Справа № 730/307/16-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/795/669/2016
Категорія - примусові заходи мед. характеру. Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18 жовтня 2016 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю секретаря ОСОБА_5

сторін кримінального провадження:

захисника адвоката ОСОБА_6

прокурора ОСОБА_7

Розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000028, передбачене ч. 3 ст. 185 КК України, про застосування примусових заходів медичного характеру

щодо ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Борзна Чернігівської області, проживаючого по АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, раніше не судимого в силу ст. 89 КК України.

за апеляційною скаргою захисника адвоката ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_8 на ухвалу Борзнянського районного суду Чернігівської області від 21 квітня 2016 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Цією ухвалою щодо ОСОБА_8 застосовані примусові заходи медичного характеру у виді примусового лікування у психіатричній лікарні із звичайним наглядом.

Задовольняючи клопотання слідчого Борзнянського відділення поліції Бахмацького ВП ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_9 , погоджене з прокурором, про застосування примусових заходів медичного характеру щодо ОСОБА_8 , який 17 січня 2016 року, близько 02 години, у м. Борзна Чернігівської області, з метою крадіжки чужого майна, проник всередину житлового будинку на АДРЕСА_2 , звідки таємно викрав насос марки «КРИСТАЛ» моделі ДжінПі801Бі, вартістю 936 гривень 06 копійок, який належав ОСОБА_10 , суд вказав на доведеність вчинення суспільно - небезпечного діяння неосудною особою та з урахуванням того, що ОСОБА_8 являє собою пасивний тип суспільної небезпеки, ухвалив рішення про госпіталізацію до психіатричного закладу із звичайним наглядом.

Захисник адвокат ОСОБА_6 в апеляційній скарзі просить ухвалу суду скасувати, закрити кримінальне провадження, мотивуючи тим, що рішення суду, не відповідає вимогам закону.

На думку захисника, суд повинен був визнати ОСОБА_8 неосудною особою. У висновку судово - психіатричної експертизи № 178 від 17 березня 2016 року відсутнє поняття «потребує тримання», хоча закон вказує на обов`язковість такої обставини відповідно до п. 3 ст. 94 КК України.

Пункт 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 03 червня 2005 року № 7 «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування» роз`яснює, що суди повинні критично оцінювати висновки (експертів-психіатрів)…, оскільки ці висновки є доказами у справі, які не мають наперед встановленої сили і не є обов`язковими для суду»

У даному кримінальному провадженні поняття «потребує тримання» експертами взагалі не висвітлене, та в клопотанні слідчого відсутні докази створення ОСОБА_8 небезпеки для здоров`я інших осіб та потреби його тримання у психіатричному закладі.

Сам ОСОБА_8 в суді першої інстанції пояснював, що він не потребує лікування, так як воно завдає шкоди його здоров`ю.

В запереченні на апеляційну прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_11 просить апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу суду - без змін, зазначаючи, що ОСОБА_8 перебуває на обліку в Борзнянській ЦРЛ у лікаря психіатра, як особа, що хвора на психічну хворобу.

Згідно висновку судово психіатричної експертизи № 178 від 17 березня 2016 року, у ОСОБА_8 мають місце клінічні ознаки параноїдної шизофренії, які сягають такого ступеня та глибини, що позбавляють його здатності усвідомлювати свої дії та керувати ними. На час інкримінованого йому злочину, був позбавлений здатності усвідомлювати свої дії та керувати ними. Доводи захисника на відсутність у висновках експертизи словосполучення «потребує тримання», не відповідають дійсності, оскільки у висновку зазначено: «показане тримання», що на думку прокурора у кримінальному провадженні, є синонімами до слова «необхідне» та «потрібне».

Заслухавши доповідача, аргументи захисника-адвоката, який підтримав подану ним апеляційну скаргу, заперечення прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги захисника, колегія суддів вважає залишити її без задоволення.

