УКРАЇНА
Апеляційний суд Житомирської області

Справа №278/4836/14-к Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ст. 121 ч.2 КК України Доповідач ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 лютого 2016 року м. Житомир
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Житомирської області в складі:
головуючого судді: ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 та ОСОБА_4
з участю секретаря: ОСОБА_5
прокурора: ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_7
захисника обвинуваченого ОСОБА_8
Цим вироком: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Житомира, громадянина України, освіта середня спеціальна, не працюючого, неодруженого, мешканця (без реєстрації) АДРЕСА_1 ,
засуджено за ч. 2 ст.121 КК України до покарання у виді 7 (семи) років позбавлення волі.
Обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Строк відбуття покарання обраховано з моменту затримання - 09.09.2015 року.
Речові докази: куртку, рюкзак з речами, мобільний телефон марки «Нокіа», сорочку з коротким рукавом білого кольору, футболку в полосу коричнево-білого кольору, що знаходяться на зберіганні в камері схову Житомирського РВ УМВС України в Житомирський області - повернуто власнику. Ліхтарик, ковдру червоного кольору, ключі, що передані під охоронну розписку - залишено власнику. Пляшку з під горілки, речовини бурого кольору, об`єкт схожий на зуб, дві серветки з речовиною бурого кольору що знаходяться на зберіганні в камері схову Житомирського РВ УМВС України в Житомирський області - знищено.
Цивільний позов задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_9 2218 гривень 63 копійки матеріальної шкоди та 200 000 гривень моральної шкоди, а всього на загальну суму 202 218 гривень 63 копійки.
Згідно вироку суду, 13 серпня 2014 року о 01 годині ночі ОСОБА_7 разом з ОСОБА_10 , знаходились на ділянці місцевості, що розташована на відстані близько 100 метрів від автодороги сполученням Київ-Чоп у напрямку повороту до Соколовського дачного масиву, Житомирського району, Житомирської області, де спільно розпивали спиртні напої. В подальшому, між обвинуваченим та ОСОБА_10 виник конфлікт в ході якого у обвинуваченого на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин виник умисел на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_10 .
Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на спричинення тілесних ушкоджень, ОСОБА_7 , у стані алкогольного сп`яніння зі значною силою прикладання, наніс руками численні удари в область голови, тулуба та обличчя ОСОБА_10 , завдавши йому таким чином тілесні ушкодження у виді: п`яти саден неправильної форми на лобі справа та зліва, в скроневій області зліва, в потиличній справа; саден овальної форми на підборідді справа та на носі; численних саден неправильної форми на передній поверхні правого плеча; сімох саден по боковій поверхні правого плеча; численних саден точкового характеру по задній поверхні лівого передпліччя та по передій поверхні плечового суглобу; двох саден неправильно-овальної форми на животі та на поверхні шиї; двох саден лінійної форми в поперековій ділянці, розміщених горизонтально; синців синюшного кольору, неправильної багатокутникової форми в виличних ділянках; крововиливів темно-червоного кольору по внутрішній поверхні слизової верхньої та нижньої губ, неправильної овальної форми; крововиливів на верхній щелепі, першого і другого зубів справа в ділянку десни (вказані зуби відсутні); крововиливу темно-червоного забарвлення в малу кривизну шлунку, неправильної овальної форми; крововиливу по ходу брижі тонкого кишківника темно-червоного забарвлення з розривом біля кореня з відносно рівними краями, заокругленими кінцями; три крововиливи темно-червоного кольору в лобній області зліва, в тім`яній області справа, в потиличній області м`яких покривів голови зліва, неправильної овальної форми; крововиливів в тім`яній і потиличній обох півкуль у вигляді окремих ділянок під м`які мозкові оболонки; перелому під`язикової кістки справа, а також рідкого стану крові, вираженого малокрів`я внутрішніх органів, наявності в черевній порожнині до одного літра темної рідкої крові з рихлими згортками, точкових крововиливів в серозні оболонки, які відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, що спричинили смерть потерпілого.
В апеляції обвинувачений ОСОБА_7 просить скасувати вирок Житомирського районного суду та закрити провадження по справі.
В обґрунтування доводів скарги обвинувачений зазначив, що вирок суду є незаконним, оскільки було допущено неповноту судового розгляду, викладені у вироку висновки суду не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, істотно порушено вимоги кримінально процесуального закону та неправильно застосовано закон України про кримінальну відповідальність.
Вказав, що зміст частини показів викривлений, неповний та не відповідає обставинам справи, оскільки свідки не підтверджують його вину, а навпаки спростовують висновки суду про причетність до смерті ОСОБА_11 .
Іншим доказам судом надано хибне тлумачення. Зокрема протоколам огляду місця пригоди від 13.08.2014 року та від 23.08.2014 року, акту застосування службової собаки.
На думку обвинувачуваного не є допустимими та належними доказами його заява, заяви ОСОБА_9 та ОСОБА_12 про надання дозволів на огляд домоволодінь в Соколовському масиві кооперативі «Лотос», оскільки не містять відомостей про належність будинків та земельних ділянок особам, котрі надавали дозвіл.
Стверджує, що процедура слідчих експериментів, які проводились 16.08.2014 року та 06.10.2014 року суперечить визначенню викладеному в ст. 240 КПК України.
Посилається на відсутність в матеріалах провадження його заяви про вчинення злочину від 15.08.2015 року, на яку послався суд.
Вважає, що висновки судово-медичних експертиз не відповідають вимогам ст. 102 КПК України щодо опису отриманих експертом матеріалів та проведених досліджень.
У вироку відсутні вказівки на форму вини, мотиви, мету, деталізацію місця та способу вчинення кримінального правопорушення. Згідно вироку, його умисел був направлений на заподіяння ОСОБА_10 невизначеного характеру тілесних ушкоджень.
Звернув увагу на те, що прокурором докази були надані суду з грубим порушенням вимог КПК.
Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_7 , та його захисника, котрі просили задовольнити апеляційну скаргу, міркування прокурора про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги обвинуваченого, беручи до уваги останнє слово ОСОБА_7 , обговоривши доводи апеляції та перевіривши вирок суду першої інстанції в межах, передбачених ст.404 КПК України, колегія суддів вважає, що подана апеляція не підлягає задоволенню з урахуванням наступного.
Висновок суду про винуватість ОСОБА_7 у вчиненні злочину за обставин наведених у вироку ґрунтується на зібраних у кримінальному провадженні та перевірених у судовому засіданні доказах, оцінених в сукупності і є обґрунтованим.
Доводи обвинуваченого про невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, а також те, що висновки суду, які викладені у вироку не підтверджуються доказами дослідженими під час судового розгляду, не відповідають дійсності.
Як встановлено перевіркою матеріалів кримінального провадження, судовий розгляд у ньому проведено з дотриманням вимог кримінального процесуального законодавства та був спрямований на всебічне, повне та об`єктивне до слідження обставин справи.
Вирок постановлений у відповідності до вимог ст.374 КПК України. Зроблені на підставі версії досудового слідства, висновки суду про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні вищезазначеного злочину відповідають фактичним обставинам і підтверджені дослідженими в судовому засіданні і детально викладеними у вироку доказами. Тому інші версії (отримання ОСОБА_11 тілесних ушкоджень внаслідок дії інших осіб, або його смерті через неналежну медичну допомогу), які озвучені обвинуваченим в судовому засіданні та апеляційній скарзі є надуманими з метою уникнути відповідальності.

У судовому засіданні ОСОБА_7 , не визнаючи вини у причетності до смерті ОСОБА_10 показав, що 13.08.2014 року, після вживання спиртних напоїв з ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , зайшов до ОСОБА_10 з яким випили ще горілки та разом пішли купатися на озеро ОСОБА_15 . Після купання, по дорозі додому, до них під`їхав автомобіль з якого вийшли чоловіки та почали ображати його та ОСОБА_11 . Зав`язалася бійка, його вдарили по голові і він втратив свідомість. Про смерть ОСОБА_11 дізнався вранці наступного дня.
Крім того, обвинувачений пояснив, що під час досудового розслідування визнавав свою вину під тиском працівників міліції, котрі змусили його оговорити себе. Під час слідчого експерименту працівники міліції показали, де знаходився труп та сказали, що потрібно говорити.
Проте ОСОБА_7 , при проведенні слідчого експерименту 16.08.2014 року впевнено і детально показував на місці та пояснював, як саме 13.08.2014 року наніс удари ОСОБА_10 в область голови від яких той падав на асфальт. ОСОБА_16 наносив у відповідь, коли той безпричинно ударив його та розбив окуляри. Вказував, що удари наносив серіями. Врешті ОСОБА_11 впав на землю і знепритомнів. Він також втратив свідомість. Коли отямився пішов додому через ліс. Вранці дізнався, що ОСОБА_11 помер на тому місці, де він його залишив. В присутності понятих показав місце бійки, механізм нанесення ударів та місце, де він залишив ОСОБА_11 (т.1 а.с.244-257).
