Номер провадження: 11-сс/785/1380/16
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30.09.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Одеської області в складі:

Головуючого: ОСОБА_2

Суддів: ОСОБА_3 та ОСОБА_4

при секретарі: ОСОБА_5

за участю прокурора: ОСОБА_6

адвоката: ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду міста Одеси від 11 вересня 2016 року.

Вказаною ухвалою в відношенні:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Криве Озеро, Миколаївської області, громадянина України, українця, з середньою освітою, розлученого, працюючого експедитором з перевезень вантажів ТОВ «Данон Дніпро», проживаючого в АДРЕСА_1 , раніше не судимого

підозрюваного у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 286, ч. 1 ст. 135 КК України, обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

встановила:
Зазначеною ухвалою слідчого судді задоволено клопотання слідчого СУ ГУ Національної поліції в Одеській області, погодженого з прокурором відділу прокуратури Одеської області про застосування до ОСОБА_8 , якому оголошено про підозру у кримінальному правопорушеннях передбачених ч. 2 ст. 286, ч. 1 ст. 135 КК України, запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Мотивуючи обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя, посилаючись на вимоги ст. 177, 178 КПК України, врахував вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, наявність ризиків, які дають підстави вважати, що підозрюваний може переховуватись від органу досудового слідства, суду, вчинити інше правопорушення та незаконно впливати на свідків.

На думку слідчого судді, під час розгляду клопотання надано достатньо матеріалів (доказів), для переконання у тому, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не може запобігти доведеним під час розгляду ризикам.

Адвокат підозрюваного у апеляційній скарзі зазначив, що ухвала слідчого судді має бути скасована.

На його думку, необґрунтована підозра, і судом не взято до уваги, що підозрюваний раніше не судимий, до кримінальної відповідальності не притягався, має постійне місце роботи та житла, має намір відшкодувати завдану шкоду.

Крім того, на думку захисника, слідчий суддя не обґрунтував недостатність застосування до підозрюваного м`якшого запобіжного заходу, аніж тримання під вартою.

За таких обставин адвокат ОСОБА_7 просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову ухвалу, якою застосувати до ОСОБА_8 запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника, який підтримав апеляційну скаргу і просив її задовольнити, вислухав прокурора, який заперечував проти задоволення апеляції, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає за наступних підстав.

Як слідує з ухвали суду першої інстанції, слідчий суддя, при здійсненні розгляду клопотання слідчого, дійшов висновку про його задоволення та застосував щодо ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, що послугувало перегляду ухвали слідчого судді за скаргою захисника в апеляційному порядку.

Стаття 5 Конвенції про захист прав людини та основних свобод гарантує кожному право на свободу та особисту недоторканність.

Слідчому судді при розгляді клопотань про застосування запобіжних заходів у кримінальному провадженні слід враховувати, що вони обмежують права особи на особисту недоторканість, гарантовані зазначеною статтею Конвенції про захист прав людини та основних свобод, а тому можуть бути застосовані тільки за наявності законної мети та підстав.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у своєму рішенні в справі "Манчіні проти Італії", за наслідками та способами застосування як тримання під вартою, так і домашній арешт прирівнюються до позбавлення волі для цілей статті 5 § 1(с) Конвенції.

Згідно ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбачених ст. 177 цього Кодексу.

Згідно вимог ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення та ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч.1 цієї статті. Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків.

Судове рішення стосовно обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою має містити як чітке визначення законодавчих підстав для його обрання, так і дослідження та обґрунтування достовірності обраних підстав у контексті конкретних фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, врахування особи винного та інших обставин, передбачених кримінальним процесуальним законом України.

Зі змісту ст. 178 КПК України слідує, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі, вік та стан здоров`я підозрюваного, наявність судимостей у підозрюваного, міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання у тому числі наявність у нього родини, тощо.

Зазначених положень діючого законодавства слідчим суддею при постановленні оскаржуваної ухвали дотримано не було.

Застосовуючи до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, в порушення вимог ст. 178 КПК України, слідчий суддя посилався на тяжкість в якому підозрюється підозрюваний та вагомість наявних доказів, якими обґрунтовується повідомлення про підозру.

При цьому слідчим суддею належним чином не було прийнято до уваги ті обставини, що підозрюваний має міцні соціальні зв`язки, раніше не судимий, до кримінальної відповідальності не притягався, має постійне місце роботи та житла, має намір відшкодувати завдану шкоду. Крім того, ОСОБА_8 працює і позитивно характеризується.

Отже, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги захисника стосовно істотних порушень кримінального процесуального закону судом першої інстанції знайшли своє підтвердження під час здійснення апеляційного розгляду, у зв`язку з чим ухвала слідчого судді підлягає скасуванню з постановленням згідно п. 2 ч. 3 ст. 407 КПК України нової ухвали суду апеляційної інстанції.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Розглядаючи клопотання слідчого, колегія суддів вважає, що стосовно підозрюваного ОСОБА_8 , є обґрунтована підозра у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 286, ч. 1 ст. 135 КК України та наявні достатні підстави вважати, що існують ризики, передбачені п. 1, 3 ч.1 ст. 177 КПК України є реальними.

Однак, беручи до уваги правові позиції, викладені у рішенні ЄСПЛ у справі "Харченко проти України" про необхідність при розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, вирішувати питання про застосування альтернативного запобіжного заходу, з урахуванням даних про особу підозрюваної, та встановлених обставин, передбачених ст.178 КПК України, колегія суддів дійшла висновку про необхідність відмови у задоволенні клопотання слідчого та застосування у даному кримінальному провадженні щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у певний період доби з покладанням на нього обов`язків відповідно до вимог ст. 194 КПК України та вважає, що саме цей запобіжний захід зможе забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, що випливають зі змісту ст.177 КПК України.

Керуючись ст. 181, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів

ухвалила:
Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Київського районного суду міста Одеси від 11 вересня 2016 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 , скасувати.

Постановити нову ухвалу апеляційного суду, якою клопотання слідчого СУ ГУ Національної поліції в Одеській області, погодженого з прокурором відділу прокуратури Одеської області про застосування до ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, залишити без задоволення та застосувати відносно ОСОБА_8 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком до 19.11.2016 року, звільнивши з під варти, поклавши на підозрюваного такі обов`язки:

- прибувати до слідчого, прокурора і суду за першою вимогою;

- не залишати місце постійного проживання в АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора чи суду, з 20.00 до 07.00 години;

- утриматись від спілкування зі свідками по кримінальному провадженню.

Ухвалу про застосування до запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передати для виконання органу національної поліції за місцем проживання підозрюваного.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4