Справа № 201/2794/16-к
Провадження № - 1кп/201/152/2016
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 квітня 2016 року м. Дніпропетровськ

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська у складі головуючого судді ОСОБА_1 за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 розглянувши у судовому засіданні в залі Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська кримінальне провадження № 0000245 відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпродзержинська, Дніпропетровської області, громадянина України, не працюючого, не одруженого, освіта середня, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

-03.02.2009 р. Кіровським районним судом м. Дніпропетровська по ч. 2 ст. 187, ст.. 69 КК України до 4-х років позбавлення волі. Звільнився 17.09.2010 р. умовно-достроково на 1 р. 10 м.;

-28.03.2012 р. Петриківським районним судом Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 263 КК України із застосуванням ст. 71 та ч.1 ст. 70 КК України до чотирьох років трьох місяців позбавлення волі. Звільнився 27.11.2015 р. за відбуттям строку покарання.
обвинуваченого у вчиненні злочинів передбачених ч. 2 ст. 187 КК України, -

В судовому засіданні приймали участь:

прокурор ОСОБА_4

обвинувачений ОСОБА_3

потерпілі ОСОБА_5 .

ОСОБА_6

ВСТАНОВИВ:
20.01.2016 року приблизно о 09 годині 30 хвилин ОСОБА_3 , знаходячись на вулиці біля буд. №178 по вул. Мандриківській у м. Дніпропетровську, що є територією Жовтневого району, реалізуючи злочинний умисел на заволодіння чужим майном, поєднаний з погрозою застосування насильства небезпечного для життя чи здоров`я особи, маючи не зняту та не погашену у встановленому законом порядку судимість, який раніше вчинив розбій, діючи умисно, з корисливих мотивів та особистої зацікавленості, відкрито, несподівано підійшов до малолітнього потерпілого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та висунув вимогу віддавати мобільний телефон, при цьому погрожуючи застосувати фізичне насильство небезпечне для життя чи здоров`я, шляхом демонстрації ножу господарсько-побутового призначення, бажаючи, щоб у потерпілого ОСОБА_7 склалось враження, що у разі не виконання вимог, погроза буда реалізована, заволодів мобільним телефоном марки «Samsung Duos GT-E 1182», imei 1: НОМЕР_1 , imei 2: НОМЕР_2 сріблястого кольору вартістю 213 гривень, чим завдав майнову шкоду ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 у розмірі 213 гривень. Після чого ОСОБА_3 разом з викраденим майном зник з місця вчинення кримінального правопорушення, розпорядившись викраденим на власний розсуд.

Вказаними діями ОСОБА_3 вчинив злочин передбачений ч. 2 ст. 187 КК України, а саме, напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із погрозою застосування насильства небезпечного для життя чи здоров`я особи, вчинений особою яка раніше вчинила розбій.

Після чого, ОСОБА_3 , продовжуючи свою злочинну діяльність, 20.01.2016 року приблизно о 23 годині 15 хвилин ОСОБА_3 , знаходячись на вулиці біля гуртожитку № 5 Дніпропетровського національного університету залізничного транспорту, що розташований за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Лазаряна, 2, що є територією Жовтневого району, реалізуючи злочинний умисел на заволодіння чужим майном, поєднаний з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, який раніше вчинив розбій, діючи умисно, з корисливих мотивів та особистої зацікавленості, відкрито, несподівано підійшов до потерпілої ОСОБА_5 та висунув вимогу віддати мобільний телефон, при цьому погрожуючи застосувати фізичне насильство, небезпечне для життя чи здоров`я, шляхом демонстрації ножу господарсько-побутового призначення, бажаючи, щоб у потерпілої склалось враження, що у разі не виконання вимог, погроза буде реалізована, заволодів мобільним телефоном марки «Samsung Galaxy Core» модель «GT-18262» білого кольору IMEI 1: НОМЕР_3 ; IMEI 2: НОМЕР_4 вартістю 1399 гривень 30 коп., після чого, стоячи за спиною, тримаючи правою рукою в районі шиї потерпілої ніж господарсько-побутового призначення, бажаючи, щоб у потерпілої склалось враження, що у разі не виконання вимог, погроза буде реалізована, заволодів гаманцем, виготовленим з замінника шкіри коричневого кольору вартістю 44 гривні, в якому знаходилась карта «Універсальна» ПАТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_5 , чим завдав майнову шкоду потерпілій ОСОБА_5 . Після чого ОСОБА_3 разом з викраденим майном зник з місця вчинення кримінального правопорушення, та заволодівши карткою «Універсальна» ПАТ КБ «Приватбанк», « 085600, що належить потерпілій, розпоряджаючись викраденим майном, заволодів грошовими коштами у сумах 162, 00 гривень, 318,00 гривень та 12 гривень 85 коп., з урахуванням відсотків та зняття готівки, чим завдав майнову шкоду потерпілій ОСОБА_5 на загальну суму 1936 гривень 15 коп.

