АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження: №11-кп/790/1711/16 Головуючий 1-ої інстанції: ОСОБА_1
Категорія: питання виконання вироку
Іменем України
21 липня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Харківської області у складі:
головуючого - ОСОБА_2 ,
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі - ОСОБА_5 ,
за участю прокурора - ОСОБА_6 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Харкові апеляційну скаргу засудженого на ухвалу Червонозаводського районного суду м. Харкова від 27 серпня 2015 року, якою в задоволенні клопотання засудженого
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Лозова Харківської області, громадянина України, з середньою технічною освітою, неодруженого, раніше судимого:
- 07 листопада 2013 року Лозівським міськрайонним судом Харківської області за ч. 1 ст. 311, ч. 1ст. 317 КК України на 4 роки позбавлення волі, зі звільненням від відбування покарання в силу ст.75 КК України на 2 роки;
- 08 січня 2014 року Лозівським міськрайонним судом Харківської області за ч. 2 ст. 311, ч. 2 ст. 317, ч.1 ст.70, ст. 71 КК України на 4 роки 6 місяців позбавлення волі,
про застосування відносно нього амністії відмовлено.
Приймаючи таке рішення, суд у своїй ухвалі зазначив, що оскільки засуджений скоїв тяжкий злочин в період іспитового строку, призначеного за вироком Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 07 листопада 2013 року, то відповідно п. «в» ст. 8 Закону України «Про амністію у 2014 році» від 08 квітня амністія відносно нього не застосовується.
В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_7 просить ухвалу суду першої інстанції скасувати і застосувати до нього Закон України «Про амністію у 2014 році» від 08 квітня 2014 року, оскільки тяжкий злочин він вчинив в період умовно-дострокового звільнення, а злочини, за які він засуджувався до цього, не були тяжкими або особливо тяжкими злочинами, тому, на його думку, він є суб`єктом амністії.
Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який вважав за необхідне задовольнити апеляційну скаргу засудженого, перевіривши матеріали кримінального провадження та ознайомившись з особовою справою засудженого, колегія суддів дійшла наступного.
Висновок суду про відмову в задоволенні клопотання засудженого про застосування відносно нього амністії з наведених вище підстав є помилковим.
Як вбачається з матеріалів особової справи засудженого ОСОБА_7 , він, раніше 07 листопада 2013 року, був засуджений Лозівським міськрайонним судом Харківської області за ч. 1 ст. 311, ч. 1 ст. 317, ст. 70 КК України на 4 роки позбавлення волі, зі звільненням від відбування покарання в силу ст.75 КК України на 2 роки.
08 січня 2014 року він знову був засуджений Лозівським міськрайонним судом Харківської області за ч. 2 ст. 311, ч. 2 ст. 317, ч.1 ст.70, ст. 71 КК України на 4 роки 6 місяців позбавлення волі,
Відповідно до ст. 12 КК України найбільш тяжкий злочин, передбачений ч.2 ст. 358 України, за який ОСОБА_8 засуджений попереднім вироком відноситься до злочинів середньої тяжкості, а найбільш тяжкий злочин за який засуджений відбуває покарання ч. 2 ст. 317 КК України - до тяжких злочинів. Обидва злочини є умисними.
Відповідно до вимог п. «в» ч. 1 ст. 8 Закону України «Про амністію у 2014 році» амністія не застосовується до осіб, які звільнені судом від відбування покарання з випробуванням і до закінчення визначеного судом іспитового строку знову вчинили умисний тяжкий або особливо тяжкий злочин.
Формулювання «знову вчинили умисний тяжкий або особливо тяжкий злочин» з огляду на його семантичне тлумачення свідчить, що попередньо вчинений злочин особою, яка до закінчення визначеного судом іспитового строку внаслідок звільнення від відбування покарання з випробуванням знову вчинила умисний злочин не будь-якої тяжкості, а саме умисний тяжкий чи особливо тяжкий.
Вчинення попередньо або умисного злочину невеликої або середньої тяжкості не є підставою для незастосування Закону України « Про амністію у 2014 році».
Оскільки злочин, передбачений ч. 1 ст. 317 КК України, від відбування покарання за який ОСОБА_7 було звільнено з випробуванням, є злочином середньої тяжкості, то з огляду на викладене вище та вимоги зазначеної вище норми Закону, будь-яких перешкод в застосуванні амністії відносно нього, передбачених як ст. 8 Закону України «Про амністію у 2014 році», так і ст. 4 Закону України «Про застосування амністії в Україні», немає.
Положення ст. 6 Закону зобов`язують скоротити наполовину невідбуту частину покарання засудженим, що відбувають покарання у виді позбавлення волі на певний строк та інші покарання, не пов`язані з позбавленням волі, які не підлягають звільненню від відбування покарання на підставі статей 1-5 цього Закону.
Підстави для звільнення засудженого ОСОБА_7 від відбування покарання за статтями 1-5 цього Закону відсутні.
Засуджений ОСОБА_7 , будучи звільненим від відбування покарання, призначеного вироком Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 07 листопада 2013 року з випробуванням, в період дії іспитового строку вчинив інші злочини, у тому числі тяжкий. Злочини, за які ОСОБА_7 був засуджений раніше, як зазначалося вище, не є тяжкими.
За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга засудженого ОСОБА_7 підлягає задоволенню, а тому суд апеляційної інстанції скасовує ухвалу суду першої інстанції як помилкову і ухвалює нову ухвалу.
Відповідно до вимог ст. 6 Закону України «Про амністію у 2014 році» від 08 квітня 2014 року невідбута частина покарання засудженим ОСОБА_7 підлягає скороченню наполовину.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 392, 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 задовольнити.
Ухвалу Червонозаводського районного суду м. Харкова від 27 серпня 2015 року відносно ОСОБА_7 , якою залишено без задоволення його клопотання про застосування амністії, скасувати.
Клопотання ОСОБА_7 задовольнити.
На підставі ст. 6 Закону України «Про амністію у 2014 році» від 08.04.2014 року засудженому ОСОБА_7 скоротити наполовину невідбуту частину покарання, призначеного вироком Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 08 січня 2014 року.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим - в той самий строк з дня вручення йому копії цієї ухвали.

Головуючий -

Судді: