Провадження № 11-кп/792/267/16
Справа № 676/350/16-к Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія: ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
29 березня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Хмельницької області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря

судового засідання ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_8 ,
розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому кримінальне провадження, внесене 12 листопада 2015 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0002379, за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_8 , захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 9 лютого 2016 року,-

В с т а н о в и л а :
Вироком Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 9 лютого 2016 року

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, ідентифікаційний номер - фізичної особи платника податків НОМЕР_1 , раніше судимого:

-29 січня 2006 року Кам`янець-Подільським міськрайонним судом Хмельницької області за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 289, ст. 69, ч. 1 ст. 70, ст. 71 КК України на три роки шість місяців позбавлення волі;

-1 липня 2010 року Кам`янець-Подільським міськрайонним судом Хмельницької області від за ч. 2 ст. 15 - ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ст. 70 ст. 71 КК України на п`ять років позбавлення волі;

визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15-ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України, та призначено покарання:

- за ч. 2 ст. 15-ч. 3 ст. 185 КК України у виді трьох років позбавлення волі;

- за ч. 3 ст. 185 КК України у виді трьох років одного місяця позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно ОСОБА_8 призначено покарання у виді трьох років одного місяця позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_8 до набрання вироком законної сили залишено попередній тримання під вартою.

Постановлено строк відбуття покарання ОСОБА_8 обчислювати з 9 лютого 2016 року, зарахувавши йому в строк відбуття покарання час його перебування під вартою з 20 листопада 2015 року по 8 лютого 2016 року включно в розрахунку, що відповідно до вимог ч. 5 ст. 72 КК України, - один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Речові докази по справі:

- пластикове відро з кришкою об`ємом 12 л, ковдру, покривало, пляшку олії «Повна чаша», об`ємом 782 мл, миючий засіб «Гала», 1000 мл, які передано на зберігання потерпілій ОСОБА_10 , після набрання вироком законної сили постановлено повернути власнику;

- дві жіночі кофти, дві наволочки, простинь, які зберігаються в кімнаті речових доказів Кам`янець-Подільського ВП ГУНП в Хмельницькій області, після набрання вироком законної сили постановлено повернути власнику;

- електричну плиту марки «Мечта», яка передана на зберігання ОСОБА_11 , після набрання вироком законної сили постановлено повернути власнику;

- електричну плиту марки «Мечта 31», яка передана на зберігання ОСОБА_12 , після набрання вироком законної сили постановлено повернути власнику.

Постановлено стягнути з ОСОБА_8 на користь держави судові витрати в загальній сумі 859,32 грн. із них:

- за проведення товарознавчої експертизи № 1056т від 4 грудня 2015 року в сумі 245,52 грн.;

- за проведення товарознавчої експертизи № 1057т від 4 грудня 2015 року в сумі 245,52 грн.;

- за проведення дактилоскопічної експертизи № 428-Д від 8 грудня 2015 року в сумі 245,52 грн.;

- за проведення дактилоскопічної експертизи № 525-Д від 14 грудня 2015 року в сумі 122,76 грн.;

Цивільний позов по справі не заявлявся.

За вироком суду, ОСОБА_8 , близько 01 год. 00 хв. 12 листопада 2015 року, з метою крадіжки чужого майна проник в приміщення кухні на другому поверсі гуртожитку по АДРЕСА_2 , де повторно, таємно, умисно викрав декоративного кролика, вартістю 200 грн., коврову доріжку розміром 80x100 см, вартістю 50 грн., жіночі велюрові штани, вартістю 150 грн., чоловічий гольф, вартістю 60 грн., жіночу кофту, вартістю 80 грн., пластикове відро з кришкою об`ємом 12 л, вартістю 35 грн., ковдру, вартістю 80 грн., покривало, вартістю 40 грн., мішок з горіхами, вагою 40 кг, вартістю по 20 грн. за один кілограм, на загальну суму 800 грн., пляшку олії «Повна чаша», об`ємом 782 мл, вартістю 22,94 грн., миючий засіб «Гала», 1000 мл, вартістю 25,99 грн., чим завдав матеріальної шкоди потерпілій ОСОБА_10 на загальну суму 1543,93 грн.

Продовжуючи свою злочинну діяльність ОСОБА_8 близько 04 год. 00 хв. 20 листопада 2015 року з метою крадіжки чужого майна проник в приміщення кухні на сьомому поверсі гуртожитку по АДРЕСА_2 , де повторно, таємно, умисно викрав електричну плиту марки «Мечта 31», вартістю 437 грн., чим завдав потерпілій ОСОБА_12 матеріальної шкоди.

