Вирок
Іменем України
21.06.2016 року Франківський районний суд м. Львова

у складі: головуючого-судді ОСОБА_1
секретаря судового засідання- ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Львові кримінальне провадження, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000134 від 13.12.2012 року на підставі обвинувального акту, відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеси, українця, громадянина України, з незакінченою вищою освітою, одруженого, не працюючого, раніше не судженого на підставі ст.89 КК України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України,
за участю сторін кримінального провадження:
сторона обвинувачення прокурор- ОСОБА_4

потерпілий- ОСОБА_5

захисник обвинуваченого- ОСОБА_6

обвинувачений- ОСОБА_3 , суд,-

в с т а н о в и в :
ОСОБА_3 23 вересня 2012 року близько 00:55 год., керуючи автомобілем «ЗАЗ-DAEWOO», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись ним у м. Львові по вул. Стрийській у напрямку до виїзду за межі м. Львова, у темну пору доби, наближаючись до перехрестя вул. Стрийська-Наукова-Хуторівка, порушив вимоги Розділу 1 п.1.5; Розділу 2 п.п. 2.3 б), д); Розділу 12 п.12.3 Правил дорожнього руху України, які виразились в тому, що він, проявив неуважність до дорожньої обстановки та її змін, з моменту виникнення небезпеки для руху у вигляді настання об`єктивної видимості пішохода ОСОБА_5 , який переходив проїзну частину дороги вказаного перехрестя зліва на право за напрямком руху його автомобіля, не вжив своєчасних заходів для зменшення швидкості руху керованого ним транспортного засобу аж до повної зупинки, або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди, такими своїми діями створив аварійну обстановку, яка призвела до наїзду на нього.

Згідно висновку судово-медичної експертизи №37/13 від 19 лютого 2013 року, ОСОБА_5 внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, спричинено травму тіла у вигляді відкритого багато уламкового перелому обидвох кісток правої гомілки, з розчавленням м`яких тканин, закритого багато відламкового перелому обидвох кісток лівої гомілки, обширних ран на животі, саден на голові, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя в момент їх заподіяння.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав лише в тій частині, що він був учасником ДТП та спричинив шкоду іншому її учаснику та пояснив, що 23 вересня 2012 року близько 00:55 год., керуючи автомобілем «ЗАЗ-DAEWOO», рухався ним по проїжджій частині дороги вул. вул. Стрийської у м. Львові у крайній лівій смузі в напрямку до перехрестя вул. Стрийська-Наукова-Хуторівка. Наближаючись до вказаного перехрестя попереду та позаду його автомобіля у його смузі руху, а також у крайній правій смузі руху, за напрямком руху до вказаного перехрестя, жодних транспортних засобів не було, а тому він розвинувши швидкість близько 60 км/год., не змінюючи її та траєкторії руху його автомобіля продовжував вказаний рух. Наблизившись до перехрестя, він помітив, що на транспортному світлофорі горить зелений сигнал, а тому він не зменшуючи швидкості свого автомобіля продовжував свій рух. Виїхавши та рухаючись по проїжджій частині перехрестя вул. Стрийська-Наукова-Хуторівка у м.Львові, несподівано відчув сильний удар його автомобіля об якийсь предмет , після чого, вітрове скло його автомобіля розбилось і в салон влетів невідомий йому мужчина. Зрозумівши, що здійснив наїзд на пішохода, він відразу викликав карету швидкої медичної допомоги та міліцію. Просив суд суворо не карати та застосувати щодо нього Закон України «Про амністію у 2014 році», оскільки має на утриманні двох неповнолітніх дітей- ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , відносно яких він не позбавлений батьківських прав.

Незважаючи на часткове визнання вини обвинуваченим ОСОБА_7 в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, вчинення ним даного кримінального правопорушення підтверджується низкою логічно узгоджених та послідовних, а відтак, на думку суду, достовірних доказів.
В судовому засіданні потерпілий ОСОБА_5 зазначив, що повертаючись з роботи 23.09.2012 року, орієнтовно о 00:55 годині, він переходив перехрестя вулиць Стрийська-Наукова-Хуторівка. Вказане перехрестя він переходив в порушення Правил дорожнього руху України, а саме перетинав вказане перехрестя по діагоналі. Коли він вже фактично пройшов середину перехрестя, то побачив як по вулиці Стрийській в напрямку на виїзд з м.Львова, рухається автомобіль. На його думку швидкість вказаного автомобіля становила в межах 100 км/год. Розуміючи, що автомобіль не гальмує він згрупувався, після чого відбувся удар, внаслідок якого він залетів в середину автомобіля. Вважає, що причиною дорожньо-транспортної пригоди є дії його так і водія ОСОБА_3 , який рухався з перевищенням та вчасно не застосував гальмування. Претензій матеріального характеру до обвинуваченого немає, та не заперечує проти застосування до нього амністії.

Оголошеними в судовому засіданні показами свідка ОСОБА_9 , які надав під час досудового розслідування /Т1 а.с.41-44/ стверджується, що 23.09.2012 року близько 00:55 год. він рухався на своєму автомобілі «Део Сенс» у м.Львові по проїзній частині дороги вул. Стрийської від вул. Максимовича у напрямку до перехрестя вул. Сихівська-Наукова-Хуторівка у м.Львові. Наблизившись до вказаного перехрестя він помітив, що на автомобільному світлофорі горить червоний сигнал, а тому знявши ногу з педалі акселератора продовжив «накатом» наближатись до перехрестя. Наблизившись до перехрестя він помітив, як на проїзну частину дороги перехрестя вийшов незнайомий йому пішохід, який розпочав пересікати проїзну частину дороги. Під час того, як даний мужчина-пішохід пересікав проїзну частину дороги, він помітив, що в напрямку траєкторії його руху по вул. Стрийській від вул. В. Великого у лівій смузі руху наблизився автомобіль «ЗАЗ-DAEWOO», який рухався на великій швидкості, яка на той час становила приблизно 90-100 км/год. Після того, як вказаний автомобіль наблизився до пішохода, відбувся наїзд на пішохода.
Оголошеними в судовому засіданні показами свідка ОСОБА_10 , які надав під час досудового розслідування /Т1 а.с.45-48/ стверджується, що 23.09.2012 року близько 00:55 год. він знаходився у своїх особистих справах поряд з вул. Стрийська-Наукова-Хуторівка. Він на своєму автомобілі рухався в сторону вул. Тролейбусної. Несподівано для себе, він почув сильний тупий звук удару. Оглянувши дану територію, він помітив автомобіль «ЗАЗ-DAEWOO» білого кольору, який на той час рухався по проїзній частині дороги вул. Стрийської у напрямку до виїзду за межі м. Львова, відразу за перехрестями Стрийська-Наукова-Хуторівка. Знаходячись в салоні свого автомобіля він почав спостерігати вказаним автомобілем, який продовжував рухатись в сторону за межі м. Львова, однак його швидкість зменшувалась, який зупинився при правому тротуарі, за напрямком руху його руху. Придивившись, він помітив, що з правого боку з даного автомобіля, в районі його капоту. Звисають ноги людини, після чого він зрозумів, що даний автомобіль здійснив наїзд на пішохода, який переходив проїзну частину дороги в межах перехрестя вул. Стрийська-Наукова-Хуторівка.
Крім того, вина обвинуваченого ОСОБА_7 доведена наступними доказами, а саме: протоколом огляду місяця дорожньо-транспортної пригоди від 23.09.2012 року /Т1 а.с.19-20/, схемою дорожньо-транспортної пригоди від 23.09.2012 року /Т1 а.с.21/, актом Судово-медичного дослідження (обстеження) №407/12 від 15.10.2012 року, відповідно до якого у ОСОБА_5 була травма тіла у вигляді відкритого багато уламкового перелому обидвох кісток правої гомілки з розчавленням м`яких тканин, закритого багато ввідламкового перелому обидвох кісток лівої гомілки, обширних ран на животі, саден на голові. Вказані ушкодження заподіяні тупими предметами, могли утворитися 23.09.2012 року в момент дорожньо-транспортної пригоди та відносяться до тяжкого тілесного ушкодження за ознакою небезпеки для життя на момент заподіяння. За наявними судово-медичними даними конкретно встановити взаєморозташування ОСОБА_11 , та рухомого автомобіля на момент первинного контакту неможливо. В крові ОСОБА_5 при поступленні в лікарню виявлено 1,27% етанолу /Т1 а.с.35-36/.

Висновком судової автотехнічної експертизи № 1/376 від 29.09.2012 року встановлено, що на момент огляду робоча гальмівна система досліджуваного автомобіля «ЗАЗ-DAEWOO» д.н.з. НОМЕР_1 знаходиться в працездатному стані та може виконувати функції, передбачені конструкцією. Яких-небудь несправностей системи виявлено не було. На момент огляду система рульового управління досліджуваного автомобіля ЗАЗ-DAEWOO» д.н.з. НОМЕР_1 знаходиться в працездатному стані та може виконувати функції, передбачені конструкцією. Яких-небудь несправностей системи виявлено не було. Так як робоча гальмівна система та система рульового управління досліджуваного автомобіляя ЗАЗ-DAEWOO» д.н.з. НОМЕР_1 знаходиться в працездатному стані, яких-небудь несправностей систем виявлено не було, то питання слідства про час винекнення несправностей вказаних систем відносно моменту ДТП, можливість водієм виявити несправності перед виїздом і під час експлуатації автомобіля і чи знаходяться несправності причинно-наслідковому зв`язку з настанням даної пригоди втрачають технічний зміст /Т1 а.с.61-64/.
Висновком судової автотехнічної експертизи № 1/375 від 29.09.2012 року встановлено, що найбільш імовірно автомобіль автомобіля «ЗАЗ-DAEWOO» д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_3 контактував з пішоходом ОСОБА_12 своєю передньою правою частиною, в районі правої блок фари /Т1 а.с.67-70/.
Висновком судової-автотехнічної експертизи № 1/181 від 18.03.2013 року встановлено, що на момент огляду робоча гальмівна система досліджуваного автомобіля ЗАЗ-DAEWOO» д.н.з. НОМЕР_1 знаходиться в працездатному стані та може виконувати функції передбачені конструкцією. Яких-небудь несправностей системи виявлено не було. На момент огляду система рульового управління досліджуваного автомобіля ЗАЗ-DAEWOO» д.н.з. НОМЕР_1 знаходиться в працездатному стані та може виконувати передбачені конструкцією. Яких-небудь несправностей системи виявлено не було. Так як робоча гальмівна система та система рульового управління досліджуваного автомобіля ЗАЗ-DAEWOO» д.н.з. НОМЕР_1 знаходиться в працездатному стані, яких-небудь несправностей систем виявлено не було, то питання слідства про час виникнення несправностей вказаних систем відносно моменту ДТП, можливість водієм виявити несправності перед виїздом і під час експлуатації автомобіля і чи знаходяться несправності причинно-наслідковому зв`язку з настанням даної пригоди втрачають технічний зміст /Т1 а.с.148-151/.
Висновком судової автотехнічної експертизи № 1/182 від 20.02.2013 року встановлено, що найбільш імовірно автомобіль ЗАЗ-DAEWOO» д.н.з. НОМЕР_1 під керування водія ОСОБА_3 контактував з пішоходом ОСОБА_12 своєю передньою правою частиною, в районі правої блок фари. Встановити в абсолютних величинах місце наїзду автомобіля на пішохода (проїзна частина дороги, смуга руху, узбіччя, тощо) не виявляється можливим, по причині недостатнього комплексу слідових ознак, які б могли установити картину зближення автомобіля та пішохода перед наїздом, чи безпосередньо вказати на місце наїзду /Т1 а.с.155-157/.
Висновком судової автотехнічної експертизи № 1/185 від 20.02.2013 року встановлено, що в ситуації, яка склалася безпосередньо перед дорожньо-транспортною пригодою наїздом на пішохода, водій автомобіля ЗАЗ-DAEWOO» д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_3 повинен був, у відповідності до вимог Правил дорожнього руху України (ПДРУ) та з технічної точки зору, з того моменту, як він в обстановці місця пригоди мав об`єктивну можливість виявити, що в напрямку його смуги руху по проїзній частині дороги рухається пішохід ОСОБА_5 (з заданого слідством моменту виникнення небезпеки для руху), негайно вжити заходів до гальмування аж до повної зупинки, згідно з технічними вимогами п.12.3 ПДРУ. Водій автомобіля ЗАЗ-DAEWOO» д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_3 мав технічну можливість уникнути наїзду на пішохода ОСОБА_5 шляхом застосування своєчасного екстреного гальмування з моменту виникнення небезпеки для руху. З технічної точки зору, причиною настання ДТП стали дії водія автомобіля ЗАЗ-DAEWOO» д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_3 , що полягали в невиконанні ним вимог п.12.3 ПДРУ /Т1 а.с.163-166/.

Протоколом огляду і перевірки технічного стану транспорту від 23.09.2012 року /Т1 а.с.28-29/.

Протоколом відтворення обстановки і обставин події від 08.11.2012 року /Т1 а.с.129-132/.
Протоколом відтворення обстановки і обставин події від 22.03.2013 року /Т1 а.с.139-142/.
З висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, що на момент ДТП ОСОБА_3 знаходився у тверезому стані /Т1 а.с.32/.
Висновком комісійної судової автотехнічної експертизи №1240 від 17.05.2016 року встановлено, що у встановленій судом дорожній ситуації водій ОСОБА_3 повинен був, з технічної точи зору, керуватися вимогами п.п.1.10 (в частині значення терміну «небезпека руху»); 12.3; 12.4 ПДР (чинних в момент скоєння ДТП), у відповідності до яких вказаний водій повинен був вести автомобіль зі швидкістю не більше 60 км/год, а із моменту, коли мав об`єктивну можливість побачити, що через перехрестя у напрямку руху автомобіля ЗАЗ-Деу рухається пішохід, водій цього легковика повинен був своєчасно застосувати екстрене гальмування (як спосіб зупинки у межах найкоротшої, з можливих, відстані). У встановленій судом дорожній ситуації пішохід ОСОБА_5 повинен був, з технічної точки зору, керуватися вимогами п.п.4.7; 4.9; 4.14 (підпунктів «а» та «г») ПДР (чинних на момент ДТП), у відповідності до яких вказаний пішохід повинен був переходити через проїзні частини вулиць, які утворюють регульоване перехрестя, по відповідних пішохідних переходах і на відповідні дозвільні для пішоходів сигнали на пішохідних світлофорах /Т2 а.с.128-130/.
З врахуванням викладеного, суд дійшов висновку про доведеність винуватості та вірність кваліфікації дій ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, у порушенні Правил безпеки дорожнього руху України, будучи особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло потерпілому ОСОБА_5 тяжке тілесне ушкодження.

При призначенні покарання обвинуваченому суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який за місцем свого проживання характеризується позитивно, на обліку в психоневрологічному та наркологічному диспансері не перебуває, який раніше притягався до кримінальної відповідальності, одружений, має на утриманні двох неповнолітніх дітей.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого суд визнає - визнання вини, щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлено.

Суд вважає за необхідне призначити покарання ОСОБА_3 у вигляді позбавлення волі.

Суд вважає доцільним застосувати до обвинуваченого ОСОБА_3 . Закон України «Про амністію у 2014 році» від 08 квітня 2014 року.

На підтримку клопотання підсудного висловився його адвокат.

Прокурор в судовому засіданні не заперечував проти звільнення ОСОБА_3 від відбування покарання на підставі п.«в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2014 році».

Як встановлено ст. 85 КК України - на підставі закону про амністію обвинувачений може бути повністю або частково звільнений від основного і додаткового покарань.

