Справа № 214/4781/15-к
1-кп/214/93/16
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 червня 2016 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі суду:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю:
секретарів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
потерпілого ОСОБА_6 ,
представника
потерпілого - ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,
обвинуваченого ОСОБА_9 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні у м. Кривому Розі кримінальне провадження внесене до ЄРДР за № 0004353 відносно
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Клехівка, Фастівського району, Київської області, громадянина України, українця, не одруженого, не працюючого, з середньою освітою, який мешкав за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

-05.03.2007 року Ірпінським міським судом Київської області за ч. 1 ст. 187 КК України до 3 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України, звільнений від відбування покарання з випробуванням на 2 роки;

-24.12.2007 року Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України, частково приєднано невідбуте покарання за вироком Ірпінського міського суду Київської області від 05.03.2007 року, та остаточно призначено покарання у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі;

-01.06.2010 року Дрогобицьким міським судом Львівської області за ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України, частково приєднано невідбуте покарання за вироком Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24.12.2007 року, та остаточно призначено покарання 2 роки 6 місяців позбавлення волі. Звільнився з ВК-94 по відбуттю терміну покарання 11.09.2012 року,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
27.11.2014 року приблизно о 20 год. 30 хв., ОСОБА_9 , знаходячись в приміщенні кімнати АДРЕСА_2 , за запрошенням власника вказаного житла ОСОБА_6 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин з останнім, з метою спричинення тілесних ушкоджень потерпілому, підібравши зі столу ніж та утримуючи його в правій руці, завдав потерпілому ОСОБА_6 сім ударів в ділянку грудей, живота, лівої руки, лівого стегна та поперекової області, спричиняючи таким чином йому тілесні ушкодження.

Своїми умисними діями ОСОБА_9 спричинив потерпілому ОСОБА_6 тілесні ушкодження у вигляді: проникаючих колото-різаних поранень лівої половини грудної клітини з ушкодженням міжреберної артерії і нижньої долі лівої легені, що викликало гемоторакс ліворуч; проникаючого колото-різаного поранення черевної порожнини з ушкодженням серозної оболонки кишковика, що викликало гемоперетоніум; сліпих колото-різаних поранень лівої руки, лівого стегна та поперекової області, які згідно висновку судово-медичної експертизи №2756 від 23.12.2014 року за своїм характером відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя.

Дії обвинуваченого ОСОБА_9 належить кваліфікувати за ч. 1 ст. 121 КК України, за ознаками: умисного тяжкого тілесного ушкодження, тобто умисного тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння.

Судом враховані наступні докази на підтвердження встановлених обставин.
Так, допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_9 спочатку вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України визнав частково, однак згодом змінив свої показання, просив його виправдати та суду пояснив, що наприкінці листопада 2014 року, приблизно за чотири дні до скоєного, він через мережу Інтернет, в соціальній мережі «Вконтакті» познайомився з потерпілим ОСОБА_6 , з яким вони обмінялись номерами мобільних телефонів. 27.11.2014 року, коли він перебував в районі вул. Космонавтів, йому на мобільний зателефонував потерпілий ОСОБА_6 та запропонував зустрітись біля зупинки кінотеатру «Олімп» щоб випити пива. Приблизно о 19 год. 30 хв. цього ж дня, він зустрівся з потерпілим в вищезазначеному місці. На зупинці кінотеатру «Олімп» вони придбали дві пляшки пива та пішли в гуртожиток до потерпілого ОСОБА_6 . Він не знав, що потерпілий є чоловіком з нетрадиційною орієнтацією. В кімнаті потерпілого, що розташована в гуртожитку, за адресою: АДРЕСА_3 , вони сіли розпивати придбане пиво. Потерпілий ОСОБА_6 почав цікавитись його особистим життям та питав чи є в нього дівчина. Згодом ОСОБА_6 вимкнув світло, ввімкнув свій ноутбук на якому почав відтворювати відео одностатевих стосунків між чоловіками еротичного характеру. ОСОБА_6 почав його обіймати, намагаючись поцілувати. Він почав відштовхувати ОСОБА_6 , однак останній схопив його за горло та повалив на диван. Він розгубився. Йому стало боляче. Він попросив ОСОБА_6 , щоб той його відпустив та пообіцяв останньому роздягнутися, намагаючись відтягнути час. Він зняв з себе кофту та почав тікати до дверей. Однак ОСОБА_6 піймав його за плече і почав тягнути до дивану. Він відштовхнув від себе ОСОБА_6 та схопив ніж, який лежав на столі. Він почав захищатися та наносити ОСОБА_6 удари ножем. Він наніс ОСОБА_6 сім ударів ножем. Куди саме він наносив удари ОСОБА_6 не пам`ятає. Після чого, він, схопивши свої речі та речі потерпілого, вибіг на коридор. Він був наляканий. ОСОБА_6 намагався його наздогнати, однак йому вдалось втекти. Він з речами вибіг на вулицю та намагався за допомогою мобільного телефону викликати міліцію, але йому це не вдалося. Біля найближчого таксофону він кинув на підлогу всі речі. Через навісу, що над таксофоном, він кинув ніж, яким наносив удари ОСОБА_6 та почав викликати міліцію. Він викликав міліцію, одягнувся в свої речі та пішов до райвідділу де пробув до ранку. В райвідділі міліції він написав заяву про скоєний злочин. Він вважає, що ОСОБА_6 домагався його, намагаючись примусити до інтимних стосунків. В райвідділі міліції він віддав телефон ОСОБА_6 , який випадково забрав з собою. Після цих подій на його на шиї та зап`ястях були синці, що були отримані внаслідок посягань ОСОБА_6 .
В ході судового розгляду обвинувачений ОСОБА_9 суду пояснив, що ОСОБА_6 тримав його за горло, а другою рокую ліз до інтимних місць. Ці події відбувались до того, як він наніс ОСОБА_6 тілесні ушкодження. Коли він взяв ніж, ОСОБА_6 знаходився до нього боком. Він відштовхував ОСОБА_6 , намагаючись зупинити останнього. Коли ОСОБА_6 не відреагував, він почав наносити йому удари ножем.
Крім того, обвинувачений ОСОБА_9 пояснив, що з моменту знайомства з ОСОБА_6 його не турбувала поведінка останнього до того моменту поки той не почав до нього приставати, намагаючись поцілувати. Він вважає, що завдав ОСОБА_6 лише два удари ножем, а за інші ушкодження дізнався лише після слідчих дій, котрі відбувалися за участю свідка ОСОБА_10 . Він розумів, що в руках тримає ніж, який може завдати шкоди здоров`ю ОСОБА_6 . Він попереджав ОСОБА_6 , що вдарить його ножем, якщо останній не відстане. Він наносив ОСОБА_6 удари з ціллю самозахисту, оскільки турбувався за своє здоров`я. Вважає, що в його діях відсутній мотив та склад злочину, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України, у вчиненні якого він обвинувачується та просить суд його виправдати. При цьому він частково визнає цивільний позов ОСОБА_6 , а саме в частині відшкодування витрат останнього на ліки. Просить суд в частині позову про стягнення з нього в якості відшкодування моральної шкоди відмовити.
Незважаючи на часткове визнання обвинуваченим своєї вини, винність у вчиненні злочину, за встановлених судом обставин, підтверджується сукупністю допустимих та належних доказів, досліджених в судовому засіданні, на підставі яких можна зробити переконливий висновок щодо доведеності вини обвинуваченого у інкримінованому йому кримінальному правопорушенні.