Вказаними діями ОСОБА_3 вчинив злочин передбачений ч. 2 ст. 187 КК України, а саме, напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із погрозою застосування насильства небезпечного для життя чи здоров`я особи, вчинений особою яка раніше вчинила розбій.

Після чого ОСОБА_3 , продовжуючи свою злочинну діяльність 21.01.2016 року приблизно о 09 годин 30 хвилин знаходячись на вулиці біля буд. № 122 по вул. Переяславській у м. Дніпропетровську, що є територією Жовтневого району, реалізуючи злочинний умисел на заволодіння чужим майном, поєднаний з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, який раніше вчинив розбій, діючи умисно, з корисливих мотивів та особистої зацікавленості, відкрито, несподівано підійшов до потерпілої ОСОБА_6 та висунув вимогу віддати матеріально цінні речі, при цьому погрожуючи застосувати фізичне насильство, небезпечне для життя чи здоров`я. шляхом демонстрації ножу господарсько-побутового призначення, бажаючи, щоб у потерпілої склалось враження, що у разі не виконання вимог, погроза буде реалізована, заволодів сумкою чорного кольору, виготовленою з тканини вартістю 154 гривні 50 коп., в якій знаходився ноутбук марки «Lenovo G580G» чорного кольору вартістю 3149 гривень 50 коп., чим завдав майнову шкоду потерпілій ОСОБА_6 на загальну суму 3304 гривні, Після чого ОСОБА_3 разом з викраденим майном зник з місця вчинення кримінального правопорушення, розпорядившись викраденим на власний розсуд.

Вказаними діями ОСОБА_3 вчинив злочин передбачений ч. 2 ст. 187 КК України, а саме, напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із погрозою застосування насильства небезпечного для життя чи здоров`я особи, вчинений особою яка раніше вчинила розбій.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у інкримінованих йому злочинах визнав у повному обсязі та надав показання, які повністю підтверджують обставини, викладені в обвинувальному акті в частині епізодів з потерпілими ОСОБА_7 та ОСОБА_6 . В частині епізоду з потерпілою ОСОБА_5 обвинувачений також визнав себе винним, однак зазначив, що він не опинявся ззаду потерпілої та не приставляв їй в цей час ніж до шиї.

Суд, заслухавши обвинуваченого, показання потерпілих, дослідивши докази, надані сторонами кримінального провадження приходить до висновку про обґрунтованість висунутого обвинувачення та доведеність вини ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованих йому злочинів.

Так, потерпіла ОСОБА_6 , будучи допитаною в судовому засіданні пояснила, що в той день зранку вона йшла на роботу і у неї з собою був ноутбук у сумці. Вони спустились по сходах на вул.. Переяслівську, де її зустрів раніше їй незнайомий обвинувачений, який погрожуючи їй ножем почав вимагати віддати цінні речі. Вона передала йому сумку з ноутбуком, однак він висунув вимогу передати йому і мобільний телефон. Потерпіла повідомила, що не має телефону, так як він у ремонті і тоді обвинувачений велів їй розвернутись і йти сходами угору, не обертаючись, що вона й зробила. Вона пройшла декілька сходів, обернулась, впевнилась, що обвинувачений зник та викликала поліцію.

Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники процесу не оспорюють обставини кримінального провадження в частині потерпілих ОСОБА_7 і ОСОБА_6 і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд ухвалив проводити судовий розгляд даного провадження в частині обставин даних злочинів із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження інших доказів.

Потерпіла ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснила, що в той вечір вона поверталась у гуртожиток, розташований на території ДНУЗТ. Вона їхала на трамваї і звернула увагу на раніше їй незнайомого обвинуваченого, який також їхав у трамваї. Коли вони доїхали до зупинки потерпіла вийшла і за нею вийшов обвинувачений, який запитав котра година, а потім пішов у протилежний від потерпілої бік. Потерпіла попрямувала до гуртожитку і коли опинились в безлюдному місці почула позад себе біг. Вона обернулась і побачила обвинуваченого, який погрожуючи ножем, висунув вимогу передати йому телефон, що потерпіла і зробила. Після цього обвинувачений обійшов її ззаду, приставив ніж, який тримав у правій руці, до її шиї і заволодів її гаманцем в якому знаходилась кредитна карта «ПриватБанку» та з місця злочину зник.

Показання потерпілої в частині механізму вчинення злочину обвинуваченим об`єктивно підтверджуються протоколом проведення слідчого експерименту від 23.02.2016 року за участю підозрюваного ОСОБА_3 в ході якого останній на місці події, а саме біля гуртожитку 5 по вулиці Лазаряна, 2 у м. Дніпропетровську показав, що біля гуртожитків університету побачив потерпілу ОСОБА_5 та пішов за нею. Підійшовши до потерпілої ОСОБА_5 , тримаючи у правій руці ніж лезом вперед, наказав потерпілій віддати мобільний телефон. На вимогу підозрюваного ОСОБА_3 потерпіла ОСОБА_5 самостійно дістала з кишені власний мобільний телефон та передала його підозрюваному. Підозрюваний ОСОБА_3 , обійшовши потерпілу зі спини, правою рукою, в якій тримав ніж схопив потерпілу та наказав віддати гаманець. Після того, як ОСОБА_3 заволодів мобільним телефоном та гаманцем потерпілої, пішов у напрямку проспекту Гагаріна.
Обставини зафіксовані у вказаному протоколі підтвердили свідки ОСОБА_9 і ОСОБА_10 , допитані в судовому засіданні, які пояснили, що вони приймали участь у вказаному слідчому експерименті в якості понятих і під час експерименту обвинувачений всі обставини вчинення злочину показував добровільно без підказок будь-кого та протокол всі підписали без зауважень.
Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники процесу не оспорюють інші обставини кримінального провадження в частині потерпілої ОСОБА_5 і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд ухвалив проводити судовий розгляд даного провадження в частині обставин даного злочину із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження інших доказів.

Аналізуючи вищеописані докази в сукупності з показаннями обвинуваченого, суд приходить до висновку, що досліджені докази належні, оскільки вони підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню, допустимі, оскільки вони отримані в порядку встановленому КПК України, достовірні, оскільки фактичні дані отримані з цих доказів, не спростовані жодним іншим доказом, наданим сторонами кримінального провадження. Всі ці докази в своїй сукупності та взаємозв`язку не містять суперечностей, доповнюють один одного і дають можливість суду прийти до однозначного висновку про те, що вина ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованих йому злочинах знайшла своє підтвердження в судовому засіданні в повному обсязі і його дії органом досудового слідства кваліфіковані вірно за ч. 2 ст. 187 КК України як напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчинений особою, яка раніше вчинила розбій.

Заперечення ж обвинуваченого проти механізму заволодіння майном потерпілої ОСОБА_5 спростовані дослідженими в судовому засіданні доказами, які описано вище.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, суд згідно з вимогами ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який являється тяжким, дані про особу обвинуваченого, який раніше судимий за злочини проти власності, посередньо характеризується, на обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває.

До обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_3 відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_3 відповідно до ст. 67 КК України в судовому засіданні не встановлено.

Каяття обвинуваченого в судовому засіданні викликає сумніви у його щирості, з урахуванням неодноразового притягнення обвинуваченого до кримінальної відповідальності за злочини проти власності, скоєння злочину незадовго після звільнення з місць позбавлення волі і, на думку суду, його каяття направлене виключно на пом`якшення призначення йому покарання.
З врахуванням викладеного, суд вважає, що з метою виправлення та попередження нових злочинів, обвинуваченому слід призначити покарання виключно у виді позбавлення волі, однак не в максимальному його розмірі, оскільки саме таке покарання буде повністю відповідати ступеню тяжкості вчиненого злочину, конкретним його обставинам, даним про особу обвинуваченого, який неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, однак на шлях виправлення не став, продовживши вчинення аналогічних злочинів, крім того, таке покарання повністю буде відповідати встановленим під час розгляду кримінального провадження обставинам, що пом`якшують покарання обвинуваченого, а також, на думку суду, посприяє подальшому виправленню останнього та попередження вчинення ним нових злочинів.
Також необхідно застосувати додаткове покарання у вигляді конфіскації майна.
Підстав для застосування ст. 69 КК України в судовому засіданні не встановлено.
Питання щодо речових доказів суд вважає за необхідне вирішити в порядку, передбаченому ст. 100 КПК України.

Вирішуючи заявлений потерпілою ОСОБА_6 цивільний позов про стягнення матеріальної шкоди в розмірі 3304 гривень, суд приходить до висновку, що з урахуванням встановлених судом обставин з обвинуваченого ОСОБА_3 на користь цивільного позивача, на підставі ст. 1166 ЦК України, підлягає стягненню матеріальна шкода в розмірі 3304 гривень розмір шкоди, спричиненої протиправними діями обвинуваченого

Вирішуючи заявлений потерпілою ОСОБА_6 цивільний позов про стягнення моральної шкоди у розмірі 10000 гривень, суд приходить до висновку, що позивачці, протиправними діями обвинуваченого спричинена значна моральна шкода, яка виразилась у моральних переживаннях потерпілої за своє здоров`я та життя під час вчинення відносно неї протиправних дій; моральних переживаннях у зв`язку зі втратою свого майна.

Визначаючи розмір моральної шкоди, яка підлягає відшкодуванню позивачу суд враховує характер та обсяг фізичних, душевних та психічних страждань позивача, завданих внаслідок злочину, характер немайнових втрат порушення нормальних життєвих зв`язків, тривалість немайнових втрат. При цьому суд виходить із засад розумності, виваженості та справедливості і оцінює моральну шкоду, спричинену позивачу протиправними діями відповідачів, враховуючи принцип диспозитивності, в розмірі 5 000 гривень, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача на підставі ст. ст. 1167 ЦК України.

Вирішуючи заявлений потерпілою ОСОБА_5 цивільний позов про стягнення матеріальної шкоди в розмірі 1939,30 гривень суд вважає, що з урахуванням встановлених судом обставин з обвинуваченого ОСОБА_3 на користь цивільного позивача, на підставі ст. 1166 ЦК України, підлягає стягненню матеріальна шкода в розмірі 1936,15 гривень розмір шкоди, спричиненої протиправними діями обвинуваченого

Вирішуючи заявлений потерпілою ОСОБА_5 цивільний позов про стягнення моральної шкоди у розмірі 1000 гривень, суд приходить до висновку, що позивачці, протиправними діями обвинуваченого спричинена значна моральна шкода, яка виразилась у моральних переживаннях потерпілої за своє здоров`я та життя під час вчинення відносно неї протиправних дій; моральних переживаннях у зв`язку зі втратою свого майна; порушенням нормальних життєвих зв`язків потерпілої і необхідності відшукувати додаткові зусилля в зв`язку з позбавленням її засобів зв`язку.

Визначаючи розмір моральної шкоди, яка підлягає відшкодуванню позивачу суд враховує характер та обсяг фізичних, душевних та психічних страждань позивача, завданих внаслідок злочину, характер немайнових втрат порушення нормальних життєвих зв`язків, тривалість немайнових втрат. При цьому суд виходить із засад розумності, виваженості та справедливості і оцінює моральну шкоду, спричинену позивачу протиправними діями відповідачів, враховуючи принцип диспозитивності, в розмірі 1 000 гривень, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача на підставі ст. ст. 1167 ЦК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 368, 370, 371, 373, 374 Кримінального процесуального кодексу України, суд,-

ЗАСУДИВ:
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на вісім років з конфіскацією його майна.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 відраховувати з 22 січня 2016 року, зарахувавши в строк відбування призначеного покарання перебування ОСОБА_3 під вартою з 22 січня 2016 року по 12 квітня 2016 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, тобто п`ять місяців чотирнадцять днів.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_3 залишити без змін до набрання вироком законної сили, але не більш ніж до 11 червня 2016 р.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 матеріальну шкоду в розмірі 1936,15 гривень та моральну шкоду в розмірі 1000 гривень.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 матеріальну шкоду в розмірі 3304 гривень та моральну шкоду в розмірі 5000 гривень.

Речові докази картку «Універсальна» повернути потерпілій ОСОБА_5 .

Речові докази чек ПАТ КБ «ПриватБанк», комплект з двох ключів і комплект з п`яти ключів, ніж, що зберігається в камері схову речових доказів Жовтневого ВП ДВП ГУ НП у Дніпропетровській області знищити.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана сторонами кримінального провадження до апеляційного суду Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська протягом тридцяти діб з дня проголошення вироку суду.
Головуючий - суддя: ОСОБА_1