Справа № 379/357/16-к
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13.04.2016 року Таращанський районний суд Київської області
в складі :
головуючого: ОСОБА_1
при секретарі: ОСОБА_2 ,
з участю прокурора: ОСОБА_3 ,
обвинуваченого: ОСОБА_4 ,
потерпілої: ОСОБА_5 ,
відкрито провівши в залі суду в м. Тараща
підготовче судове засідання по кримінальному провадженню № 0000084 щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця м. Біла Церква Київської області, зареєстрованого та проживаючого по АДРЕСА_1 , невійськовозобов`язаного, з професійно-технічною освітою, працюючого електрозварювальником в ПСП «Лук`янівка» с. Лук`янівка, неодруженого, немаючого на утриманні неповнолітніх дітей, у силу ст. 89 КК України немаючого судимості, за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України ,-
В С Т А Н О В И В:
02.03.2016 року близько 14 години 00 хвилин ОСОБА_4 перебував в продуктовому магазині, що розташований по АДРЕСА_2 , і вживав алкогольні напої. В цей час у нього виник умисел на крадіжку чужого майна, а саме одного мішка борошна вагою 50 кг, що належить ОСОБА_5 та знаходився у їхньому спільному будинку за адресою: АДРЕСА_1 .
Ідучи після цього до свого місця проживання, для того щоб викрасти належний ОСОБА_5 мішок борошна, ОСОБА_4 зустрів свого товариша ОСОБА_6 і розпочав з ним розмову, під час якої попросив у останнього відвезти його спочатку за вказаною адресою, а потім разом з мішком борошна до м. Таращі. Про те, що вказане борошно належить ОСОБА_5 , ОСОБА_4 . ОСОБА_6 не повідомив.
На пропозицію ОСОБА_4 ОСОБА_6 погодився і вони разом на автомобілі останнього марки ВАЗ 21083, реєстраційний номер НОМЕР_1 , поїхали до будинку за адресою: АДРЕСА_1 .
Приїхавши близько 15 години 00 хвилин до вказаного домоволодіння, ОСОБА_4 попросив ОСОБА_6 почекати його в автомобілі.
З метою реалізації свого злочинного умислу, направленого на таємне заволодіння чужим майном, ОСОБА_4 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керуючись корисливим мотивом, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, зайшов до будинку через відчинені двері та у веранді таємно заволодів належним ОСОБА_5 мішком з борошном вагою 50 кг.. Поклавши вказаний мішок на плечі, ОСОБА_4 вийшов на вулицю і поклав борошно до багажника автомобіля марки ВАЗ 21083, реєстраційний номер НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_7 , розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, а саме, перебуваючи на вул. Б. Хмельницького в м. Тараща, поблизу автостанції, продав викрадений ним мішок з борошном необізнаній з його злочинними діями ОСОБА_8 за 250 грн..
Виручені кошти ОСОБА_4 використав для придбання алкогольних напоїв та продуктів харчування.
Згідно з висновком експерта від 16.03.2016 року, складеним за результатами проведення судово-товарознавчої експертизи, ринкова вартість одного мішка з борошном вагою 50 кг станом на 02.03.2016 року складає 400 (чотириста) гривень.
Отже, ОСОБА_4 заподіяв потерпілій ОСОБА_9 майнову шкоду на загальну суму 400 гривень.
По справі цивільний позов не заявлено.
Обвинувачений в судовому засіданні повністю визнав вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України за обставин зазначених в обвинувальному акті.
Вказані дії обвинуваченого органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 1 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).
25.03.2016 року між потерпілою ОСОБА_5 , з одного боку, та обвинуваченим ОСОБА_4 , з іншого боку, на підставі ст.ст. 468, 469, 471 КПК України укладено угоду про примирення.
Згідно вищезазначеної угоди потерпіла та обвинувачений дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 1 ст. 185 КК України.
Обвинувачений беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні даного кримінального правопорушення.
Також, сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання, яке ОСОБА_4 повинен понести за вчинене кримінальне правопорушення, а саме у виді штрафу у розмірі 850 грн. з урахуванням того, що на день укладення угоди про примирення обвинувачений вчинив злочин середньої тяжкості, щиро розкаявся, у повному обсязі відшкодував збитки, завдані злочином, активно сприяв розкриттю злочину, а також примирився з потерпілою ОСОБА_5 . Обвинувачений дав згоду на його призначення.
В угоді передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, які роз`яснені обвинуваченому та потерпілій.
Розглядаючи питання про можливість затвердження даної угоди про примирення, суд виходить з наступного.
Згідно п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.
Відповідно до правил ст.ст. 468, 469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення, може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.
Прокурор в судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК та КК України, просив цю угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання та інші передбачені угодою заходи.
Потерпіла в судовому засіданні просить вказану угоду з обвинуваченим затвердити і призначити узгоджену в ній міру покарання, збитки їй відшкодовано в повному обсязі.
Обвинувачений в судовому засіданні також просить вказану угоду з потерпілою затвердити і призначити узгоджену в ній міру покарання та інші передбачені угодою заходи, при цьому беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, в обсязі підозри, дав згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання, а також інших заходів у разі затвердження угоди, заявивши, що здатний реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання.
Злочин, у вчиненні якого ОСОБА_4 беззастережно визнав себе винуватим, згідно із ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості.
Суд, шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження, переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_4 та потерпіла ОСОБА_5 повністю усвідомлюють зміст укладеної ними угоди про примирення, характер обвинувачення, щодо якого обвинувачений визнає себе винуватим, цілком розуміють свої права, визначені п.п. 1-4 ч. 5 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч. 1 ст. 473 КПК України, та наслідки її не виконання, передбачені ст. 476 КПК України.
Враховуючи викладене, оскільки умови угоди про примирення відповідають вимогам КПК та КК України, суд, врахувавши заслухані доводи сторін кримінального провадження, дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження цієї угоди. Умови угоди відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи та інтереси сторін та інших осіб, виконання угоди обвинуваченим є можливим.
За таких обставин суд вважає доведеним в судовому засіданні те, що своїми діями ОСОБА_4 таємно викрав чуже майно (крадіжка), а тому ці його дії кваліфікує за ч. 1 ст. 185 КК України, за якою належить призначити обвинуваченому міру покарання, узгоджену сторонами угоди про примирення.
Речові докази мішок борошна вагою 50 кг, що переданий під схоронну розписку потерпілій підлягає залишенню у неї.
Судові витрати відсутні.
Керуючись ст.ст. 314, 368, 369, 374, 394, 471, 473, 474, 475, 476 КПК України, суд , -
З А С У Д И В:
Затвердити угоду про примирення від 25 березня 2016 року, укладену між потерпілою ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України.
ОСОБА_4 визнати винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України.
Призначити ОСОБА_4 , узгоджену сторонами міру покарання у виді штрафу у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень.
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 не обирався.
Речові докази мішок борошна вагою 50 кг, що переданий під схоронну розписку потерпілій ОСОБА_5 залишити у неї.
Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду Київської області через Таращанський районний суд Київської області протягом 30 діб з дня його оголошення з підстав, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України.
Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору і не пізніше наступного дня надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

ГОЛОВУЮЧИЙ: _______________