Так, допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_6 суду пояснив, що він має нетрадиційну сексуальну орієнтацію та періодично зустрічається з чоловіками. 27.11.2014 року, приблизно о 14-00 год., в мережі Інтернет, на сайті знайомств чоловіків нетрадиційної орієнтації «Qyas», він познайомився з обвинуваченим, котрий був підписаний як « ОСОБА_11 », та запропонував йому зустрітися для спілкування. Він написав останньому номер свого мобільного телефону. Вони деякий час переписувались з обвинуваченим в мережі Інтернет з приводу інтимних стосунків між чоловіками. Цього ж дня він зв`язався з обвинуваченим, котрий представився ОСОБА_12 та домовився про зустріч біля магазину «Бірюза». Цього ж дня, точного часу не пам`ятає, на зупинці він зустрівся з ОСОБА_9 . В магазині «Степ» вони придбали дві пляшки пива, об`ємом 1,25 л. та пішли до гуртожитку, за адресою АДРЕСА_4 . В гуртожитку він перевдягнувся в шорти та футболку. За розпиттям пива вони розмовляли з обвинуваченим про інтимні стосунки між чоловіками. Після чого він відкрив свій ноутбук та показав обвинуваченому ОСОБА_9 сайт соціальної мережі "Вконтакті", а згодом ввімкнув фільм інтимного характеру про чоловіків нетрадиційної орієнтації. Обвинувачений ОСОБА_13 сидів на кріслі, позаду нього. Коли в кімнаті погасло світло, таке буває через перенавантаження в електромережі, він відчув декілька ударів в спину та сильний біль. Спочатку у нього було відчуття, що б`ють його не ножем, оскільки рани були рвані. Він почав відбиватися та закриватися подушкою. Удари спочатку наносилися в живіт. В цей момент два рази, на невеликий проміжок часу, вмикалося світло. Продовжуючи відбиватися він вискочив в коридор де почав кричати, стукати в двері та звати на допомогу сусідку ОСОБА_14 . Коли він побачив ОСОБА_9 в коридорі то повернувся до кімнати де виявив, що зник його мобільний телефон, який лежав біля ноутбука. Він вибіг на коридор і став вимагати від ОСОБА_9 повернути його мобільний телефон, але останній став бігти сходами вниз. Він став спускатись слідом за ОСОБА_9 . Згодом йому стало зле і він почав втрачати свідомість. Він почав підніматись на третій поверх до своєї кімнати, де в коридорі, біля своїх дверей, присів. В цей час до нього підійшли сусіди ОСОБА_14 і ОСОБА_15 . Останній допоміг йому зайти до кімнати, а ОСОБА_14 викликала швидку медичну допомогу. Потім приїхали лікарі швидкої медичної допомоги, які госпіталізували його до другої міської лікарні. Мобільний телефон йому повернули в лікарні. Він з ОСОБА_9 в той вечір не сварився. Звідки обвинувачений має тілесні ушкодження йому невідомо. ОСОБА_9 , коли той тікав, бачив його сусід на ім`я ОСОБА_15 . На його думку всі три ножі котрі були в господарстві після цих подій, залишились у нього вдома. Він вважає, що ОСОБА_9 наніс йому удари своїм ножем. Заявлений ним цивільний позов про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_9 матеріальної та моральної шкоди він підтримує в повному обсязі та просить суд їх задовольнити в повному обсязі, посилаючись на обставини зазначені в позові.
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_16 суду пояснив, що 27.11.2014 року, приблизно з 20-00 год. до 21-00 год., він знаходився у себе на третьому поверсі в гуртожитку в кімнаті АДРЕСА_5 , яка знаходиться неподалік від кімнати ОСОБА_6 . В коридорі, на своєму поверсі, він почув крики та шум. Після чого він вийшов зі своєї кімнати до коридору, в туалет, де поблизу виходу з їх поверху побачив обвинуваченого ОСОБА_9 , який стояв напівзігнутий, зі здивованим обличчям та голим торсом, тримаючи у лівій руці одяг, а в правій руці окровавлений предмет схожий на ніж. За мить він побачив, що по коридору в сторону ОСОБА_9 біжить в шортах, замотаний в рушник, ОСОБА_6 з криками «тримайте його, він украв у мене телефон». Після чого на сходовій площадці між ОСОБА_6 та ОСОБА_9 почалась фізична боротьба. Він не міг нічого вдіяти, оскільки дуже хотів в туалет, куди терміново пішов. Приблизно через 3-4 хвилини він повернувся та побачив, що окровавлений ОСОБА_6 стоїть в коридорі біля стіни сповзаючи до долу. Він допоміг ОСОБА_6 підвестись та зайти в кімнату, де останній впав та втрачаючи свідомість. Розвернувши окровавлений рушник, в який був замотаний ОСОБА_6 , він побачив на тілі, розташовані горизонтально, великі рани. В будівлі пропадало час від часу світло. Він почав надавати першу медичну допомогу ОСОБА_6 , намагаючись зупинити кров. Згодом прийшла сусідка ОСОБА_14 котра почала надавати потерпілому першу допомогу та викликала швидку. При наданні ОСОБА_6 першої медичної допомоги, останній повідомив, що його порізав ножем знайомий, з яким він познайомився в мережі Інтернет, а удари ножем останній наносив йому в кімнаті, коридорі та на сходах, коли він намагався його наздогнати. ОСОБА_6 при цьому не пояснював причину нападу на нього. Приблизно через 15 хв., після виклику, приїхала швидка медична допомога. Він бачив всі сім ножових поранень нанесених ОСОБА_6 , якого згодом госпіталізувала швидка медична допомога. Цього ж дня, приблизно о 22-00 год., до нього прийшли працівники міліції, яким він дав покази по справі. Останні повідомили, що затримали злочинця, який наніс тілесні ушкодження ОСОБА_6 .
Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_17 суду пояснила, що мешкає в одному гуртожитку з ОСОБА_6 , за адресою АДРЕСА_6 , однак на різних поверхах. 27.11.2014 року вона знаходилася у себе в кімнаті. Про те, що ОСОБА_6 завдали тілесних ушкоджень ножем вона дізналась від когось із сусідів. Їй відомо про нетрадиційну орієнтацію ОСОБА_6 . Їй невідомо, хто саме завдав ОСОБА_6 тілесні ушкодження ножем. Обвинуваченого ОСОБА_9 вона раніше не зустрічала.
Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_18 суду пояснила, що мешкає в гуртожитку, за адресою: АДРЕСА_7 . З ОСОБА_6 , який має нетрадиційну орієнтацію, у неї сусідські відносини. Їй відомо, що останній працював водієм та є неконфліктною людиною. 27.11.2014 року, у вечірній час, вона знаходилась у своїй кімнаті та дивилась телевізор. Криків ніяких вона не чула. В неї була зламана нога тому вона пересувалася на милицях. Приблизно між 19 год. 30 та 20 год. 30 хв., вона почула стук в двері. Коли вона відчинила двері то побачила ОСОБА_6 , який просив викликати швидку допомогу. Потім ОСОБА_6 повернувся до своєї кімнати, однак згодом вийшов до коридору. В чому саме був одягнутий ОСОБА_6 , вона не пам`ятає Біля дверей кімнати ОСОБА_6 вона бачила сліди крові. До дверей ОСОБА_6 вона не підходила, оскільки у неї боліла нога. Однак вона бачила, що до дверей підходив ОСОБА_19 . Вона два рази викликала швидку медичну допомогу, при цьому чула в коридорі галас. Світло до цих подій не гасло. Більше вона зі своєї кімнати не виходила. Обвинуваченого ОСОБА_9 вона в той день не бачила та раніше не зустрічала.
Окрім показань потерпілого та вищезазначених свідків, судом були досліджені письмові докази по справі, якими також підтверджується винність обвинуваченого ОСОБА_9 у вчиненні злочину, за встановлених судом обставин в межах обвинувачення, визнаного судом доведеним:
- протоколом огляду коридору від 27.11.2014 року, відповідно до якого був оглянутий коридор третього поверху першого під`їзду буд. АДРЕСА_3 , при вході розміщенні сходи, по яким до коридору на третьому поверсі ведуть сходи, на яких маються плями темно-бурого кольору, які хаотично розміщені, піднімаючись на третій поверх, плями стають більше та частіше, при вході на третій поверх плями йдуть наліво по коридору, де біля дверей квартир АДРЕСА_8 , АДРЕСА_9 , АДРЕСА_10 видно невеликі калюжі з даною речовиною та які закінчуються біля дверей квартири АДРЕСА_10 , яка має металеві двері, на двох замках, які не мають візуальних пошкоджень (Т. 1 а.а.с. 4-6);
- протоколом пред`явлення особи для впізнання від 28.11.2014 року, відповідно до якого свідок ОСОБА_16 впізнав ОСОБА_9 , як особу, яку він бачив в гуртожитку 27.11.2014 року на третьому поверсі з ножем в руках та на якому були сліди крові (Т. 1 а.с. 24-25);
- протоколом огляду предметів від 28.11.2014 року, відповідно до якого був проведений огляд спортивних брюк, наданих ОСОБА_9 , а саме огляд брюк спортивних чорного кольору, розмір «S», по обох боках маються три вертикальні білі смуги, в нижній частині позаду мається одна горизонтальна смуга синього кольору, на момент огляду на матерії брюк , а саме на смугах білого кольору з правого боку в верхній частині та з лівого боку в нижній частині маються нашарування підсохлої речовини бурого кольору різного розміру, при цьому ОСОБА_9 повідомив про те, що саме дані брюки були на ньому одягнені 27.11.2014 року та виявлені на них помарки є кров`ю потерпілого (Т. 1 а.с. 31-33);
- протоколом огляду предметів від 28.11.2014 року, відповідно до якого був проведений огляд мобільного телефону «Prestigio Multi Phone PAP5450 DUO», добровільно наданий для огляду ОСОБА_9 , корпус моноблок, чорного кольору, з сенсорним дисплеєм, в телефоні присутній акумулятор, сім-карта оператора мобільного зв`язку «Київстар», на дисплеї телефону мається пошкодження у вигляді тріщин в верхній його частині, IMEI НОМЕР_1 ; НОМЕР_2 , серійний номер НОМЕР_3 , який зі слів ОСОБА_9 належить потерпілому ОСОБА_6 , та який він виявив 27.11.2014 року в речах потерпілого, які випадково взяв разом зі своїми речами (Т.1 а.с.36-37);
- висновком експерта № 2651 від 01.12.2014 року, відповідно до якого у ОСОБА_9 виявлено два синця шиї, за своїм характером виявлені ушкодження відносяться до легких тілесних ушкоджень, як такі, що мають незначні скороминучі наслідки, тілесні ушкодження виникли від дії тупих твердих предметів з обмеженою травмуючою поверхнею, давність виявлених ушкоджень (синці з нечіткими контурами) може відповідати 27.11.2014 року (Т.1 а.с. 42);
- висновком експерта № 2756 від 23.12.2014 року, відповідно до якого у ОСОБА_6 при огляді встановлено: в області спини, по задньо-паховій ліні ліворуч на рівні нижнього краю лівої лопатки, ліворуч починаючи від ліній біля хребтової лінії на рівні 10-го ребра, праворуч в поперековій області 4 шкіряних рубця з слідами хірургічних швів, щільно-еластичної консистенції, малорухливі, в горизонтальному положенні, довжиною від 1 см. до 9 см. По середній ліній передньої черевної стінки, на грудній клітині ліворуч в області 7-го м/р між задньо-паховою і передньо-паховою лініями, такого ж характеру 2 шкіряних рубця довжиною 16 см., 15 см. В правому підребір`ї по задньо-внутрішній поверхні середньої третини лівого передпліччя такого ж характеру 2 шкіряних рубця довжиною 2 см., 2,5 см. Такий же рубець по зовнішній поверхні верхньої третини лівого стегна, довжиною 2,5 см. Будь-яких тілесних ушкоджень при огляді не виявлено. Відповідно до підсумків експерта у ОСОБА_6 малися наступні тілесні ушкодження проникаючі колото-різані поранення лівої половини грудної клітини з ушкодженням міжреберної артерії і нижньої долі лівої легені що викликало гемоторакс ліворуч; проникаюче колото-різане поранення черевної порожнини з ушкодженням серозної оболонки кишковика, що викликало гемоперетоніум; сліпі колото-різані поранення лівої руки, лівого стегна і поперекової області; за своїм характером виявлені ушкодження відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, за ознакою небезпеки для життя; всі тілесні ушкодження виникли від дії плескатого колюче-ріжучого предмету (предметів) типу клинка ножа або іншого предмету з такими ж властивостями; всі колото-різані поранення у потерпілого виникли від семикратної дії травмуючого предмету (предметів); час виникнення ушкоджень згідно представлених медичних документів відповідає 27.11.2014 року (Т. 1 а.с. 49-51);
- висновком судово-психіатричного експерта № 114 від 12.05.2016 року, відповідно до якого в період часу, до якого відноситься інкриміноване діяння (27.11.2014 р.) ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яким-небудь психічним захворюванням не хворів, в тимчасовому хоробливому стані психічної діяльності не знаходився та по своєму психічному стану міг усвідомлюваним свої діяння та керувати ними. На теперішній час ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яким-небудь психічним захворюванням не хворіє, в тимчасовому хоробливому стані психічної діяльності не знаходився та по своєму психічному стану може усвідомлювати свої діяння та керувати ними, в застосуванні примусових заходів медичного характеру не потребує (Т. 3, а.с. 69);
Зазначені письмові докази по справі зібрані відповідно до вимог кримінального процесуального закону, є допустимими та належними, та такими, що в їх сукупності безпосередньо вказують на вчинення обвинуваченим діяння, за встановлених судом обставин в межах обвинувачення, визнаного судом доведеним, відповідають показанням потерпілого та свідків по справі, за встановлених судом обставин в межах обвинувачення.
Показання обвинуваченого, потерпілого та свідків, дані наведених процесуальних документів, та на підставі сукупності доказів встановлені судом фактичні обставини справи свідчать про неможливість формування штучних доказів, однобічність проведення досудового розслідування.
Суд, керуючись ст.ст. 86, 94, 95 КПК України, оцінює наведені докази за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом з урахуванням з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору їх достатності, та взаємозв`язку, з урахуванням того, що по справі забезпечено всебічний, повний та об`єктивний розгляд всіх обставин в їх сукупності та приходить до висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_9 у вчиненні діяння, за встановлених судом обставин в межах обвинувачення, визнаного судом доведеним.
Доводи обвинуваченого ОСОБА_9 та захисту про те, що тілесні ушкодження ножем ОСОБА_6 він завдав з метою самозахисту від протиправних дій останнього, та відсутність в його у діях складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України, перевірено судом, однак розцінюються як спосіб захисту власних інтересів та спробу уникнути відповідальності за вчинене, враховуючи наступне.
Суд вважає, що виходячи із законодавчо визначеної необхідної оброни у частині першій ст. 36 КК України, її суть полягає у правомірному заподіянні шкоди особі, яка здійснює суспільно-небезпечне посягання, особою, яка реалізує своє право на захист інтересів, що охороняються законом. Визначальним для поняття необхідної оборони є правомірність захисту і протиправність посягань.

