№ 207/4903/15-к
№ 1-кп/207/132/16
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 квітня 2016 року Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

за участю прокурора - ОСОБА_3

потерпілої - ОСОБА_4

представника потерпілого - ОСОБА_5

обвинуваченого - ОСОБА_6

представника цивільного відповідача - ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Дніпродзержинську кримінальне провадження по обвинуваченню

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпродзержинськ Дніпропетровської області, українця, громадянина України, тимчасово не працює, має професійно-технічну освіту, розлучений, має на утриманні 2 малолітніх дітей: доньку ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та доньку ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_3 , мешкає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 Кримінального кодексу України,

ВСТАНОВИВ:

27.09.2015р. о 09 годині 48 хвилин ОСОБА_6 , керуючи автомобілем «ГАЗ 33075 СПГ» н.з. НОМЕР_1 , що належить згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 ТОВ «Агросс», здійснював рух по проїжджій частині вул. Дорожній з боку 3-го Баглійського провулку в напрямку вул. Димитрова в м. Дніпродзержинськ, зі швидкістю 35 км/год. Рух ОСОБА_10 здійснював у правого краю проїзної частини дороги з двосторонньою організацією дорожнього руху, що має по дві смуги руху в кожному напрямку.

При русі в районі перехрестя проїжджих частин вул. Дорожньої з вул. Брестською, маючи намір здійснити маневр лівого повороту, з подальшим заїздом на вул. Брестська, ОСОБА_11 необхідно було, перед початком виконання вищевказаного маневру, завчасно зайняти відповідне крайнє положення на проїжджій частині і переконатися в тому, що виконуваний ним маневр буде безпечним і, він не створить своїми діями перешкод іншим учасникам дорожнього руху. Беручи до уваги, що запланований ОСОБА_12 маневр був пов`язаний з перетином суміжної смуги для руху в попутному напрямку зліва, йому необхідно було переконатися у відсутності на суміжній смузі попутно рухомого транспорту. При наявності ж такого, ОСОБА_6 необхідно було керуватися вимогами п.п. 10.1 Правил дорожнього руху України, в яких зазначено:

- п. 10.1. «Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху».

Однак, в порушення вимог вищевказаного пункту вказаних « Правил ... », ОСОБА_10 , проявляючи злочинну недбалість, перед здійсненням маневрування, не зайняв відповідне крайнє ліве положення, та не пропустив попередньо, що рухався по лівій смузі в попутному напрямку автомобіль «ВАЗ-2102» н.з. НОМЕР_3 , хоча, перебуваючи на прямій ділянці дороги, з необмеженою видимістю, мав об`єктивну можливість і зобов`язаний був виявити зазначений транспортний засіб, і, відповідно, пропустити його, перед виконанням маневру лівого повороту з крайнього правого ряду.

В результаті, ОСОБА_10 почав здійснювати поворот вліво, перетинаючи при цьому суміжну смугу для руху, і, відповідно, лінію руху попутно рухомого автомобіля «ВАЗ-2102» н.з. НОМЕР_3 , водій якого - ОСОБА_13 не мав технічної можливості, шляхом застосування екстреного гальмування, уникнути зіткнення транспортних засобів.

Внаслідок чого мало місце зіткнення вищевказаних транспортних засобів на проїжджій частині вул. Дорожній, в районі перехрестя з вул. Брестською, в результаті якого, пасажиру переднього сидіння автомобіля «ВАЗ-2102» ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_4 , згідно висновку судово-медичної експертизи № 1210-Е від 13.11.2015 р., заподіяні тілесні ушкодження, у вигляді: закритого уламкового перелому правої променевої кістки в нижній третині, перелому шилоподібного відростку правої ліктьової кістки, саден на голові та верхніх кінцівках, ран на голові та правій верхній кінцівки (слідом загоєння котрих є виявлені в неї рубці) у сукупності - відносяться до середнього ступеню тяжкості тілесних пошкоджень, як викликавши тривалий розлад здоров`я більш 21 дня (п.п. 2.2.2. Наказ № 6, МОЗ України від 17.01.1995 року).

Пасажиру заднього сидіння автомобіля «ВАЗ-2102» ОСОБА_14 ІНФОРМАЦІЯ_5 , згідно висновку судово-медичної експертизи № 1211-Е від 18.11.2015 р, заподіяні тілесні ушкодження, у вигляді: закритої черепно-мозкової травми, яка супроводжувалась явищами струсу головного мозку, синець на тулубі - у сукупності відноситься до легких тілесних пошкоджень з короткочасним розладом здоров`я, як викликавши розлад здоров`я більш 6, але менш 21 дня (п.п. 2.3.3. Наказ № 6, МОЗ України від 17.01.1995 року).

Згідно висновку судової автотехнічної експертизи №44/27-55 від 28.10.2015 року дії водія автомобілю «ГАЗ-33075» ОСОБА_10 не відповідали вимогам п.10.1. Правил дорожнього руху України, що, з технічної точки зору, знаходилося в причинному зв`язку з настанням події даної пригоди.

У прямому причинному зв`язку з вчиненням вказаної дорожньо-транспортної пригоди, що спричинило настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді заподіяння потерпілій ОСОБА_4 тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, знаходиться грубе порушення водієм ОСОБА_10 вимог п. 10.1. «Правил дорожнього руху» України, оскільки зазначене порушення безпосередньо спричинило настання даної події.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_10 свою вину у скоєнні злочину не визнав та пояснив, що 27.09.2015р. приблизно о 09год 50 хвилин, виконуючи свої професійні обов`язки, він керував автомобілем ГАЗ 33075 СПГ н.з. НОМЕР_1 , що належить ТОВ «Агросс». Він працював водієм, розвозив хліб. Його машина їхала по вулиці Дорожна в м.Дніпродзержинську по своїй лівій смузі дороги зі швидкістю приблизно 30 км/год. В заднє дзеркало він бачив, що позаду нього їде автомобіль жовтого кольору. Потім йому треба було повернути ліворуч, він увімкнув показник повороту вліво та почав виконувати маневр. Вже майже здійснивши поворот ліворуч, відчув удар в ліве заднє колесо свого автомобіля. Також обвинувачений зазначив, що він не перестроювався у праву смугу руху, як про це зазначено в обвинувальному акті, так як там була погана дорога майже не було асфальтного покриття,

Незважаючи на невизнання обвинуваченим своєї вини, його вина у вчиненні кримінального правопорушення підтверджена та доведена у повному обсязі дослідженими в ході судового розгляду доказами.

Так, потерпіла ОСОБА_4 . в судовому засіданні пояснила, що 27.09.2015 року приблизно у період часу 900-1000 годин вона разом з чоловіком ОСОБА_13 їхали на їх машині в м.Дніпродзержинську в гості до їх сина ОСОБА_15 . Позаду неї в автомобілі сиділа донька ОСОБА_16 , а позаду чоловіка їх син ОСОБА_17 . Попереду їх автомобіля їхав автомобіль, яким керував ОСОБА_6 . Так вони проїхали певну дистанцію, а потім обвинувачений перестроївся на праву смугу дороги, і вони подумали, що він їм уступає дорогу та вирішили його випередити, але ОСОБА_6 різко почав повертати вліво, при цьому не включивши світлових показників повороту ліворуч. Її чоловік почав терміново гальмувати, але вони все одно врізалися в автомобіль обвинуваченого. При цьому дахом автомобіля їй розрізало голову, вона отримала струс головного мозку та перелом правої руки. Окрім цього її права рука була розрізана в трьох місцях. Тиждень вона перебувала на лікуванні в лікарні, після виписки з лікарні ще тривалий час лікувалася амбулаторно. У неї дуже боліла голова та температура тіла була тридцять дев`ять градусів. Вона витратила багато грошей на лікування, але чеки не зберегла, так як в тій ситуації вона просто не думала про це. Через перелом руки вона не могла поратися по господарству та навіть просто не могла самостійно вдягатися.

Свідок ОСОБА_13 у судовому засіданні пояснив, що 27.09.2015 року на своєму автомобілі «ВАЗ-2102» н.з. НОМЕР_3 він їхав разом з дружиною ОСОБА_4 , дочкою ОСОБА_16 та сином ОСОБА_18 зі швидкістю 40-45км/год в м.Дніпродзержинську. Попереду їх автомобіля приблизно за 70 метрів їхав обвинувачений на автомобілі «ГАЗ 33075 СПГ» н.з. НОМЕР_1 зі швидкістю 30 км/год. І він і ОСОБА_6 їхали по лівій смузі дороги. Потім ОСОБА_6 перестроївся на праву смугу руху, і він подумав, що обвинувачений уступає йому дорогу, так як ОСОБА_6 повністю звільнив ліву смугу дороги. Але потім автомобіль, яким керував обвинувачений різко поїхав поперек дороги вліво без ввімкнення світлового показника повороту вліво. Таким чином ОСОБА_6 почав поворот вліво з крайнього правого ряду. Коли він побачив, що обвинувачений повертає ліворуч з крайнього правого ряду, він різко нажав на гальма та хотів об`їхати автомобіль ГАЗ 33075 СПГ і через це повернув ліворуч, тому так вийшло, що він вимушено виїхав на зустрічну смугу. Як потім йому пояснив ОСОБА_6 , йому так легше повертати вліво з крайньої правого ряду.

Свідок ОСОБА_14 у судовому засіданні пояснила, що 27.09.2015 року вона разом з братом, матір`ю та батьком їхали в м.Дніпродзержинську на їх автомобілі. Батько був за кермом автомобіля, мати сиділа поруч з батьком, вона сиділа на задньому сидінні за матір`ю, а брат за батьком. Їх автомобіль їхав по лівій смузі дороги свого напрямку, а попереду них на відстані приблизно 70 метрів їхала хлібовозка, за кермом якої, як потім з`ясувалось знаходився обвинувачений. Потім вона побачила, як автомобіль, що їхав попереду них повертає з крайнього правого ряду вліво. При цьому світловий показник повороту ліворуч на тому автомобілі не був ввімкнений, і через це їх машина врізалась в автомобіль, що здійснив поворот ліворуч, а саме правою передньою частиною їх машина врізалась в ліву задню частину автомобіля, за кермом якої був обвинувачений. В результаті даного зіткнення автомобілів вона та її мати отримали тілесні ушкодження, їх на автомобілі швидкої допомоги було доставлено в лікарню. У неї був струс головного мозку, внаслідок чого зараз вона часто страждає на головний біль.

Свідки ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 у судовому засіданні підтвердили, що дійсно коли вони приїхали на місце ДТП, показник повороту на автомобілі «ГАЗ 33075 СПГ» н.з. НОМЕР_1 не був ввімкнений і лише коли ОСОБА_13 зауважив обвинуваченому з даного приводу, ОСОБА_6 відкрив двері автомобіля і увімкнув показник повороту наліво, це було на їх очах - ОСОБА_6 включив світловий показник повороту лише на їх претензії про те, що показник повороту у обвинуваченого не працював

Свідок ОСОБА_22 у судовому засіданні пояснила, що вона працює слідчим Дніпродзержинського відділу поліції. 27.09.2015 року їй зателефонували працівники ДАІ та повідомили про зіткнення автомобілів «ВАЗ-2102» н.з. НОМЕР_3 та «ГАЗ 33075 СПГ» н.з. НОМЕР_1 . Коли вона приїхала на місце ДТП, то там знаходились ОСОБА_13 , ОСОБА_21 , ОСОБА_20 та ОСОБА_19 . Вона побачила, що на автомобілі «ГАЗ 33075 СПГ» н.з. НОМЕР_1 горів попереджувальний сигнал повороту наліво. Разом з цим водій ОСОБА_13 та його син повідомили її про те, що під час виконання маневру повороту вліво, цей показник повороту на автомобілі, яким керував обвинувачений не був включений. Вся ця розмова відбувалася в присутності обвинуваченого ОСОБА_6 і він нічого не заперечив на слова ОСОБА_13 та ОСОБА_21 щодо не ввімкнення ним показнику повороту ліворуч.

Винуватість обвинуваченого ОСОБА_6 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України підтверджується як показаннями потерпілої, свідків, так і дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами, а саме: протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди, схемою до нього та фото таблицями (а.с. 9-19); актом огляду транспортного засобу «ВАЗ-2102» н.з. НОМЕР_3 від 27.09.2015р. (ар.с.20-21), актом огляду транспортного засобу «ГАЗ 33075 СПГ» н.з. НОМЕР_1 від 27.09.2015р. (ар.с. 22-23), протоколом огляду місця події від 27.09.2015р. (ар.с.24-25), актом обстеження дорожніх умов на ділянці автомобільної дороги (а.с. 49).

