Ухвала іменем україни 26 вересня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних
і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянула у судовому засіданні касаційну скаргу потерпілої ОСОБА_4 на вирок Рубіжанського міського суду Луганської області від 26 травня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Луганської області від 21 липня 2016 року щодо ОСОБА_5 ,

в с т а н о в и л а:

Вказаним вироком

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Рубіжне, Луганської обл., зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , такого, що не має судимості,

засуджено за ч.1 ст.286 КК України до 1 року обмеження волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік. Відповідно до ст.75 КК України звільнено від відбування основного покарання з іспитовим строком на 1 рік та покладено обов`язок повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну проживання, роботи або навчання.
Цим же вироком вирішено питання щодо речових доказів та процесуальних витрат у кримінальному провадженні.
За вироком суду, ОСОБА_5 визнано винуватим та засуджено за те, що він 23.12.2015 року, приблизно об 11 годині 30 хвилин, керуючи транспортним засобом «Volksvagen Caddi», державний номер НОМЕР_1 , рухаючись по проїзній частині вулиці Будівельників у м. Рубіжне Луганської області, порушив вимоги п.16.12 ПДР України, у зв`язку з чим допустив виїзд свого автомобіля на нерегульоване перехрестя вулиць Миру і Будівельників, де між правою стороною його автомобіля і передньою стороною автомобіля «Chevrolet Caprice», державний номер НОМЕР_2 , відбулось зіткнення. На момент зіткнення автомобіль «Chevrolet Caprice» під керуванням ОСОБА_6 рухався по проїзній частині вулиці Миру. В результаті зіткнення зазначених автомобілів пасажир автомобіля «Chevrolet Caprice» ОСОБА_4 отримала тілесні ушкодження, які відносяться до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості.

Ухвалою Апеляційного суду Луганської області від 21 липня 2016 року апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_5 задоволено частково, а вирок Рубіжанського міського суду Луганської області від 26 травня 2016 року змінено. Виключено з вироку призначене ОСОБА_5 додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами строком на 1 рік.
В іншій частині вирок залишено без змін.

У касаційній скарзі потерпіла, не оспорюючи доведеності вини ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення та правильності кваліфікації його дій, вважає, що оскаржувані нею судові рішення є незаконними та такими, що підлягають скасуванню в частині призначеного покарання через невідповідність призначеного покарання засудженому внаслідок м`якості.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши дотримання потерпілою порядку, строків касаційного оскарження та відповідність касаційної скарги вимогам закону, доводи касаційної скарги та надані до неї копії судових рішень, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити з наступних підстав.
Суд касаційної інстанції, згідно з п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, за обставин, зазначених у вироку, та кваліфікація його дій у касаційній скарзі потерпілою не оспорюються.

Що стосується доводів ОСОБА_4 викладених в касаційній скарзі щодо невідповідності призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого внаслідок м`якостіто вони на думку колегії суддів є непереконливими.

З огляду на положення статей 50, 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження вчинення нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам справедливості, співмірності, індивідуалізації. Для вибору такого покарання суд повинен урахувати ступінь тяжкості кримінального правопорушення, конкретні обставини його вчинення, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення до своїх дій, інші обставини справи, які впливають на забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості вчиненого кримінального правопорушення.
А з огляду на положення ст. 75 КК України передбачено звільнення особи від відбування покарання з випробуванням, якщо суд, при призначенні покарання у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання.
Обґрунтовуючи висновок щодо виду й міри покарання та призначаючи його ОСОБА_5 з врахуванням положень ст. 75 КК України, суд першої інстанції, як вбачається з вироку, врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який відносяться до злочинів невеликої тяжкості, дані про особу обвинуваченого, зокрема, позитивні характеристики, відсутність судимостей, наявність на утриманні двох неповнолітніх дітей.
Обставинами, що пом`якшують покарання суду першої інстанції визнав повне визнання вини, щире каяття та часткове відшкодування шкоди, відсутність обставин, що обтяжують покарання.

В свою чергу, апеляційний суд, переглядаючи кримінальне провадження щодо ОСОБА_5 за апеляційною скаргою його захисника у порядку ст. 404 КПК України, обґрунтовано змінив вирок міського суду та вказав у своїй ухвалі, що суд першої інстанції призначаючи ОСОБА_5 додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, не в повній мірі врахував, що обвинувачений раніше не притягався до кримінальної чи адміністративної відповідальності за порушення Правил дорожнього руху. Крім того, вказав, що обвинувачений працює прорабом-постачальником і його робота пов`язана з використанням автомобіля, а тому позбавлення обвинуваченого права керувати транспортними засобами, призвело би до втрати ним роботи, отже могло би мати негативні наслідки щодо можливості обвинуваченого відшкодовувати шкоду потерпілій та утримувати своїх двох неповнолітніх дітей.
На думку колегії суддів, призначене ОСОБА_5 міським судом покарання, яке змінено судом апеляційної інстанції шляхом виключення з вироку призначене ОСОБА_5 додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами строком на 1 рік є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів. Воно відповідає вимогам ст. ст. 50, 65, 66, 75 КК України.

Ухвала апеляційного суду відповідає вимогам ст. 419 КПК України вона є належним чином вмотивованою та обґрунтованою, з чим погоджується і колегія суддів.
Касаційна скарга не містить мотивованих доводів щодо неправильного застосування судами закону України про кримінальну відповідальність та про істотні порушення кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити їм ухвалити законні та обґрунтовані судові рішення.
З урахуванням вищенаведеного, суд касаційної інстанції не вбачає підстав для задоволення касаційної скарги ОСОБА_4 та вважає, що у відкритті провадження слід відмовити на підставі п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України.
Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 Кримінального процесуального кодексу України, колегія суддів
п о с т а н о в и л а :

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою потерпілої ОСОБА_4 на вирок Рубіжанського міського суду Луганської області від 26 травня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Луганської області від 21 липня 2016 року щодо ОСОБА_5 .
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення й оскарженню не підлягає.

С у д д і :

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3