В И Р О К
іменем України
Справа № 126/593/16-к

Провадження № 1-кп/126/84/2016

"08" червня 2016 р. м. Бершадь

Бершадський районний суд Вінницької області

в складі головуючого судді ОСОБА_1

із секретарем ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченої ОСОБА_4

потерпілої ОСОБА_5

захисника обвинуваченої адвоката ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Бершадь кримінальне провадження за № 0000944 за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українки, уродженки та жительки АДРЕСА_1 , громадянки України, не заміжній, не працюючій, освіта середня, раніше судимої вироком Ладижинського міського суду Вінницької області від 21.04.2015 року за ч. 1 ст. 357, ч. 1 ст. 185 КК України, у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України

В С Т А Н О В И В:
Органами досудового розслідування ОСОБА_4 обвинувачується у тому, що вона будучи засудженою 21.04.2015 року Ладижинським міським судом Вінницької області за ч. 1 ст. 357, ч. 1 ст. 185 КК України до одного року позбавлення волі та на підставі ст. 75 КК України звільнена від відбування покарання з іспитовим строком на один рік, на шлях виправлення не стала. Так 20.12.2015 року біля 02-00 год. в с. Ставки Бершадського району Вінницької області, ОСОБА_4 , знаходячись в приміщенні бару "Конвалія", де відпочивала разом зі своїми друзями, з кишені куртки, яка знаходилась на лавочці, таємно, умисно, повторно з корисливих спонукань викрала належний ОСОБА_5 мобільний телефон "Леново А 308 Т", ринкова вартість якого з урахуванням його зносу на момент вчинення злочину становить 1134,00 грн., чим заподіяла потерпілій ОСОБА_5 матеріальну шкоду на загальну суму 1134,00 грн.

Своїми діями ОСОБА_4 вчинила злочин, передбачений ч. 2 ст. 185 КК України, кваліфікуючими ознаками якого є таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.

Допитана в судовому засіданні ОСОБА_4 свою вину в скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України не визнала та показала, що 20.12.2015 року вона разом зі своїм знайомим ОСОБА_7 приїхала в с. Ставки Бершадського району, де разом з друзями відпочивали в барі "Конвалія" та вживали спиртні напої. Разом з ним дійсно була ОСОБА_8 , яка дала їй дозвіл слухати музику на її телефоні. Згодом вона разом із ОСОБА_9 пішли вдвох до домогосподарства ОСОБА_10 , де на подвір`ї вона витягувала з телефону ОСОБА_11 флеш - карту з музикою, а тому дійсно міг випасти чохол. Телефон віддала ОСОБА_11 , як тільки вони після того як прийшли від ОСОБА_12 , зайшли до будинку. Флеш -карта була в її телефоні, тому що вона слухала музику. Наступного дня чоловік ОСОБА_11 їй погрожував.

Потерпіла ОСОБА_5 в судовому засіданні показала, що 20.12.2016 року вона разом зі своїм братом ОСОБА_13 , братом чоловіка ОСОБА_14 , ще одним родичем ОСОБА_15 та ОСОБА_4 відпочивали в кафе -барі "Конвалія" в с. Ставки Бершадського району, де танцювали та вживали алкогольні напої. З собою у неї був телефон, який вона поклала у кишеню куртки, а куртці залишила на лавці. Після того як потанцювали та виходили на вулицю, вона виявила що телефон зник. Переконавшись, що телефону ніде немає, вона пішла додому, де її чоловік почав казати, щоб пішла та знайшла телефон. Набравши номер свого телефону з іншого, вона у відповідь почула про відсутність зв`язку з абонентом.

Вона пішла до будинку ОСОБА_10 , де попросила останнього піти до бару та пошукати телефон, але він не знайшов. Тоді ОСОБА_16 сказала, що можливо телефон взяла ОСОБА_12 , яка сиділа з ними в барі. Вона разом з ОСОБА_17 та ОСОБА_16 пішли до сусідки ОСОБА_12 яка сказала, що телефон не брала. Після цього вони повернулись до будинку ОСОБА_18 , де під подушкою на ліжку, куди показала ОСОБА_4 знайшли телефон. Він був брудний та трохи подертий. Сім -карту знайшли під ліжком наступного дня, а флеш -карту в телефоні ОСОБА_19 . Чохол від телефону знайшов її чоловік на подвір`ї.

