Справа № 559/803/16-к
Номер провадження 1-кс/559/162/2016
УХВАЛА
про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою
"16" квітня 2016 р. Дубенський міськрайонний суд Рівненської області

Слідчий суддя ОСОБА_1

секретар: ОСОБА_2 ,

за участі прокурорів: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

захисника: ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого СВ Дубенського ВП ГУНП в Рівненській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 погоджене з прокурором за матеріалами кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000412 від 14 квітня 2016 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.156 КК України, - про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою,

ВСТАНОВИВ:
Клопотання обгрунтовується насутпними доводами. 15.04.2016, за результатами проведення досудового розслідування ОСОБА_7 повідомлено про те, що він підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.156 КК України.

Так, ОСОБА_7 , 14 квітня 2015 року, близько 18 год. 30 хв., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, прийшов в будинок по місцю проживання своєї співмешканки ОСОБА_8 , що за адресою: АДРЕСА_1 , де на той час знаходилася малолітня дочка його співмешканки - ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та, з метою задоволення своєї статевої пристрасті, вирішив вчинити розпусні дії щодо останньої.

Реалізовуючи свій злочинний намір, направлений на вчинення розпусних дій щодо малолітньої особи, 14 квітня 2016 року, близько 18 години 30 хвилин, ОСОБА_7 , достеменно знаючи про малолітній вік ОСОБА_9 , з метою задоволення своєї статевої пристрасті, покликав останню в приміщення кухні будинку, де скориставшись безпорадним станом ОСОБА_9 , оскільки вона через свій малолітній вік не могла чинити опір, погрожуючи застосуванням до неї насильства, а саме нанесення ударів кочергою, яку тримав у руках, змусив роздягтися малолітню ОСОБА_9 , після чого зняв із себе одяг і, в наслідок чого, оголив свій статевий орган. В подальшому, ОСОБА_7 змусив лягти малолітню ОСОБА_9 спиною на диван і після цього ліг зверху на неї. Перебуваючи зверху на малолітній ОСОБА_9 , з метою продовження вчинення розпусних дій щодо останньої, ОСОБА_7 силоміць утримуючи малолітню у лежачому положенні, розпочав здійснювати непристойні доторкання своїм статевим органом до ніг та статевих органів ОСОБА_9 . Тим самим ОСОБА_7 вчинив розпусні дії по відношенню до малолітньої ОСОБА_9 .

Внаслідок своїх умисних, протиправних дій ОСОБА_7 спричинив малолітній ОСОБА_9 фізичну та моральну шкоду.

Таким чином, ОСОБА_7 підозрюється у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.156 КК України, а саме у вчиненні розпусних дій щодо малолітньої ОСОБА_9

15 квітня 2016 року ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженцю с. Бірки, Дубенського району, Рівненської області, із середньою освітою, працюючому, судимому вироком Дубенського міськрайонного суду від 22.02.2016 року за ч.1 ст. 185 КК України до покарання у виді 80 годин громадських робіт, не одруженому, перебуваючому в громадському шлюбі із ОСОБА_8 , проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 , громадянину України, було оголошено про підозру у вчинені даного злочину.

Підозрюваний ОСОБА_7 вчинив умисний тяжкий злочин, який відповідно до ч.2 ст.156 КК України карається позбавленням волі на строк від 5 до 8 років, а це свідчить, про те, що перебуваючи на волі у нього є підстави переховуватися від органів досудового слідства.

ОСОБА_7 вироком Дубенського міськрайонного суду засуджено до покарання у вигляді 80 годин громадських робіт, однак не зважаючи на це ОСОБА_7 під час відбування покарання вчинив новий злочин, що свідчить про те, що останній може продовжити злочинну діяльність та вчинити нові кримінальні правопорушення, з метою припинення якої слідчий вважаю за необхідне обрати йому запобіжний захід взяття під варту.

Крім того, відповідно до п.4 ч.2 ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно останнього може бути застосований.

Слід зазначити, що правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 , вчинене ним з погрозами та із застосуванням насильства до малолітньої особи.

Крім того, упродовж тривалого проміжку часу підозрюваний ОСОБА_7 проживав разом із матір`ю малолітньої потерпілої ОСОБА_9 і у них є спільна малолітня дитина.

Тобто ОСОБА_7 , з метою уникнення притягнення його до кримінальної відповідальності, шляхом погроз або застосування насильства чи іншого тиску до потерпілої ОСОБА_9 , її матері ОСОБА_8 та інших свідків у кримінальному провадженні, може впливати на останніх з метою зміни наданих ними раніше показів.

Отже, перебування на волі надасть ОСОБА_7 можливість незаконно вплинути на потерпілу шляхом вмовлянь чи примушуючи її до дачі неправдивих показів, оскільки останній протягом останніх двох років проживав із матір`ю потерпілої ОСОБА_8 .

Окрім того, ОСОБА_7 , знаючи що про те, що за вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.156 КК України, йому загрожує покарання у виді позбавлення волі строком від 5 до 8 років, може ухилятися від досудового слідства та суду.

Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених у п. 1, п. 3, п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема, те, що ОСОБА_7 може переховуватися від органів досудового розслідування кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого у цьому ж кримінальному провадженні, вчинити ряд інших кримінальних правопорушень чи продовжити вчиняти кримінальні правопорушення.

Вищеописане свідчить про неможливість запобігання вищезазначених ризиків застосуванням більш м`якого із передбачених запобіжних заходів, тому слідчий просить застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання із викладених у ньому підстав. Наголосив, що підозра що оголошена ОСОБА_7 є обгрунтованою, підтверджується показами малолітньої потерпілої ОСОБА_9 , її матері ОСОБА_8 , малолітньої сестри потерпілої, свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , протоколом огляду місця події. Щодо наявних ризиків, то на думку прокурора існують ризики того, що підозрюваний може вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки це кримінальне правопорушення ним вчинено під час відбування покарання за попереднім вироком суду, є ризик того, що підозрюваний може чинити тиск на потерпілу та свідків з метою схиляння їх до зміни показів. Це на думку прокурора підтверджується тим, що у матеріалах клопотання є докази, що й раніше ОСОБА_7 застосовував насильство як до дітей, так і до співмешканки, притягувався до адміністративної відповідальності за вчинення насильства у сім`ї. Після вчинення злочинних дій, він забрав телефон у малолітньої потерпілої, щоб вона не повідомила про вчинені щодо неї дії матір. Також існує ризик того, що підозрюваний може залишити місце проживання, на ухилятись від слідства та суду, оскільки він зареєстрований офіційно у Дніпропетровській області, а в с.Студянка Дубенського району Рівненської області проживає без реєстрації.

Підозрюваний ОСОБА_7 визнав частково свою причетність до вчинення кримінального правопорушення у якому йому оголошено підозру. Пояснив, що розпусні дії щодо малолітньої ОСОБА_9 вчиняв, але насильство до неї не застосовував, та застосуванням насильства не погрожував. Щодо запобіжного заходу, то просив застосувати до нього менш суворий запобіжний захід - домашній арешт.

Захисник підозрюваного, адвокат ОСОБА_5 пояснив, що на його думку прокурором не доведено причетність ОСОБА_7 до вчинення кримінального правопорушення у якому йому оголошено підозру. А також не доведено наявність тих ризиків, на які посилається у клопотанні слідчий. Так не надано доказів того, що ОСОБА_7 не відбув повністю призначене судом покарання за попереднім вироком і це кримінальне правопорушення вчинив під час відбування покарання за попереднє правопорушення. Те що підозрюваний хоча й зареєстрований офіційно у Дніпропетровській області, але фактично проживає з 2008 року в с.Студянка Дубенського району не може слугувати доказом того, що він має намір залишити місце проживання та ухилятись від слідства та суду. Так само прокурором не надано доказів того, що ОСОБА_7 буде чинити тиск на потерпілу та свідків. Тому на думку захисника достатнім запобіжним заходом для ОСОБА_7 буде цілодобовий домашній арешт.

