Справа №573/335/16-к
Номер провадження 1-кс/573/74/16

УХВАЛА
і м е н е м У к р а ї н и
24 лютого 2016 року м.Білопілля

Білопільський районний суд Сумської області в складі:

слідчого судді : ОСОБА_1

при секретарі : ОСОБА_2

за участю прокурора: ОСОБА_3

слідчого СВ Білопільського ВП: ОСОБА_4

підозрюваного: ОСОБА_5

захисника : ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Білопілля клопотання слідчого Білопільського ВП Сумського відділу поліції ГУ НП в Сумській області ОСОБА_4 ,- про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м.Золотоноша Черкаської області, ніде не зареєстрованого, не маючого постійного місця проживання, освіта неповна середня, не одруженого, не працюючого, не інваліда, на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуваючого, раніше згідно ст.89 КК України не судимого,-

ВСТАНОВИВ:
Слідчий СВ Білопільського ВП Сумського відділу поліції ГУ НП в Сумській області ОСОБА_4 звернувся до суду з вищевказаним клопотанням, погодженим прокурором Білопільського відділу Конотопської місцевої прокуратури ОСОБА_3 .

Клопотання мотивоване тим, що ОСОБА_5 17 лютого 2016 року, у ході розмови з мешканцем с.Новопетрівка ОСОБА_7 дізнався, що його знайомий ОСОБА_8 , 1952 року народження, отримав пенсію, після чого у гр. ОСОБА_5 виник умисел на заволодіння вказаними коштами.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на заволодіння чужим майном із застосуванням насильства ОСОБА_5 , заздалегідь приготувавши дерев`яну палицю, 20 лютого 2016 року, близько 20.00 год., прибув до домогосподарства ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_1 , де переконавшись, що його дії є непомітними для інших осіб, постукав у вікно будинку.

Після чого ОСОБА_8 вийшов на подвір`я та побачив ОСОБА_5 , запросив останнього зайти до будинку та пішов у бік крильця. ОСОБА_5 попрямував за ОСОБА_8 ..

В цей час, продовжуючи свої протиправні дії, спрямовані на заволодіння майном шляхом нападу, ОСОБА_5 вдарив ОСОБА_8 заздалегідь приготованою палицею по голові, від чого останній впав. Не зупиняючись на скоєному наніс ще 4 удари в область голови, в результаті чого спричинив ОСОБА_8 тілесні ушкодження у вигляді множинних забоїв обличчя, голови, обох кистей рук, забій головного мозку та субарахоноїдальний крововилив. Вказані тілесні ушкодження відносяться до категорії тяжких.

Продовжуючи протиправні дії, направлені на заволодіння коштами, ОСОБА_5 затягнув потерпілого до будинку і, посадивши на диван, почав вимагати гроші, в результаті чого ОСОБА_8 дістав 200 грн., які мав при собі, а саме зберігав у шкарпетці, та передав їх ОСОБА_5 . ОСОБА_5 незаконно заволодів таким чином вказаними коштами, після чого припинив свої протиправні дії та, отримавши реальну можливість розпоряджатися отриманими злочинним шляхом коштами в сумі 200 грн., пішов у с.Куянівка Білопільського району, де розпорядився ними у власних корисних цілях.

Відомості про кримінальне правопорушення внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000113 від 22.02.2016 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, тобто напад з метою заволодіння майном (розбій), поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу та поєднаний із заподіянням тяжких тілесних ушкоджень.

В ході досудового розслідування встановлено, що до викрадення вказаного майна причетний ОСОБА_5 , якому 23.02.2016 року повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 187 КК України.

Враховуючи, що в кримінальному провадженні наявні матеріали, які повністю підтверджують вину ОСОБА_5 у скоєнні кримінального правовпорушення, передбаченого ч.4 ст. 187 КК України обгрунтовується зібраними у ході досудового розслідування доказами, а саме: протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_5 та іншими матеріалами кримінального провадженння в їх сукупності. Що ОСОБА_5 підозрюється у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 187 КК України, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, санкцією даної статті передбачено позбавлення волі на строк від 8 до 15 років.

