23.11.2016
Ленінський районний суд м.Харкова
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 листопада 2016р. Справа №642/10342/15-к Провадження 1-кп/642/154/165

Колегія суддів Ленінського районного суду м.Харкова у складі:
Головуючого судді ОСОБА_1 ,
Суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
Секрітарі: ОСОБА_4
Прокурор: ОСОБА_5
Захистників: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12
розглянувши обвинувальний акт по обвинуваченню
ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.307 ч.3 КК України, -
ВСТАНОВИЛА:
В провадженні Ленінського районного суду м.Харкова перебуває справа по обвинуваченню ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.307 КК України.
Строк запобіжного заходу обраного до обвинувачених ОСОБА_17 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 закінчується 25 листопада 2016р. з приводу чого прокурором заявлено клопотання про продовження строку тримання під вартою відносно вказаних осіб, мотивоване тим, що рики враховані слідчим суддею при обранні міри запобіжного заходу не змінилися, є підстави вважати, що обвинувачені будуть здійснювати тиск на недопитаних свідків у справі. Під час з`ясування думки учасників процесу з приводу заявленого прокурором клопотання захисники обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 заперечували проти задоволення клопотання прокурора та заявили клопотання про зміну запобіжного заходу відносно обвинувачений на домашній арешт, вказуючи на те, що прокурором заявлене клопотання не обґрунтоване, обвинувачені тримаються під вартою дуже тривалий час, однак допит свідків не забезпечений прокурором. Крім цього, надали суду документи, що характеризують обвинувачених. Інші захисники та учасники процесу вказані клопотання підтримали. Прокурор заперечував проти зміни запобіжного заходу.
Вислухав думку учасників судового засідання колегія суддів дійшла наступному:
Справа за обвинуваченням вказаних осіб перебуває у провадженні суду з 28.12.2015 року по теперішній час. Обвинувачені ОСОБА_15 , ОСОБА_16 та ОСОБА_17 перебувають під запобіжним заходом у виді тримання під вартою з липня 2015р. по теперішній час що в свою чергу перевищує рік.
Вимогами статті 23 ч.3 КПК України визначено: Сторона обвинувачення зобов`язана забезпечити присутність під час судового розгляду свідків обвинувачення з метою реалізації права сторони захисту на допит перед незалежним та неупередженим судом.
Кримінальна справа перебуває у провадженні суду майже рік, але за цей час з боку обвинувачення не виконано вимоги вказаної норми закону про забезпечення участі свідків в судовому засіданні для допиту неупередженим судом. Так, за час судового провадження з 17 свідків, допитано 13 осіб. Крім того, стороною обвинувачення зазначається що участь свідків в судовому засідання залежать від можливості відділу поліції доставки осіб до суду.
Вимогами статті 28 КПК України визначено: Під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень. Розумні строки не можуть перевищувати передбачені цим Кодексом строки виконання окремих процесуальних дій або прийняття окремих процесуальних рішень.
3. Критеріями для визначення розумності строків кримінального провадження є:
1) складність кримінального провадження, яка визначається з урахуванням кількості підозрюваних, обвинувачуваних та кримінальних правопорушень, щодо яких здійснюється провадження, обсягу та специфіки процесуальних дій, необхідних для здійснення досудового розслідування тощо;
2) поведінка учасників кримінального провадження;
3) спосіб здійснення слідчим, прокурором і судом своїх повноважень.
Таким чином, враховуючи положення вказаної норми закону обвинуваченими виконуються свої обов`язки про розгляд кримінального провадження в розумні строки, а тому міра запобіжного заходу не може бути в залежності від виконання обов`язків обвинуваченням в судому процесі щодо допиту свідків.
Статтею 331 ч.1, 2 КПК України визначено:
1. Під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.
2. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
Вимогами статті 177 КПК України визначені ризики які дають право обрати до обвинуваченого запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:
1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;
2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;
3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;
4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;
5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Стороною обвинувачення в судовому засіданні жодного доказу з приводу зазначених ризиків суду не надано та не зазначено.