Відповідно до висновку судової-автотехнічної експертизи № 44/27-55 від 28.10.2015 року (а.с.55-57), у розглянутій дорожній ситуації водій автомобілю «ГАЗ 33075 СПГ» ОСОБА_6 повинен був діяти відповідно до вимог п. 10.1. Правил дорожнього руху України, а водій автомобіля «ВАЗ-2102» ОСОБА_13 в даній дорожній обстановці повинен був діяти відповідно до вимог п. 12.3 Правил дорожнього руху України. В умовах місця події технічна можливість уникнути пригоди для водія автомобіля «ГАЗ 33075 СПГ» ОСОБА_6 визначалася виконанням ним вимог п.10.1. Правил дорожнього руху України і для нього не було яких-небудь перешкод технічного характеру, які не дозволили б йому виконати їх, при заданих вихідних даних. В умовах місця події водій автомобіля «ВАЗ-2102» ОСОБА_13 не мав технічної можливості запобігти зіткненню транспортних засобів своєчасним застосуванням екстреного гальмування із зупинкою автомобіля «ВАЗ-2102» до смуги руху автомобіля «ГАЗ 33075 СПГ». Дії водія автомобіля «ГАЗ 33075 СПГ» ОСОБА_6 не відповідали вимогам п. 10.1. Правил дорожнього руху України, що, з технічної точки зору, знаходилося в причинному зв`язку з настанням події даної пригоди. В діях водія автомобіля «ВАЗ-2102» ОСОБА_13 не убачається невідповідностей вимогам п. 12.3 Правил дорожнього руху України, які, з технічної точки зору, могли б знаходитися в причинному зв`язку з настанням події даної пригоди.

Згідно висновку судово-медичної експертизи № 1210-Е від 13.11.2015 р. (а.с.91-92), заподіяні тілесні ушкодження потерпілій ОСОБА_4 у вигляді: закритого уламкового перелому правої променевої кістки в нижній третині, перелому шилоподібного відростку правої ліктьової кістки, саден на голові та верхніх кінцівках, ран на голові та правій верхній кінцівки (слідом загоєння котрих є виявлені в неї рубці) у сукупності - відносяться до середнього ступеню тяжкості тілесних пошкоджень, як викликавши тривалий розлад здоров`я більш 21 дня (п.п. 2.2.2. Наказ № 6, МОЗ України від 17.01.1995 року).

Пасажиру заднього сидіння автомобіля «ВАЗ-2102» ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , згідно висновку судово-медичної експертизи № 1211-Е від 18.11.2015 р.(а.с.93-94), заподіяні тілесні ушкодження, у вигляді: закритої черепно-мозкової травми, яка супроводжувалась явищами струсу головного мозку, синець на тулубі - у сукупності відноситься до легких тілесних пошкоджень з короткочасним розладом здоров`я, як викликавши розлад здоров`я більш 6, але менш 21 дня (п.п. 2.3.3. Наказ № 6, МОЗ України від 17.01.1995 року).

Таким чином у прямому причинному зв`язку з вчиненням вказаної дорожньо-транспортної пригоди, що спричинило настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді заподіяння потерпілій ОСОБА_4 тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, знаходиться грубе порушення водієм ОСОБА_10 вимог п. 10.1. «Правил дорожнього руху» України, оскільки зазначене порушення безпосередньо спричинило настання даної події.

При цьому невизнання обвинуваченим вини суд розцінює як спосіб, обраний ним для свого захисту, з метою уникнення відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення.

Оцінивши у сукупності надані по кримінальному провадженню докази, досліджені у судовому засіданні, суд дійшов висновку про повне підтвердження вини обвинуваченого ОСОБА_6 у скоєнні зазначених судом діянь, суд його дії кваліфікує за ч. 1 ст. 286 КК України як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка

керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження.

При обранні міри покарання обвинуваченому ОСОБА_6 за скоєний ним злочин, суд виходить із вимог ст. 65 КК України, що стосуються ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного та обставин, що пом`якшують і обтяжують його відповідальність.