Вислухавши доводи прокурора, підозрюваного, його захисника, ознайомившись з матеріалами справи, суд приходить до висновку, що клопотання про обрання такого запобіжного заходу як тримання під вартою є обґрунтованим та підлягає до задоволення.

За змістом п.5 ч.1 ст.183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

ОСОБА_7 є особою раніше судимою, а санкція ч.2 ст.156 КК України передбачає покарання до вісьми років позбавлення волі, що дозволяє застосування такого запобіжного заходу як тримання під вартою.

У якості наявних ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, слідчий вказує те, що підозрюваний може вчинити інше кримінальне правопорушення, може переховуватись від слідства, може чинити тиск на потерпілу та свідків з метою уникнення відповідальності.

Крім того слідчий наводить обставини, що враховуються при обрані запобіжного заходу, а саме, що підозрюваний офіційно не одружений, офіційно тут не зареєстрований, притягувався до адміністративної відповідальності за вчинення насильства у сім`ї, негативно характеризується за місцем проживання.

За змістом ч.2 ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

За змістом ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

В даному випадку, на думку суду, прокурором доведено всі обставини передбачені пунктами 1, 2 та 3 ч.1 ст.194 КПК України.

Підозра що оголошена ОСОБА_7 є обґрунтованою, що підтверджується як визнанням ним частково своєї вини, так і показаннями малолітньої потерпілої ОСОБА_12 , її матері ОСОБА_8 , свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , малолітнього свідка ОСОБА_13 .

Відповідно до змісту ч.3 ст.176 КПК України такий запобіжний захід як тримання під вартою є найбільш суворим запобіжним заходом і застосовується лише тоді, коли прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів передбачених частиною першою цієї статі не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам.

В даному випадку такі ризики що наведені слідчим, як здатність вчинення іншого кримінального правопорушення, можливість вчинення тиску на потерпілу та свідків, є підтвердженими, тобто досить ймовірними. Так ОСОБА_7 вчинив злочин, що відноситься до категорії тяжких. Злочин вчинено під час того, як ним не відбуто покарання за попереднім вироком суду. Злочин вчинено щодо малолітньої особи, із застосуванням елементів насильства та залякування. При негативних характеристиках підозрюваного, за тих обставин, що він лише на протязі цього року двічі притягувався до адміністративної відповідальності за застосуваня насильства у сім`ї, існує ризик того, що підозрюваний може чинити тиск на потерпілу, яка є малолітньою особою, її матір, з якою має спільну дитину з метою зміни ними показів та уникнення відповідальності.

Наведені обставини в сукупності свідчать про те, що є необхідність в застосуванні такого найбільш суворого запобіжного заходу до ОСОБА_7 як тримання під вартою.

Відповідно до ч.3 ст.183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Оскільки злочин вчинено із погрозою застосування насильства відносно малолітньої особи, суд відповідно до п.1 ч.4 ст.183 КПК України не визначає розмір застави для підозрюваного.

Керуючись ст.ст.176, 177, 178 ,183, 194, 196, 197, 309 КПК України,

УХВАЛИВ:
Клопотання старшого слідчого СВ Дубенського ВП ГУНП в Рівненській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 погоджене з прокурором за матеріалами кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000412 від 14 квітня 2016 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.156 КК України, - про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, задоволити.

Застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Бірки, Дубенського району, Рівненської області, проживаючого у АДРЕСА_1 , раніше судимого - запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на шістдесят днів в слідчому ізоляторі м.Рівне.

Дата закінчення дії ухвали 07 година 00 хвилин - 14 червня 2016 року.Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду Рівненської області протягом п`яти днів з дня проголошення.

Суддя: