СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
пр. № 1-кс/759/2221/16
ун. № 759/9691/16-к
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 липня 2016 року м . Київ

Святошинський районний суд м. Києва
в особі слідчого судді - ОСОБА_1
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
підозрюваного ОСОБА_4 ,
захисника адвоката ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ Святошинського ГУНП у місті Києві ОСОБА_6 , погоджене з прокурором Київської місцевої прокуратури № 8 ОСОБА_3 у кримнільному провадженні № 0007078 від 11.07.2016 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Жолдаки, Конотопського району, Сумської області, громадянина України, офіційно тимчасово не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше засудженого 08.06.2010 року Чугуївським РС Харківської області за ст. 190 ч. 1 КК України до 2 років позбавлення волі;
24.12.2010 року Чугуївським РС Харківської області за ст. 186 ч. 2 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі, звільнений з місць позбавлення волі 11.03.2015 року,
В С Т А Н О В И В:
12.07.2016 року слідчий СВ Святошинського ГУНП у місті Києві ОСОБА_6 звернувся до суду із клопотанням, погодженим з прокурором Київської місцевої прокуратури № 8 ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 .
Клопотання обгрунтовує тим, що10.07.2016, приблизно о 21:30 годин, ОСОБА_4 , перебуваючи за адресою м. Київ, вул. Берковецька, 6-В, із застосуванням насильства, що не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілої ОСОБА_7 , повторно, відкрито заволодів її золотим ланцюжком, чим спричинив матеріальної шкоди на загальну суму 25 000 гривень. Так, ОСОБА_4 , 10.07.2016, приблизно о 21.30 год., перебуваючи неподалік гіпермаркету «Епіцентр-К», що по вул. Берковецькій, 6-В у м. Києві, де помітив раніше незнайому ОСОБА_7 , яка в цей час проходила повз проїжджу частину дороги із гіпермаркету «Епіцентр-К», в сторону зупинки громадського транспорту у якої на шиї знаходився золотий ланцюжок. В цей час у ОСОБА_4 , виник злочинний умисел на повторне, відкрите викрадення чужого майна, а саме золотого ланцюжка, належного ОСОБА_7 , який знаходився у неї на шиї. В подальшому, ОСОБА_4 , реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на повторне, відкрите викрадення чужого майна, підбіг до ОСОБА_7 , та наніс удар кулаком в область обличчя останньої від якого вона впала на землю, а ОСОБА_4 , шляхом ривка зірвав у неї з шиї золотий ланцюжок. Після чого, відкрито заволодівши в такий спосіб майном ОСОБА_7 , ОСОБА_4 , з місця вчинення злочину втік, чим спричинив потерпілій ОСОБА_7 , матеріальної шкоди на загальну суму 25 000 гривень.

В судовому засіданні прокурор просив клопотання задовольнити з підстав, викладених у ньому.
Підозрюваний ОСОБА_4 , в судовому засіданні зазначив про те, що вину у скоєнні вказаного злочину не визнає, зазначив, що працював в м. Києві будівельником, і не був в той день біля магазину «Епіцентр», і навіть не знає де він знаходиться, не вчиняв вказаного правопорушення. Підозрюваний заперечував проти задоволення клопотання.
Захисник в судовому засіданні зазначила, що заперечує щодо застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою чи будь-яких інших запобіжних заходів, обґрунтовуючи це відсутністю обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, зазначивши, що зібрані на досудовому слідстві матеріали, якими обґрунтовується підозра, зібрані з порушенням вимог кримінального процесуального законодавства. Також, зазначила, що потерпіла спочатку вказала на водія, як на особу, що вчинила вказане правопорушення і вже потім вказала на ОСОБА_4 .
Свідок захисту ОСОБА_8 вказав, що коли він під`їхав до місця події, потерпіла не була впевнена, що кримінальне правопорушення вчинив саме ОСОБА_4 .
Слідчий суддя перевіривши наданні матеріали клопотання та дослідивши докази по даних матеріалах, заслухавши думки усіх учасників даного кримінального провадження дійшов наступного висновку.
У відповідності до ст.131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є запобіжні заходи.

Згідно ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також наявність ризиків, передбачених цим Кодексом.

Ч. 2 ст. 177 КПК України передбачено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до вимог ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного постійного місця роботи; репутацію підозрюваного, його майновий стан; наявність судимостей у підозрюваного.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що при розгляді клопотання про обрання або ж продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів (правова позиція, викладена у п. 80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України»).

Судовим розглядом встановлено, що в провадженні Святошинського УП ГУНП у м. Києві перебуває кримінальне провадження за № 0007078, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 11.07.2016 року за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.
10.07.2016 року о 23 годині 30 хвилин ОСОБА_4 затриманий за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, був затриманий в порядку ст. 208 КПК України..
11.07.2016 року по кримінальному провадженню № 0007078 ОСОБА_4 вручено письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.
За інформацією, викладеною в клопотанні, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 інкримінованого злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами:
-протоколом ОМП від 10.07.2016;

-показами свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 ;

-показами потерпілої ОСОБА_7 , яка впізнала та прямо вказала на підозрюваного ОСОБА_4 , що саме він вчинив відкрите викрадення її золотого ланцюжка;

-та іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.
Згідно ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою статті 194 КПК України.
Згідно ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний в сукупності оцінити тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі, дані про особу підозрюваного, розмір майнової шкоди, в заподіянні якого підозрюється особа
Відповідно до п.175 рішення у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011 «обгрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про котру йдеться, могла вчинити правопорушення.
Відповідно до Рішень Європейського суду з прав людини у справах «Фокс, Камбел і Харлі проти Об`єднаного Королівства» від 30 серпня 1990 року, «Мюррей Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення. І такі докази мають бути досить переконливими, щоб суддя на підставі їх розумної оцінки міг визнати причетність особи до вчинення злочину вірогідною.
Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» зазначив, що факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження або навіть для пред`явлення обвинувачення, що являється завданням наступних етапів кримінального процесу.
Тому факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку, чи й просто для складання обвинувального акту, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування.
Достатність доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення є оціночними поняттями. На момент повідомлення ОСОБА_4 про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень зібрані докази вказують, що: кримінальне правопорушення дійсно мало місце; дані про вчинення кримінального правопорушння внесені до ЄРДР; вчинений він ОСОБА_4 ; суспільна небезпечність діянь містить склад конкретних кримінальних правопорушень. Докази для підозри ОСОБА_4 зазначені в повідомленні по підозру, таким чином, окремі докази підозри ОСОБА_4 узгоджуються з іншими. Тому підстав вважати, що підозра є необґрунтованою у слідчого судді немає.
Вирішення ж питання щодо правильності кваліфікації протиправних дій підозрюваного та наявності (відсутності) доказів вини у вчиненні ним кримінального правопорушення є прерогативою суду, на розгляд його надійде обвинувальний акт та не є предметом дослідження на даному етапі кримінального провадження.
Прокурором доведено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, а також те, що на даний час наявні ризики, які дають підстави вважати, що перебуваючи на волі підозрюваний може вчинити інші кримінальні правопорушення, у зв`язку з відсутністю стабільного джерела доходу, оскільки не працює, може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, а тому слідчий суддя, оцінивши в сукупності ступень тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_4 згідно вищевказаної норми КК України, обставини вчинення правопорушення, а також дані про особу підозрюваного, зокрема те, що він був раніше засудженим за вчинення аналогічного злочину, має міцних соціальних зв`язків, не має утриманців, у нього відсутнє постійне місце роботи або навчання, вважає необхідним застосувати щодо нього запобіжний захід у виді тримання під вартою, оскільки жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд, при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбаченим цим Кодексом, крім випадків передбачених частиною четвертою цієї статті.
Згідно з п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не визначає розмір застави у кримінальному провадженні, оскільки злочин, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 вчинений із застосуванням насильства.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 40, 131, 132, 176 178, 181 - 184, 194, 195, 200, 202 КПК України, слідчий суддя
У Х В А Л И В :
Клопотання слідчого Святошинського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_6 , яке погоджене з прокурором Київської місцевої прокуратури № 8 ОСОБА_3 у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 - задовольнити.
Застосувати відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Жолдаки, Конотопського району, Сумської області запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів, строк обчислювати починаючи з 10.07.2016 року.
Ухвала слідчого судді діє 60 (шістдесят) днів до 7 вересня 2016 року (23 год.30 хвил) включно та підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Для утримання підозрюваний ОСОБА_4 підлягає направленню до Київського СІЗО № 13 Державного департаменту України з питань виконання покарань.
Контроль за виконанням ухвали слідчого судді покласти на слідчого та прокурора у кримінальному провадженні.
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції, набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Слідчий суддя ОСОБА_1