Підозрюваний ОСОБА_5 не одружений та дітей не має, ніде не працює та не навчається, що свідчить про відсутність у останнього сталих соціальних зв`язків. 23.02.2016 року у кримінальному провадженні № 0000113 від 22.02.2016 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 187 КК України.

Крім того, ОСОБА_5 не має постійного місця проживання та місця реєстрації, має міцні соціальні зв`язки у м.Золотоноша Черкаської області, де у останнього проживає батько, а відтак підозрюваний може використати вказану обставину для переховування від органів досудового розслідування з метою ухилення від кримінальної відповідальності за вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення шляхом виїзду до зазначеного населеного пункту.

Також Білопільський район Сумської області, де підозрюваний фактично проживає відповідно є прикордонним регіоном, що межує з Російською Федерацією, з якою на даний час припинено міжнародно-правове співробітництво.

Автор клопотання, оцінюючи в сукупності всі обставини провадження, тяжкість інкримінованого злочину, відсутність сталих соціальних зв`язків, здатних утримати підозрюваного від скоєння нових правопорушень та забезпечити виконання покладених на нього процесуальних обов`язків, відповідну репутацію підозрюваного, а також враховуючи те, що ОСОБА_5 скоїв особливо тяжкий злочин, існують підстави вважати, що у разі перебування ОСОБА_5 на свободі, останнім може бути вжито заходів, спрямованих на ухилення від досудового розслідування та перешкоджання проведенню досудового розслідування шляхом незаконного впливу на свідків та потерпілого ОСОБА_8 , а також можливості скоєння ОСОБА_5 нових злочинів.

З огляду на вищевикладене, з метою забезпечення виконання підозрюваним процесуальних рішень та запобігання ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, - слідчий просить задовольнити клопотання.

В судовому засіданні слідчий СВ Білопільського ВП Сумського відділу поліції ГУ НП в Сумській області ОСОБА_4 та прокурор ОСОБА_3 клопотання та його мотиви підтримали повністю та просили клопотання задовольнити.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_6 заперечував проти задоволення клопотання, просив обрати більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою.

В судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_5 думку захисника підтримав повністю та пояснив, що він погоджується з вказаною у клопотанні кваліфікацією злочину та обставинами його скоєння. Він дійсно з метою отримання грошей завдав потерпілому ОСОБА_8 дерев`яною палицею з трьому загнутими в ній цвяхами один удар в ділянку шиї, а після падіння потерпілого- 4 удари в ділянку голови. Що він ніде не зареєстрований, постійного місця проживання не має і проживав тимчасово у різних знайомих йому людей. Що не підтримує стосунків з матір`ю, яка не схвалює його повідінку і яка проживає з молодшим братом у селі Куянівка Білопільського району. Що у нього була думка поїхати до батька в м.Золотоноша Черкаської області, так як останнього він не бачив приблизно п`ятнадцять років.

Заслухавши думку учасників судового розгляду, вивчивши матеріали клопотання, матеріали кримінального провадження, суд приходить до наступного висновку.

Відомості про кримінальне правопорушення за фактом нападу з метою заволодіння майном (розбою), поєднаного із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу та поєднаний із заподіянням тяжких тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_8 22 лютого 2016 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000113, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України.

ОСОБА_5 23.02.2016 року у кримінальному провадженні № 0000113 від 22.02.2016 року повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 187 КК Україн.

Згідно характеристики за місцем проживання ОСОБА_5 встановлено, що компроментуючих матеріалів на гр. ОСОБА_5 не надходило.

За вчинення злочину, передбаченого ч.4 ст.187 КК України передбачено покарання у виді позбавлення волі строком від 8 до 15 років.

Відповідно до ч.3 ст.176 КПК України слідчий суддя відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим- тримання під вартою.

Відповідно до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обгрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ст.178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадженння матеріалів оцінює в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність у нього родини і утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; майновий стан підозрюваного; наявність судимостей у підозрюваного; чи застосовувались до підозрюваного раніше запобіжні заходи; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа, а також вагомість наявних доказів, якими обгрунтовуються відповідні обставини.

Відповідно до ч.2 п.4 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Прокурором та слідчим вищевказані обставини доведено.

