Дата документу Справа № 317/3828/15-к
Апеляційний суд Запорізької області
Провадження № 11-кп/778/423/16Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія ст. 185 ч.1 КК УкраїниСуддя-доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 березня 2016 року м.Запоріжжя
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Запорізької області у складі

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участі секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора на вирок Запорізького районного суду Запорізької області від 18 грудня 2015 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Балабино Запорізького району, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.15 ч.1 ст.185 КК України,

ВСТАНОВИЛА:
Вказаним вироком суду ОСОБА_7 засуджено за те, що він 26.11.2015 року приблизно о 15 годині 00 хвилин, діючи з корисливих мотивів, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, знаходячись у залі магазину «Мак Маркет» за адресою: Запорізька область, Запорізький район, смт. Кушугум, вул. Польова, 46, розуміючи, що за його діями не спостерігають сторонні особи, намагався таємно викрасти товарно-матеріальні цінності, а саме: пляшку горілки «Первак» об`ємом 1 л., вартістю 111 грн. 29 коп. та пляшку горілки «Хлібний дар» об`ємом 1 л., вартістю 113 грн. 21 коп., які поклав до своєї куртки.

З переліченим майном ОСОБА_7 пройшов повз касу не розрахувавшись за вказаний товар після чого був зупинений охоронцями магазину.

Дії ОСОБА_7 кваліфіковано за ч.3 ст.15 ч.1 ст.185 КК, як замах на таємне викрадення чужого майна. Йому призначено покарання у виді 1 року позбавлення волі. На підставі ч.1 ст.71 КК частково приєднано покарання за вироком Запорізького районного суду Запорізької області від 20.08.2015 року. Остаточно визначено покарання у виді 2 років 1 місяця позбавлення волі.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_7 до вступу вироку в закону силу обрано у виді тримання під вартою, взявши під варту в залі суду. Вирішено питання про речові докази.

В апеляційній скарзі прокурор вважав вирок суду незаконним і необґрунтованим, а призначене покарання таким, що не відповідає тяжкості вчиненого злочину, обставинам справи і особі обвинуваченого, внаслідок його м`якості. Тому прокурор просить вирок районного суду щодо ОСОБА_7 скасувати і призначити новий судовий розгляд, під час якого встановити дійсні обставини справи, ухвалити обґрунтований вирок та призначити ОСОБА_7 більш суворе покарання.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши позицію прокурора, який повністю підтримав доводи і вимоги апеляційної скарги; заслухавши обвинуваченого, який вважав за необхідне вирок суду залишити без змін; перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до п.6 ч.1 ст.407 КПК за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право вирок суду скасувати і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Згідно зі ст. 370 КПК судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Згідно з вимогами п.2 ч.3 ст.374 КПК у мотивувальній частині вироку, окрім іншого, зазначаються формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення; мотиви зміни обвинувачення, підстави визнання частини обвинувачення необґрунтованою, якщо судом приймалися такі рішення;

Зазначених вимог закону районний суд не виконав.

Так, кваліфікуючи дії ОСОБА_7 за ч.3 ст.15 ч.1 ст.185 КК, як замах на таємне викрадення чужого майна, районний суд, тим самим, перекваліфікував дії обвинуваченого із закінченого злочину, передбаченого ч.1 ст.185 КК, як це зазначеного в обвинувальному акті прокурора, на незакінчений замах вчинення злочину. В зв`язку з чим, суд змінив і висунуте ОСОБА_7 обвинувачення.

Проте в порушення наведених вимог п.2 ч.3 ст.374 і ст.370 КПК суд жодним чином не мотивував такого свого рішення. Ним не було наведено мотиви зміни обвинувачення і підстави визнання частини обвинувачення необґрунтованим.

Та обставина, що судовий розгляд відбувався за скороченою процедурою, передбаченою ст.349 КПК не позбавляла суд обов`язку навести таке обґрунтування. А за умови того, що обвинувачення ОСОБА_7 викладено, як вчинення ним закінченого злочину без з`ясування дійсних обставин справи і безпосереднього дослідження доказів, якими прокурор обґрунтовує скоєння обвинуваченим саме, як закінченого злочину, суд був фактично позбавлений можливості законно перекваліфікувати дії ОСОБА_7 .

Суд безпідставно у своєму вироку зазначив, що ОСОБА_7 повністю визнав свою вину, оскільки фактично обвинувачений дійсно під час судового засідання дав суду пояснення, з яких вбачається, що ним вчинено саме замах, а не закінчений злочин, як про це зазначено в обвинувальному акті.

За таких обставин суд мав повторно поставити на обговорення питання щодо обсягу доказів, які підлягали дослідженню. Проте не зробивши цього, суд, тим самим, здійснив розгляд провадження з порушенням передбаченої ст.349 КПК процедури скороченого розгляду.

Крім того, кваліфікуючи дії ОСОБА_7 за ч.3 ст.15 ч.1 ст.185 КК, як замах на таємне викрадення чужого майна, суд не зазначив, що в такому разі було вчинено незакінчений замах на вчинення злочину. В зв`язку з чим, суд мав зазначити з огляду на ч.3 ст.15 КК, які саме дії мав вчинити, але не встиг вчинити ОСОБА_7 за для доведення злочину до кінця, тим самим, розмежувавши закінчений замах від незакінченого.

Наведені порушення вимог кримінального процесуального закону є такими, що перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення, а тому вони з огляду на положення ст.412 КПК є істотними. Дані порушення неможливо усунути під час апеляційного розгляду, оскільки районним судом докази у справі не досліджувались, їм оцінка не надавалась, що унеможливлює ухвалення нового вироку в апеляційному порядку або ж бо залишення вироку суду без змін.

В зв`язку з цим, вирок суду визнати законним і обґрунтованим не можна, а тому він підлягає скасуванню з призначенням нового судового розгляду в суді першої інстанції.

Вирішуючи питання про вимоги апеляційної скарги про визнання призначеного ОСОБА_7 покарання занадто м`яким, судова колегія не може погодитись з таким запереченням. При цьому судова колегія виходить з того, що ОСОБА_7 вцілому визнав свою вину, шкода у справі не настала. Намір ОСОБА_7 був спрямований на вчинення крадіжки майна, вартість якого незначно перевищує мінімальний розмір шкоди необхідний для кримінального переслідування. Заперечення прокурора, про те, що суд не врахував обтяжуючу покарання обставину «рецидив злочину» є слушним. Проте на переконання судової колегії з огляду на те, що остаточний розмір покарання ОСОБА_7 визначено в розмірі 2 років 1 місяця позбавлення волі, це є більш ніж достатнім для виправлення обвинуваченого. Тому в цій частині апеляційна скарга прокурора задоволенню на підлягає.

Вирішуючи питання про обрання щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу, судова колегія виходила з такого.

ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 3-х років.

Відповідно до п.2 ч.2 ст.183 КПК запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до трьох років, виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що, перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину.

Встановлено, що ОСОБА_7 , будучи судимим обґрунтовано обвинувачується у вчиненні злочину в період іспитового строку за попереднім вироком суду. В теперішній час ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні 31.10.2015 року іншого тяжкого злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК також. В зв`язку з чим, складено обвинувальний акт, який спрямовано на розгляд суду.

Вказані обставини беззаперечно свідчать про те, що ОСОБА_7 є особою схильною до вчинення злочинів, може вчинити інше кримінальне правопорушення та продовжити займатися злочинною діяльністю. Обвинувачений не має власного постійного місця проживання, міцних соціальних зв`язків, не працює, а тому судова колегія вважає за необхідне продовжити ОСОБА_7 строк його тримання під вартою.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. ст.ст. 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора задовольнити частково.

Вирок Запорізького районного суду Запорізької області від 18 грудня 2015 року щодо ОСОБА_7 у цій справі скасувати і призначити новий розгляд у суді першої інстанції в іншому складі суду.

Продовжити ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 30 днів до 01.04.2016 року включно.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддяСуддяСуддя
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4