1-кп/381/230/16
381/3190/16-к
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
«15» серпня 2016 року м. Фастів

Фастівський місьрайонний суд Київської області в залі судового засідання в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ;

секретаря - ОСОБА_2 ,

№ 1 - КП /381/230/16

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження № 0001549 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Фастова Київської області, зареєстрованого та проживаючого по АДРЕСА_1 , не одруженого, не працюючого, з середньою освітою, українця, громадянина України, не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України,

з участю сторін кримінального провадження: прокурора ОСОБА_4 , вказаного обвинуваченого, його захисника адвоката ОСОБА_5 , -

У С Т А Н О В И В:
19 липня 2016 року близько 09 год. 40 хв., ОСОБА_6 , перебуваючи на вулиці Льва Толстого у місті Фастові Київської області, на землі поблизу автобусної зупинки «Фастівська ЦРЛ» знайшов заповнену порошкоподібною речовиною білого кольору пластикову баночку та, впевнившись за відомими йому якостями що вона містить наркотичну речовину, умисно для особистого вживання без мети збуту поклав її у праву кишеню власної кофти, тим самим незаконно придбав наркотичний засіб метадон (фенадон), загальною масою 0,0262 гр., який став незаконно зберігати при собі без мети збуту.

Близько 10 год. 00 хв. цієї ж доби, поблизу будинку № 5 по вулиці Льва Толстого у місті Фастові Київської області працівниками поліції було виявлено і вилучено у ОСОБА_7 вказаний наркотичний засіб.

Вилучена в ОСОБА_7 речовина містить наркотичний засіб метадон (фенадон), обіг якого обмежено згідно з Переліком, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України № 770 від 06.05.2000 року (Таблиця 2, Список № 1), розмір якого не становить великий (Таблиця 1, затверджена наказом МОЗ України № 188 від 01.08.2000 року).

За таких обставин ОСОБА_6 обвинувачується прокурором у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, за ознаками незаконного придбання та зберігання наркотичних засобів без мети збуту.

04 серпня 2016 року під час досудового розслідування між прокурором Фастівської місцевої прокуратури Київської області юристом третього класу ОСОБА_4 , який здійснював повноваження, а також обвинуваченим ОСОБА_8 , після повідомлення останньому про підозру, в порядку, передбаченому ст. ст. 468, 469 та 472 КПК України, за участю захисника адвоката ОСОБА_5 з моменту її ініціювання, укладено угоду про визнання винуватості.

Як об`єктивно перевірено судом, в цій угоді прокурор ОСОБА_4 та ОСОБА_6 дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення, істотних для даного провадження обставин (не судимий, за місцем проживання негативно не характеризується, перебуває на обліку у лікаря нарколога з діагнозом опійна наркоманія). ОСОБА_9 зобов`язався під час судового розгляду у повному обсязі сформульованого обвинувачення беззастережно визнати свою винуватість у вчиненні даного злочину. Також, сторонами угоди узгоджено покарання, яке ОСОБА_6 повинен понести за вчинений ним злочини, а саме, у виді двох років обмеження волі із застосуванням ст. 75 КК України, з іспитовим строком тривалістю в один рік. В угоді отримана згода обвинуваченого на призначення вказаного покарання, а також на звільнення від відбування вказаного покарання з випробуванням. В угоді також передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, які роз`яснені обвинуваченому.

До того ж прокурор і в судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги КПК та КК України, просив цю угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену міру покарання та інші передбачені заходи.

Обвинувачений в судовому засіданні, також просив вказану угоду з прокурором затвердити і призначити узгоджену в ній міру покарання із звільненням від його відбування з випробуванням, при цьому безумовно та повно визнав себе винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, в обсязі висунутого органами досудового слідства обвинувачення, дав згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання та звільнення від нього з випробуванням, заявив, що здатен реально та повно виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання.

Розглядаючи в порядку п. 1 ч. 3 ст. 314 та ст. 474 КПК України питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості на цій стадії судового розгляду, суд виходить з наступного.

Відповідно до правил ст. ст. 468, 469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам, може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Злочин, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_6 , згідно із ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості, від якого потерпілих з огляду на фактичні обставини висунутого ОСОБА_10 обвинувачення немає, і шкода завдана лише державним та суспільним інтересам.