Відповідно до ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя встановлює, що надані сторонами кримінального провадження докази, які доводять про: наявність обгрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним ОСОБА_5 кримінального правопорушення; наявні достатні підстави вважати, що існують вищевказані ризики, передбачені ст.177 цього Кодексу і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у поданні.

Європейський суд з прав людини (п`ята секція) у справі «Харченко проти України» (Заява № 40107/02), Страсбург, рішення від 10 лютого 2011 року (остаточне від 10 травня 2011 року )у пункті 84 вказав, що компетентний суд має перевірити не лише дотримання процесуальних вимог національного законодавства, а й обгрунтованість підозри, на підставі якої здійснено затримання, та легітимність мети, з якою особу затримано і потім узято під варту.

Відповідно до положень пункту 1 статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, інакше ніж відповідно до процедури, встановленої законом, і в таких випадках, як:

a) законне ув`язнення особи після засудження її компетентним судом;

b) законний арешт або затримання особи за невиконання законного припису суду або для забезпечення виконання будь-якого обов`язку, встановленого законом;

c) законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення;

d) затримання неповнолітнього на підставі законного рішення з метою застосування наглядових заходів виховного характеру або законне затримання неповнолітнього з метою допровадження його до компетентного органу;

e) законне затримання осіб для запобігання поширенню інфекційних захворювань, законне затримання психічнохворих, алкоголіків або наркоманів чи бродяг;

f) законний арешт або затримання особи з метою запобігання її недозволеному в`їзду в країну чи особи, щодо якої провадиться процедура депортації або екстрадиції.

Частиною 2 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року передбачено, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Враховуючи вищевказане, суд вважає, що в діях ОСОБА_5 вбачаються ознаки складу злочину, передбаченого ч.4 ст.187 КК України, який є особливо тяжким злочином. В клопотанні наявні вагомі докази про вчинення підозрюваним особливо тяжкого злочину, а тому з метою запобігти спробам ухилитися від досудового слідства або суду, перешкодити встановленню істини у кримінальній справі, впливати на свідків, потерпілого, продовжити злочинну діяльність, а також для забезпечення виконання процесуальних рішень відносно ОСОБА_5 доцільно обрати запобіжний захід у вигляді взяття під варту.

За приписами ч.3, п.1 ч.4 ст.183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті, згідно якої слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Підстав для застосування до підозрюваного ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу, передбаченого ст. 176 КПК України, суд не вбачає.

У відповідності до ч.ч.1,2 ст.197 КПК України строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів. Строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання підозрюваного, обвинуваченого, - з моменту затримання. У строк тримання під вартою включається час перебування особи в медичному закладі під час проведення стаціонарної психіатричної експертизи. У разі повторного взяття під варту особи в тому ж самому кримінальному провадженні строк тримання під вартою обчислюється з урахуванням часу тримання під вартою раніше.

Відповідно до ч.4 ст.194 КПК України слідчий суддя визначає в ухвалі про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою дату закінчення її дії у межах строку, передбаченого цим Кодексом.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 3, 29 Конституції України, ст.ст.5,6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст.176-178,183,186, 193,194,196,197,205,395 КПК України, слідчий судя,-

у х в а л и в:
Клопотання слідчого Білопільського ВП Сумського відділу поліції ГУ НП в Сумській області ОСОБА_4 ,- про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.

Застосувати відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м.Золотоноша Черкаської області, ніде не зареєстрованого, не маючого постійного місця проживання, освіта неповна середня, не одруженого, не працюючого, не інваліда, на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуваючого, раніше згідно ст.89 КК України не судимого,-

- запобіжний захід у вигляді взяття під варту.
Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Строк дії ухвали не може перевищувати шістдесяти днів.

Строк тримання під вартою обчислюється з 24 лютого 2016 року, 16-30 годин, до 22 квітня 2016 року, 16-30 годин, та підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Роз`яснити, що учасники процесу не позбавлені права звернення до суду у встановленому законом порядку з клопотанням про зміну чи скасування запобіжного заходу впродовж розгляду справи.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Сумської області протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, тоді особа може подати апеляційну скаргу протягом п`яти днів з дня її отримання.

Слідчий суддя :