Справа № 442/682/16-к
Провадження № 1-кс/442/362/2016
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
05 квітня 2016 року cлідчий суддя Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 ,захисника ОСОБА_4 , скаржниці ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_5 на бездіяльність Дрогобицької місцевої прокуратури, -

в с т а н о в и в :

Скаржниця ОСОБА_5 звернулася до суду зі скаргою на бездіяльність Дрогобицької місцевої прокуратури, у якій просить зобов`язати Дрогобицьку місцеву прокуратуру невідкладно зареєструвати подану нею заяву про вчинення службовими особами санаторію «Карпати» кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 367 КК України, до Єдиного реєстру досудових розслідувань та забезпечити за цією заявою здійснення досудового розслідування та надати їй документ, що підтверджує прийняття цієї заяви і її реєстрацію в Єдиному реєстрі досудових розслідувань, зобов`язати Дрогобицьку місцеву прокуратуру визнати її потерпілою у даному кримінальному провадженні та вручити їй пам`ятку про права потерпілої.

В обґрунтування скарги посилається на те, що 17 грудня 2015 р. нею прокурору Львівської області було подано заяву про вчинення службовими особами санаторію «Карпати» дій, що містять ознаки злочину, передбаченого ч.1 ст. 367 КК України. 26 грудня 2015 року скаржниця отримала повідомлення про те, що дана заява скерована для розгляду з врахуванням вимог ст. 214 КПК України керівнику Дрогобицької місцевої прокуратури.19 січня 2016 року скаржницею отримано повідомлення від керівника Дрогобицької місцевої прокуратури за вихідним №04/17-39-16 від 12.01.2016 року про те, що заяву розглянуто і підстав для реєстрації в Єдиному реєстрі досудових розслідувань не встановлено.

У судовому засіданні скаржниця ОСОБА_5 та її адвокат ОСОБА_4 скаргу підтримали, просять її задоволити. Скаржниця пояснила, що працівниками санаторію «Карпати» вчинено злочин, передбачений ст.367КК України, оскільки її донька отримала хімічний опік після купання в басейні санаторію.

Представник суб`єкта оскарження - прокурор Дрогобицької місцевої прокуратури ОСОБА_6 проти задоволення даної скарги заперечив, оскільки вважає дії правомірними, так як не встановлено достатніх підстав вважати, що вчинено злочин, передбачений ст.367 КК України.

Заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали скарги, матеріали наглядового провадження №04/18-04-15/16, приходжу до наступного висновку.

У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

За змістом ч. 1 ст. 214 КПК України, бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, означає невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР впродовж 24 годин після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Відомості, які підлягають внесенню до ЄРДР, та їх перелік визначені ч. 5 ст. 214 КПК України. Відповідно до її положень, до ЄРДР підлягають внесенню, серед інших відомостей, короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлені з іншого джерела; попередня правова кваліфікація кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність.

Отже, з урахуванням положень ст.214 КПК України, заява (повідомлення) повинна містити відомості саме про вчинення злочину, зокрема, обставини, які можуть свідчити про його вчинення.

Злочин за ст. 11 кримінального кодексу України - це передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом злочину. Не є злочином дія або бездіяльність, яка хоча формально і містить ознаки будь-якого діяння, передбаченого цим Кодексом, але через малозначність не становить суспільної небезпеки, тобто не заподіяла і не могла заподіяти істотної шкоди фізичній чи юридичній особі, суспільству або державі. Наведене у ч. 1 ст. 11 КК України поняття злочину містить вказівку на такі обов`язкові ознаки злочину: злочином є лише діяння (дія або бездіяльність); це діяння має бути вчинене суб`єктом злочину; воно має бути винним; вказане діяння має бути суспільно небезпечним; відповідне діяння повинно бути передбачене чинним кримінальним кодексом. Відсутність хоча б однієї із цих ознак вказує на відсутність злочину. Відтак, не є злочином вчинене суб`єктом злочину винне діяння, для якого характерна фактична суспільна небезпека, на що навіть може існувати пряма вказівка в іншому законі України, але яке не передбачене чинним кримінальним кодексом.

Частина 2 ст. 1 КК України вказує, що для здійснення завдання захисту суспільних відносин від злочинних посягань кодекс визначає, які суспільно небезпечні діяння є злочинами та які покарання застосовуються до осіб, що їх вчинили. У цій нормі чітко відбивається нерозривний зв`язок кримінальної протиправності та кримінальної караності в характеристиці злочину. Оцінка суспільної небезпечності діяння як ознаки злочину відбувається на двох рівнях: по-перше, на законодавчому, коли законодавець криміналізує суспільне небезпечне діяння; по-друге, на правозастосовному, коли орган дізнання, слідчий, прокурор, суддя оцінюють суспільну небезпечність вчиненого злочину. Тому суспільна небезпечність і належить до оціночних понять. Критерієм оцінки суспільної небезпечності, її ступеня виступають об`єктивні і суб`єктивні ознаки злочину: об`єкт, на який посягає злочин, наслідки, спосіб вчинення злочину, форма вини, мотив і мета тощо.

Отже, значення суспільної небезпечності як матеріальної ознаки злочину полягає в тому, що вона, по-перше, є основним об`єктивним критерієм визнання діяння злочином, його криміналізації; по-друге, дозволяє дати класифікацію злочину; по-третє, визначає межу між злочином та іншими правопорушеннями; по-четверте, є однією з загальних засад індивідуалізації кримінальної відповідальності і покарання.

Разом з тим, у відповідності до ст. 214 КПК України, повноваженням щодо оцінки відомостей, наведених у заяві чи повідомлених потерпілим, чи виявлених з іншого джерела, як таких, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення наділені слідчий, прокурор.

Як вбачається з прохальної частини скарги, скаржниця ОСОБА_5 просить зобов`язати Дрогобицьку місцеву прокуратуру внести відомості до ЄРДР про вчинення службовими особами злочину за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 367 ч. 1 КК України, (Службова недбалість, тобто невиконання або неналежне виконання службовою особою своїх службових обов`язків через несумлінне ставлення до них, що заподіяло істотну шкоду охоронюваним законом правам та інтересам окремих громадян, або державним чи громадським інтересам, або інтересам окремих юридичних осіб).

Відповідно до п.3 примітки ст. 364 КК України, істотною шкодою у статтях, зокрема 367 цього кодексу, вважається така шкода, яка в сто і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян, а в п.4 цієї ж примітки вказано, що тяжкими наслідками у статті зокрема 367 КК України вважаються такі наслідки, які у двісті п`ятдесят і більше разів перевищують неоподатковуваний мінімум доходів громадян.

Згідно з ч.5 ст. 214 КПК України до ЄРДР вносяться, зокрема, короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела; попередня правова кваліфікація кримінального правопорушення з зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність.

Таким чином, системний аналіз наведених правових норм дозволяє зробити висновок, що до Єдиного реєстру досудових розслідувань повинні вноситись ті заяви та повідомлення, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення.

Тобто, підставами вважати заяву чи повідомлення саме про злочин є наявність в таких заявах або повідомленнях обєктивних даних, які дійсно свідчать про ознаки злочину. Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджують реальність конкретної події злочину (в цьому випадку ознаки складу злочину передбаченого ст. 367 ч. 1 КК України), субєктивна та обєктивна сторони злочину.

В той же час, із заяви ОСОБА_5 від 17.12.2015 р. не вбачається відомостей, які б свідчили про можливе вчинення службовими особами санаторію «Карпати» дій, які містять ознаки складу злочину передбачені ч.1 ст. 367 КК України.

З матеріалів наглядового провадження №04/18-04-15/16, з висновку від 18.12.2015р., складеного по заяві ОСОБА_5 в матеріалах ЖЄО№249 від 5.12.2015року, вбачається, що донька заявниці ОСОБА_7 після купання в басейні санаторію «Карпати» отримала почервоніння обличчя внаслідок реакції на хлор, встановлено діагноз алергічний контактний дерматит. Кошти за проживання повернуті повністю.

Доводи викладені в заяві від 17.12.2015 року є по суті незгодою з діями працівників санаторію «Карпати», для оскарження яких передбачений окремий порядок.

Враховуючи вищенаведене, вислухавши пояснення скаржниці, яка посилається на протиправність дій прокурора Дрогобицької місцевої прокуратури при виконанні останнім службових обов?язків, беручи до уваги досліджені в судовому засіданні матеріали скарги, вважаю, що обставини, на які посилається ОСОБА_5 , не свідчать про вчинення злочину відповідно до чинного кримінального кодексу України.

З огляду на вищенаведене, приходжу до переконання, що скарга на бездіяльність прокурора є безпідставною і такою, що не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 303 - 307, 309, 372 КПК України, слідча суддя,-

п о с т а н о в и в:

Відмовити в задоволенні скарги ОСОБА_5 на бездіяльність Дрогобицької місцевої прокуратури.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Ухвала виготовлена в нарадчій кімнаті.

Слідчий суддя ОСОБА_1