Суд враховує, що обвинуваченим скоєно злочин, який відповідно до ч. 2 ст. 12 КК України, відноситься до категорії злочинів невеликої тяжкості .

Обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого суд по справі не вбачає.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд враховує, що раніше він не судимий, не перебуває на обліках у наркологічному та психіатричному диспансерах, на час скоєння ДТП працював, за місцем праці мав позитивну характеристику, за місцем мешкання також характеризується позитивно, проживає в цивільному шлюбі, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, потерпіла не наполягає на суворому покаранні.

Враховуючи викладене, наслідки ДТП, суд вважає за доцільне призначити ОСОБА_6 покарання, передбачене санкцією ч. 1 ст. 286 КК України, у виді обмеження волі з позбавленням права керувати транспортними засобами. Дане покарання буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення ним нових злочинів.

Разом з тим, враховуючи всі обставини та особу обвинуваченого, суд дійшов висновку про можливість виправлення ОСОБА_6 без відбування основного покарання. У зв`язку з цим суд звільняє його від відбування основного покарання у виді обмеження волі з випробуванням на підставі ст. 75 КК України , з покладанням на нього обов`язків згідно з п.2, 3, 4 ч.1 ст. 76 КК України.

Відповідно до ч.1 ст.128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду, пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Статтею 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування

Відповідно до роз`яснень п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових витрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Суд приходить до висновку, що потерпілій ОСОБА_4 дійсно спричинена моральна шкода, яка полягала в перенесенні фізичних страждань від спричинення тілесних ушкоджень, в отриманні психологічного стресу, в зв`язку з тривалим лікуванням та реабілітаційними заходами, нормальні життєві устої були порушені.

Визначаючи розмір моральної шкоди, суд, оцінивши аргументи потерпілої, виходячи з характеру немайнових втрат (їх тривалість, можливість відновлення), з врахуванням отриманих потепрілою травм, тривалості знаходження на лікуванні, характеру і глибини пов`язаних з цим душевних страждань, пов`язані з цим вимушені зміни в життєвих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, беручи до уваги вік потерпілої, виходячи з засад розумності і справедливості, вважає достатнім і відповідним визначення розміру заподіяної моральної шкоди в сумі 10000грн.00коп., яка підлягає стягненню з ТОВ «Анросс» на підставі наступного.

Згідно з частиною другою статті 214 ЦПК України при виборі правової норми, що підлягає застосуванню до спірних правовідносин, суд зобов`язаний враховувати висновки Верховного Суду України, викладені у рішеннях, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 355 цього Кодексу.

Постановою Верховного Суду України від 20 січня 2016 року у справі № 6-2808цс15, яка в силу вимог ст. 360-7 ЦПК України є обов`язковою для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України визначено, що право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним і суд не вправі відмовити в такому позові з тих підстав, що цивільно-правова відповідальність заподіювача шкоди застрахована. У разі задоволення такого позову заподіювач шкоди не позбавлений можливості пред`явити майнові вимоги до страхової компанії, з якою ним укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

З огляду на вищенаведене, право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був, хоч цей договір і укладений на користь третіх осіб. Закон надає потерпілому право одержати страхове відшкодування, але не зобов`язує одержувати його. При цьому відмова потерпілого від права на одержання страхового відшкодування за договором не припиняє його права на відшкодування шкоди в деліктному зобов`язанні.

Таким чином потерпілому належить право вимоги в обох видах зобов`язань, деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди або як у даному випадку до юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями обвинуваченого, про відшкодування цієї шкоди, або шляхом звернення до страховика, у якого застраховано цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування.

Потерпілий вправі відмовитися від свого права вимоги до страховика та одержати повне відшкодування шкоди від особи, яка її завдала, або як у даному випадку від юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями обвинуваченого в рамках деліктного зобов`язання, не залежно від того, чи застрахована цивільно-правова відповідальність особи, яка завдала шкоди або юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями обвинуваченого. В такому випадку особа, яка завдала шкоди або юридична особа, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями обвинуваченого і цивільно-правова відповідальність якої застрахована, після задоволення вимоги потерпілого не позбавлена права захистити свій майновий інтерес за договором страхування та звернутися до свого страховика за договором із відповідною вимогою про відшкодування коштів, виплачених потерпілому, в розмірах та обсязі згідно з обов`язками страховика як сторони договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

У судовому засіданні представник ТОВ «Агросс» підтвердив, що дійсно під час настання ДТП, обвинувачений ОСОБА_6 перебував з даним підприємством у трудових відносинах та в час скоєння ДТП безпосередньо виконував свої трудові обов`язки.

