Провадження №1-кп/447/62/16
Справа №447/620/16-к

В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01.04.2016 року Миколаївський районний суд Львівської області

в складі головуючого - судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4

потерпілої ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Миколаєві кримінальне провадження, внесене в ЄРДР під № 0001414 від 05.12.2014 року, стосовно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львів, українця, громадянина України, з середньою освітою, офіційно не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , неодноразово раніше судимого: 23.08.1996 Миколаївським районним судом Львівської області за ст. 206 ч.2 КК України, відповідно до ст. 45 КК України - умовно, із встановленням іспитового терміну 3 роки; 13.01.1998 Миколаївським районним судом Львівської області за ст. 206 ч.2 КК України, відповідно до ст. 43 КК України - до 4 років 6 місяців позбавлення волі; 18.04.2003 Придніпровським районним судом м. Черкаси за ст. 121 ч. 1, 187 ч. 2, 309 ч. 1, 70 КК України, на основі ст. 71 КК України до семи років шести місяців позбавлення волі з конфіскацією майна; 11.06.2009 Миколаївським районним судом Львівської області за ч. 2 ст.186, 71 КК України до покарання у виді чотирьох років шести місяців позбавлення волі, яке відбув повністю,-

за ст. 185 ч. 2 КК України,

в с т а н о в и в :
ОСОБА_4 , будучи раніше судимим, а саме: 11.06.2009 Миколаївським районним судом Львівської області за ч. 2 ст.186, 71 КК України до покарання у виді чотирьох років шести місяців позбавлення волі, яке відбув повністю, однак за яке судимість не знята і не погашена, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став та знову вчинив умисний, корисливий злочин за таких обставин:

03.12.2014 року приблизно о 11:00 годин ОСОБА_4 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, із корисливих мотивів, перебуваючи на автобусній зупинці в м. Миколаєві, на вул. Шептицького, неподалік автостанції, шляхом вільного доступу, повторно, вчинив таємне викрадення чужого майна, а саме мобільного телефону « Nokia Lumia 610», середньою вартістю з урахуванням зносу 780 гривень, разом із сім-карткою мобільного оператора зв`язку «МТС», вартість якої з урахуванням зносу становить 20 гривень, який на момент крадіжки знаходився у кишені верхнього одягу потерпілої ОСОБА_5 , яка на даній зупинці стояла в черзі перед входом в маршрутне таксі «Гірське-Миколаїв-Львів», чим заподіяв ОСОБА_5 майнову шкоду на загальну суму 800 гривень.

Таким чином, ОСОБА_4 своїми умисними та протиправними діями вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинену повторно, тобто скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 185 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у скоєнні злочину передбаченого ст. 185 ч. 2 КК України визнав повністю, однак від дачі показань відмовився. У скоєному щиро розкаюється, просить суворо не карати.

Враховуючи те, що учасниками судового провадження не оспорювалися фактичні обставини справи і судом встановлено, що учасники провадження правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позицій, а тому вислухавши думку учасників судового провадження, та роз`яснивши їм положення ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження інших доказів по справі.

Оцінивши встановлені по справі обставини та перевіривши докази у їх сукупності, суд вважає доведеною вину ОСОБА_4 у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст.185 КК України.

При визначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд виходить із вимог ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчинених ним злочинів, дані про особу винного, а також обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання.

Відповідно до ст.12 КК України ОСОБА_4 вчинив злочин, який віднесений до категорії середньої тяжкості.

Згідно ст.67 КК України обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 судом не встановлено.

Згідно ст.66 КК України обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 є щире каяття та добровільне відшкодування шкоди.

Вивчаючи особу обвинуваченого ОСОБА_4 судом встановлено, що він на «Д» обліку в лікаря-психіатра та нарколога не перебуває, по місцю проживання характеризується типово, раніше неодноразово судимий.

За таких обставин суд вважає, що покарання обвинуваченому ОСОБА_4 слід обрати у межах санкції статті, за якою кваліфікується злочин без ізоляції від суспільства.

Цивільний позов по справі не заявлено.

Керуючись ст.ст. 370,373,374 КПК України, -

з а с у д и в :
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину передбаченого ст. 185 ч. 2 КК України та призначити йому покарання у виді 3 років обмеження волі.

У відповідності з ст.ст. 75, 76 КК України звільнити засудженого ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з іспитовим строком на 2 роки, якщо він протягом цього терміну не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти про зміну місця свого проживання кримінально-виконавчу інспекцію, періодично з`являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої інспекції

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати за проведення експертизи у сумі 184,14 грн.

Вирок може бути оскаржений у порядку та строки передбачені ст. 394,395 КПК України.

Суддя: ОСОБА_1