Подільський районний суд міста Києва
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 жовтня 2016 року слідчий суддя Подільського районного суду міста Києва ОСОБА_1 при секретарі - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання представника Товариства з обмеженою відповідальністю «СТЕЙТ ОІЛ» ОСОБА_3 про скасування арешту майна,-

В С Т А Н О В И В :

17.10.2016 року ОСОБА_3 , який діє в інтересах ТОВ «СТЕЙТ ОІЛ» звернувся до слідчого судді із клопотанням про скасування арешту майна мотивуючи свої вимоги тим, що 07.10.2016 року Подільським районним судом м. Києва була винесена ухвала по справі №758/12347/16-к, якою було задоволено клопотання прокурора Київської місцевої прокуратури №7 ОСОБА_4 в межах кримінального провадження № 0002246 від 04.04.2015 року та накладено арешт на майно ТОВ «СТЕЙТ ОІЛ», а саме на обладнання, яке використовується на території АЗС для зберігання та реалізації скрапленого газу, вилучене 05.10.2016 року на АЗС в м. Київ, по вул. Новомостицька, 23, зокрема: модуль автомобільного газозаправного пункту (АГЗП) в складі металевого резервуару білого кольору для зберігання та реалізації вуглеводневого скрапленого газу, ємністю 1000 літрів (ідентифікаційний номер 471688-2), заправну колонку марки «Shelf» та скраплений газ в кількості 7 201 літрів.

Зазначає, що ТОВ «СТЕЙТ ОІЛ» категорично не погоджується з винесеною судом ухвалою, оскільки арешт був накладений безпідставно і необґрунтовано, при порушенні норм процесуального та матеріального права, зокрема суд при винесенні ухвали та накладенні арешту не врахував чи достатньо наданих прокурором доказів для того, щоб встановити обставини на які посилається слідчий; не викликав на розгляд клопотання слідчого представника власника арештованого майна; не врахував відсутність пред`явленої підозри в межах даного кримінального провадження; взагалі не дослідив питання розміру можливої конфіскації майна або розміру можливої шкоди для третіх осіб та не дотримався принципу розумності та співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження.

На підставі вищевикладеного, а також керуючись ст. 174 КПК України звертається з даним клопотанням до слідчого судді.

Заявник в судове засідання повторно не з`явився, про день, час та місце розгляду клопотання повідомлені вчасно та належним чином, причини неявки слідчому судді не відомі.

Слідчий суддя вважає за можливе розглядати клопотання за відсутності заявника, відповідно до вимог ч. 2 ст. 174 КПК України.

Прокурор в судовому засіданні заперечує проти клопотання, обґрунтувавши запереченнями, просить слідчого суддю відмовити в його задоволенні.

Заслухавши пояснення прокурора, дослідивши клопотання та докази, якими воно обґрунтовується, слідчий суддя приходить до висновку, що воно (клопотання) не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Так слідчим суддею встановлено, що в провадженні СВ Подільського УП ГУНП у м. Києві перебувають матеріали кримінального провадження, відомості щодо якого внесено до ЄРДР за № 0002246 від 04.04.2015 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 271, ч. 1 ст. 272 КК України.

05.10.2016 року прокурором було винесено постанову про проведення комісійного огляду місця події, згідно якої вирішено провести комісійний огляд місця події за адресою: м. Київ. вул. Новомостицька, 23 у Подільському районі м. Києва у складі представників відділу нагляду на виробництві і на об`єктах підвищеної небезпеки Головного управління Держпраці у Київській області, відділу Державного нагляду у сфері пожежної техногенної безпеки та цивільного захисту Подільського РВ ГУ ДСНС України у м. Києві та управління землеустрою та моніторингу земель Департаменту земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації).

05.10.2016 року на підставі вищезазначеної постанови, слідчим було проведено комісійний огляд місця події за адресою: м. Київ. вул. Новомостицька, 23 у Подільському районі м. Києва за результатами якого виявлено та вилучено обладнання АГЗП, яке було використано як знаряддя злочину, а саме: модуль автомобільного газозаправного пункту (АГЗП) в складі металевого резервуару білого кольору для зберігання та реалізації вуглеводневого скрапленого газу, ємністю 1000 літрів (ідентифікаційний номер 471688-2), заправну колонку марки «Shelf» та скраплений газ в кількості 7 201 літрів.

05.10.2016 року постановою слідчого СВ Подільського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_5 вищезазначене обладнання АГЗП було визнано речовими доказами у кримінальному провадженні та передано на відповідальне зберігання до ТОВ «Еко Газ Трейдинг».

07.10.2016 року ухвалою слідчого судді Подільського районного суду м. Києва накладено арешт на обладнання, яке використовується на території АЗС для зберігання та реалізації вуглеводного скрапленого газу, яке виявлене та вилучене 05.10.2016 року в ході проведення огляду місця події по вул. Новомостицька, 23, а саме: модуль автомобільного газозаправного пункту (АГЗП) в складі металевого резервуару білого кольору для зберігання та реалізації вуглеводневого скрапленого газу, ємністю 1000 літрів (ідентифікаційний номер 471688-2), заправну колонку марки «Shelf» та скраплений газ в кількості 7 201 літрів.

