АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого суддіОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі судового засіданняОСОБА_4 ,

розглянувши в залі суду у відкритому судовому засіданні 24 березня 2016 року матеріали кримінального провадження № 0001755 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Святошинського районного суду м. Києва від 02 грудня 2015 щодо

ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Бузовиця, Кельменецького району, Чернівецької області, громадянин України, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , без визначеного місця проживання, раніше неодноразово судимий, останні рази: - 27 листопада 2009 року вироком Кіровського районного суду м. Кіровоград за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 309, ч. 1 ст. 263 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком до 4 років 5 місяців;
- 10 травня 2012 року вироком Чечельницького районного суду Вінницької області за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком до 4 років 8 місяців 22 дні,

обвинуваченого у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України,

за участі сторін кримінального провадження:
прокурора потерпілої її представника захисника обвинуваченого ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИЛА:

Вказаним вироком суду ОСОБА_6 , визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, яке передбачене ч. 1 ст. 115 КК України, і йому призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 12 років 6 місяців.
Водночас, ОСОБА_6 визнаний невинуватими у вчиненні кримінального правопорушення, яке передбачене ч. 4 ст. 187 КК України, та виправданий.
Крім цього, судом вирішено питання речових доказів.

Не погоджуючись з вироком суду, захисник ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій не оспорюючи фактичні обставини справи, юридичну кваліфікацію дій свого підзахисного, просить змінити вирок суду першої інстанції в частині призначеного покарання із застосуванням п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 10 років. Апеляційна скарга мотивована тим, що призначене районним судом покарання обвинуваченому ОСОБА_6 не відповідає ступеню тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, оскільки за своїм розміром воно є явно несправедливим з точки зору суворості і підлягає зміні в бік пом`якшення. Разом з тим, зазначає, що доведені в судовому засіданні пом`якшувальні обставини не були взяті судом до уваги.

Заслухавши суддю доповідача, виступи обвинуваченого та його захисника, кожного окремо, на підтримку доводів апеляційної скарги, прокурора, потерпілої та її представника, які заперечили відносно задоволення вимог апеляційної скарги та просили вирок суду залишити без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження, доводи апеляційної скарги та заперечення на неї, провівши судові дебати, заслухавши останнє слово обвинуваченого, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга захисника в інтересах обвинуваченого не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно з вироком суду, 24 лютого 2015 року у вечірній час ОСОБА_6 разом із ОСОБА_10 розпивали на території Святошинського району м. Києва спиртні напої. Через деякий час ОСОБА_6 разом із своєю дружиною ОСОБА_11 та ОСОБА_10 прослідували до будинку АДРЕСА_2 , де між ОСОБА_6 та ОСОБА_10 на ґрунті раптово виниклих неприязних стосунків виникла суперечка, в ході якої обвинувачений ОСОБА_6 , відчуваючи до вказаної особи раптово виниклу неприязнь, вирішив позбавити життя останнього.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на позбавлення життя потерпілого ОСОБА_10 та бажаючи цього, ОСОБА_6 , не попереджаючи про свої наміри ОСОБА_11 , дістав з рюкзака, який тримав у руці, сокиру та умисно наніс декілька ударів по голові ОСОБА_10 , від чого останній впав на асфальтове покриття. Продовжуючи далі свої злочинні дії, ОСОБА_6 , бажаючи настання смерті ОСОБА_10 та доведення свого злочинного умислу до кінця, умисно наніс ще декілька ударів сокирою по голові ОСОБА_10 , який в цей час лежав без свідомості на асфальтовому покритті. Після чого ОСОБА_6 з місця вчинення злочину зник, проте через декілька хвилин повернувся, наніс ще декілька ударів сокирою по голові та шиї ОСОБА_10 , який в цей час продовжував знаходитись без свідомості на асфальтовому покритті. Після чого ОСОБА_6 перевірив вміст кишень одягу ОСОБА_10 та забрав в останнього належні йому, ОСОБА_6 , мобільні телефони «Моторола» та «Самсунг», які раніше надав загиблому в тимчасове користування. Вказаними діями ОСОБА_6 спричинив ОСОБА_10 численні рубані поранення голови та шиї з ушкодженням кісток черепа, головного мозку та органів шиї. Всі вказані вище ушкодження в комплексі мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя та мають прямий причинно-наслідковий зв`язок із настанням смерті.