Згідно з ч.1 ст.61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Відповідно до ч. 1 ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових обов`язків.

Відповідно до п.6 Постанови Пленуму ВССУ від 01.03.2013 року №4 "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки" зазначено, що не вважається особою, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, і не несе відповідальності за шкоду перед потерпілим особа, яка керує транспортним засобом у зв`язку з виконанням своїх трудових (службових) обов`язків на підставі трудового договору (контракту) із особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, якщо з нею укладено цивільно-правовий договір. Така особа, враховуючи характер відносин, які між ними склалися, може бути притягнута до відповідальності роботодавцем лише у регресному порядку відповідно до статті 1191 ЦК.

На особу, яка перебувала в трудових відносинах на підставі трудового договору (контракту) і завдала шкоди життю чи здоров`ю у зв`язку з використанням транспортного засобу, що належить роботодавцю, відповідальність за завдання шкоди може бути покладена лише за умови, якщо буде доведено, що вона заволоділа транспортним засобом неправомірно (частини третя і четверта статті 1187 ЦК).

Разом з цим заявлена сума витрат на лікування та придбання ліків і медичних препаратів в розмірі 1033, 33 грн., яку потерпіла понесла внаслідок дорожньо-транспортної пригоди відшкодуванню не підлягає, тому як не підтверджена будь-якими документами. Позивачем надано тільки копії п`яти фіскальних чеків на придбання ліків за період з 29.09.2015 р. по 27.11.2015 р. на загальну суму 392, 23грн. Позивачем в обґрунтування своїх позовних вимог не надано виписки з відповідного закладу охорони здоров`я (виписного епікризу (за Ф.027) чи іншого документального підтвердження необхідності призначення та придбання тих чи інших ліків. Як вбачається із судово-медичної експертизи № 1210-Е від 13.11.2015 р., проведеної ОСОБА_4 , на стаціонарному лікуванні вона знаходилась з 27.09.2015 року по 05.10.2015 року. Документів, які б підтверджували, що вона продовжувала лікуватись амбулаторно та потребувала в придбанні додаткових ліків також не надано.

Виходячи з викладеного, керуючись ст.ст. 129, 368, 370, 371, 373, 374, 376 КПК України, суд, -

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, призначивши покарання за ч.1 ст.286 КК України у вигляді двох років обмеження волі з призначенням додаткового покарання у вигляді позбавлення права керувати транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування призначеного судом основного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 1 (один) рік , якщо протягом іспитового строку він не скоїть новий злочин і виконає покладені на нього відповідно п.п. 2-4 ч.1 ст. 76 КК України наступні обов`язки:

- не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції;

- повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- періодично з`являтись для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.

Додакову міру покарання, призначену ОСОБА_6 у виді позбавлення права керувати транспортними засобами строком на 1 (один) рік - виконувати реально.

Запобіжний захід ОСОБА_6 до набрання вироком законної сили залишити без зміни - особисте зобов`язання.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Агросс" на користь ОСОБА_4 в рахунок відшкодування моральної шкоди 10000 (десять тисяч) грн.

В задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_4 відмовити.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави витрати за проведення судової автотехнічної експертизи №44/27-55 від 28 жовтня 2015р. в сумі 1152 (одна тисяча сто п`ятдесят дві) грн. 00 коп.

Речові докази: автомобіль «ВАЗ-2102» н.з. НОМЕР_3 , який належить на праві власності ОСОБА_13 - повернути власнику.

Речові докази: автомобіль «ГАЗ 33075 СПГ» н.з. НОМЕР_1 , який належить на праві власності ТОВ «Агросс» - повернути власнику.

Копія вироку негайно після його проголошення підлягає врученню обвинуваченому та прокурору.

Вирок може бути оскаржений протягом 30 днів з дня його проголошення через Баглійський районний суд м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області шляхом подачі апеляційної скарги до Апеляційного суду Дніпропетровської області.

Суддя: ОСОБА_1