За приписами статті 237 КПК України з метою виявлення та фіксації відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення слідчий, прокурорпроводять огляд місцевості, приміщення, речей та документів.

При проведенні огляду дозволяється вилучення лише речей і документів, які мають значення для кримінального провадження, та речей, вилучених з обігу.

Вилучені речі та документи, що не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Відповідно до статті 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони, зокрема підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди.

Частина друга статті 131 КПК України визначає, що заходами забезпечення кримінального провадження є: 1) виклик слідчим, прокурором, судовий виклик і привід; 2) накладення грошового стягнення; 3) тимчасове обмеження у користуванні спеціальним правом; 4) відсторонення від посади; 5) тимчасовий доступ до речей і документів; 6) тимчасове вилучення майна; 7) арешт майна; 8) затримання особи; 9) запобіжні заходи.

Згідно статті 170 КК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Слідчим суддею встановлено, що метою накладення арешту на: модуль автомобільного газозаправного пункту (АГЗП) в складі металевого резервуару білого кольору для зберігання та реалізації вуглеводневого скрапленого газу, ємністю 1000 літрів (ідентифікаційний номер 471688-2), заправну колонку марки «Shelf» та скраплений газ в кількості 7 201 літрів, було збереження вказаного майна як речових доказів по кримінальному провадженню.

Стаття 174 КПК України визначає, що підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Зі змісту вказаної норми КПК України вбачається, що законодавцем дійсно надано право підозрюваному, обвинуваченому, їх захиснику, законному представнику, іншому власнику або володільцю майна, представнику юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна подати клопотання про скасування арешту. Єдиними ж підставами для скасування арешту є доведеність вказаними особами того, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Особа, яка звертається із клопотанням про скасування арешту з майна в порядку визначеному ст. 174 КПК України повинна достовірно довести наявність в неї суб`єктивного права вимоги на пред`явлення вказаного клопотання, а також те, що відпала потреба в подальшому його застосуванні або те, що арешт накладено необґрунтовано, надавши в підтвердження зазначених обставин належні та допустимі докази. І лише за наявності в сукупності вказаних обставин, слідчий суддя може скасувати арешт із майна.

Стаття 84 КПК України визначає, що доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддяі суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

За приписами статті 85 КПК України належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Згідно статті 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурората, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого. Обов`язок доказування належності та допустимості доказів, даних щодо розміру процесуальних витрат та обставин, які характеризують обвинуваченого, покладається на сторону, що їх подає.

Слідчим суддею встановлено, що незважаючи на вимогу вищезазначених норм чинного кримінально-процесуального законодавства України заявником не надано жодного належного та допустимого доказу в підтвердження наявності в нього суб`єктивного права на пред`явлення клопотання про скасування арешту майна, а саме того, що ТОВ «СТЕЙТ ОІЛ» дійсно є власником або законним володільцем арештованого майна, а саме: модуля автомобільного газозаправного пункту (АГЗП) в складі металевого резервуару білого кольору для зберігання та реалізації вуглеводневого скрапленого газу, ємністю 1 000 літрів (ідентифікаційний номер 471688-2), заправної колонки марки «Shelf» та скрапленого газу в кількості 7 201 літрів, а також не доведено того, що арешт накладено необґрунтовано.

Посилання заявника про необґрунтованість накладення арешту викладені ним в клопотання про його скасування, носять суб`єктивний характер, ґрунтуються на перекручуванні фактичних обставин справи та трактуванні норм закону на власну користь і об`єктивно спростовуються наданими прокурором матеріалами кримінального провадження, зокрема слідчим суддею встановлено, що при накладенні арешту на майно слідчим суддею було враховано необхідність такого арешту (збереження речових доказів), наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу (можливість приховування, зникнення, використання або відчуження майна), а також враховано обставини, визначені ч. 2 ст. 173 КПК України, а саме можливість використання майна як доказу вчинення кримінальних правопорушень.

З врахуванням вищевикладеного, підстави вважати, що арешт на майно накладений необґрунтовано, відсутні.
Зі змісту статей 26, 94 КПК України вбачається, що слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Враховуючи вищевикладене, а також встановлені в судовому засіданні обставини, слідчий суддя оцінивши надані сторонами докази з точки зору належності, допустимості та достовірності, а також оцінивши сукупність зібраних доказів з точки зору їх достатності та взаємозв`язку між собою приходить до висновку, що клопотання заявника не знайшло своє доведення в судовому засіданні, є таким, що не ґрунтується на вимогах чинного законодавства України, а тому задоволенню не підлягає.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 2, 22, 23, 26, 84, 93, 94, 131, 170-174, 309 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В :
В задоволенні клопотання представника Товариства з обмеженою відповідальністю «СТЕЙТ ОІЛ» ОСОБА_3 про скасування арешту майна відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Cлідчий суддя Подільського районного суду м. КиєваОСОБА_1