25.07.2016
Справа №642/4118/2016к
Провадження №1-кс/642/1013/2016
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 липня 2016 року м. Харків
Слідчий суддя Ленінського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши клопотання старшого слідчого Холодногірського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_3 про тимчасовий доступ до речей і документів, -
ВСТАНОВИВ:
Старший слідчий Холодногірського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Ленінського районного суду м. Харкова з клопотанням, в якому просить надати Надати тимчасовий доступ до інформації та оригіналів документів на підставі яких ІНФОРМАЦІЯ_1 встановлена розбіжність в сумі задекларованого валового доходу ОСОБА_4 за 2014 рік, про що зазначено в листі інспекції від 25.03.2016 №2042/П/20-33-13-06, в тому числі до оригіналу скарги ОСОБА_5 з додатками, договору про надання ОСОБА_4 правової допомоги ОСОБА_5 та КП « ІНФОРМАЦІЯ_2 », виданих ОСОБА_4 квитанцій про отримання винагороди та інших супутніх документів.
Як вбачається з наданих слідчим матеріалів, що 19.04.2016 до Холодногірського ВП ГУНП в Харківській області надійшло звернення ОСОБА_4 , щодо протиправних дій ОСОБА_5 , за фатом підроблення та направлення до ІНФОРМАЦІЯ_3 , договору про надання правової допомоги.
За вказаним фактом 19.04.2016 розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001370 за ч.4 ст.358 КК України. Досудове розслідування доручено старшому слідчому Холодногірського ВП ГУНП в Харківській області майору поліції ОСОБА_3 .
Допитаний в якості потерпілого ОСОБА_4 повідомив, що 16.04.2016 на 93 відділені Укрпошти він отримав лист ІНФОРМАЦІЯ_4 від 25.03.2016 №2042/П/20-33-13-06 «Про надання пояснень та їх документального підтвердження».
В листі зазначено про виявлену розбіжність в сумах задекларованого ОСОБА_4 валового доходу в 2014 році. Так, за інформацією податкової, в 2014 році ОСОБА_4 , на підставі договору про надання правової допомоги від 13.01.2014 та виданих квитанцій про отримання винагороди за надання правової допомоги, було виплачено дохід у сумі 43500 грн. Однак згідно наданої ОСОБА_4 податкової декларації про майновий стан і доходи за 2014 рік задекларовано валовий дохід в сум 31000грн.
Також в листі зазначено, що ОСОБА_4 необхідно надати копії договорів про надання адвокатських послуг громадянину ОСОБА_5 та надання послуг КП « ІНФОРМАЦІЯ_2 ».
Звернувшись до працівників ІНФОРМАЦІЯ_3 щодо надання пояснень за вказаним листом, ОСОБА_4 було повідомлено, що ОСОБА_5 звернувся з відповідною скаргою на нього т надав до Західної ОДПІ м. Харкова копії договору та квитанцій, що мають юридичне значення. При цьому, ОСОБА_4 було відмовлено в отримання копій зазначених документів.
ОСОБА_4 зазначив, що він, як адвокат, жодних договорів про надання правової допомоги, я з ОСОБА_5 так і з КП « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ніколи не укладав та ніяки квитанцій не видавав.
На думку ОСОБА_4 , саме ОСОБА_5 надав до Західної ОДПІ м. Харков зазначену скаргу разом із завідомо неправдивими документами, які, особисто або за допомогою невідомих осіб підробив, з метою завдання ОСОБА_4 матеріальної та моральної шкоди.
ОСОБА_4 пояснив можливий мотив вчинення вказаного кримінального правопорушення.
З 2013 року він представляв та представляє інтереси ОСОБА_6 в чисельних цивільний господарських та кримінальних справах, де у більшості відповідачем або позивачем виступав особисто ОСОБА_5 , або підконтрольні йому юридичні особи, де ОСОБА_5 був директором т засновником.
Так в серпні 2013 року до адвоката ОСОБА_4 звернулась ОСОБА_7 , якій необхідна була правова допомога при розірванні шлюбу та розподілі спільного майна подружжя, при цьому пріоритетним було мирне врегулювання спору шляхом досягнення певних домовленостей щодо розподіл спільного майна подружжя та утримання їх спільної доньки ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .
28.08.2013р. було підписано мирову угоду між ОСОБА_6 та ОСОБА_5 щодо поділу майна подружжя та утримання їх доньки.
В подальшому, з серпня по грудень 2013 року між сторонами, але тільки через ОСОБА_4 оскільки ОСОБА_5 категорично відмовлявся зустрічатись з ОСОБА_7 , йшли переговори щодо уточнення умов мирової угоди та 11.12.2013 року між сторонами було підписано відповідні зміни і доповнення до мирової угоди від 28.08.2013р., в яких вже більш ретельно було прописано обов`язки кожної зі сторін.
На протязі 2014 року і по березень 2015 року за проханням ОСОБА_7 , ОСОБА_4 фактично був особою, через яку уточнювались питання виконання зазначеної мирової угоди в частині спілкування та утримання їх спільної дитини, а саме дні проживання з кожним з батьків, участі кожного з батьків у вихованні доньки та інше, оскільки ОСОБА_5 категорично відмовлявся особисто спілкуватись з ОСОБА_7 .
Так 13.03.2015р. між сторонами була підписана ще одна додаткова угода до мирової угоди від 28.08.2013р., де було більш детально прописано порядок участі кожного з батьків у вихованні дитини.
В травні 2015 року ОСОБА_7 звернулась з відповідним позовом до ОСОБА_5 про стягнення аліментів та надання дозволу на виїзд дитини за кордон, в свою чергу ОСОБА_5 звернувся з зустрічним позовом до ОСОБА_7 про визначення місця проживання дитини ОСОБА_9 . Дана справа розглядалась Комінтернівським районним судом м. Харкова (суддя ОСОБА_10 ) номер справи: 641/4676/15-ц
Під час допиту ОСОБА_4 також повідомив, що на початку травня, після того, як ОСОБА_7 звернулась з вказаним позовом до суду, йому зателефонував ОСОБА_5 , з телефону НОМЕР_1 та в грубій формі побажав, щоб ОСОБА_4 не опинився на його місці, а саме щоб у ОСОБА_4 ніхто не намагався викрасти дитину.
25.05.2015р. ОСОБА_4 знов зателефонував ОСОБА_5 та вимагав повідомити йому де знаходиться його донька. Після того, як ОСОБА_4 відповів ОСОБА_5 , що не знає де його донька, той почав йому погрожувати. ОСОБА_5 зазначив, що вразі якщо його донька виїхала з мамою ОСОБА_7 за кордон, ОСОБА_4 дуже про це пошкодує, і ця цивільна справа може стати дня нього останньою. Пізніше після судового засідання по зазначеній справі яке відбулося 04.06.2015 ОСОБА_5 продовжив погрожувати ОСОБА_4 .
Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 15.07.2015 позовні вимоги ОСОБА_7 було задоволено частково, та стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_7 аліменти у розмірі ? частини всіх видів доходу ОСОБА_5 на утримання неповнолітньої дитини, доньки - ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_5 до її повноліття, щомісячно, починаючи з 29.04.2015, надано ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_5 дозвіл на виготовлення проїзного документа особи, що не досягла 16-річногс віку для виїзду за кордон України - терміном до досягнення нею 18 річного віку, без згоди батька ОСОБА_5 та було надано ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , дозвіл на виїзд за межі України у період : 01.07.2015р. по 01.09.2021 року на тимчасове місце проживання за кордоном в країну - Чорногорія, супроводі матері ОСОБА_7 , яка буде забезпечувати проїзд та перебування за кордоном своєї доньки без згоди та супроводу батька ОСОБА_5 .
Ухвалою ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.12.2015 по даній справі було частково задоволено касаційну скаргу ОСОБА_7 та рішення Апеляційного суду Харківської області від 21.09.2015р. в частині відмови в задоволені позовних вимог про надання дозволу на виготовлення проїзного документа особи, що не досягла 16-річного віку для виїзду за кордон України без згоди батька, а також надання дозволу на виїзд за межі України у період з 01.07.2015р. по 01.09.2021р. на тимчасове місце проживання за кордоном в країну Чорногорію без згоди та супроводу батька скасоване, в ці частині залишено в силі рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 15.07.2015р.
В середині січня 2016 року ОСОБА_7 разом зі своєю донькою ОСОБА_12 на підставі вищезазначеного судового рішення виїхали на тимчасове місце проживання в Чорногорію, де зараз проживають.
Крім того ОСОБА_4 зазначив, що йому двічі телефонували з Національної антикорупційного бюро, з редакції 112 каналу, програми «Гроші», програми «Люстратор», програм «Дістало» стосовно начебто його звернення до органів та засобів масової інформації щодо неправомірні поведінки суддів Харківської області.
Так 09.02.2016р. поштою ОСОБА_4 отримав лист з Верховної ради України від 04.02.20І відповідно до якого, його звернення адресоване ВРУ одержано і відповідно до ч.3 ст.7 ЗУ «Про звернені громадян» 04.02.2016 за №09-0059.20.16/03-02.16 надіслано на розгляд СБУ.
Крім того, ОСОБА_4 було отримано ще один лист з ВРУ, а також листи з ІНФОРМАЦІЯ_6 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , ІНФОРМАЦІЯ_8 . Всі ці листи стосуються начебто йо звернення до вищезазначених органів щодо вчинення кримінальних правопорушень суддями м. Харкова змові з гр. ОСОБА_13 , а також з інших питань.
