солом`янський районний суд міста києва
УхВАЛА

і м е н е м У к р а ї н и

09 червня 2016 року слідчий суддя Солом`янського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши в судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві клопотання прокурора шостого відділу управління процесуального керівництва, підтримання державного обвинувачення та представництва в суді Спеціалізованої антикорупційної прокуратури Генеральної прокуратури України ОСОБА_3 про тимчасовий доступ до речей та документів,-

ВСТАНОВИВ:
Прокурор звернувся до слідчого судді із вищезазначеним клопотанням, в якому зазначив, що Національним антикорупційним бюро України (далі - НАБУ) здійснюється досудове розслідування кримінального провадження, відомості за яким внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі - ЄРДР) 14.03.2013 під №0000270 за фактом розтрати службовими особами Державного підприємства з питань поводження з відходами як вторинною сировиною грошових коштів підприємства в особливо великих розмірах шляхом укладення із ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » договорів поставки фандоматів, що були виготовлені кустарним способом, вартість яких було завищено за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.190, ч.5 ст.191 КК України. Процесуальне керівництво здійснюється Спеціалізованою антикорупційною прокуратурою Генеральної прокуратури України.

Так, прокурор порушує питання про надання тимчасового доступу до речей і документів, які перебувають у володінні Державного підприємства з питань поводження з відходами як вторинною сировиною, перелічуючи у тексті самого клопотання безпосередньо зазначені речі та документи, із можливістю їх вилучення.

Також прокурор порушує питання про розгляд даного клопотання без виклику представників осіб, у володінні яких ці речі та документи перебувають, тобто представників Державного підприємства з питань поводження з відходами як вторинною сировиною.

Згідно норми ч.1 ст.107 КПК України фіксація під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів не здійснювалась.

Відповідно до ч.6 ст.163 КПК України слідчий суддя постановляє ухвалу про надання тимчасового доступу до речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю, якщо сторона кримінального провадження доведе можливість використання як доказів відомостей, що містяться в цих речах і документах, та неможливість іншими способами довести обставини, які передбачається довести за допомогою цих речей і документів.

В свою чергу, прокурор в судове засідання з розгляду даного клопотання не з`явився, що свідчить про те, що він втратив цікавість до поданого ним клопотання. Зважаючи на принцип диспозитивності кримінального процесу, передбачений статтею 26 КПК України сторони є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, встановлений КПК України.

При цьому, суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків (ч.6 ст.22 КПК України)

Щодо доведення неможливості іншими способами довести обставини, які передбачається довести за допомогою цих речей і документів, то слід акцентувати увагу прокурора на тому, що матеріали поданого клопотання не містять доказів того, що такі можливості стороною обвинуваченн вичерпано.

Відповідно до узагальнення судової практики щодо розгляду слідчим суддею клопотань про застосування заходів забезпечення кримінального провадження від 07.02.2014 акцентовано увагу слідчих суддів на тому, що обов`язок доведення існування зазначених обставин КПК покладає на слідчого, прокурора, який звертається із відповідним клопотанням.

Водночас КПК встановлює загальне положення, відповідно до якого для оцінки потреб досудового розслідування слідчий суддя або суд зобов`язаний врахувати можливість без застосованого заходу забезпечення кримінального провадження отримати речі і документи, які можуть бути використані під час судового розгляду для встановлення обставин у кримінальному провадженні.
Тимчасовий доступ є лише одним із механізмів витребування документів і даних, передбачених КПК України,

При зверненні до суду з клопотаннями про тимчасовий доступ до речей і документів прокурором не виконуються вимоги ч. 2 ст. 93 КПК, згідно з якою сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових дій), витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

Слідчий суддя акцентує увагу сторони кримінального провадження на закріпленні в КПК двох порядків розгляду слідчим суддею, судом клопотання про тимчасовий доступ до речей і документів:

1) після отримання клопотання про тимчасовий доступ до речей і документів слідчий суддя здійснює судовий виклик особи, у володінні якої знаходяться речі та документи. У такому випадку доцільно призначити клопотання до розгляду у строк, необхідний для отримання особою повістки про судовий виклик;

2) якщо стороною, яка звернулася з клопотанням, доведено наявність достатніх підстав вважати, що існує реальна загроза зміни або знищення речей чи документів, клопотання розглядається слідчим суддею без виклику особи, у володінні якої вони знаходяться. Враховуючи реальну загрозу зміни або знищення речей і документів відповідне клопотання має бути розглянуто невідкладно.
Як вбачається з матеріалів клопотання прокурор порушує питання про розгляд даного клопотання без виклику особи-володільця речей і документів, проте свою участь в його розгляді не забезпечує.
Вирішуючи питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження, зокрема, питання про надання тимчасового доступу до речей і документів, у кожному випадку розгляду відповідних клопотань слідчі судді зобов`язані сумлінно і принципово здійснювати повноваження із судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час досудового розслідування, діяти у межах і відповідно до вимог закону, перевіряти наявність об`єктивної необхідності та виправданість такого втручання у права і свободи особи, з`ясовувати можливість досягнення мети, на яку посилається автор клопотання, без застосування цих заходів, а також враховувати, що докази на підтвердження обставин, викладених у клопотанні про застосування заходів забезпечення, подаються особою, яка заявляє таке клопотання.

Відтак підстав для задоволення клопотання слідчий суддя не вбачає

На підставі викладеного і керуючись ст. 107, ст.ст.160, 162, 163, 164, 166, ст. 309 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:
В задоволенні клопотання прокурора відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1