Законом про амністію особи, визнані винними у вчиненні злочину обвинувальним вироком суду, можуть бути повністю або частково звільнені від відбування покарання (ч.2 ст. 86 КК України).

Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 1 Закону України «Про застосування амністії в Україні» амністія є повне або часткове звільнення від відбування покарання осіб, визнаних винними у вчиненні злочину, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили.

Статтею 3 вказаного Закону встановлено, що встановивши в стадії судового розгляду кримінальної справи наявність акта амністії, що усуває застосування покарання за вчинене діяння, суд, за доведеності вини особи, постановляє обвинувальний вирок із звільненням засудженого від відбування покарання.

19.04.2014 р. набрав чинності Закон України «Про амністію у 2014 році» від 08 квітня 2014 р. №1185-VII. Дія цього Закону поширюється на осіб, які вчинили злочини до дня набрання ним чинності включно (ст.12 названого Закону).

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про амністію у 2014 році» питання про застосування амністії суд вирішує за ініціативою прокурора, органу або установи виконання покарань, а також за ініціативою обвинуваченого (підсудного) чи засудженого, їх захисників чи законних представників.

Відповідно до п."в" ст.1 Закону України «Про амністію у 2014 році» від 08 квітня 2014 року, який набрав чинності 19 квітня 2014 року, звільненню від покарання у вигляді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, засуджених за умисні злочини, які не є тяжкими або особливо тяжкими відповідно до ст. 12 КК України, та за злочини вчинені з необережності, які не є особливо тяжкими відповідно до ст. 12 КК України, підлягають особи, які на момент вчинення злочину не позбавлені батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що обвинувачений ОСОБА_3 на момент вчинення злочину мав і має на утриманні дітей- ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , відносно яких він не позбавлений батьківських прав /Т1 179-180/.

Вказане кримінальне правопорушення ОСОБА_3 вчинив 23 вересня 2012 року, тобто до дня набрання чинності (19 квітня 2014р.)Закону України «Про амністію у 2014 році». Свою вину у вчиненні вказаного кримінального правопорушення обвинувачений визнає повністю, щиро кається у вчиненому.

Обмежень щодо застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_3 амністії, передбачених ст.4 ЗУ "Про застосування амністії в Україні" та ст.8 Закону України «Про амністію у 2014 році», судом не встановлено, амністія до нього не застосовувалась.

За таких обставин суд вважає, що на обвинуваченого ОСОБА_3 поширюється дія Закону України «Про амністію у 2014 році», а тому він підлягає звільненню від відбування покарання.

В силу вимог ст. 124 КПК України витрати на залучення експертів у зв`язку з проведенням експертизи у розмірі 2130,80грн. ( дві тисячі сто тридцять гривень 80 коп.) стягнути з ОСОБА_3 в дохід держави /Т1 а.с. 61-64, 68-70, 148-151, 155-157, 163-166/.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Питання з речовими доказами вирішити у відповідності із вимогами ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 368, 369, 370, 371, 373, 374, 376 КПК України, суд,-

у х в а л и в :
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України та призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 (один) рік.
На підставі п.«в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2014 році» обвинуваченого ОСОБА_3 звільнити від відбування призначеного покарання.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати на залучення експертів для проведення авто-технічних експертиз у розмірі 2130,80 грн. (дві тисячі сто тридцять гривень 80 коп.) /Т1 а.с. 61-64, 68-70, 148-151, 155-157, 163-166/.

Речовий доказ по справі, а саме: автомобіль марки «ЗАЗ- DAEWOO» д.н.з. НОМЕР_1 , який переданий для належного зберігання під розписку головному механіку ТзОВ «Навігатор» ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_4 за адресою: АДРЕСА_2 - залишити останньому за належністю /Т1 а.с.169/.
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Львівської області через Франківський районний суд міста Львова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок виготовлено в нарадчій кімнаті в єдиному примірнику.

Суддя Франківського

районного суду м. Львова: ОСОБА_1