При цьому будь яких звернень відносно неправомірних дій суддів м. Харкова у змові гр. ОСОБА_14 , а також посадових осіб судової влади в м. Харкові, ОСОБА_4 нікуди не направляв та не писав.
Таким чином, на думку ОСОБА_4 є всі підстави передбачати, що саме ОСОБА_5 з меті виконання неодноразових вищезазначених погроз, з метою дискредитації ділової репутації ОСОБА_4 як адвоката в судовій системі, організував всі вищезазначені дії, та направляє від його імені листи на адреси органів державної влади, державних антикорупційних органів та засобів масової інформації.
Потерпілим ІНФОРМАЦІЯ_4 надано відповідні копії документів, серед яких міститься лист ІНФОРМАЦІЯ_4 від 25.03.2016 №2042/П/20-33-13-06 «Про надання пояснень та їх документального підтвердження».
Слідчий зазначив, що документи, щодо яких заявлено клопотання, мають суттєве значення для встановлення обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, необхідно отримати тимчасовий доступ до вищевказаної інформації та документів, в тому числі до оригіналу скарги ОСОБА_5 з додатками, договору про надання ОСОБА_4 правової допомоги ОСОБА_5 та КП « ІНФОРМАЦІЯ_2 », виданих ОСОБА_4 квитанцій про отримання винагороди, які перебувають у ІНФОРМАЦІЯ_1 , розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , у зв`язку з чим він звернувся до суду з даним клопотанням.
В судове засідання слідчий та представник ІНФОРМАЦІЯ_1 не з`явилися, про дату та час розгляду клопотання сповіщалися належним чином, причини неявки суду невідомі.
Суд, дослідивши надані матеріали, приходить до висновку, що клопотання не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Як зазначено у ч.1 ст. 159 КПК України, тимчасовий доступ до речей і документів полягає у наданні стороні кримінального провадження особою, у володінні якої знаходяться такі речі і документи, можливості ознайомитися з ними, зробити їх копії та, у разі прийняття відповідного рішення слідчим суддею, судом, вилучити їх (здійснити їх виїмку).
Згідно до вимог ч. 2 ст. 160 КПК України у клопотанні про тимчасовий доступ до речей і документів зазначаються:
1) короткий виклад обставин кримінального правопорушення, у зв`язку з яким подається клопотання;
2) правова кваліфікація кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність;
3) речі і документи, тимчасовий доступ до яких планується отримати;
4) підстави вважати, що речі і документи перебувають або можуть перебувати у володінні відповідної фізичної або юридичної особи;
5) значення речей і документів для встановлення обставин у кримінальному провадженні;
6) можливість використання як доказів відомостей, що містяться в речах і документах, та неможливість іншими способами довести обставини, які передбачається довести за допомогою цих речей і документів, у випадку подання клопотання про тимчасовий доступ до речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю;
7) обґрунтування необхідності вилучення речей і документів, якщо відповідне питання порушується стороною кримінального провадження.
Згідно ч. ч. 3, 4, 5 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:
1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження;
2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора;
3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.
Для оцінки потреб досудового розслідування слідчий суддя або суд зобов`язаний врахувати можливість без застосованого заходу забезпечення кримінального провадження отримати речі і документи, які можуть бути використані під час судового розгляду для встановлення обставин у кримінальному провадженні. Під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.
Відповідно до вимог ч. 5 ст. 163 КПК України слідчий суддя постановляє ухвалу про надання тимчасового доступу до речей і документів, якщо сторона кримінального провадження у своєму клопотанні доведе наявність достатніх підстав вважати, що ці речі або документи:
1) перебувають або можуть перебувати у володінні відповідної фізичної або юридичної особи;
2) самі по собі або в сукупності з іншими речами і документами кримінального провадження, у зв`язку з яким подається клопотання, мають суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні;
3) не становлять собою або не включають речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю.
Частиною 4 ст. 163 КПК України чітко визначено, що слідчий суддя, суд розглядає клопотання за участю сторони кримінального провадження, яка подала клопотання, та особи, у володінні якої знаходяться речі і документи, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті. Неприбуття за судовим викликом особи, у володінні якої знаходяться речі і документи, без поважних причин або неповідомлення нею про причини неприбуття не є перешкодою для розгляду клопотання.
Разом з тим неявка в судове засідання без поважної причини сторони кримінального провадження, якою подане клопотання про тимчасовий доступ до речей і документів, - старшого слідчого Холодногірського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_3 свідчить про небажання підтримати подане клопотання та довести вищезазначені обставини, що в свою чергу, можна розцінювати як підставу для відмови в задоволенні такого клопотання, і це узгоджується з узагальненнями судової практики Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року.
Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку щодо відсутності підстав для задоволення даного клопотання.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 132, 160, 163-164 КПК України, -

у х в а л и в :
Клопотання старшого слідчого Холодногірського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_3 про тимчасовий доступ до речей і документів залишити без задоволення.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1