ОСОБА_4 заперечувала, що це вона вкрала телефон, але потім зізналась і казала що так більше не буде.

Претензій до неї вона не має але заяву написала, так як вона казала, що буде писати на них. Заяву про вчинення злочину писала в приміщенні Бершадського ВП ГУНП в присутності слідчого.

Допитаний в якості свідка ОСОБА_14 суду показав, що є чоловіком потерпілої. 20.12.2015 року його дружина з родичами пішла відпочивати до бару, а він залишився з дітьми вдома. Після опівночі ОСОБА_11 прийшла додому та сказала, що у неї вкрали телефон. Він запитав, чи був з ними хтось чужий, який міг це зробити, на що вона відповіла що ОСОБА_20 привіз із собою ОСОБА_4 . Остання пішла додому раніше з ОСОБА_21 .

ОСОБА_11 пішла шукати телефон, але не знайшла, а інші сказали що не бачили. Телефон знайшли в будинку ОСОБА_10 під подушкою, куди показала ОСОБА_4 . Він був брудний, без чохла, сім -карти та "флешки". ОСОБА_4 сказала, що телефон не брала, але перед цим у будинку всі шукали і не знайшли.

Чохол знайшов він особисто на подвір`ї домогосподарства ОСОБА_18 на землі, взяв його у пакет та заніс до будинку. Там він сказав, що повезе його в міліцію, щоб зняли відбитки пальців та знайшли крадія. Тоді ОСОБА_4 зізналась та віддала "флешку", яка була вже в її телефоні.

Вранці наступного дня він сказав ОСОБА_4 , щоб їхала додому, але так як вона згодом подзвонила до ОСОБА_15 та почала їх звинувачувати, він з дружиною заявили в міліцію про крадіжку.

Свідок ОСОБА_15 суду показав, що у вказаний день він приїхав до с. Ставки разом з знайомою ОСОБА_4 та разом з нею та ОСОБА_14 , ОСОБА_5 , ОСОБА_13 та ОСОБА_12 відпочивали в барі "Конвалія". Коли збиралися іти додому, ОСОБА_11 одягла куртку і сказала, що у неї вкрали телефон. Вони його шукали, але не знайшли та пішли додому. Вранці прийшов ОСОБА_22 , чоловік ОСОБА_11 , вони почали шукати "флешку" та сім-карту, так як телефон перед цим знайшли під подушкою в будинку ОСОБА_18 . ОСОБА_4 зізналась, що це вона вкрала телефон та в неї знайшло "флешку" та сім -карту.

Напередодні ОСОБА_23 пішла з кафе раніше, тому коли вони виходили з барі і вже нікого з їх компанії не було, він подзвонив до ОСОБА_24 та запитав де вона, але вона не відповіла де знаходиться та він сказав їй, що у ОСОБА_11 вкрали телефон.

Особисто він допомагав шукати сім -карту та "флешку", так як телефон знайшли вночі, коли його не було в будинку. "Флешку" знайшли в телефоні ОСОБА_24 , куди вона її вставила поза "гніздом" для таких "флешок".

У такій компаній, але без участі обвинуваченої, вони часто відпочивали раніше і залишали на столі телефони та гаманці, але ніколи нічого не пропадало.

Коли ОСОБА_4 зізналась, то вона сказало, що це вона взяла, а не вкрала телефон, але як вона могла просто взяти телефон із кишені чужої куртки він не розуміє.

Допитаний в якості свідка ОСОБА_14 суду показав, що є братом чоловіка потерпілої. 20.12.2015 року він, разом із друзями відпочивав у барі в с. Ставки "Конвалія", де вживали алкогольні напої, тому події того дня він пам`ятає погано, але пішов додому раніше усіх і ліг спати. Вночі його розбудила ОСОБА_11 , яка попросила піти до бару та пошукати її телефон. Він взяв ліхтарик та пішов шукати, але по дорозі нічого не знайшов. Працівники бару теж нічого не бачили та показали йому стіл, де вони сиділи та там вони ще нічого не чіпали. Коли повернувся додому, то ОСОБА_13 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 були хто в хаті, хто на подвір`ї. Хто саме знайшов телефон він не пам`ятає, але знає що його знайшли під подушкою на ліжку в кімнаті де були ОСОБА_4 та ОСОБА_13 . Під ліжком у тій же кімнату вони знайшли сім -карту.