Аналогічно ОСОБА_7 повторно детально показував на місці та добровільно пояснював під час проведення слідчого експерименту 06.10.2014 року, тобто майже через два місяці після вчинення злочину. Уточнив, що наносив удари кулаками і в живіт потерпілого не менше 3 ударів, внаслідок чого ОСОБА_11 падав на асфальт(т.1 а.с.258-261).
Доводи обвинуваченого з приводу того, що він не був ознайомлений з фототаблицею до протоколу, спростовуються його власноручним підписом в протоколі слідчого експерименту, де зазначено, що під час слідчого експерименту застосовується фотозйомка, за результатами експерименту було виготовлено фотознімки. Крім того 16.10.2016р. ОСОБА_17 та його захиснику був наданий доступ до матеріалів досудового розслідування. Після ознайомлення з матеріалами зауважень від них не надійшло(т.1 а.с.291).
Об`єктивність показів обвинуваченого щодо нанесення серій ударів в голову та живіт потерпілого підтверджується висновком судово-медичної експертизи №766 (а.с.95-97), згідно якого тілесні ушкодження в області голови у вигляді закритої черепномозкової травми, яка супроводжувалась крововиливами під оболонки і в речовину головного мозку, численними саднами, крововиливами в слизову губ, травматичної ампутації 2 зубів, закритої тупої травми шиї, яка супроводжувалась переломом під`язикової кістки справа мають ознаки середніх у живих осіб по причині довготривалого розладу здоров`я, знаходяться в непрямому причинному зв`язку зі смертю, та у вигляді закритої тупої травми живота, яка супроводжувалась розривом брижі тонкого кишечника біля кореня з крововиливами в петлі кишечника і розвитком значної крововтрати, мають ознаки тяжких за ознакою небезпеки для життя в момент заподіяння та знаходяться в прямому причинному зв`язку зі смертю.
Посилання на те, що зізнання у вчинені злочину та поведінка під час проведення слідчих експериментів зумовлена фізичним і психічним впливом з боку працівників міліції, колегія суддів вважає надуманими, оскільки будь-яких зауважень з боку учасників слідчої дії не надходило. В подальшому скарг на дії працівників міліції ні обвинувачений ні його захисник не висловлювали, до правоохоронних органів з цього приводу не зверталися. Добровільність дачі пояснень та відсутність тиску підтвердив у суді свідок ОСОБА_18 , котрий був понятим при проведенні 16.08.2014 року слідчого експерименту. Свідок пояснив, що ОСОБА_7 сам показував та розповідав як вони з ОСОБА_11 билися, як наносили один одному удари. Будь-яких порушень під час проведення даних слідчих дій з боку працівників міліції допущено не було. Розповідав та показував ОСОБА_17 добровільно. Все, що відбувалося фіксувалося на камеру.
Крім того, свідок ОСОБА_19 пояснив суду, що вранці 13.08.2014 року разом із ОСОБА_7 випили пляшку горілки. ОСОБА_7 розповідав, що минулої ночі він з кимось бився та йому боліли руки, що окуляри у нього були побиті.
Цей же свідок зазначив, що раніше між ОСОБА_17 та ОСОБА_11 відбувалися конфлікти та бійки, під час розпивання спиртних напоїв.
Свідок ОСОБА_20 показав, що о 18.15 год. 12.08.2014 року разом із ОСОБА_19 та ОСОБА_7 розпивали спиртні напої. Коли повз них на велосипеді проїжджав ОСОБА_11 , ОСОБА_17 вибіг до нього на вулицю і вони про щось розмовляли. Потім ОСОБА_17 взяв 250 грам розведеного спирту та пішов до дому ОСОБА_11 . Також ОСОБА_20 вказав, що в той день тілесних ушкоджень у ОСОБА_11 не було.
Свідок ОСОБА_21 , в судовому засіданні стверджував, що вечором 12.08.2014 року повз його будинок проходило двоє чоловіків. Один з них посвітив йому в обличчя ліхтариком. По голосу він впізнав ОСОБА_7 . Чоловіки конфліктували між собою чув між ними крики, що хтось з них когось хоче підрізати.
Пояснення цього свідка узгоджуються з поясненнями свідка ОСОБА_12 , яка є матір`ю обвинуваченого і підтвердила, що її син ОСОБА_7 , разом із ОСОБА_11 12.08.2014 року близько 22 години, взявши з собою ліхтарик одіяло та рюкзак з документами, пішли на озеро ОСОБА_15 купатися. О третій годині ночі син відповів на її дзвінок та повідомив, що заблукав. Близько четвертої години він прийшов додому без окулярів та відразу ліг спати. Повідомив, що дуже болить голова. У сина була шишка на голові, інших ушкоджень не бачила.
Потерпіла ОСОБА_9 пояснила в судовому засіданні, що вона була проти спілкування її сина з ОСОБА_17 , оскільки той постійно випивав, а після розпивання спиртних напоїв між ними виникали конфлікти. Раніше під час одного з таких конфліктів ОСОБА_12 сильно побив її сина - ОСОБА_10 .

Відповідно до висновків експерта №1064 та №1065 від 19.09.2014 року, вилучена в ході огляду місця події речовина бурого кольору, є кров`ю людини. Походження даних антигенів можливе за рахунок крові будь-якої особи, організму якої вони властиві, такими особами можуть бути як ОСОБА_11 так і ОСОБА_17 .
Вказані докази в своїй сукупності підтверджують, що в ніч з 12 на 13 серпня 2014 року ОСОБА_17 та ОСОБА_11 перебували разом в місці, де в послідуючому було виявлено тіло потерпілого, при цьому вони конфліктували між собою та висловлювали погрози. Знайшла своє підтвердження в суді обставина, що раніше між ними неодноразово виникали бійки після вживання спиртного.
Відомості отримані при проведенні слідчого експерименту з ОСОБА_17 щодо механізму нанесення тілесних ушкоджень, які узгоджуються з висновком експертиз щодо характеру виявлених і ОСОБА_11 і ОСОБА_17 тілесних ушкоджень, відсутність його заяв при проведенні досудового розслідування про причетність інших осіб до заподіяння йому та ОСОБА_11 тілесних ушкоджень, виявлення на місці події слідів крові, яка може належати як ОСОБА_17 так і ОСОБА_11 , на думку колегії суддів, переконливо свідчить, що між ОСОБА_17 і ОСОБА_11 відбулась бійка, в ході якої ОСОБА_11 були нанесені тілесні ушкодження, які спричинили смерть потерпілого.
В акті застосування службової собаки від 13.08.2014 року зафіксовано схему руху службової собаки від місця виявлення трупа до ОСОБА_22 дачного масиву через ліс. Зміст даного доказу аж ніяк не спростовує причетність ОСОБА_7 до вчинення злочину, як він стверджує, а є непрямим доказом протилежного, оскільки, як неодноразово зазначав сам ОСОБА_7 , після того, як він прийшов до тями, то пішов через ліс до Соколовського дачного масиву.
На переконання колегії не відповідають дійсності твердження обвинуваченого про те, що на момент внесення відомостей до ЄРДР - 13.08.2014 року його вже було повідомлено про підозру, а отже було порушено його право на захист.
Ці доводи спростовуються даними, які містяться в повідомленні про підозру (т.1 а.с.136-138), пам`ятці про права та обов`язки підозрюваного (т.1 а.с.139), змістом протоколу допиту підозрюваного (т.1. а.с.141), відповідно до яких ОСОБА_7 було повідомлено про підозру 16.08.2014 року, в цей же день роз`яснено його права, в тому числі право мати захисника. Дане повідомлення про підозру містить відомості щодо змісту обвинувачення та кваліфікації скоєного за ст. 124 КК України. Така попередня кваліфікація на думку колегії суддів не спростовує правильність кваліфікації в подальшому дій ОСОБА_17 на ч.2 ст.121 КК України.
Витяг з кримінального провадження було виготовлено 19.08.2014 року, тобто вже після оголошення підозри, а тому цілком логічним є те, що в ньому міститься інформація про особу, якій оголошено підозру.
Помилковим є і посилання обвинуваченого на неправомірність заміни підозри з тих підстав що КПК України не містить визначення такого документа, як повідомлення про заміну раніше повідомленої підозри.
Відповідно до ст. 279 КПК України у випадку виникнення підстав для повідомлення про нову підозру або зміну раніше повідомленої підозри слідчий, прокурор зобов`язаний виконати дії, передбачені статтею 278 цього Кодексу.
Таким чином, вказаний процесуальний документ, передбачений КПК України. Найменування документа «Заміна раніше повідомленої підозри» замість «Зміна повідомлення про підозру» не може вважатися порушенням вимог КПК
Колегія суддів вважає надуманими твердження ОСОБА_7 про розбіжності в місці виявлення ОСОБА_11 , в протоколі, схемі та фототаблиці, оскільки огляд місця пригоди співпадав в часі з приїздом автомобіля швидкої допомоги та проведенням реанімаційних заходів, у зв`язку з чим тіло переміщалось. Відповідно було зафіксовано і місце виявлення ОСОБА_10 до приїзду швидкої допомоги, і місце розташування трупа ОСОБА_10 . Наведене підтверджується змістом протоколу огляду місця пригоди від 13.08.2014 року, фото №1-№4, №15,№25 на план-схемі до вказаного протоколу (а.с.8-28)
Невірне зазначення у ЄРДР часу смерті (12.00 година), який не узгоджується з часом вказаним у медичному документі - (09 год. 40 хв.т.1 а.с.59), помилкове зазначення дати в фототаблиці до протоколу огляду місця події від 13.08.2014р., описка експерта щодо номера кримінального провадження та у назві експертизи в додатку до супровідного листа, на думку колегії суддів, не дають підстав для визнання цих доказів неналежними чи недопустимими, оскільки вони не спростовують правильність даних встановлених в послідуючому та не свідчать про порушення норм кримінального процесуального законодавства при отримання цих доказів, зокрема щодо прав обвинуваченого, а лише вказують на очевидні описки.
Порушень кримінальнопроцесуального законодавства при проведенні оглядів помешкань колегія суддів не вбачає, оскільки дозволи на огляд цих об`єктів власності надали їх володільці, що підтверджується змістом заяв ОСОБА_9 ОСОБА_7 та ОСОБА_12 з цього приводу будь-які зауваження з їхнього боку відсутні (а.с.39, 51).
Заява про вчинення злочину від 18.08.2014 року, на відсутність якої посилається ОСОБА_7 в апеляційній скарзі, міститься в на а.с.128 т.№1. Відповідно до вказаної заяви, ОСОБА_7 зізнався у тому, що 13.08.2014 року в ході конфлікту наніс тілесні ушкодження ОСОБА_10 . Таким чином, є надуманими твердження обвинуваченого про відсутність такої заяви в матеріалах справи.
Зміст усіх проведених експертиз відповідає вимогам ст.102 КПК України, «Інструкції про проведення судово-медичної експертизи» затвердженої Міністерством охорони здоров`я України 17.01.1995 року №6. Сумнівів в правильності цих висновків, узгодженості з наданими експертам матеріалами провадження у колегії суддів немає. Усі доводи апелянта про їх неповноту, порушення прав обвинуваченого колегія вважає надуманими.
Отже, процесуальних порушень при збиранні, дослідженні й оцінці доказів, які б ставили під сумнів обґрунтованість висновків суду та правильність кваліфікації дій обвинуваченого, апеляційним судом не встановлено. Висновки суду ґрунтуються на достатніх та допустимих доказах. Підстав для визнання цих доказів неналежними, недопустимими чи не достатніми колегія суддів не вбачає.
При визначенні порядку та дослідженні доказів покладених в обґрунтування вироку, суд в загальному дотримався вимог ст.ст. 357, 358 КПК України, зокрема після клопотання прокурора в судовому засіданні, надав можливість учасникам висловити свою думку щодо можливості приєднання до справи цих доказів та висловити позицію щодо їх належності та допустимості. Цим правом, як вбачається з запису судового засідання скористалася сторона захисту висловлюючи заперечення.
Зі змісту диспозиції ст.121 ч.2 КК України суб`єктивна сторона цього діяння характеризується умисною формою вини при цьому відповідальність не виключається коли умисел винного був направлений на заподіяння невизначеної шкоди здоров`ю а тому твердження сторони захисту про неправильну кваліфікацію є безпідставними. Дії ОСОБА_17 за ч.2 ст.121 КК України кваліфіковані вірно, як умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого.
Покарання ОСОБА_7 призначено у відповідності до вимог ст. 65 КК України з урахуванням характеру і ступеня суспільної небезпечності вчиненого, даних про його особу, конкретних обставин справи та обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.
З урахуванням зазначеного, призначене покарання колегія суддів вважає за своїм видом та розміром справедливим.
Підстави для зміни або скасування вироку за мотивами, викладеними в апеляції обвинуваченого відсутні.
Керуючись ст.ст. 376, 404, 407, 409, 419, КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду, -
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Житомирського районного суду Житомирської області від 09 вересня 2015 року щодо ОСОБА_7 за ст. 121 ч.2 КК України без зміни.
У відповідності до ч.5 ст. 72 КК України зарахувати в строк покарання строк попереднього ув`язнення з 09.09.2015 року по 17.02.2016 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Касаційна скарга на ухвалу апеляційного суду може бути подана протягом трьох місяців з дня проголошення, безпосередньо до суду касаційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді :