У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 червня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника потерпілої ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 06 червня 2016 року про повернення ОСОБА_6 скарги на бездіяльність слідчого управління фінансових розслідувань ДПІ у Святошинському районі головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві, яка полягає у не розгляді клопотання про повернення тимчасово вилученого майна, -
за участю особи, яка подала скаргу ОСОБА_6
В С Т А Н О В И Л А :
Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 06 червня 2016 року ОСОБА_6 , який діє в інтересахОСОБА_5 , повернуто його скаргу на бездіяльність слідчого управління фінансових розслідувань ДПІ у Святошинському районі головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві, яка полягає у не розгляді клопотання про повернення тимчасово вилученого майна.
Таке рішення слідчий суддя мотивував тим, що скарга подана після закінчення строку, передбаченого ч. 1 ст. 304 КПК України, і особа, яка її подала, порушила питання про поновлення строку, проте не надала суду жодних доказів пропуску строку з поважних причин.
Слідчий суддя прийняв таке рішення у зв`язку з тим, що про бездіяльність слідчого щодо неповернення тимчасово вилученого майна ОСОБА_5 стало відомо 30 квітня 2016 року, у зв`язку з чим строк подачі скарги на бездіяльність слідчого закінчився 10 травня 2016 року. На думку слідчого судді, те, що адвокат ОСОБА_6 є представником ОСОБА_5 лише з 23 травня 2016 року, не дає підстави для поновлення йому строку на подачу скарги до суду.
В апеляційній скарзі представник потерпілої ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу слідчого судді, та направити його скаргу до слідчого судді для розгляду по суті.
За доводами ОСОБА_6 слідчий суддя безпідставно повернув його скаргу, оскільки він почав здійснювати представництво інтересів ОСОБА_5 з 23 травня 2016 року, що підтверджується копією договору, тобто після проведення обшуку та вилучення у потерпілої майна, що відбулося 27 квітня 2016 року.
Апелянт звертає увагу на те, що потерпіла ОСОБА_5 не є фахівцем у галузі права, а тому їй не відомі процесуальні строки оскарження дій чи бездіяльності слідчого.
Крім того, ОСОБА_6 зазначає, що він як представник потерпілої має самостійний процесуальний статус, почав надавати їй юридичні послуги лише 23 травня 2016 року, та в цей же день він звернувся із клопотанням до слідчого щодо повернення потерпілій майна, проте слідчим воно не розглянуте.
Заслухавши суддю - доповідача, особу, яка подала апеляційну скаргу ОСОБА_6 , який просив поновити строк на апеляційне оскарження, задовольнити його скаргу, вивчивши матеріали провадження за скаргою, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_6 підлягає частковому задоволенню.
Ухвалюючи рішення про повернення апеляційної скарги ОСОБА_6 на бездіяльність слідчого, слідчий суддя виходив з того, що обшук у ОСОБА_5 , під час якого було вилучено майно останньої, був проведений 27 квітня 2016 року, про який ОСОБА_5 стало відомо щонайменше 30 квітня 2016 року, а до слідчого судді ОСОБА_6 звернувся лише 06 червня 2016 року, тобто після закінчення строку на оскарження. На думку слідчого судді, та обставина, що лише з 23 травня 2016 року ОСОБА_6 є представником ОСОБА_5 не є поважною причиною пропуску строку на подачу скарги до суду.
Колегія суддів вважає, що такий висновок є хибним.
Відповідно до матеріалів провадження, 27 квітня 2016 року у ОСОБА_5 був проведений обшук, під час якого було вилучене майно.
23 травня 2016 року між нею та адвокатом ОСОБА_6 був укладений договір на надання правової допомоги, та в цей же день останній звернувся до начальника слідчого управління фінансових розслідувань ДПІ у Святошинському районі головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві з клопотанням про повернення тимчасово вилученого майна.
Відповідно до ст. 220 КПК України клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника слідчий, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів.
Враховуючи те, що ОСОБА_6 , подаючи клопотання слідчому, діяв в інтересах потерпілої ОСОБА_5 на підставі договору про надання правової допомоги, то слідчий зобов`язаний був його розглянути протягом трьох днів.
Проте, це зроблено слідчим не було, тому у особи, чиї права порушуються, виникає право на звернення зі скаргою до слідчого судді, до повноважень якого, відповідно до п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України належить здійснення судового контролю за дотриманням права, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.
Відповідно до ст. 304 КПК України скарги на рішення, дію чи бездіяльність слідчого або прокурора, передбачені ч. 1 ст. 303 КПК України цього Кодексу, можуть бути надані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчиненні дій чи бездіяльності.
Оскільки ОСОБА_6 звернувся до слідчого з клопотанням про повернення тимчасово вилученого майна 23 травня 2016 року, яке протягом трьох днів розглянуте не було, то з 27 квітня 2016 року розпочинається десятиденний строк оскарження бездіяльності слідчого, який закінчується 05 червня 2016 року. Враховуючи те, що вказана дата випадає на вихідний день, то останнім днем оскарження є 06 червня 2016 року. Саме в цей день, відповідно до штампу вхідної кореспонденції, ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді.
Ці обставини залишились поза увагою слідчого судді, а тому його ухвала про повернення скарги у зв`язку із закінченням троку на оскарження і відсутністю підстав для його поновлення підлягає скасуванню.
Так, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України суб`єктами оскарження бездіяльності слідчого, прокурора є заявник, потерпілий, його представник чи законний представник, підозрюваний, його захисник чи законний представник, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження.
Щодо неповернення тимчасово вилученого майна, відповідно до змісту вказаної норми закону, право на оскарження бездіяльності слідчого або прокурора має лише володілець тимчасово вилученого майна, а не його представник.
Отже, ОСОБА_6 , який діє в інтересах потерпілої ОСОБА_5 , не наділений таким правом.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 304 КПК України скарги повертається особі, якщо її подала особа, яка не має право її подавати.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що ухвала слідчого судді підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали, якою скаргу ОСОБА_6 повернути особі, яка її подала.
Керуючись ст.ст. 372 ч. 2, 404, 407, 422 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :
Апеляційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити частково.
Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 06 червня 2016 року про повернення ОСОБА_6 скарги на бездіяльність слідчого слідчого управління фінансових розслідувань ДПІ у Святошинському районі головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві, яка полягає у не розгляді клопотання про повернення тимчасово вилученого майна скасувати.
Скаргу ОСОБА_6 на бездіяльність слідчого слідчого управління фінансових розслідувань ДПІ у Святошинському районі головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві, яка полягає у не розгляді клопотання про повернення тимчасово вилученого майна повернути особі, яка її подала.
Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді:
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3