Справа № 443/102/16-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/783/702/16 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 жовтня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Львівської області в складі :

головуючого-судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з учасю секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши матеріали кримінального провадження про обвинувачення

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Лучани, Жидачівського району, Львівської області, жителя АДРЕСА_1 ,

за ч.1 ст. 121 КК України,

з участю прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_6

та його захисника - адвоката ОСОБА_8 ,

за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_8 на вирок Жидачівського районного суду Львівської області від 28 березня 2016 року
в с т а н о в и л а :

вироком Жидачівського районного суду Львівської області від 28 березня 2016 рокуОСОБА_6 визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.

Строк відбування покарання ОСОБА_6 вирішено обчислювати з 21 листопада 2015 року, зарахувавши в строк відбування покарання строк затримання та утримання під вартою у Львівському СІ УД ПТСУ в Львівській області.

Позов прокурора Стрийської місцевої прокуратури Львівської області задоволено. Стягнуто з ОСОБА_6 на користь Комунальної установи Львівської обласної ради "Львівський регіональний фтизіопульмонологічний клінічний лікувально-діагностичний центр" кошти в сумі 2 285 грн. 60 коп., які були затрачені на лікування ОСОБА_9 .

Вирішено питання з речовими доказами.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_6 залишено до вступу вироку в законну силу.

ОСОБА_6 визнаний винним у тому, що 18 листопада 2015 року, приблизно о 18 год., в с. Баківці, Жидачівського району, Львівської області, знаходячись в приміщенні кафе-бару " ІНФОРМАЦІЯ_2 ", на грунті ревнощів, діючи з умислом спрямованим на умисне заподіяння тілесних ушкоджень та усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх караність та настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді спричинення тяжких тілесних ушкоджень, а також свідомо бажаючи їх настання, тримаючи в руці ножа, умисно наніс численні удари в обличчя, руки та тулуб дружині ОСОБА_9 . Потерпіла з метою уникнути від подальшого спричинення їй травм вибігла на вулицю, де обвинувачений наздогнав її, повалив на землю і завдав декілька ударів ногами по голові і тулубу. Внаслідок чого обвинувачений спричинив потерпілій тілесні ушкодження у виді проникаючих ножових поранень обох половин грудної клітки з пошкодженням легень, які супроводжувалися накопиченням повітря і крові в плевральних порожнинах, травматично-геморалітичним шоком 3 ст., струс головного мозку, рани на обличчі, на руках, непроникаючі рани на тулубі, клаптеподібну рану язика. Проникаючі поранення грудної клітки, які по ступеню тяжкості відносяться до тяжкого тілесного ушкодження по ознаці небезпеки для життя в момент спричинення, струс головного мозку і інші рани, які були непроникаючі, і відносяться до легкого тілесного ушкодження з короткочасним розладом здоров`я.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_8 , не оспорюючи кваліфікацію дій обвинуваченого, просить вирок Жидачівського районного суду Львівської області від 28 березня 2016 рокускасувати та призначити ОСОБА_6 покарання за ч.1 ст. 121 КК України із застосуванням ст. 69 КК України. Зазначає, що суд першої інстанції призначив ОСОБА_6 покарання, що не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, яке хоч і призначено в межах санкції ч.1 ст. 121 КК України, проте за своїм розміром є явно несправедливим через суворість.
Заслухавши доповідача, пояснення обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_8 , які підтримали доводи апеляційної скарги, виступ прокурора, який заперечив проти апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів не знаходить підстав для її задоволення.
Висновок суду про винуватість ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України, за обставин, описаних у вироку, є обгрунтованим і відповідає фактичним обставинам справи.

Перевіркою матеріалів кримінальної справи встановлено, що суд першої інстанції, всебічно, повно і об`єктивно розглянувши всі обставини справи в їх сукупності, відповідно до ст. 94 КПК України оцінив зібрані у справі докази і дав у вироку аналіз усіх доказів, які ствердили обвинувачення.

Щодо покарання, з яким сторона захисту не погоджуються, то воно призначене судом з дотриманням вимог ст. 65 КК України: відповідає ступеню тяжкості вчиненого злочину (згідно з ч.2 ст. 12 КК України злочин, передбачений ч.1 ст. 121 КК України, є тяжким злочином); обране з врахуванням обставин злочину, його наслідків; особи обвинуваченого, який вперше притягується до кримінальної відповідальності, перебування на його утриманні трьох малолітніх дітей; призначене в межах санкції статті, що передбачає відповідальність за вчинений злочин. Суд правильно дійшов висновку про необхідність обрання ОСОБА_6 покарання саме у виді позбавлення волі та своє рішення мотивував у вироку.

Покликання сторони захисту на неврахування судом пом`якшуючих покарання обставин та особи обвинуваченого, як на підставу зміни вироку колегія суддів до уваги не бере.

Призначивши ОСОБА_6 покарання п`ять років позбавлення волі, що є мінімальним для даного виду покарання, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України, і відповідає вимогам санкції ч.1 ст. 121 КК України, суд першої інстанції тим самим врахував усі обставини справи, про що зазначив у вироці.

Колегія суддів з урахуванням в сукупності усіх обставин справи та особи обвинуваченого підстав для призначення більш м`якого покарання, ніж передбачено ч.1 ст. 121 КК України, обвинуваченому ОСОБА_6 не вбачає.

Крім того, в апеляційній скарзі зазначено про недотримання судом першої інстанції вимог ст. 69 КК України і в обґрунтування цього наведено дані про особу винного та обставини, що пом`якшують покарання.

Разом з тим, за змістом ч.1 ст. 69 КК України призначення більш м`якого покарання, ніж передбачено законом, можливе за наявності декількох обставин, які пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного.

Із встановлених судом першої інстанції обставин вчинення кримінального правопорушення вбачається, що дії ОСОБА_6 були викликані ревнощами і носили установчий характер на умисне заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_9 , при цьому винним послідовно, цілеспрямовано і повно виконані всі дії направлені для досягнення своєї мети. Доводи апеляційної скарги сторони захисту про неврахування судом першої інстанції щирого каяття та відсутність обставин, що обтяжують покарання, то такі, на думку колегії суддів, є підставами для застосування положень ст. 69-1 КК України.

Твердження сторони захисту про не врахування судом першої інстанції даних про особу обвинуваченого, який вперше притягається до кримінальної відповідальності, позитивно характеризується по місцю проживання, наявність на його утриманні трьох малолітніх дітей, що є обставинами, які істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, не можна вважати переконливим, позаяк ці дані і обставини існували до моменту вчинення злочину і самі по собі безпосередньо не впливають на ступінь суспільної небезпечності ні вчиненого злочину, ні особи винного.

Обставин, які б дійсно беззастережно вказували на істотне зниження ступеня суспільної небезпечності вчиненого ОСОБА_6 злочину, як того вимагає норма закону про кримінальну відповідальність при призначенні покарання більш м`якого, ніж передбачено законом, апеляційна скарга адвоката ОСОБА_8 не містить, а тому підстав для застосування ст. 69 КК України немає.

З огляду на викладене колегія суддів визнає апеляційну скаргу необгрунтованою і приходить до висновку, що призначене обвинуваченому покарання у вигляді п`яти років позбавлення волі є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Вирок суду постановлений з дотриманням вимог ст. ст. 370-376 КПК України, є законним, обгрунтованим і вмотивованим, а тому підстав для його зміни немає.
Разом з тим, при постановлені ухвали на підставі ч.5 ст. 72 КК України слід зарахувати ОСОБА_6 у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 21 січня 2015 року по 3 жовтня 2016 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Керуючись ст. 405, ст. 407, ст. 419 КПК України, колегія суддів
у х в а л и л а :
вирокЖидачівського районного суду Львівської області від 28 березня 2016 року відносно обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без змін, апеляційну скаргу його захисника адвоката ОСОБА_8 без задоволення.
На підставі ч.5 ст. 72 КК України ОСОБА_6 зарахувати у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 21 січня 2015 року по 3 жовтня 2016 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а для обвинуваченого в той же строк з дня вручення йому копії ухвали.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4