Справа № 645/6581/15-к
Провадження № 1-кп/645/125/16
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
07 липня 2016 року Фрунзенський районний суд міста Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

сторін кримінального провадження: прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду в м. Харкові кримінальне провадження № 0001833від 15 липня 2015 року за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кіровська Луганської області, громадянина України, з середньою освітою, який не одружений, не працює, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимий,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України,

В С Т А Н О В И В :
14 липня 2015 року, точного часу в ході досудового слідства встановити не виявилось можливим, ОСОБА_5 , будучи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись у приватному домоволодінні АДРЕСА_3 , що належить ОСОБА_4 , побачив на ліжку в кімнаті, яка розташована з правої сторони від входу в домоволодіння, планшет ТМ «Verico Uni PAD RP-UDP05A», яким вирішив таємно заволодіти. Реалізуючи свій раптово виниклий злочинний намір, спрямований на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_5 , діючи умисно, з корисливих мотивів, скориставшись тим, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу таємно викрав вказаний планшет, вартістю 700 гривень, який належить потерпілому ОСОБА_4 . Після чого, привласнивши викрадене майно та отримавши можливість ним розпорядитися, ОСОБА_5 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, чим спричинив ОСОБА_4 матеріальний збиток на вказану суму.
Таким чином, ОСОБА_5 своїми умисними противоправними діями вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 185 КК України, тобто таємного викрадення чужого майна (крадіжка).
Під час судового розгляду між сторонами кримінального провадження потерпілим ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_5 було досягнуто та підписано угоду від 04 квітня 2016 року про примирення, за змістом якої вони погодились, що ОСОБА_5 зобов`язується беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри у судовому провадженні.

Сторони угоди погодились, що ОСОБА_5 понесе покарання за ч. 1 ст. 185 КК України у вигляді 2 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України з випробувальним строком на 1 рік.

В угоді зазначені наслідки її укладення та затвердження, а також наслідки невиконання угоди.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення визнав, щиро розкаявся.

Обвинувачний також підтвердив суду, що угоду про примирення він укладав добровільно і наслідки укладання та затвердження зазначеної угоди для нього є зрозумілими.

Просив затвердити зазначену угоду.

Потерпілий, зі свого боку, також підтвердив суду, що претензій будь-якого характеру до обвинуваченого не має, зазначену угоду укладав добровільно, наслідки укладання та затвердження зазначеної угоди для нього є зрозумілими, просив суд затвердити зазначену угоду про примирення.

Прокурор у судовому засіданні просив затвердити угоду про примирення між потерпілим та обвинуваченим, оскільки вона не суперечить вимогам кримінального процессуального законодавства України.

Крім того, обвинуваченому ОСОБА_5 судом було роз`яснено та ним усвідомлено, що наслідком укладення та затвердження угоди є його відмова від здійснення прав, передбачених пунктом 1 частини 4 ст. 474 КПК України, а саме: права на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо злочину, у вчиненні якого його обвинувачують; також обвинуваченим усвідомлено, що наслідком укладення та затвердження угоди є обмеження його права оскарження вироку згідно з положеннями статей 394 та 424 цього Кодексу, а саме: збереження можливості оскарження вироку лише з наступних підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами 5-7 статті 474 цього Кодексу, в тому числі - не роз`яснення йому наслідків укладення угоди.

Наслідки невиконання угоди, передбачені ст. 476 КПК України, обвинуваченому ОСОБА_5 зрозумілі.

Після таких роз`яснень обвинувачений не заперечував проти затвердження угоди.

Потерпілому в судовому засіданні роз`яснено та ним усвідомлено, що наслідком укладення та затвердження угоди є обмеження його права оскарження вироку згідно з положеннями статей 394 та 424 цього Кодексу, а саме: збереження можливості оскарження вироку лише з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; не роз`яснення йому наслідків укладення угоди; невиконання судом вимог, встановлених частинами 6-7 статті 474 цього Кодексу.

Також потерпілим усвідомлено, що наслідком укладення та затвердження угоди є позбавлення права вимагати в подальшому притягнення особи до кримінальної відповідальності за відповідне кримінальне правопорушення і змінювати розмір вимог про відшкодування шкоди.

Наслідки невиконання угоди, передбачені ст. 476 КПК України, потерпілому зрозумілі. Після таких роз`яснень потерпілий не заперечував проти затвердження угоди.

Судом встановлено, що дана угода про примирення за своїм змістом та порядком укладення відповідає вимогам ст.ст. 468-470, 471 відповідає Закону України про кримінальну відповідальність за ч. 1 ст. 185 КК України, в тому числі - щодо правової кваліфікації кримінального правопорушення та щодо узгодженої міри покарання, яка передбачена санкцією цієї статті.

Суд переконався, що укладення угоди є добровільним, тобто згідно з ч. 6 ст. 474 КПК України не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також судом встановлено, що умови угоди відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб і є наявні фактичні підстави для визнання винуватості обвинуваченого.

Міра покарання, яка узгоджена сторонами, є достатньою для виправлення обвинуваченого і відповідає загальним засадам призначення покарання. А саме - ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Таким чином, за наслідками розгляду угоди в судовому засіданні під час судового провадження, суд, перевіривши відповідність угоди вимогам кримінального процесуального закону, врахувавши заслухані доводи сторін кримінального провадження, приходить до висновку про наявність правових підстав для прийняття рішення про затвердження угоди про примирення між сторонами кримінального провадження та призначення ОСОБА_5 узгодженої сторонами міри покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, і ухвалення обвинувального вироку.

Цивільний позов у справі не заявлено.
Питання про долю речових доказів вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати, пов`язані з проведенням судової експертизи, підлягають стягненню з обвинуваченого.

Запобіжні заходи не обиралися.

Керуючись ст.ст. 100, 124, 368, 370, 474, 475 КПК України, суд

У Х В А Л И В :
Затвердити угоду про примирення між потерпілим ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_5 .

ОСОБА_5 визнати виним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, і призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі на строк 2 (два) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік.

Відповідно до ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_5 протягом іспитового строку: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання .

Речовий доказ: планшет ТМ «Verico Uni PAD RP-UDP05A» - вважати повернутим законному власнику.

Стягнути з ОСОБА_5 в дохід держави в особі Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса витрати за проведення судової товарознавчої експертизи № 7263 від 24.07.2015 року в сумі 369 грн. 00 коп.

Вирок на підставі угоди про примирення між потерпілим та обвинуваченим (підозрюваним) може бути оскаржений до Апеляційного суду Харківської області через Фрунзенський районний суд м. Харкова протягом тридцяти днів з дня його оголошення:

1) обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами п`ятою - сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди;

2) потерпілим, його представником, законним представником, виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; не роз`яснення йому наслідків укладення угоди; невиконання судом вимог, встановлених частинами шостою чи сьомою статті 474 цього Кодексу;

3) прокурором виключно з підстав затвердження судом угоди у кримінальному провадженні, в якому згідно з частиною третьою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

У разі невиконання угоди про примирення потерпілий має право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку протягом встановленого законом строку давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення відповідного кримінального правопорушення.

Умисне невиконання угоди є підставою для притягнення особи до відповідальності, встановленої законом.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1