Справа № 638/9236/16-к
Провадження № 1-кс/638/2165/16
УХВАЛА
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 червня 2016 року

(про дозвіл на затримання з метою приводу)

03 червня 2016 року. Дзержинський районний суд міста Харкова

у складі: головуючого слідчого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участі слідчого ОСОБА_3

розглянувши у закритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Харкові клопотання слідчого військової прокуратури Харківського гарнізону ОСОБА_3 про дозвіл на затримання з метою приводу підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 для участі у розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою

ВСТАНОВИВ:

військовою прокуратурою Харківського гарнізону проводиться досудове розслідування кримінального провадження №0000030 від 10 лютого 2016 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 12 березня 2015 року солдат ОСОБА_4 на підставі Указу Президента України №15/2015 року від 14 січня 2015 року, призваний до лав Національної гвардії України та направлений для подальшого проходження військової служби до військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_1 , де наказом командира вказаної військової частини призначений на посаду радіо телефоніста відділення зв`язку взводу управління батареї 3 гаубичної артилерійської батареї гаубичного артилерійського дивізіону.

Положеннями ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» передбачено, що особливий період настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію, а згідно Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» № 15/2015 від 14 січня 2015 року оголошено її проведення протягом 2015 року у три черги протягом 210 діб із дня набрання чинності даного Указу Президента.

Відповідно до вимог ст.ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 2, 9, 11, 16, 127, 128, 130, 216-222 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України та ст.ст. 2, 4 Закону України «Про Національну гвардію України», солдат ОСОБА_4 під час проходження військової служби повинен свято та непорушно дотримуватись Конституції України і законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, сумлінно вивчати військову справу, зразково виконувати свої службові обов`язки та бути готовим до виконання завдань, пов`язаних із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, забезпечувати недоторканність державного кордону та охорону суверенних прав України.

Наказом командира військової частини №1 від 01 січня 2016 року солдату ОСОБА_4 надано додаткову відпустку за сімейними обставинами з 02 січня 2016 року по 12 січня 2016 року.

Однак, солдат ОСОБА_4 , в порушення вищевказаних норм законодавства України, 13 січня 2016 року вирішив стати на злочинний шлях та не з`явитися вчасно на службу з відпустки.

Реалізуючи свій злочинний умисел, солдат ОСОБА_4 діючи умисно, з метою тимчасово ухилитись від виконання обов`язків військової служби в умовах особливого періоду, 13 січня 2016 року, в порушення вказаних вимог Закону, маючи реальну можливість та за відсутності поважних причин, без дозволу командирів та начальників, не з`явився вчасно на військову службу до військової частини НОМЕР_1 , розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , та станом на сьогоднішній день до місця служби не повернувся, а отриманий у зв`язку із цим вільний час використовує на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби.

Таким чином, солдат ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 , в порушення вимог ст.ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 2, 9, 11, 16, 127, 128, 130, 216-222 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України та ст.ст. 2, 4 Закону України «Про Національну гвардію України», діючи умисно, з метою тимчасово ухилитись від виконання обов`язків військової служби, 13 січня 2016 року, без поважних на те причин та без наказу або дозволу відповідних командирів і начальників, в умовах особливого періоду, не з`явився вчасно на службу до військової частини НОМЕР_1 , розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , та станом на сьогоднішній день до місця служби не повернувся, а отриманий у зв`язку із цим вільний час використовує на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби.

У зв`язку із чим, 31 травня 2016 року солдату ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчинені злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, тобто нез`явленні вчасно на службу без поважних причин, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.

Враховуючи, що під час досудового розслідування місцезнаходження підозрюваного ОСОБА_4 невідоме, 31 травня 2016 року слідчим за погодженням із прокурором оголошено останнього у розшук.

01 червня 2016 року слідчим за погодженням із прокурором направлено клопотання до слідчого судді про обрання стосовно солдата ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В судовому засіданні слідчий клопотання підтримав та просив дозволити затримати підозрюваного з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Суд, вислухавши думку слідчого, дослідивши надані докази, вважає клопотання таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 188 КПК України - прокурор, слідчий за погодженням з прокурором має право звернутися із клопотанням про дозвіл на затримання підозрюваного, обвинуваченого з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до ч.4 ст. 189 КПК України - слідчий суддя, суд відмовляє у наданні дозволу на затримання підозрюваного, обвинуваченого з метою його приводу, якщо прокурор не доведе, що зазначені у клопотанні про застосування запобіжного заходу обставини вказують на наявність підстав для тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого, а також є достатні підстави вважати, що:

1) підозрюваний, обвинувачений переховується від органів досудового розслідування чи суду;

2) одержавши відомості про звернення слідчого, прокурора до суду із клопотанням про застосування запобіжного заходу, підозрюваний, обвинувачений до початку розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу вчинить дії, які є підставою для застосування запобіжного заходу і зазначені у статті 177 цього Кодексу.

Прокурор надав суду докази того, що підозрюваний переховується від органів досудового розслідування, про що свідчить постанова про оголошення розшуку підозрюваного від

31 травня 2016 року.

Зазначені обставини, на підставі яких зроблено висновок про обрання стосовно ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою містяться в наступних матеріалах кримінального провадження: протоколі допиту свідка ОСОБА_5 , матеріалах службового розслідування.

ОСОБА_4 раніше не судимий та підозрюється у вчинені злочину, передбаченого

ч.4 ст. 407 КК України , за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до семи років.

Відповідно до ч.1 та п.3) ч.2 ст.183 КПК України - тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

2. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше не судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років, - виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину.

Слідчий довів суду, що ОСОБА_4 , перебуваючи на волі переховувався від органу досудового розслідування, також суд вважає доведеним існування ризиків, передбачених п.1, ч.1 ст. 177 КПК України запобігання спробам: переховування від органів досудового розслідування.

Беручи до уваги те, що підозрюваний в теперішній час перебуває у розшуку, з метою уникнення притягнення до кримінальної відповідальності переховується від органів досудового розслідування, що свідчить про неможливість запобігання ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів. Таким чином, клопотання підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 177, 183, 188, 189, 190, 372 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

клопотання задовольнити.

Надати дозвіл на затримання підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Комишуваха, Оріхівського району, Запорізької області, українця, громадянина України, неодруженого, з неповною середньою освітою, призваного 12 березня 2015 року ІНФОРМАЦІЯ_2 на військову службу під час мобілізації, солдата, радіо телефоніста відділення зв`язку взводу управління батареї 3 гаубичної артилерійської батареї гаубичного артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , з метою його приводу до залу судових засідань Дзержинського районного суду м. Харкова, для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Ухвала втрачає силу з моменту приводу підозрюваногодо слідчого судді або через шість місяців із дати її постановлення, тобто з 03 грудня 2016 року, або в разі її відкликання прокурором.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1