ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 вересня 2016 року м. Київ

Святошинський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ;

при секретарі - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Київ, українець, гр-н України, освіта середня, не одружений, не працює, зареєстрований та проживає: АДРЕСА_1 , судимий: - 06.01.2015 року вироком Подільського райсуду м. Києва за ч. 2 ст. 185 КК України на два роки позбавленням волі із звільненням від відбування покарання з випробуванням та іспитовим строком на два роки; - 19.06.2015 року вироком Святошинського райсуду м. Києва за ч. ч. 1 та 2 ст. 185 КК України із застосуванням ч. 4 ст. 70 КК України на три роки позбавлення волі із звільненням від відбування покарання з випробуванням та іспитовим строком на три роки (не відбутий строк покарання три роки позбавлення волі), -
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України,

сторони провадження: прокурор ОСОБА_4 , обвинувачений ОСОБА_5 , захисник ОСОБА_6 , інший учасник провадження потерпілий ОСОБА_7 ,

В С Т А Н О В И В:
12 липня 2016 року приблизно о 15 год 00 хв ОСОБА_5 , маючи судимості за крадіжки, знаходячись в приміщенні КП РЕО № 8 Святошинського району м. Києва, розташованого по вул. Депутатській, 4/6-а, діючи з корисливих мотивів і з метою власного збагачення за рахунок чужого майна, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, прослідував до кімнати відпочинку аварійної служби та протиправно заволодів належним ОСОБА_8 мобільним телефоном марки «Sony Erikson LT 18i», ІМЕІ: НОМЕР_1 вартістю 1 127 грн., з сім-карткою мобільного оператора «МТС» вартістю 20 грн., на рахунку якої знаходились грошові в сумі 70 грн., а всього чужим майном на загальну суму 1 217 грн. Проте, вчинивши всі дії, які він, ОСОБА_5 , вважав за необхідне для повторного здійснення крадіжки, злочин не закінчив з причин, що не залежали від його волі, оскільки на виході з будівлі в коридорі КП РЕО № 8 був помічений потерпілим з викраденим майном, а тому з метою уникнення кримінальної відповідальності ОСОБА_5 викинув вказаний мобільний телефон на підлогу та намагався втекти з місця вчинення злочину, однак був затриманий очевидцями подій.
Вказані дії ОСОБА_9 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України, як закінчений замах на повторне таємне викрадення чужого майна.
15 вересня 2016 року між потерпілим ОСОБА_10 та обвинуваченим ОСОБА_11 в порядку, передбаченому ст. ст. 468, 469 та 471 КПК України, укладено угоду про примирення між потерпілим та обвинуваченим.
Згідно з даною угодою потерпілий та обвинувачений ОСОБА_5 дійшли згоди щодо формулювання підозри, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_9 за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України, обвинувачений у повному обсязі сформульованої підозри беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні даного злочину. Також, сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання, яке ОСОБА_5 повинен понести за вчинений злочин, передбачений ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України, а саме із застосуванням ст. 69 КК України шляхом переходу до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції ч. 2 ст. 185 КК України, у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто в сумі 850 грн, та отримана згода обвинуваченого на його призначення із застосуванням правил ст. 69 КК України. Також сторони угоди дійшли згоди про те, що відповідно до ч. 3 ст. 72 КК України за сукупністю вироків вирок Святошинського районного суду м. Києва від 19 червня 2015 року належить виконувати самостійно. В угоді обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_12 , її сторонами визнано: щире каяття та добровільне відшкодування завданого збитку. В угоді також передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, які роз`яснені підозрюваному.
Розглядаючи в порядку п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України питання про можливість затвердження даної угоди про примирення, суд виходить з наступного.
Відповідно до правил ст. ст. 468, 469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості може бути укладена угода між потерпілим та обвинуваченим про примирення.
Прокурор в судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК та КК України, просив цю угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання та інші передбачені угодою заходи.
Обвинувачений в судовому засіданні також просив вказану угоду з потерпілим затвердити і призначити узгоджену в ній міру покарання, при цьому беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України, в обсязі підозри, дав згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання із застосуванням правил ст. 69 КК України, заявивши, що здатен реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання.
Злочин, у вчиненні якого ОСОБА_5 беззастережно визнав себе винуватим, згідно із ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості.
Суд шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому судом з`ясовано, що ОСОБА_5 та потерпілий повністю усвідомлюють зміст укладеної угоди про примирення, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим обвинувачений, цілком розуміють права обвинуваченого, визначені п. 1 ч. 4 та п. 1 ч. 5 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч. 1 ст. 473 КПК України, та наслідки її не виконання, передбачені ст. 476 КПК України.