Суд шляхом вивчення витребуваних документів, а також проведення опитування учасників судового провадження переконався, що ініціатором угоди про винуватість був сам ОСОБА_6 і укладення угоди сторонами було добровільним, тобто не було наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому судом з`ясовано, що ОСОБА_6 повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, цілком розуміє свої права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, та наслідки її не виконання, передбачені ст. 476 КПК України, а тому підстави для твердження про винуватість обвинуваченого ОСОБА_7 , на думку суду, беззаперечно існують.

Також суд погоджується і з тим, що визначені сторонами в угоді вид і розмір покарання не виходить за межі загальних та спеціальних засад його призначення, встановленого ст. 65 КК України, а саме, воно пропонується у межах, встановлених санкцією ч. 1 ст. 309 КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин з урахуванням ступені тяжкості вчиненого злочину, особи винного і обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, а отже, узгоджена міра покарання має конкретний вираз.

Підтримуючи ж рішення про звільнення від покарання з випробуванням, суд крім іншого враховує і те, що сторонами угоди узгоджено покарання у виді обмеження волі на строк не більше п`яти років зі спеціальним, тобто обов`язковим порядком звільнення від відбування покарання з випробуванням, встановленим ч. 2 ст. 75 КК України, а сама угода відповідає чинному законодавству та підстави для відмови в її затверджені визначені п.п. 1 - 6 ч. 7 ст. 474 КПК України відсутні.

Разом з тим, тривалість іспитового строку та обов`язки, які покладаються на особу, яку звільнено від відбування покарання з випробуванням, згідно з ч. 3 ст. 75 КК України визначаються виключно судом, а тому визначена сторонами угоди тривалість іспитового строку та обов`язки, що покладаються на особу, яка звільняється від відбування покарання з випробуванням, не враховуються судом під час затвердження даної угоди, водночас цей недолік не є підставою для відмови у її затвердженні.

Будь-яких інших підстав, зазначених у тому числі і у пункті 19 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 13 від 11 грудня 2015 року «Про практику здійснення судами кримінального провадження на підставі угод», які згідно з правилами кримінального процесуального закону перешкоджали б суду прийняти процесуальне рішення за умовами перевіреної судом угоди, не встановлено.

Отже, на підставі всіх об`єктивно з`ясованих обставин, підтверджених доказами та оцінених судом відповідно до ст. 94 КПК України, з врахуванням доводів учасників судового провадження, суд дійшов висновку, що мало місце діяння, передбачене ч. 1 ст. 309 КК України у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_6 , форма та зміст угоди про визнання винуватості від 04 серпня 2016 року відповідають вимогам КПК та КК України, а тому наявні всі правові підстави для затвердження цієї угоди і призначення узгодженої її сторонами міри покарання.

Враховуючи викладене, суд, керуючись п. 1 ч. 3 ст. 314, ч. 2 ст. 373, ст.ст. 374, 474 та 475 КПК України, -

У Х В А Л И В:
Затвердити угоду про визнання винуватості від 04 серпня 2016 року між прокурором ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_11

ОСОБА_3 визнати винним у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, за якою призначити йому узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості від 04 серпня 2016 року покарання у виді обмеження волі строком на два роки.

На підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю в один рік, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.

Іспитовий строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_10 обчислювати з дня постановлення вироку.

Після набрання вироком законної сили речові докази: баночку з полімерного матеріалу, яка містить метадон, масою 0,0262 гр. та знаходиться на зберіганні в камері схову речових доказів Фастівського ВП Васильківського відділу ГУ НП в Київській області знищити.
Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_7 на користь держави 529 (п`ятсот двадцять дев`ять) грн. 24 коп., за проведення судово хімічної експертизи наркотичних засобів № 19/7-02/768 від 28 липня 2016 року.
Вирок на підставі угоди про визнання винуватості може бути оскаржений обмеженим колом осіб з підстав, зазначених у ч. 4 ст. 394 КПК України в апеляційному порядку до Апеляційного суду Київської області шляхом подачі апеляції через Фастівський міськрайонний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинувачений, який перебуває під вартою, - в той же строк з моменту вручення йому копії вироку. Обвинувачений, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, має право заявляти клопотання про доставку в судове засідання суду апеляційної інстанції.

Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

СУДДЯ: ОСОБА_12 БОНЧЕВ