Справа № 464/9767/15-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/783/322/16 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Львівської області в складі :

головуючого-судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши матеріали кримінального провадження про обвинувачення

ОСОБА_6 за ч.1 ст. 307, ч.2 ст. 307 КК України,

ОСОБА_7 за ч.2 ст. 307 КК України,

з участю прокурора ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_6

та його захисника адвоката ОСОБА_9 ,

обвинуваченого ОСОБА_7

за апеляційною скаргою прокурора Львівської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_8 на ухвалу Сихівського районного суду м. Львова від 11 лютого 2016 року про повернення прокурору обвинувального акта у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 307, ч.2 ст. 307 КК України, та ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 307 КК України,

в с т а н о в и л а :

ухвалою Сихівського районного суду м. Львова від 11 лютого 2016 року продовжено строк тримання під вартою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на два місяці, а саме, до 21 квітня 2016 року.

Вирішено залишити без змін розмір застави: ОСОБА_6 у розмірі сорока п`яти мінімальних заробітних плат, що становить 54810 грн.; ОСОБА_7 у розмірі двадцяти п`яти мінімальних заробітних плат, що становить 30 450 грн.

Внесення застави є підставою для звільнення обвинувачених з-під варти.

У разі внесення застави у вищевказаному розмірі вирішено покласти на ОСОБА_6 , ОСОБА_7 строком на два місяці наступні обов`язки:

- прибувати до суду за кожною вимогою;

- не відлучатися з м. Львова без дозволу суду;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання.

Вирішено, що в разі невиконання покладених обов`язків, а також якщо обвинувачені, будучи належним чином повідомлені, не з`являться за викликом до суду без поважних причин чи не повідомлять про причини своєї неявки, застава буде звернена в дохід держави.

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0001899, відносно ОСОБА_6 , обвинуваченого за ч.1 ст. 307, ч.2 ст. 307 КК України, ОСОБА_7 , обвинуваченого за ч.2 ст. 307 КК України, повернуто прокурору Львівської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_8 для усунення недоліків, зазначених в мотивувальній частині ухвали.

На ухвалу суду прокурор Львівської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу Сихівського районного суду м. Львова від 11 лютого 2016 року скасувати та обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_6 за ч.1 ст. 307, ч.2 ст. 307 КК України та ОСОБА_7 за ч.2 ст. 307 КК України направити до Сихівського районного суду м. Львова, призначивши новий розгляд в суді першої інстанції. Зазначає, що ухвала суду підлягає скасуванню у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону. Зазначає, що обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування, а тому виходячи з природи обвинувального акта стороною обвинувачення в ньому були зазначені ті докази, якими сторона обвинувачення в подальшому буде доводити винуватість обвинувачених у вчиненні інкримінованих їм кримінальних правопорушень. Всі зазначені докази містяться також і в реєстрі матеріалів досудового розслідування, який відображає всі слідчі та процесуальні дії проведені в ході досудового розслідування. А тому вважає, що принцип презумпції невинуватості жодним чином не було порушено.

Вважає, що презумпція невинуватості особи, як принцип кримінального провадження, в даному кримінальному провадженні не порушується, оскільки обвинувальний акт не є доказом у кримінальному провадженні, а викладені в ньому твердження органу досудового розслідування, навіть якщо вони викладені в стверджувальній формі, мають бути доведені в судовому засіданні стороною обвинувачення чи спростовані стороною захисту. Вважає, що обвинувальний акт відповідає вимогам ч.2 ст. 291 КПК України. Зокрема, у ньому викладені всі фактичні обставини кримінального правопорушення, які державне обвинувачення вважає встановленими, вказана правова кваліфікація кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті закону України про кримінальну відповідальність, а також інші відомості, що зазначені в ч.2 ст. 291 КПК України.

Заслухавши доповідь судді, виступ прокурора на підтримання доводів апеляційної скарги, обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_9 , обвинуваченого ОСОБА_7 на заперечення доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Згідно з ч.1 ст. 409 КПК України, підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є: неповнота судового розгляду; невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження; істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.
Висновок суду про необхідність продовження строку тримання під вартою ОСОБА_6 та ОСОБА_7 є обґрунтованим та не оспорюється в апеляційній скарзі.
Відповідно до п.13 ч.1 ст. 3 КПК України обвинувачення - твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.

Згідно з ч.4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у статті 291 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 291 КПК України передбачено перелік відомостей, які повинен містити обвинувальний акт, зокрема, виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Повертаючи обвинувальний акт прокурору, суд покликається на те, що в обвинувальному акті зазначено про те, що винуватість обвинуваченого повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами з переліком таких доказів, що суперечить ст. 291 КПК України, та таке твердження у своїй сукупності з вищевказаним твердженням про те, що таким чином обвинувачений вчинив кримінальне правопорушення із зазначенням відповідної статті КК України свідчить про існування ознак порушення презумпції невинуватості особи.

Аналізуючи вимоги кримінального процесуального законодавства, що стосуються складання обвинувального акта у кримінальному провадженні, органом досудового розслідування, та доводи, на які покликається у своєму рішенні суд першої інстанції, суд апеляційної інстанції вважає, що викладені в обвинувальному акті слідчим формулювання не можуть бути підставами для його повернення прокурору.

Разом з тим, презумпція невинуватості особи, як принцип кримінального провадження не порушується, оскільки прокурором в апеляційній скарзі слушно зазначено, що обвинувальний акт не є доказом у кримінальному провадженні, викладені в обвинувальному акті твердження органу досудового розслідування, навіть якщо вони викладені в стверджувальній формі, мають бути доведені в судовому засіданні стороною обвинувачення чи спростовані стороною захисту, тим самим реалізувати принцип змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Більше того, це не звільняє суд від обов`язку всебічно, повно та неупереджено дослідити всі обставини кримінального провадження, оцінити кожен доказ, що поданий як стороною обвинувачення, так і стороною захисту, в порядку передбаченому кримінальним процесуальним законом, та за наслідком цього постановити законне, обґрунтоване і вмотивоване рішення.

Таким чином, колегія суддів вважає, апеляційну скаргу прокурора обгрунтованою та приходить до переконання, що ухвалу суду першої інстанції про повернення обвинувального акту прокурору слід скасувати, оскільки така постановлена з порушенням вимог кримінального процесуального закону.

При апеляційному розгляді матеріалів встановлено істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, а тому колегія суддів приходить до висновку, що ухвала підготовчого судового засідання суду першої інстанції підлягає скасуванню, а обвинувальний акт направленню до суду першої інстанції для розгляду зі стадії підготовчого провадження.
Керуючись ст. ст. 404, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів
у х в а л и л а :

апеляційну скаргу прокурора Львівської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_8 задоволити.

Ухвалу Сихівського районного суду м. Львова від 11 лютого 2016 року в частині повернення прокурору Львівської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_8 для усунення недоліків, зазначених в мотивувальній частині ухвали, обвинувального акта у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 307, ч.2 ст. 307 КК України, та ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 307 КК України, скасувати.

Обвинувальний акт про обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 307, ч.2 ст. 307 КК України, та ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 307 КК України, повернути до Сихівського районного суду м. Львова для розгляду.

В решті ухвалу залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Головуючий: ОСОБА_2

Судді: ОСОБА_3
ОСОБА_4