Хто саме вкрав телефон з`ясовував його брат ОСОБА_22 , він в цьому участі не приймав.

Свідок ОСОБА_13 суду показав, що є братом потерпілої та 20.12.2015 року він разом із сестрою та компанією молодих людей відпочивали в барі "Конвалія" в с. Ставки Бершадського району Вінницької області. Разом з ними в компанії була і ОСОБА_4 , яку привів ОСОБА_15 .

Першим додому пішов ОСОБА_14 , та вони усі, окрім ОСОБА_4 виходили на двір.

У зв`язку з тим, що він був у нетверезому стані, точних обставин подій він не пам`ятає, але він разом з ОСОБА_4 пішов дещо раніше та перебував разом з нею на подвір`ї домогосподарства ОСОБА_10 . На декілька хвилин ОСОБА_4 залишалась сама. Коли вони вже ішли до хати, прибігла його сестра ОСОБА_11 та сказала, що у неї вкрали телефон, тоді ОСОБА_25 припустила, що це могла зробити ОСОБА_12 , яка була разом з ними у кафе. Вони всі втрьох пішли до ОСОБА_12 , яка сказала, що нічого не брала та пішла з ними до будинку ОСОБА_18 . Коли прийшли, ОСОБА_4 першою зайшла в будинок та сказала, що знайшла телефон під подушкою. Дійсно вказаний телефон належав ОСОБА_8 , але він був без чохла, сім -карти та "флешки". Згодом чохол знайшли на подвір`ї, а флеш-карту в телефоні обвинуваченої. Як флеш -карта там опинилась вона не пояснювала та просила, щоб на неї не писали заяви до правоохоронних органів.

Окрім допиту свідків, судом було також досліджено ряд доказів.

Так з копії заяви про злочин (а.с.55), вбачається, що ОСОБА_5 23.12.2016 року звернулась до правоохоронних органів із заявою про те, що в період з 20-00 год. 20.12.2015 року до 02-00 год. 21.12.2015 року в приміщенні кафе "Конвалія" в с. Ставки у неї викрали мобільний телефон "Леново А 308 Т". Цього ж дня оглянувши місце події (протокол огляду місця події від 23.12.2015 року а.с.56), слідчим встановлено що в АДРЕСА_2 , за місцем проживання ОСОБА_5 в кімнаті будинку на столі виявлено вищевказаний телефон у чохлі в робочому стані без явних пошкоджень. Вилучений телефон, згідно постанови слідчого від 24.12.2015 року (а.с. 58) визнано речовим доказом та передано на зберігання потерпілій.

Згідно з висновком експерта №1128,30.12.2015 року (а.с.62-63), провівши на підставі постанови слідчого (а.с.59) товарознавчу експертизу, встановлено, що ринкова вартість мобільного телефону "Леново А308Т" чорного кольору з урахуванням його зносу станом на момент скоєння злочину могла складати 1134, 00 грн.

З епікризу історії хвороби №2182 (а.с.66) вбачається, що ОСОБА_4 страждає на легку розумову відсталість з незначним порушенням поведінки, а тому постановою слідчого від 04.02.2016 року (а.с.75) було призначено амбулаторну психолого - психіатричну експертизу ОСОБА_4 . Згідно з висновком судово - психіатричного експерта №30 від 08.02.2016 року (а.с.76-79), в період часу, до якого відноситься інкриміноване ОСОБА_4 діяння на хронічне душевне захворювання вона не страждала, перебувала поза будь -яким тимчасовим хворобливим розладом психічної діяльності, могла усвідомлювати свої дії та керувати ними. В теперішній час ОСОБА_4 на хронічне душевне захворювання не страждає, перебуває поза будь -яким тимчасовим хворобливим розладом психічної діяльності, є особою з легкою розумовою відсталістю ступеня легкої дебільності з порушенням поведінки. В теперішній час ОСОБА_4 може усвідомлювати свої дії та керувати ними, застосування примусових заходів медичного характеру не потребує, здатна сприймати обставини, що мають значення у справі та давати про них відповідні покази.