Як вбачається із матеріалів кримінального провадження, суд першої інстанції досить повно, всебічно, об`єктивно і прискіпливо дослідив обставини провадження, та на підставі сукупності правильно оцінених доказів прийшов до вірного висновку про винуватість останнього у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення.
Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_6 в умисному вбивстві, за обставин викладених у вироку, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження та підтверджуються зібраними у провадженні доказами, які сумнівів у своїй достовірності не викликають, оскільки були ретельно перевірені районним судом в судовому засіданні та їм була надана належна оцінка у вироку.
Зокрема, винуватість ОСОБА_6 доведена зібраними у провадженні доказами, а саме його показаннями з яких вбачається, що він повністю визнає свою винуватість у вчиненому кримінальному правопорушенні за наведених вище обставин та розкаявся.
Факт скоєння обвинуваченим кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України підтверджується також і показаннями свідків ОСОБА_11 і ОСОБА_12 .
При цьому судом першої інстанції було дано оцінку зібраних у справі доказам, висновкам судово-медичної експертизи № 592 від 22 квітня 2015 року, актам № 431 від 25 лютого 2015 року, № 217 від 11 березня 2015 року, № 208 від 16 квітня 2015 року, № 91-МК від 15 квітня 2015 року, якими встановлено, що при експертизі трупа ОСОБА_10 виявлено ушкодження: п`ять рубаних поранень голови рубані ушкодження: правої скронево-очної ділянки, обличчя справа, лівої вилично-скроневої ділянки, лівої скроневої ділянки, лівої лобно-скроневої ділянки; чотири рубаних поранень шиї. Всі ушкодження виникли від дій (удару) гострого предмета, який мав форму типу леза сокири. Рубані ушкодження голови та шиї ОСОБА_10 мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпечним для життя. Смерть ОСОБА_10 настала від численних рубаних поранень голови та шиї з ушкодженням кісток черепа , головного мозку та органів шиї. (а.с. 70-83). Також судом було надано оцінку іншим доказам, які містяться в матеріалах провадження, зокрема протоколам огляду місця події від 25 лютого 2015 року на подвір`ї будинку АДРЕСА_3 та в підвалі за місцем проживання ОСОБА_6 на АДРЕСА_4 (а.с. 42-62).
Що стосується вимог апеляційної скарги про зміну вироку суду першої інстанції в частині пом`якшення обвинуваченому ОСОБА_6 покарання, у звязку з невідповідністю призначеного судом покарання його особі та застосування до нього п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України, то вони, на думку колегії суддів, є непереконливими. При цьому колегія суддів виходить з того, що призначаючи обвинуваченому ОСОБА_6 міру покарання, суд першої інстанції, врахував ступінь тяжкості злочину, всі обставини справи і дані про його особу, зокрема і ті, на які посилаються в апеляційній скарзі захисник, і які були відомі суду першої інстанції, про що прямо вказано у вироку суду.
Так, з вироку суду вбачається, що районний суд при вирішенні питання про міру покарання врахував характер та ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим злочину, який відповідно до ст. 12 КК України є особливо тяжким, обставини вчинення злочину та обраний ОСОБА_6 спосіб позбавлення життя потерпілого, дані про особу винного, який раніше неодноразово судимий, на обліку у лікаря психолога та нарколога не перебуває, одружений, не має постійного місця роботи, стан його здоровя, враховуючи його відношення до скоєного, позицію потерпілої щодо призначення йому максимальної міри покарання. Також судом враховано наявність обставини, яка пом`якшує покарання- щире каяття та обставину, яка обтяжує покарання рецидив злочинів.

При цьому, враховуючи вищезазначені дані про особу обвинуваченого, його відношення до скоєного злочину, ступеню тяжкості вчиненого діяння, обставин та способу скоєного злочину, суд першої інстанції прийшов до переконання призначити ОСОБА_6 не максимальне покарання, яке передбачене санкцією ч. 1 ст. 115 КК України і на якому наполягала потерпіла. Призначене судом першої інстанції покарання, на думку колегії суддів, є необхідним та достатнім як для виправлення обвинуваченого так і для попередження нових злочинів.
Таким чином, колегія суддів приходить до переконання, що призначене ОСОБА_6 покарання відповідає тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, і не може бути визнане надміру суворим або не справедливим, навіть з урахуванням усіх доводів апеляційної скарги.
З огляду на викладене та те, що вирок відносно обвинуваченого ОСОБА_6 судом першої інстанції ухвалено без порушень вимог кримінального та кримінального процесуального законодавства, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, і підстав для його зміни не встановлено, то апеляційна скарга захисника обвинуваченого задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Вирок Святошинського районного суду м. Києва від 02 грудня 2015 року, за яким ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а обвинуваченим в той же строк з дня вручення йому копії даної ухвали.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа №11-кп/796/554/2016 Категорія: ч.1ст. 115 КК УкраїниГоловуючий у першій інстанції ОСОБА_13 Доповідач: ОСОБА_1