Проте, вимогами статті 183 КПК України визначено: Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Прокурором суду не доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу. Також суду не доведено, що перебування обвинувачених на свободі будуть створені перешкоди для розгляду справи.
За вимогами статті 197 ч.3 КПК України визначено:
3. Строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом. Сукупний строк тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого під час досудового розслідування не повинен перевищувати:
1) шести місяців - у кримінальному провадженні щодо злочинів невеликої або середньої тяжкості;
2) дванадцяти місяців - у кримінальному провадженні щодо тяжких або особливо тяжких злочинів.
Європейський суд з прав людини в рішенні «Гудзь проти України» від 22 жовтня 2015 року вказав у відповідь на скарги заявника про безпідставність тримання його під вартою Європейський суд нагадав, що він раніше встановлював, що продовження затримання на підставі статті 1652 КПК може бути виправданим за конкретних обставин, коли судові необхідний час для встановлення особи підозрюваного або обвинуваченого та збору інших відомостей, вкрай необхідних для прийняття рішення про досудове тримання такої особи під вартою. У той же час причини для продовження затримання особи мають бути дуже переконливими.
Що ж стосується подальшого періоду тримання заявника під вартою, Європейський суд зазначив, що позбавлення заявника свободи у період з 24 грудня 2010 року до 30 січня 2012 року ґрунтувалось на рішенні суду, в якому не наводилось жодних підстав для тримання під вартою та не встановлювалось його строку. У попередніх справах проти України (див. рішення у справі «Харченко проти України» (Kharchenko v. Ukraine), заява № 40107/02, п. 98, від 10 лютого 2011 року) Європейський суд вже неодноразово встановлював, що така практика є несумісною з вимогою законності, закріпленою у підпункті «с» пункту 1 статті 5 Конвенції. Аналогічним чином тримання заявника під вартою у цій справі у період з 24 грудня 2010 року до 30 січня 2012 року відбувалось у порушення підпункту «с» пункту 1 статті 5 Конвенції.
Отже, колегія суддів приходить до висновку, що підстав для подальшого застосування запобіжного заходу обвинуваченим ОСОБА_17 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 суду не надано. Крім того, враховуючи правову позицію Европейського суду з прав людини, подальше тримання обвинуваченого під вартою є безпосереднім порушенням його право на розгляд суду справи в розумні строки та його право на свободу та недоторканість, а тому викладене дає підстави колегії суддів змінити запобіжний захід у виді тримання під вартою відносно обвинувачених ОСОБА_17 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 на період, визначений ч.3 ст.331 КПК України.
Суд не бере до уваги посилання прокурора на наявність ризиків передбачених ст. 177 КПК України т.я. про їх наявність суду не вказано та не надано документів у їх підтвердження, а тому клопотання прокурора в даної частині не вмотивовано.
Керуючись ст. 197, 315, 331, 336, 372, 392 КПК України, -
УХВАЛИВ:
В задоволенні клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою відносно ОСОБА_17 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 відмовити.
Клопотання захисників ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_8 щодо зміни запобіжного заходу задовольнити.
Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обвинуваченому:
- ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , змінити на цілодобовий домашній арешт в АДРЕСА_1 строком на два місяця, звільнити з під варти в залі Ленінського районного суду м. Харкова.
Запобіжний захід у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , змінити на цілодобовий домашній арешт в АДРЕСА_2 строком на два місяці звільнити з під варти в залі Ленінського районного суду м. Харкова.
Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обвинуваченому: ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_5 змінити на цілодобовий домашній арешт в АДРЕСА_3 строком на два місяці, звільнити з під варти в залі Ленінського районного суду м. Харкова.
Копію ухвали направити до виконання до відділів поліції
Ухвала оскарженню не підлягає.
Головуючий суддя: ОСОБА_1
Судді: ОСОБА_2
ОСОБА_3