Відповідно до вимог ст. 513 КПК України, під час ухвалення рішення про застосування примусових заходів медичного характеру, суд окрім питань, чи мало місце суспільно-небезпечне діяння, кримінальне правопорушення, чи вчинила його особа в стані неосудності, повинен з`ясувати чи слід до цієї особи застосувати примусові заходи медичного характеру і які саме.

Питання про визнання особи неосудною, при постановлянні ухвали про застосування примусових заходів медичного характеру, не вирішується, а тому доводи захисту, що суд не визнав ОСОБА_8 неосудним, не ґрунтуються на законі.

Для визнання особи неосудною, достатньо висновку судово-психіатричної експертизи, як того вимагають положення п. 3 ч. 2 ст. 242 КПК України.

Згідно висновку експертів від 28 березня 2016 року № 178, у ОСОБА_8 мають місце клінічні ознаки параноїдної шизофренії, які проявилися приблизно з вересня 2011 року у формі манії переслідування, під впливом якої він здійснював неадекватні та агресивні вчинки через що 4 рази госпіталізувався до психіатричного стаціонару з діагнозом :Шизофренія параноїдної форми, епізодичний перебіг.

При обстеженні у березні 2016 року у підекспертного були виявлені розлади з боку мислення, емоційно-вольової сфери, маніакальні ідеї в анамнезі, порушення критики до свого стану та правової ситуації, що склалася. За своїм психічним станом ОСОБА_8 , на час інкримінованому йому діяння, був позбавлений можливості усвідомлювати свої дії та керувати ними, йому показане застосування примусових заходів медичного характеру з госпіталізацією до психіатричного закладу із звичайним наглядом ( а. п.45-49).

Висновок судово - психіатричної експертизи містить докладний опис проведених досліджень та відповіді на поставлені питання. Вживання в тексі експертного висновку російськомовних слів, не є підставою для сумнівів в його правильності та обґрунтованості. Медична термінологія дослівно не збігається з юридичною. „Показане лікування відповідає „потребує лікування
Не пункт, а частина 3 ст. 94 КК України передбачає, що госпіталізація до психіатричного закладу із звичайним наглядом може бути застосоване судом щодо психічно хворого, який за своїм психічним станом і характером вчиненого суспільно-небезпечного діяння потребує тримання у психіатричному закладі і лікування у примусовому порядку.

Думка самого ОСОБА_8 , що він не потребує примусового лікування, оскільки це шкодить його здоров`ю, до уваги не приймається. ОСОБА_8 не може критично оцінити свій психічний стан та самостійно визначитися з потребою в лікуванні.

Намагання апеляційного суду додатково провести обстеження ОСОБА_8 виявилися не реалізованими. Останнього неможливо було знайти та доставити до експертного закладу для додаткового обстеження.

Сам захисник, який забезпечував явку ОСОБА_8 в судові засідання, просив про перенесення апеляційного розгляду та сам не прибув на засідання суду 05 жовтня 2016 року, так як не міг знайти ОСОБА_8 .

Доводи захисника, що ОСОБА_8 не несе ніякої суспільної небезпечності і взагалі не потребує примусового медичного лікування, не відповідають дійсності.

Ступінь небезпечності психічно хворого для себе та інших осіб визначається реальною загрозою спричинення шкоди через психічне захворювання особи.

Шизофренія це психічне захворювання з виразними ознаками психозу і типовими змінами особистості, яке не може зникнути протягом півроку після проведення експертизи, а навпаки потребує тривалого лікування.

Суд першої інстанції, з урахуванням характеру та тяжкості захворювання, вчиненого діяння, яке відноситься до категорії тяжких, ступеня небезпечності психічно хворого для себе та інших осіб, цілком обґрунтовано застосував госпіталізацію до психіатричного закладу із звичайним наглядом.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 404-405, 407, 532 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу Борзнянського районного суду Чернігівської області від 21 квітня 2016 року про застосування ОСОБА_8 примусових заходів медичного характеру, без змін.

Ухвала набуває законної сили негайно і може бути оскаржена до Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_12 ОСОБА_13 ОСОБА_14 ОСОБА_15