Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 11-кп/781/712/16 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія: ч. 2 ст. 187 КК України Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21.09.2016 року, колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Кіровоградської області у складі:
Головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

захисника-адвоката ОСОБА_7 ,

засудженого ОСОБА_8 ,

розглянула дистанційно в режимі відео конференції у відкритому судовому засіданні у м. Кропивницькому матеріали спільного подання в.о. начальника Кіровоградської виправної колонії управління ДПтСУ в Кіровоградській області (№6) та заступника голови спостережної комісії при Виконавчому комітеті Кіровоградської міської ради за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_8 на ухвалу Ленінського районного суду м. Кіровограда від 08 червня 2016 року, якою відмовлено у задоволенні подання відносно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кіровоград, громадянина України, не одруженого, із середньою освітою, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого АДРЕСА_1 , судимого:

-28.01.1992 року Кіровським районним судом міста Кіровограда за ч. 3 ст. 81, ч. 2 ст. 140, ст. 42 КК України на 3 роки позбавлення волі. Звільнений 23.09.1994 року по відбуттю строку покарання;

-05.05.2008 року Кіровським районним судом міста Кіровограда за ч. 1 ст. 309, ст. 75 КК України на 1 рік 6 місяців позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік;

-25.05.2010 року Олександрійським міськрайонним судом Кіровоградської області за ч. 1 ст. 309, ст. 75 КК України на 2 роки позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки.

На даний час відбуває покарання за вироком Кіровського районного суду міста Кіровограда від 01.04.2013 року за ч. 3 ст. 307 КК України у 9 років позбавлення волі. Вироком Апеляційного суду Кіровоградської області від 18.06.2013 року вважається засудженим за ч. 3 ст. 307 КК України з покаранням у 9 років виді позбавлення волі з конфіскацією всього особистого майна,

про умовно - дострокове звільнення від відбування покарання, -

ВСТАНОВИЛА:
До Ленінського районного суду міста Кіровограда надійшли матеріали спільного подання в. о. начальника Кіровоградської виправної колонії управління ДПтСУ в Кіровоградській області (№6) та заступника голови спостережної комісії при Виконавчому комітеті Кіровоградської міської ради про застосування умовно-дострокового звільнення відносно ОСОБА_8 .

Вказане подання мотивоване тим, що засуджений відбув 3/4 частини строку покарання та за період відбування покарання сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення, позитивно себе зарекомендував.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 08.06.2016 року відмовлено у задоволенні спільного подання в. о. начальника Кіровоградської виправної колонії управління ДПтСУ в Кіровоградській області (№6) та заступника голови спостережної комісії при Виконавчому комітеті Кіровоградської міської ради про умовно - дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_8 .

Рішення мотивовано тим, що ОСОБА_8 засуджено вироком Кіровського районного суду міста Кіровограда від 01.04.2013 року за ч. 3 ст. 307 КК України у виді 9 років позбавлення волі.

Вироком Апеляційного суду Кіровоградської області від 18.06.2013 року вирок Кіровського районного суду міста Кіровограда від 01.04.2013 року відносно ОСОБА_8 було скасовано в частині призначеного покарання та ухвалено вважати ОСОБА_8 засудженим за ч. 3 ст. 307 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 9 років з конфіскацією всього майна, яке є його власністю.

Ухвалою Ленінського районного суду міста Кіровограда від 09.12.2014 року на підставі ст. 6 Закону України «Про амністію у 2014 році» від 08.04.2014 року невідбуту частину покарання - 7 років 7 місяців 19 днів було скорочено на 1/2, а саме на 3 роки 9 місяців 25 днів.

Ухвалою Ленінського районного суду міста Кіровоград від 03.02.2016 року ОСОБА_8 було зараховано строк попереднього ув`язнення в строк призначеного покарання за вироком Кіровського районного суду міста Кіровограда від 01.04.2013 року з 08.12.2012 року до набрання вироком законної сили, а саме до 18.06.2013 року, де у відповідності до ч. 5 ст. 72 КК України одному дню попереднього ув`язнення відповідають два дні позбавлення волі.

Так, із урахуванням ухвали Ленінського районного суду міста Кіровоград від 03.02.2016 року ОСОБА_8 на час розгляду подання відбув 4 роки 10 днів строку призначеного покарання. Тобто, із урахуванням ухвали Ленінського районного суду міста Кіровограда від 09.12.2014 року до відбуття засудженим строку покарання на час розгляду подання залишилося 1 рік 1 місяць 25 днів.

Разом із тим, у своєму рішенні суд дослідивши обставини справи, матеріали особової справи дійшов висновку, що за час перебування в установах попереднього ув`язнення та відбування покарання поведінка засудженого протягом більшого строку відбування покарання не була позитивним прикладом для інших засуджених та не вказувала на те, що засуджений став на шлях виправлення, а тому суд першої інстанції прийшов до висновку, що засуджений відбувши більше трьох чвертей строку призначеного судом покарання за вчинення злочину, який відноситься до категорії умисних особливо тяжких злочинів, не має саме тієї поведінки, яка б свідчила про можливість застосування до нього такого заохочувального заходу, як умовно-дострокове звільнення від відбування невідбутої частини покарання, процес його виправлення та перевиховання не є стабільним та послідовним.

В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_8 просив скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити ухвалу, якою звільнити від подальшого відбування покарання засудженого ОСОБА_8 на підставі ст. 81 КК України. В обґрунтування вимог зазначив, що мотивована частина ухвали повинна мати докази безпосереднього дослідження судом на яких обґрунтовується висновок суду. Судом не враховано, що ОСОБА_8 був працевлаштований в цеху виготовлення паливних брикетів слюсарем в сильно шкідливих токсичних умовах, відпрацював більше 245 годин, брав участь у реалізації програми диференційованого виховного впливу «Професія», приймав участь в організації виховних заходів. З 01.09.2014 року4 по 23.06.2015 року навчався в Кіровоградському навчальному центрі «6» та здобув професію «слюсар ремонтник», характеризується з позитивної сторони та за час перебування в установі попереднього ув`язнення та відбування покарання 4 рази заохочувався за сумлінне ставлення до праці та зразкову поведінку. За цей період було накладено 5 стягнень, які в законному порядку зняті. В рішенні суду не наведено мотивів за якими відхилено доводи представників Кіровоградської ВК -6 та представника спостережної комісії, засвідчені на користь засудженого ОСОБА_8 , тобто суд упереджено поставився до особи ОСОБА_8 , допустив односторонність та неповноту при дослідження доказів. Вказав, що з наведених підстав ухвала суду першої інстанції є незаконною, необґрунтованою та невмотивованою, а тому підлягає скасуванню, оскільки постановлена з істотним порушенням вимог кримінального процесуального законодавства та кримінального закону.

Заслухавши доповідача, обвинуваченого ОСОБА_9 та в його інтересах захисника - адвоката ОСОБА_7 , які просили задовольнити апеляцію засудженого, прокурора який просив відмовити в апеляції, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляції, колегія суддів приходить до висновків, що апеляція не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Згідно ч. 4 ст. 74 КК України - особа, яка вчинила злочин невеликої або середньої тяжкості, крім корупційних злочинів, може бути за вироком суду звільнена від покарання, якщо буде визнано, що з урахуванням бездоганної поведінки і сумлінного ставлення до праці цю особу на час розгляду справи в суді не можна вважати суспільно небезпечною.

За змістом ч. 2, п. 3 ч. 3 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосовано, якщо засуджений добросовісною поведінкою та відношенням до праці довів своє виправлення, після фактичного відбуття не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин.

Згідно Постанови Пленуму верховного суду України №2 від 26 квітня 2002 року « Про умовно - дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш мяким», при застосуванні умовно - дострокового звільнення від відбування покарання суди повинні враховувати поведінку засудженого за весь період відбування покарання, а також дані про попередні судимості та відшкодування матеріальних збитків.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_8 засуджено вироком Кіровського районного суду міста Кіровограда від 01.04.2013 року за ч. 3 ст. 307 КК України у виді позбавлення волі строком 9 років.

Вироком Апеляційного суду Кіровоградської області від 18.06.2013 року вирок Кіровського районного суду міста Кіровограда від 01.04.2013 року відносно ОСОБА_8 було скасовано в частині призначеного покарання та ухвалено вважати ОСОБА_8 засудженим за ч. 3 ст. 307 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 9 років з конфіскацією всього майна, яке є його власністю.

Ухвалою Ленінського районного суду міста Кіровограда від 09.12.2014 року на підставі ст. 6 Закону України «Про амністію у 2014 році» від 08.04.2014 року невідбуту частину покарання - 7 років 7 місяців 19 днів було скорочено на 1/2, а саме на 3 роки 9 місяців 25 днів.

Ухвалою Ленінського районного суду міста Кіровоград від 03.02.2016 року ОСОБА_8 було зараховано строк попереднього ув`язнення в строк призначеного покарання за вироком Кіровського районного суду міста Кіровограда від 01.04.2013 року з 08.12.2012 року до набрання вироком законної сили, а саме до 18.06.2013 року, де у відповідності до ч. 5 ст. 72 КК України одному дню попереднього ув`язнення відповідають два дні позбавлення волі.

Так, із урахуванням ухвали Ленінського районного суду міста Кіровоград від 03.02.2016 року ОСОБА_8 на час розгляду подання відбув 4 роки 10 днів строку призначеного покарання. Тобто, із урахуванням ухвали Ленінського районного суду міста Кіровограда від 09.12.2014 року до відбуття засудженим строку покарання на час розгляду подання залишилося 1 рік 1 місяць 25 днів.

Як вбачається із матеріалів подання та особової справи за час відбування покарання засуджений допустив п`ять порушень встановленого порядку відбування покарання, за що на нього накладалися стягнення, утому числі два рази у виді поміщення до ДІЗО на 15 діб, які були в установленому законом порядку погашені чи зняті.

Засуджений залучався до суспільно-корисної праці та за період відбуття покарання відпрацював 245 години. Був працевлаштований в цеху виготовлення паливний брикетів - слюсарем. Відповідно до довідки про заробітну плату засуджений працював у жовтні 2013 року, з січня по квітень та з серпня по жовтень 2014 року включно, з січня по травень 2015 року та з липня по грудень 2015 року включно та з січня по березень 2016 року включно. Бере участь у реалізації програм диференційованого виховного впливу «Професія».

Також, ОСОБА_8 бере особисту участь в організації виховних заходів, які проводилися в установі виконання покарань, приймає участь у роботі самодіяльних організацій, проявляє соціально корисну активність в організації їх роботи.

З 01.09.2014 року по 23.06.2015 року засуджений навчався в Кіровоградському навчальному центрі № 6 за професією «Слюсар - ремонтник», після закінчення навчання 23.06.2015 року отримав диплом серія НОМЕР_1 про здобуття професії «Слюсар - ремонтник».

Адміністрацією виправної колонії засуджений на даний час характеризується позитивно.

Проте, при застосуванні умовно - дострокового звільнення від відбування покарання судами повинно враховуватись поведінка засудженого за весь період відбування покарання, а також дані про попередні судимості та відшкодування матеріальних збитків.

Сумлінне ставлення до праці полягає насамперед, у добросовісного виконанні трудових обов`язків, поліпшення кількісних та якісних показників виконуваної роботи, підвищенні виробничої кваліфікації, бережному ставленні до обладнання та інструментів, додержанні правил охорони праці та техніки безпеки.

Сумлінна поведінка полягає у зразковому дотриманні вимог режиму, участі у самодіяльних організаціях засуджених, беззаперечному виконанні законних вказівок розпоряджень адміністрації органів кримінально-виконавчої системи, відсутності порушень дисципліни, товариському ставленні до інших засуджених. Це поведінка на яку повинні орієнтуватися інші особи, які відбувають покарання.

Разом із тим, за час перебування в установах попереднього ув`язнення та відбування покарання поведінка засудженого протягом більшого строку відбування покарання не була позитивним прикладом для інших засуджених та не вказувала на те, що засуджений став на шлях виправлення та своєю сумлінною працею та зразковою поведінкою довів своє виправлення.

Так, матеріали провадження не містять даних, що засуджений ОСОБА_8 сумлінною поведінкою і зразковим ставленням до праці довів своє виправлення, що об`єктивно підтверджується матеріалами особової справи, а саме постановою про накладення дисциплінарного стягнення та висновком службового розслідування по матеріалам про вилучення заборонених предметів від 02.11.2013 року (Ч. 2 а.с.83-84), постановою про накладення дисциплінарного стягнення та висновком службового розслідування по матеріалам про вилучення заборонених предметів від 14.11.2013 року (Ч. 2 а.с.90-91), постановою про поміщення засудженого в ДІЗО, карцер установи та висновком службового розслідування по матеріалам про вилучення заборонених предметів від 03.05.2014 року (ч. 2 а. с. 106-117), постановою про поміщення засудженого в ДІЗО, карцер установи та висновком службового розслідування по матеріалам про вилучення заборонених предметів від 18.11.2014 року (ч. 2 а. с. 123-134), постановою про накладення дисциплінарного стягнення та висновком по факту попередження конфліктної ситуації між засудженим 4-го відділення СПС ОСОБА_8 та засудженим 4-го відділення СПС ОСОБА_10 від 04.04.2015 року (ч. 2 а. с. 143-150).

А тому, доводи викладені в апеляції засудженим з приводу протилежного є необґрунтованими та безпідставними.

З огляду на викладене та на особу засудженого ОСОБА_8 , колегія суддів дійшла до переконливого висновку, що суд першої інстанції на підставі всебічного, повного, об`єктивного і неупередженого розгляду провадження правильно встановив, що засуджений ОСОБА_8 під час відбування покарання не довів своє виправлення сумлінною поведінкою та ставленням до праці, а тому обґрунтовано відмовив у задоволенні подання про його умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
За таких обставин апеляційна скарга засудженого ОСОБА_8 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 537, 539, 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_8 - залишити без задоволення.

Ухвалу Ленінського районного суду м. Кіровограда від 08 червня 2016 року, якою відмовлено у задоволенні подання в.о. начальника Кіровоградської виправної колонії управління ДПтСУ в Кіровоградській області (№6) та заступника голови спостережної комісії при Виконавчому комітеті Кіровоградської міської ради про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання призначеного вироком Кіровського районного суду міста Кіровограда від 01.04.2013 року за ч. 3 ст. 307 КК України - залишити без зміни.
Ухвала набирає законної сили з дня проголошення та в касаційному порядку не оскаржується.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4