватості, потерпілий чи прокурор відповідно мають право звернутися до суду, який затвердив угоду, з клопотанням про скасування вироку. При цьому, право звернутися з клопотанням про скасування вироку у разі невиконання угоди про примирення має виключно потерпілий, а прокурор має право звернутися з таким клопотанням лише щодо скасування угоди про визнання винуватості відповідно.
Крім того, главою 35 розділу VI КПК України визначено особливий порядок розгляду кримінальних проваджень на підставі угод.
Посилання у касаційній скарзі прокурора на неправильне застосування судами положень ст.476 КПК України не ґрунтується на вимогах закону.
Крім того, доводи прокурора щодо необхідності розгляду його клопотання в порядку виконання вироку у відповідності з вимогами ст.ст.537,539 КПК України були предметом ретельної перевірки суду апеляційної інстанції, який визнав їх необґрунтованими, з наведенням у своїй ухвалі мотивів такого рішення. З такими висновками погоджується і колегія суддів.
Таким чином, висновки судів першої та апеляційної інстанції про відсутність підстав для задоволення клопотання прокурора про заміну покарання засудженій ОСОБА_4 є вірними.
За таких обставин, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення касаційної скарги та вважає, що на підставі п.2 ч.2 ст.428 КПК України у відкритті касаційного провадження слід відмовити.
Керуючись ч. 2 ст. 428 Кримінального процесуального Кодексу України, суд
ухвалила:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою прокурора на ухвалу Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 08 червня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Миколаївської області від 14 липня 2016 року.
Ухвала набирає законної сили з моменту її постановлення та оскарженню не підлягає.

Судді:

__________________ ___________________ ___________________

ОСОБА_2 ОСОБА_1 ОСОБА_3