Дії по зупиненню суспільно небезпечного посягання вважаються правомірними, якщо вони зумовлені потребою негайного відвернення чи припинення посягання.

Протиправність у кримінально-правовому розумінні є однією з ознак злочину поряд із суспільною небезпечністю, караністю, винністю і суб`єктом. Протиправність розуміється як юридичне втілення суспільної небезпечності. В теорії кримінального права загально визнано, що суспільно небезпечне посягання, щодо якого можлива необхідна оборона, це діяння, що передбачене як злочин однією зі статей Особливої частини КК, про що зазначено у висновку викладеному в ухвалі Верховного Суду України від 13 листопада 2014 року справа №5-31кс14, при цьому, відповідно до вимог ч.2 ст.455, ч.1 ст.458 КПК України, висновки Верховного Суду України є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності відповідну норму закону, та для всіх судів України.
Отже, при відмежуванні умисного тяжкого тілесного ушкодження від умисного заподіяння тяжкого тілесного ушкодження у разі перевищення меж необхідної оборони визначальним є умисне заподіяння тому, хто посягає тяжкої шкоди, яка явно не відповідає небезпеці посягання або обстановці захисту.

Таким чином для вирішення питання про кваліфікацію злочину, пов`язану з умисним нанесенням тілесного ушкодження, щодо відсутності чи наявності стану необхідної оборони, суд у кожному конкретному випадку, враховуючи конкретні обставини справи, повинен здійснити порівняльний аналіз та оцінити наявність чи відсутність небезпечного посягання й акту захисту, встановивши їх співвідношення, відповідність чи не відповідність захисту небезпечності посягання, про що також зазначено в ухвалі Верховного Суду України від 27 листопада 2014 року справа №5-34кс14.
За встановлених у даній справі обставин обвинувачений ОСОБА_9 та потерпілий ОСОБА_6 , який є чоловіком нетрадиційної орієнтації, познайомились напередодні через мережу Інтернет. Після чого потерпілий ОСОБА_6 запросив обвинуваченого ОСОБА_9 до своєї кімнати АДРЕСА_2 . Конфлікт виник спонтанно, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, з приводу різного ставлення до інтимних стосунків, в результаті якого ОСОБА_9 схопив зі столу ніж та утримуючи його в правій руці завдав потерпілому ОСОБА_6 сім ударів в ділянку грудей, живота, лівої руки, лівого стегна та поперекової області, спричиняючи таким чином останньому тілесні ушкодження.

Вказані обставини з достовірністю встановлені в судовому засіданні та підтверджуються показаннями потерпілогоОСОБА_6 , свідків та іншими доказами, дослідженими у судовому засіданні.
При цьому суд критично оцінює показання обвинуваченого ОСОБА_9 про нанесення потерпілому ОСОБА_6 ударів ножем з метою захисту від протиправного посяганняостаннього на його здоров`я, оскільки згідно висновку експерта ОСОБА_20 № 2756 від 23.12.2014 року, виявлені тілесні ушкодження у ОСОБА_6 за своїм характером відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, за ознакою небезпеки для життя, які виникли 27.11.2014 року від семикратної дії плескатого колюче-ріжучого предмету (предметів) типу клинка ножа або іншого предмету з такими ж властивостями, не дає суду підстав для висновку про наявність суспільно небезпечного посягання, а відповідно й акту захисту, яке б виправдало заподіяння тяжкої шкоди здоров`ю потерпілого.

Доводи обвинуваченого ОСОБА_9 щодо невідповідності кількості нанесених ударів потерпілому ОСОБА_6 той кількості ударів, що зазначені в судово-медичній експертизі, спростовуються показаннями свідка ОСОБА_16 , відповідно до яких він 27.11.2014 року в коридорі гуртожитку бачив обвинуваченого ОСОБА_9 , що тримав у правій руці окровавлений предмет схожий на ніж. Крім цього, при наданні ним першої медичної допомоги ОСОБА_6 , він бачив на тілі останнього сім ножових поранень.
В ході судового розгляду встановлено, що в момент виникнення конфлікту між обвинуваченим ОСОБА_9 та потерпілим ОСОБА_6 в руках у останнього не було жодних предметів, якими б він міг наносити тілесні ушкодження самому обвинуваченому. У зв`язку з викладеним, дії обвинуваченого ОСОБА_9 щодо нанесення потерпілому ударів ножем в ділянку грудей, живота, лівої руки, лівого стегна та поперекової області є суспільно - небезпечним діянням, яке вчинено поза межами стану необхідної оборони та не розцінюються судом як такі, що вчинені з перевищенням меж необхідної оборони.

Зазначені висновки суду ґрунтуються на положеннях ст.36 КК України, а також підтверджуються правовою позицією, викладено п.п.2, 3, 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про необхідну оборону» №1 від 26.04.2002 року.

Оскільки обвинуваченим ОСОБА_9 фактично вчинено суспільно-небезпечне діяння, яке за об`єктивною стороною являє собою посягання на здоров`я особи, то завдання семи ударів ножем, а також припинення злочинних дій з моменту залишення кімнати потерпілим ОСОБА_6 , поведінка останнього та винного, що передувала їх стосункам, в тому числі і поведінка потерпілого та винного після скоєного діяння, встановлене психічне ставлення винного до вчинюваної дії та її наслідків, свідчить про направленість умислу підсудного саме на спричинення потерпілому тяжких тілесних ушкоджень на ґрунті особистих неприязних стосунків з останнім.

Крім того, судом перевірені доводи ОСОБА_9 щодо скоєння відносно нього злочину з боку ОСОБА_6 .. Так, відповідно даних висновку Саксаганського ВП КВП ГУ НП в Дніпропетровській області від 08 грудня 2015 року, ЖЕО-276, при перевірці матеріалів за заявою ОСОБА_9 стосовно ОСОБА_6 , який 27.11.2014 року погрожував застосуванням насилля, не встановлені дані, які б вказували на наявність кримінального правопорушення (Т.2 а.с. 179).

Таким чином, вищезазначене свідчить про відсутність посягання потерпілого ОСОБА_6 , що нібито могло б викликати у ОСОБА_9 невідкладну необхідність у заподіянні потерпілому шкоди здоров`ю, необхідної для негайного відвернення чи припинення посягання.

При цьому, суд критично оцінює показання потерпілого ОСОБА_6 , про те, що обвинувачений ОСОБА_9 прийшов до нього зі своїм ножем, оскільки зазначені доводи не знайшли свого підтвердження ні в ході досудового розслідування, ні в ході судового розгляду та не підтверджені жодним доказом по справі.

Суд також розцінює неодноразову зміну обвинуваченим ОСОБА_9 своїх показань в ході судового розгляду кримінального провадження, як спосіб захисту від обвинувачення.
Доводи обвинуваченого ОСОБА_9 про наявність легких тілесних ушкоджень у виді двох синців шиї та встановлених висновком експерта № 2651 від 01.12.2014 року, які виникли від дії тупих твердих предметів з обмеженою травмуючою поверхнею, давність яких може відповідати 27.11.2014 року, що нібито отримані від посягань ОСОБА_6 спростовуються показаннями потерпілого та свідка ОСОБА_16 .
Так, потерпілий ОСОБА_6 показав, що намагався затримати обвинуваченого ОСОБА_9 в коридорі, щоб забрати свої речі. Свідок ОСОБА_16 вході судового розгляду показував, що він бачив як по коридору в сторону ОСОБА_9 біжить в шортах, замотаний в рушник, ОСОБА_6 з криками «тримайте його, він украв у мене телефон». Після чого на сходовій площадці між ОСОБА_6 та ОСОБА_9 почалась фізична боротьба.
Таким чином, суд вважає, що тілесні ушкодження отримані обвинуваченим ОСОБА_9 утворилися внаслідок фізичної боротьби з ОСОБА_6 в коридорі гуртожитку, що підтверджується послідовними показаннями останнього, свідка ОСОБА_16 та такими що узгоджуються з іншими доказами по справі.
Суд, відповідно до ст.ст. 85, 94 КПК України, оцінюючи досліджені у судовому засіданні вищезазначені докази, вважає що вони є обґрунтовані, належні, достовірні та прямо підтверджують обставини, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.

При призначенні покарання суд, у відповідності до положень ст.ст. 65-67 КК України, враховує ступінь тяжкості та конкретні обставини вчинення кримінального правопорушення, дані, які характеризують особу обвинуваченого, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_9 , згідно ст.66 КК України, судом не встановлено.
Обставинами, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_9 , згідно ст.67 КК України, є рецидив злочину.
Обвинувачений ОСОБА_9 по відношенню до інкримінованого йому кримінального правопорушення підпадає під дію ч. 1 ст. 19 КК України, відповідно до висновків судово-психіатричного експерта № 114 від 12.05.2016 року (Т. 3 а.с.63-69).
Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_9 , суд враховуючи ступінь тяжкості скоєного злочину, особистість обвинуваченого, який за місцем мешкання та роботи характеризується з позитивної сторони (Т. 1 а.с.62, 64) раніше судимий (Т. 1 а.с.69-70), перебував на обліку в КЗ «Криворізький психоневрологічний диспансер»: у лікаря нарколога з квітня 2007 року з приводу вживання декількох психоактивних речовин зі шкідливими наслідками, знятий з обліку в грудні 2008 року через судимість; у лікаря психіатра з 2007 року з приводу короткочасної десприсивної реакції, в 2009 році знятий з нагляду по виїзду (Т. 1 а.с. 66-67).
Відповідно до ст.ст.50, 65 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Виходячи із вказаних вимог закону особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Призначаючи покарання ОСОБА_9 , суд виходить із положень ст.65 КК України, враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину, відсутність пом`якшуючих покарання обставин та наявність обтяжуючих покарання обставин, дані про особу винного, у зв`язку з чим вважає необхідним і достатнім призначити йому покарання за ч.1 ст.121 КК України у вигляді позбавлення волі.
Разом з цим, суд зазначає про неможливість виправлення підсудного ОСОБА_9 без ізоляції його від суспільства, оскільки він є особою, яка має не зняту на непогашену судимість за тяжкі корисливі злочини, а тому суд не знаходить підстав для призначення йому покарання не пов`язаного з позбавленням волі, а також для застосування до нього при призначенні покарання положень ст.ст.69, 75 КК України.
Оскільки ОСОБА_9 судом призначено покарання у виді позбавлення волі, яке він повинен відбувати реально, до набрання вироком законної сили щодо нього необхідно залишити без змін запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
У справі потерпілий ОСОБА_6 27.01.2015 року заявив цивільний позов про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_9 на його користь майнову шкоду в розмірі 4 612 грн. 09 коп., яка складається з: витрат на лікування в сумі 1 743 грн. 50 коп., витрат на посилене харчування - 427 грн. 36 коп., компенсацію за тимчасову втрату працездатності в співвідношенні мінімальної заробітної плати - 2441 грн. 23 коп., та 100 000 грн. моральної шкоди, яка завдана кримінальним правопорушенням, а також витрати на надання юридичної допомоги. В обґрунтування свої вимог ОСОБА_6 вказав, що він з 27 листопада 2014 року по 12 грудня 2014 року перебував на лікуванні в Криворізькій міській лікарні №2, у зв`язку з отриманими тілесними ушкодженнями, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень небезпечних для життя в момент заподіяння, спричинених 27.11.2014 року ОСОБА_9 .. У зв`язку з цим втратив працездатності, яка на час подання позову не відновлена, а отже стан його непрацездатності становить 62 дні. В відповідно до вимог ч. 2 ст. 1195 ЦК України, просить стягнути з ОСОБА_9 , виходячи з розрахунку мінімальної заробітної плати, 2441 грн. 23 коп., як компенсацію за тимчасову втрату працездатності, та 427 грн. 36 коп., витрати на додаткове харчування. Крім того, просить стягнути з ОСОБА_9 на його користь витрати на лікування в сумі 1 743 грн. 50 коп. (Т.1 а.с.38-41)

В судовому засіданні потерпілий ОСОБА_6 позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити.

Обвинувачений ОСОБА_9 в судовому засіданні позовні вимоги ОСОБА_6 визнав частково, а саме в частині відшкодування витрат потерпілого на ліки визнав повністю, а в задоволені решти позовних вимог просив суд відмовити.

Вислухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги потерпілого ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої злочином, підлягають задоволенню частково, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що в результаті неправомірних дій обвинуваченого ОСОБА_9 потерпілому ОСОБА_21 була завдана шкода здоров`ю, в результаті чого останній поніс витрати майнового характеру на відновлення його стану, що сторонами по справі не заперечується.

Відповідно до ч. 1 ст. 1177 ЦК України, шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.
Відповідно до вимог ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Отже, враховуючи визнання обвинуваченим ОСОБА_9 позовних вимог про відшкодування витрат на придбання ліків, суд, враховуючи вимог ч. 4 ст. 174 ЦПК України, приходить до висновку, що позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню та стягненню з обвинуваченого ОСОБА_9 на користь потерпілого ОСОБА_6 1 743 грн. 50 коп. в рахунок відшкодування витрат на придбання ліків.

Разом з тим, відповідно до вимог ч.ч. 1,2 ст. 1195 ЦК України, фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо. У разі каліцтва або іншого ушкодження здоров`я фізичної особи, яка в момент завдання шкоди не працювала, розмір відшкодування визначається виходячи з розміру мінімальної заробітної плати.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.
Зі змісту виписки з медичної карти хворого №У-15324, наданої потерпілим, слідує, що ОСОБА_6 перебував на лікуванні з 27.11.2014 року по 12.12.2014 року, а отже враховуючи зазначені вище вимоги норм закону, суд вважає, що саме за цей період останньому підлягають відшкодуванню заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати загальної працездатності, виходячи з розміру мінімальної заробітної плати за цей період (1218 грн. мінімальна заробітна плата станом на листопад, грудень 2014 року), з розрахунку 1218 грн. х 15 днів/30 днів(середня кількість днів у місяці)=609 грн., які підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_9 на користь потерпілого ОСОБА_6 .
Що стосується решти позовних вимог в цій частині, то суд вважає, що вони задоволенню не підлягають, оскільки потерпілим не надано доказів з якого по який час він після закінчення стаціонарного лікування не міг працювати у зв`язку з своїм станом здоров`я.
Також суд не знаходить підстав для задоволення позовних вимог потерпілого ОСОБА_6 в частині додаткових витрат, викликаних необхідністю посиленого харчування, враховуючи наступне.
Відповідно до товарних чеків наданих потерпілим ОСОБА_6 він витратив на харчування: 20.11.2014 року - 147 грн. 62 коп.; 22.12.2014 року - 242 грн. 51 коп.; 04.01.2015 року 37 грн. 23 коп. (Т. 2, а.с. 42).
Відповідно до обставин встановлених судом та зазначених вище, обвинувачений ОСОБА_9 завдав тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_6 27.11.2014 року, а отже витрати останнього на придбання харчування 20.11.2014 року в розмірі 147 грн. 62 коп. не можуть віднесені до додаткових витрат на додаткове харчування, оскільки подія, в наслідок якої потерпілий поніс ці витрати ще не настала, а отже ці вимоги є безпідставними.
Вимоги про стягнення інших витратив потерпілого на харчування 22.12.2014 року у розмірі 242 грн. 51 коп. та 04.01.2015 року у розмірі 37 грн. 23 коп., також задоволенню не підлягають, оскільки суд також не вважає їх витратами на додаткове харчування, так як з доказів наданих потерпілим не вбачається, що йому, як рекомендація лікаря було призначено додаткове харчування.
Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода завдана неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Суд, при визначені розміру відшкодування моральної шкоди потерпілому ОСОБА_6 обвинуваченим ОСОБА_9 , відповідно до роз`яснень пункту 9 Постанови №4 Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (не майнової) шкоди», враховує: ступінь змін в звичайному ритмі життя потерпілого у зв`язку з протиправними діями ОСОБА_9 , характер ушкоджень його здоров`ю, час та рівень зусиль, які вимушений прикладати потерпілий для відновлення свого здоров`я та звичного ритму життя, та виходячи з засад розумності, виваженості, справедливості, вважає за можливе задовольнити вимоги потерпілого в частині відшкодування з обвинуваченого ОСОБА_9 моральної шкоди частково - в розмірі 30 000 (тридцяти тисяч) грн.

В свою чергу, відповідно до вимог ст. 124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати.
Виходячи з вказаної вище вимоги норм закону, суд приходить до висновку, про відмову в задоволенні вимог потерпілого ОСОБА_6 про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_9 на його користь процесуальних витрат у виді витрат на правову допомогу, оскільки потерпілим не надано доказів про здійснення оплати послуг його представника адвоката ОСОБА_7 в розмірі зазначеному в договорі про надання адвокатських послуг від 13 січня 2015 року, укладеного між останніми.

Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до вимог ст.100 КПК України.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст.369-371, 373, 374, 376, 392, 393, 395 КПК України, суд -
УХВАЛИВ:
ОСОБА_9 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.
Призначити ОСОБА_9 покарання за ч. 1 ст. 121 КК України у виді позбавлення волі на строк 6 (шість) років.
Строк відбування покарання ОСОБА_9 числити з моменту затримання, тобто з 18 червня 2015 року (Т. 1 а. а.с.152-153).
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України, зарахувати в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 18 червня 2015 року по день набрання вироком законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Позовні вимоги ОСОБА_6 задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_6 в рахунок відшкодування майнової шкоди завданої кримінальним правопорушенням в розмірі 2 352 (дві тисячі триста п`ятдесят дві) грн. 50 коп., яка складається з:витрат на лікування в сумі 1 743 грн. 50 коп. та компенсації за тимчасову втрату працездатності в розмірі 609 грн.

Стягнути з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_6 30000 (тридцять тисяч) грн. моральної шкоди завданої кримінальним правопорушенням.
В іншій частині позовних вимог та стягненні процесуальних витрат - відмовити.
Речовий доказ штани, які належать ОСОБА_9 , які знаходяться на зберіганні в Саксаганському ВП КВП ГУНП в Дніпропетровській області повернути ОСОБА_9 (Т. 1 а.с. 34, 35).
Речовий доказ два паперових конверта із змивами речовини бурого кольору та контрольним зразком який знаходиться на зберіганні в Саксаганському ВП КВП ГУНП в Дніпропетровській області знищити (Т. 1 а.с.35,34).
Запобіжний захід відносно ОСОБА_9 у виді тримання під вартою до набрання вироком законної сили залишити без змін.
На вирок можуть бути подані апеляційні скарги протягом 30 днів з дня його проголошення до судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Дніпропетровської області через Саксаганський районний суд міста Кривого Рогу.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Головуючий суддя ОСОБА_1