Дослідивши зібрані по справі докази та оцінивши їх в сукупності, суд критично оцінює невизнання ОСОБА_4 своєї вини в інкримінованому їй в вину злочині, і вважає дану позицію обвинуваченої способом захисту і бажанням уникнути відповідальності за скоєне.

Її покази повністю спростовуються показами свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_14 , ОСОБА_13 та ОСОБА_15 , які були допитані в судовому засіданні.

Покази потерпілої та вище перерахованих свідків в частині моменту, коли 20.12.2015 року в нічну пору доби ОСОБА_4 залишилась за столиком сама та в цей момент могла викрасти з кишені куртки ОСОБА_5 мобільний телефон, повністю співпадають та є ідентичними. Крім того, сама обвинувачена вказує на те, що дійсно брала вказаний телефон, щоб послухати музику, однак жодних відомостей про те, що ОСОБА_5 надавала її дозвіл на використання свого телефону суду не надала та не обґрунтувала.

Як доказ того, що ОСОБА_4 не бажала, щоб телефон було знайдено власником, суд розцінює той факт, що від телефону було відділено сім-карту, яку було знайдено під ліжком. Так, потерпіла дзвонивши з іншого телефону, не могла по звуку встановити місце знаходження свого телефону, так як він перебував поза мережею дії зв`язку.

При цьому про те, що всупереч показам обвинуваченої, що вона послухавши музику на телефоні ОСОБА_5 , мала намір повернути його власниці, свідчить той факт, що саме в її телефоні було знайдено флеш -карту з телефону потерпілої, яку вона самостійно витягла з телефону та забрала собі.

Суд також критично відноситься до тверджень обвинуваченої про те, що вона взяла телефон з дозволу власниці, щоб послухати музику, оскільки, як свідчать свідки, вона не сказала одразу, як ОСОБА_5 почала шукати телефон, що він знаходиться у неї та чи вона знає де саме він знаходиться, а навпаки зі слів потерпілої та свідків, говорила про те, що телефон могла взяти ОСОБА_12 , яка разом з ними відпочивала у кафе.

Описані вище обставини вказують на наявність в обвинуваченої умислу заволодіти телефоном, який належав ОСОБА_5 , а не лише покористуватись ним.

Отже, суд прийшов до висновку, що вчинене ОСОБА_4 діяння слід кваліфікувати за за ч.2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

Обставин що пом`якшують чи обтяжують покарання ОСОБА_4 судом не встановлено.

Вирішуючи питання про призначення покарання суд враховує те, що ОСОБА_4 раніше судима, негативно характеризується по місцю проживання, на обліку в лікаря нарколога не перебуває, перебуває на обліку у лікаря психіатра з діагнозом легка розумова відсталість.

Враховуючи обставини вчиненого злочину та особу ОСОБА_4 , суд вважає за необхідне призначити покарання за вчинення вищевказаного злочину у виді позбавлення волі. Оскільки ОСОБА_4 визнається винною у вчиненні злочину, вчиненого в період іспитового строку за вироком Ладижинського міського суду Вінницької області, остаточне покарання суд призначає їй за правилами ст. 71 КК України.

Долю речових доказів слід вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

Витрати пов`язані з проведенням експертизи стягнути з ОСОБА_4 .

Цивільний позов потерпілою не заявлявся.

Керуючись ст.ст. 366-368, 369, 374 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:
ОСОБА_4 визнати винною у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України і призначити їй покарання у вигляді позбавлення волі строком на 1 (один) рік.

На підставі ст. 71 КК України до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Ладижинського міського суду Вінницької області від 21.04.2015 року та остаточно призначити ОСОБА_4 покарання за сукупністю вироків у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік і 6 (шість) місяців.

Строк відбування покарання рахувати з моменту приведення вироку до виконання.

Речові докази мобільний телефон "Леново А 308 Т", що передано на зберігання ОСОБА_5 - залишити її, як власниці.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави 306,90 грн. ( триста шість грн. 90 коп.) витрат на проведення товарознавчої експертизи.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Вінницької області через Бершадський районний суд Вінницької області шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його оголошення.

Суддя ОСОБА_1