Справа № 163/762/16-к Провадження №11-сс/773/84/16 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія:арешт майна Доповідач: ОСОБА_2
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
31 березня 2016 року місто Луцьк
Апеляційний суд Волинської області у складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

слідчого ОСОБА_6 ,

заінтересованої особи ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Любомльського районного суду від 18 березня 2016 року,

В С Т А Н О В И В
Ухвалою слідчого судді Любомльського районного суду Волинської області від 18 березня 2016 року задоволено клопотання слідчого СВ Любомльського ВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_6 про накладення арешту в тому числі і на автопричіп, д.н.з. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_7 .
Слідчий суддя своє рішення мотивував тим, що прокурором та слідчим доведено наявність підстав, передбачених ст.170 КПК України, а саме майно відповідає критеріям, зазначеним у ч.2 ст.167 КПК України.
Непогоджуючись з ухвалою слідчого судді ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу. Вважає, що слідчим суддею допущено неповноту дослідження матеріалів клопотання та справи і прийнято рішення, яке не враховує всіх обставин та містить невідповідність висновків фактичним обставинам справи, вказує, що ухвала є незаконною та необґрунтованою, слідчий суддя повинен був відмовити в задоволенні клопотання, оскільки не враховано те, що він являється закнним власником причепа, який використовує для підприємницької діяльності. Окрім того, на момент внесення відмомостей до ЄРДР були проведені дезактивізаційні роботи причепа. У своїй апеляції просить ухвалу слідчого судді про задоволення клопотання в частині накладення арушту на причеп скасувати, та відмовити в задоволенні даного клопотання.

Заслухавши доповідача, який виклав суть ухвали слідчого судді та доводи апеляційної скарги, заінтересованої особи, який підтримав апеляцію з викладених в ній підстав, слідчого, який заперечив доводи скарги та просив залишити ухвалу без змін, перевіривши матеріали справи за доводами апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

В статті 170 ч.ч 2-6 КПК України, вказано з якою метою допускається арешт майна з зазначенням кола осіб, майно яких може бути арештовано.

Стаття 41 Конституції України передбачає, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

В статті 2 КПК України зазначено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Задовольняючи клопотання, слідчий суддя не дотримався вказаних вимог закону.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_7 не є підозрюваним по справі.

Всупереч вимогам ст.ст. 170, 173 КПК України, звертаючись з клопотанням слідчий та, накладаючи арешт на майно, слідчий суддя не вказали, яким саме із критеріїв, зазначених у ч.2 ст.167 КПК України, відповідає майно, мету накладення арешту, як це визначено ч.2 ст.170 КПК України, не перевірили наявності підстав накладення арешту та обмежилися лише формальним посиланням на доведення підстав, передбачених ст.170 КПК України.
Більше того, слідчий суддя залишив поза увагою той факт, що ще 12 березня 2016 року відповідними фахівцями були проведені дезактивізаційні роботи причепа, тобто на день розгляду клопотання дане майно не відповідало критеріям, визначеним ст.98 КПК України.

У відповідності до вимог ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення першої інстанції в межах апеляційної скарги.

З урахуванням викладеного, апеляційний суд вважає, що слідчий суддя, розглянувши клопотання, безпідставно наклав арешт на майно ОСОБА_7 , а тому ухвала слідчого судді в цій частині підлягає скасуванню, а клопотання слідчого відповідно в цій же частині необхідно залишити без задоволення.

На підставі наведеного і керуючись ст.ст. 407 ч.3 п.2, 422 КПК України, апеляційний суд Волинської області,

У Х В А Л И В
Апеляційну скаргу ОСОБА_7 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Любомльського районного суду від 18 березня 2016 року в частині накладення арешту на майно, що було вилучено під час огляду місця події від 15.03.2016р., автопричіп, д.н.з. НОМЕР_1 , та яке належить ОСОБА_7 , скасувати.

В клопотанні слідчого СВ Любомльського ВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_6 про накладення арешту на автопричіп, д.н.з. НОМЕР_1 , відмовити.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді