Справа № 639/5028/16-к
Провадження № 1-кп/639/345/16

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 липня 2016 року м. Харків
Жовтневий районний суд м. Харкова у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора - ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові кримінальну справу за обвинуваченням:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, росіянина, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, раніше не судимого, який мешкає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 ,
у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.190 КК України, суд,
встановив:
ОСОБА_4 , на початку грудня 2015 року, точна дата під час досудового розслідування не встановлена, приблизно о 14 годині, перебуваючи за місцем свого мешкання у гуртожитку, розташованому за адресою: АДРЕСА_2 , зустрів знайому ОСОБА_5 , у якої помітив мобільний телефон «Lenovo А 319».
В цей час у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, направлений на заволодіння мобільним телефоном потерпілої, шляхом зловживання довірою.
Проходячи поблизу заводу ім. « ОСОБА_6 », розташованого за адресою: м. Харків, вул. Москалівська (Жовтневої революції), 99, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи з корисливих мотивів, шляхом зловживання довірою, під приводом здійснення телефонного дзвінка, ОСОБА_4 заволодів належним ОСОБА_5 мобільним телефоном«Lenovo А 319», вартістю згідно висновку судово - товарознавчої експертизи № 2249 від 15.04.2016, - 1278 гривень 62 коп., після чого з місця скоєння злочину зник та розпорядився викраденим майном на власний розсуд.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою провину у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України визнав повністю, щиро покаявся у скоєному, погодився з кваліфікацією вчиненого ним діяння, і пояснив суду, що на початку грудня 2015 року, точну дату він не пам`ятає, приблизно о 14 годині він, перебуваючи за місцем свого мешкання у гуртожитку, розташованому за адресою: АДРЕСА_2 , зустрів сестру його приятеля ОСОБА_5 , у якої помітив мобільний телефон «Lenovo», який вирішив у неї забрати.
Для цього він, під приводом здійснення телефонного дзвінка, взяв у ОСОБА_5 мобільний телефон «Lenovo», після чого пішов у арку та побіг звідти і залишив телефон у себе.
Вкеазаний телефон він передав приятелю, який заклав його у ломбард, після чого передав йому 400 гривень, з яких він 100 гривень віддав приятелю, а 300 гривень витратив, а саме зробив ставки на результати спортивних змагань.
У скоєному щиро кається, злочин вчинив через скрутне матеріальне становище, оскільки не міг знайти роботу. Через кілька днів він зустрівся із потерпілою та домовився про те, що відшкодує їй збитки, а саме віддасть 2500 гривень, з яких віддав тільки 1500 гривень.
Просить суд не призначати суворе покарання, зобов`язується повністю відшкодувати збитки потерпілій. Судові витрати визнає у повному обсягу.
Потерпіла ОСОБА_5 пояснила суду, що на початку грудня 2015 року, точну дату не пам`ятає, приблизно о 14 годині вона, перебувала за місцем мешкання брата у гуртожитку, розташованому за адресою: АДРЕСА_2 , де зустріла знайомого ОСОБА_4 , який мешкав у гуртожитку разом із її братом.
Коли вона поверталась додому, разом із нею йшов ОСОБА_4 із приятелем. ОСОБА_4 , попросив у неї мобільний телефон «Lenovo А 319» щоб подзвонити. Оскільки вона його знала, вона дала ОСОБА_4 телфон, однак останній пішов уперед, зайшов у арку та зник.
Того ж дня брат привів до неї ОСОБА_4 , який пообіцяв повернути кошти за телефон, оскільки він його продав. Вони домовились, що він віддасть їй 2500 гривень, але через кілька днів ОСОБА_7 віддав їй тільки 1500 гривень.
Просить суд призначити обвинуваченому якомога суворіше покарання.
Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 та інші учасники процесу не оспорюють всі обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, у суда відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, провів судовий розгляд справи щодо всіх її обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченого, потерпілої та вивченням матеріалів справи в частині даних, які характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_4 і розміру судових витрат, визнавши недоцільним дослідження інших доказів по справі.
За таких обставин, суд вважає доведеною провину ОСОБА_4 та кваліфікує його дії за ч.1 ст.190 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство).
Пом`якшуючими покарання обставинами відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , відповідно до вимог ст.66 КК України, суд визнає його щире каяття у скоєному, активне сприяння розкриттю злочину, часткове добровільне відшкодування збитків потерпілій.
Обтяжуючих покарання обставин відносно обвинуваченого судом не встановлено.
Вивченням даних про особу обвинуваченого ОСОБА_4 встановлено, що він із повною середньою освітою, офіційно не працює, раніше не судимий, не одружений, має постійне місце мешкання в м.Харкові, за місцем мешкання характеризується посередньо, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває.
При призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, суд враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке є злочином невеликої тяжкості, дані про особу обвинуваченого, обставини, які пом`якшують його покарання, думку потерпілої щодо призначення покарання обвинуваченому, і вважає необхідним призначити йому покарання у вигляді обмеження волі в межах санкції ч.1 ст. 190 КК України.
Суд, враховуючи дані про особу обвинуваченого ОСОБА_4 , те, що він повністю визнав свою провину у скоєнні кримінального правопорушення, з урахуванням обставин, які пом`якшують його покарання, вважає можливим звільнити обвинуваченого ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання у вигляді обмеження волі з іспитовим строком на підставі ст.75 КК України, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ч.1 ст.76 КК України.
Виходячи з вимог ст. 65 КК України, суд приходить до висновку, що вказане покарання є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого і, попередження вчинення ним нових злочинів.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 , в ході досудового та судового слідства не обирався.
Судові витрати, вартість проведення експертного дослідження по справі суд покладає на обвинуваченого.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 349, 373, 374 КПК України, суд,
ухвалив:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України та призначити йому покарання у вигляді - 1 (одного) року обмеження волі.
На підставі ст. 75 КК України, ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання у вигляді обмеження волі звільнити протягом іспитового строку - 1 (одного) року, якщо він не скоїть нового злочину та виконає покладені на нього судом обов`язки.
На підставі п.п. 2, 3, 4 ч.1 ст.76 КК України, зобов`язати ОСОБА_4 протягом іспитового строку не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально - виконавчої інспекції, повідомляти кримінально - виконавчу інспекцію про зміну місця мешкання, навчання, роботи, періодично з`являтись до кримінально - виконавчої інспекції для реєстрації.
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги через Жовтневий районний суд м. Харкова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.
У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий суддя ОСОБА_1