Враховуючи викладене, оскільки умови угоди про примирення між потерпілим та обвинуваченим відповідають вимогам КПК та КК України, суд дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження цієї угоди.
На підставі об`єктивно з`ясованих обставин, суд дійшов висновку, що мали місце діяння, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_5 , умови угоди про примирення, її форма та зміст відповідають вимогам КПК та КК України, діям обвинуваченого надана правильна правова кваліфікація за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України, а тому наявні всі правові підстави для затвердження вказаної угоди та призначення ОСОБА_12 узгодженого сторонами цієї угоди покарання.

Разом з тим, тлумачачи всі сумніви на користь обвинуваченого, суд виключає з угоди про примирення положення в ній про те, що наявна обставина, яка обтяжує покарання ОСОБА_12 , у виді рецидиву, оскільки при кваліфікації дій обвинуваченого вже врахована повторність.
Остаточне покарання ОСОБА_12 має бути призначеноза сукупністю вироків в порядку ст. 71 та ч. 3 ст. 72 КК України, оскільки він вчинив новий злочин після постановлення вироку Святошинського районного суду м. Києва від 19 червня 2015 року, від відбування покарання призначеного за яким був звільнений з випробуванням та іспитовим строком - невідбута частина становить три роки позбавлення волі.

Враховуючи обґрунтованість висунутого обвинувачення, обраний судом вид покарання, наявність підстав вважати, що ОСОБА_5 , з огляду на дані про його особу (судимість), зможе ухилитися від виконання процесуальних рішень суду, суд, приймаючи до уваги стан здоров`я обвинуваченого, вважає за необхідне задовольнити клопотання прокурора і в порядку ст. 377 КПК України продовжити обраний щодо обвинуваченого запобіжний захід у виді тримання під вартою до набрання вироком законної сили, відмовивши у клопотанні захисту про зміну запобіжного заходу на домашній арешт .

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 5 та 6 Європейської Конвенції про захист прав і основоположних свобод, ст. ст. 177179, 194, 336, 366, 368, 314, 371, 373, 374 та 475 КПК України, суд, -

З А С У Д И В:
Затвердити угоду від 15 вересня 2016 року про примирення між потерпілим ОСОБА_13 та обвинуваченим ОСОБА_14 .
ЧОРНОГО ОСОБА_15 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України, за якою призначити йому із застосуванням ст. 69 КК України узгоджене сторонами угоди про примирення від 15 вересня 2016 року покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто на суму 850 грн.
На підстави ст. 71 ч. 3 ст. 72 КК України за сукупністю даного вироку із вироком Святошинського районного суду м. Києва від 19 червня 2015 рокуостаточно призначити ОСОБА_16 покарання у виді позбавлення волі строком на три роки та штраф в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто на суму 850 грн, який виконувати самостійно.

Клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу залишити без задоволення.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_3 - ТРИМАННЯ ПІД ВАРТОЮ - залишити без зміни до набрання вироком законної сили і утримувати його у Київському слідчому ізоляторі № 13 Управління державної пенітенціарної служби України з питань виконання покарань в м. Києві та Київській області.
Строк попереднього ув`язнення ОСОБА_12 у даному кримінальному провадженні, який рахувати з дня його затримання, тобто з 12 липня 2016 року, зарахувати у строк відбуття покарання ОСОБА_12 із розрахунку один день попереднього ув`язнення дорівнює двом дням позбавлення волі.

Речові докази після набрання вироком законної сили використовувати за належністю.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до апеляційного суду міста Києва через Святошинський районний суд міста Києва шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.
СУДДЯ ОСОБА_17