Роздільнянський районний суд Одеської області
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Номер провадження: 1-кп/511/128/16
25 липня 2016 року Роздільнянський районний суд Одеської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретаря ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
потерпілої ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Роздільна Одеської області, громадянина України, не одруженого, освіта неповна середня, працюючого водієм у ФОП ОСОБА_4 , зареєстрованого: АДРЕСА_1 , маючого на утриманні батька-пенсіонера, проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.289 КК України,
18.06.2016 року близько 23.00 год. ОСОБА_5 за усним дорученням ОСОБА_4 загнав належний останній автомобіль марки «Мерседес S550» державний знак НОМЕР_1 на охоронювану територію ТОВ «Хлібзавод», розташованої за адресою: вул..40 років Перемоги, 20, м.Роздільна Одеська область. Після чого, приблизно через 40 хвилин привіз ОСОБА_4 один примірник ключів та пішов у невідомому напрямку, маючи при собі другий примірник ключів, про які не знала потерпіла. Надалі, приблизно у період часу з 01.40 год. по 02.00 год. 19.06.2016 року у ОСОБА_5 виник намір на незаконне заволодіння вищезазначеним автомобілем. Реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на незаконне заволодіння транспортним засобом, ОСОБА_5 , маючи другий примірник ключів від автомобілю марки «Мерседес S550» державний знак НОМЕР_1 , з метою незаконного заволодіння транспортного засобу, прибув 19.06.2016 року приблизно о 02.00 год. на територію колишнього хлібозаводу за адресою: вул..40 років Перемоги, 20, м.Роздільна Одеська область, де ввів в оману охоронця ОСОБА_6 , повідомивши останнього про те, що він має дозвіл на виїзд автомобілю, та шляхом запуску двигуна і переміщення автомобілю з території ТОВ «Хлібзавод», незаконно заволодів транспортним засобом, а саме: автомобілем марки «Мерседес S550» державний знак НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_4 . В подальшому автомобіль повернуто потерпілій ОСОБА_4 .
Таким чином, обвинувачений ОСОБА_5 вчинив злочин, передбачений ч.1 ст.289 КК України, який кваліфікується як незаконне заволодіння транспортним засобом.
Обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні злочину визнав повністю, підтвердив суду обставини, викладені в обвинувальному акті.
Згідно угоди підозрюваний ОСОБА_5 повністю визнав свою вину у незаконному заволодінні транспортним засобом ОСОБА_4 .
Підозрюваний ОСОБА_5 та потерпіла ОСОБА_4 дійшли згоди щодо формулювання підозри та правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч.1 ст.289 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин. Також сторонами угоди узгоджено покарання, яке повинен понести підозрюваний за вчинене кримінальне правопорушення у вигляді 4 років обмеження волі із звільненням на підставі ст.75 КК України від відбування покарання з випробуванням, отримана згода підозрюваного та потерпілої на його призначення.
Розглядаючи в порядку п.1 ч.3 ст.314 КПК України питання про можливість затвердження даної угоди про примирення, суд виходить з наступного.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні злочину, повідомив про добровільність своєї позиції при укладенні мирової угоди на стадії досудового розслідування, розуміння характеру обвинувачення, наслідків укладення та затвердження мирової угоди, просив вказану угоду з потерпілою затвердити і призначити узгоджену в угоді про примирення міру покарання. Суду пояснив, що він працює водієм у потерпілої ОСОБА_4 , керує зазначеним автомобілем по усній домовленості. Кожного вечора він повинен відганяти автомобіль на автостоянку, розташовану на території ТОВ «Хлібзавод», ключі від автомобілю віддавати власниці автомобілю, а вранці знову брати у потерпілої ключі від автомобілю та власне, сам автомобіль. 18.06.2016 року після роботи він як завжди відігнав автомобіль на стоянку, віддав ключі ОСОБА_4 . Зазначив, що у нього був другий екземпляр ключів від вказаного автомобілю, про які ОСОБА_4 не знала. Він вирішив не йти за автомобілем вранці на автостоянку, а забрати його вночі, про що ОСОБА_4 не повідомив. При цьому він використав автомобіль в своїх власних цілях, їздив на АЗС, в бар «Орхідея», підвозив дівчат. Автомобіль знайшли в нього вдома вранці на слідую чий день. Потерпілу він не встиг повідомити, що взяв автомобіль, так як проспав.
Потерпіла ОСОБА_4 також просила затвердити угоду про примирення з обвинуваченим, укладену ними на досудовому розслідуванні, повідомила суд про розуміння наслідків укладення та затвердження даної угоди. У судовому засіданні пояснила, що вона є ФОП, обвинувачений працює у неї водієм, отримує мінімальну заробітну плату. Підтвердила, що ОСОБА_5 кожного вечора після роботи повинен віддавати їй ключі від автомобілю, а вранці забирати ключі, використовувати автомобіль у власних цілях йому заборонено. Оскільки вранці ОСОБА_5 не прийшов за ключами, потім з`ясувалось, що на стоянці автомобіля немає, вона вимушена була звернутись до Роздільнянського ВП з заявою про угон автомобіля, який потім знайшли у обвинуваченого вдома та повернули їй, матеріальних претензій до обвинуваченого у потерпілої не має. Але вона не бажає відмовлятись від обвинувачення та закривати дане кримінальне провадження, а наполягає на покаранні ОСОБА_5 за вчинений ним злочин на підставі затвердженої між ними угоди.
Відповідно до правил ст.ст.468, 469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у формі приватного обвинуваченням може бути укладена угода про примирення між потерпілим та обвинуваченим.
Злочин, у вчиненні якого ОСОБА_5 визнав себе винуватим, згідно зі ст.12 КК України є злочином середньої тяжкості. Узгоджена угодою міра покарання для обвинуваченого встановлена в межах санкції ст.289 ч.1 КК України.
Суд шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому судом з`ясовано, що ОСОБА_5 повністю усвідомлює зміст укладеної угоди про примирення, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, цілком розуміє свої права.
Оскільки умови угоди про примирення між потерпілою та обвинуваченим повністю відповідають вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України, зокрема вимогам ст.65 КК України, а кримінальне провадження свідчить про наявність достатніх підстав для визнання винуватості, суд дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження цієї угоди та призначення обвинуваченому ОСОБА_5 узгодженої сторонами міри покарання.
ОСОБА_5 вчинив злочин вперше, за місцем проживання характеризується задовільно, має на утриманні батька-пенсіонера, працює, повернув автомобіль, потерпіла претензій майнового характеру до нього немає.
Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_5 є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину .
Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.
Судові витрати по справі відсутні
Обрана обвинуваченому ОСОБА_5 під час досудового розслідування міра запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту підлягає скасуванню.
Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Роздільнянського районного суду Одеської області від 21.06.2016 року на автомобіль чорного кольору марки «Мерседес S550» державний знак НОМЕР_1 ., 2007 року випуску, що належить ОСОБА_4 на підставі Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу від 18.07.2013 року, належить скасувати, автомобіль чорного кольору марки «Мерседес S550» державний знак НОМЕР_1 ., 2007 року випуску повернути власнику.
Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.314, 373, 374, 475 КПК України, суд
ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.289 КК України та призначити йому узгоджене сторонами покарання у виді обмеження волі строком на 4 (чотири) роки.
На підставі ч.2 ст.75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк 1 (один) рік.
Міру запобіжного заходу, обрану ОСОБА_5 , у виді домашнього арешту - скасувати.
Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Роздільнянського районного суду Одеської області від 21.06.2016 року на автомобіль чорного кольору марки «Мерседес S550» державний знак НОМЕР_1 ., 2007 року випуску, що належить ОСОБА_4 на підставі Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу від 18.07.2013 року, скасувати, автомобіль чорного кольору марки «Мерседес S550» державний знак НОМЕР_1 ., 2007 року випуску повернути власнику.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст.394 КПК України, до апеляційного суду Одеської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Обвинуваченому, потерпілому та прокурору копія вироку вручити негайно після його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1