Продовжуючи свою злочинну діяльність ОСОБА_8 , близько 04 год. 40 хв. 20 листопада 2015 року з метою крадіжки чужого майна проник в приміщення кухні на сьомому поверсі гуртожитку по АДРЕСА_2 , де повторно, таємно, умисно викрав електричну плиту марки «Мечта», вартістю 475 грн., яка належала ОСОБА_11 , але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від його волі, хоча він виконав усі дії, які вважав необхідним для доведення злочину до кінця, але не зміг розпорядитись викраденим, так як був затриманий на місці.

В своїй апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 просить вирок суду змінити та призначити йому покарання з застосуванням ст. 69 КК України, звільнивши від відбування покарання з випробуванням. Вказує, що суд першої інстанції не дав належної оцінки всім обставин справи, а саме те, що він добровільно відшкодував потерпілим збитки, а з їх боку відсутні будь-які претензії, вину визнавав повністю та усвідомив її, став на шлях виправлення та не має намірів в подальшому порушувати закон. Просить врахувати, що хворіє на туберкульоз, на утриманні має неповнолітнього сина.

В своїй апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 просить вирок суду в частині призначеного покарання змінити та призначити більш м`яке покарання без позбавлення волі із застосуванням положень ст. 75 КК України з покладенням на нього обов`язків передбачених ст. 76 КК України. Вважає, що судом першої інстанції безпідставно не було застосовано положення ст. 75 КК України, так як ОСОБА_8 дійсно щиро розкаявся у скоєному, активно сприяв розкриттю злочинів, повністю визнавав себе винним, як під час досудового слідства, так і судового розгляду, усунув завдану шкоду потерпілим, має на утриманні неповнолітню дитину, потерпілі будь-яких претензій матеріального та морального характеру до нього не мали і не мають, має постійне місце проживання, а тому може бути звільнений від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України.

Інші учасники кримінального провадження апеляційні скарги на вирок суду не подавали.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення обвинуваченого та його захисника в підтримання доводів їх апеляційних скарг; прокурора, який вважає, що судом допущені істотні порушення кримінального процесуального закону, що дає підстави для призначення нового розгляду в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги обвинуваченого та його захисника підлягають частковому задоволенню, вирок суду щодо обвинуваченого ОСОБА_8 , в порядку ч. 2 ст. 404 КПК України, слід скасувати в зв`язку з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону судом першої інстанції та призначити новий розгляд в суді першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 412 КПК України істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Як видно з вироку суду, суд обмежив обсяг дослідження доказів відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, тобто суд першої інстанції дійшов до висновку, що сторони не оспорювали фактичні обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, а в суду були відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції.

Однак, як видно з записів фіксування судового засідання технічними засобами видно, що за епізодом обвинувачення ОСОБА_8 у вчиненні крадіжки майна ОСОБА_10 обвинувачений не визнавав повністю своєї вини, лише вказав, що він повністю визнає свою вину, при цьому він висловлював сумніви з приводу всього обсягу викраденого ним майна. Зі змісту його показань видно, що він фактично не визнавав своєї вини у вчиненні крадіжки жіночого та чоловічого одягу, вказуючи, що не пам`ятає, які саме речі ним були викрадені. Про ті обставини, що обвинувачений не пам`ятав, які саме речі ним були викрадені, також відображено і судом першої інстанції в вироку при викладі показань обвинуваченого. Такі ж обставини той підтверджував і в апеляційному суді.

За епізодом обвинувачення у вчиненні закінченого замаху на таємне викрадення майна потерпілої ОСОБА_11 обвинувачений в суді першої інстанції вказував, що він взагалі не тримав в руках електричної плитки ОСОБА_11 , не заволодівав нею, був затриманий не на кухні, а в коридорі мешканцями гуртожитку (фактично визнавав свою причетність до вчинення незакінченого замаху на таємне викрадення чужого майна). Такі ж обставини викладені судом першої інстанції в вироку суду при викладі показань обвинуваченого, такі ж обставини обвинувачений підтверджував в апеляційному суді. В цей же час в обвинувальному акті зазначено, що ОСОБА_8 обвинувачувався в тому, що він виніс плитку ОСОБА_11 та заховав її в під`їзді, та повернувся в приміщення кухні для подальшого викрадення чужого майна, де був затриманий мешканцями гуртожитку.

Як видно з запису фіксування судового засідання, зробленого з допомогою технічних засобів, наявного в справі, в судовому засіданні на запитання головуючого обвинувачений фактично в загальному вказав про визнання ним своєї вини, однак як видно з його показань в суді першої інстанції, він не визнавав повністю своєї вини у всьому об`ємі обвинувачення. Однак, не з`ясувуючи всіх обставин та не усунувши суперечностей в його показаннях, фактично без заперечень учасників провадження, головуючий визначив відсутність необхідності дослідження всіх доказів відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, при цьому, як видно з даних запису фіксування судового засідання технічними засобами, суд фактично роз`яснив обвинуваченому лише наслідки, що особа буде позбавлена права оскаржити відповідні фактичні обставини в суді, без з`ясування судом, чи правильно учасники провадження, в тому числі обвинувачений, розуміють зміст фактичних обставин провадження, чи немає сумнівів в добровільності їх позиції, що є неприпустимим.

На вищеказані обставини суд першої інстанції уваги не звернув, та дійшов помилкового висновку про те, що фактичні обставини справи ніким не оспорюються, та безпідставно не досліджував докази на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, чим порушено право обвинуваченого на захист.

За таких обставин, зважаючи на істотні порушення судом вимог кримінального процесуального закону, проведення судового розгляду з порушенням вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, вирок суду першої інстанції щодо обвинуваченого відповідно до ч. 2 ст. 404 КПК України підлягає скасуванню на підставі ч. 1 ст. 412 КПК України.

Колегія суддів позбавлена можливості виправити вказану помилку суду першої інстанції та постановити судове рішення за наслідками апеляційного розгляду за скаргою обвинуваченого та його захисника, зважаючи на недослідження доказів судом першої інстанції, які підлягають оцінці апеляційним судом в межах поданої апеляційної скарги обвинуваченого, в тому числі щодо його доводів про повне визнання ним своєї вини у вчиненому, розкаяння у вчиненому, тощо.

Положеннями ст. 415 КПК України визначено вичерпний перелік підстав призначення нового розгляду у суді першої інстанції, проте такі у даній справі відсутні.

В силу ч.6 ст. 9 КПК України у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 7 КПК України зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відноситься і верховенство права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість держави (ст.3 Конституції України, ст. 8 КПК України).

З огляду на викладене, колегія суддів вимушена ухвалити у цій справі найприйнятніше рішення: скасувати оскаржений вирок, що не відповідає вимогам Кримінального процесуального кодексу України, постановлений з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону, та призначити новий судовий розгляд в суді першої інстанції, який слід провести відповідно до вимог КПК України.
На думку колегії суддів, прийняттям саме такого рішення у цій справі не буде порушено права і законні інтереси обвинуваченого та потерпілих.
Колегія суддів вважає необхідним продовжити ОСОБА_8 строк дії запобіжного заходу в виді тримання під вартою до 25 травня 2016 року включно. Колегія суддів враховує при цьому, що ризики, які були заявлені та доведені прокурором в суді при продовженні обвинуваченому строку дії запобіжного заходу в виді тримання під вартою не зменшились, він обвинувачується у вчиненні тяжких злочинів, обвинувачується у вчиненні ряду злочинів невдовзі після звільнення його з місць позбавлення волі, не зменшились та зберігаються ризики, заявлені та доведені прокурором під час продовження строку дії запобіжного заходу в виді тримання під вартою під час розгляду провадження в суді першої інстанції: ризик вчинення нових злочинів, він може переховуватись від слідства, та відсутні підстави, що інший більш м`який запобіжний захід може забезпечити виконання ним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Оскільки вирок суду скасовується з підстав істотного порушення вимог кримінального процесуального закону, інші доводи апелянтів не перевіряються, однак їх слід перевірити при новому розгляді справи.

Керуючись ст.ст. 9, 349, 412, 415 КПК України, колегія суддів,-
П о с т а н о в и л а :
Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_7 задовольнити частково.
В порядку ч. 2 ст. 404 КПК України, вирок Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 9 лютого 2016 року щодо ОСОБА_8 скасувати та призначити новий розгляд справи в суді першої інстанції.
ОСОБА_8 продовжити дію запобіжного заходу в виді тримання під вартою на строк до 25 травня 2016 року.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді (підписи)
З оригіналом згідно:
Суддя апеляційного суду
Хмельницької області ОСОБА_2