Справа №592/6966/16-к Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/788/886/16 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Ухилення від покарання, не пов`язаного з позбавленням волі
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 жовтня 2016 року колегія суддів з розгляду справ та матеріалів кримінального судочинства Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

адвоката ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8

розглянувши матеріали кримінального провадження за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_9 та його захисника ОСОБА_7 на вирок Ковпаківського районного суду м. Суми від 9 серпня 2016 року, яким

ОСОБА_9 , який ІНФОРМАЦІЯ_1 народився та проживає в АДРЕСА_1 , раніше судимий 1 лютого 2016 року за ст. 186 ч. 1 КК України до 140 годин громадських робіт,

засуджений за ст. 389 ч. 2 КК України до арешту на строк 5 місяців.

На підставі ст. ст. 71, 72 КК України за сукупністю вироків остаточно визначено покарання 5 місяців 15 днів арешту.

ВСТАНОВИЛА:
1 лютого 2016 року обвинуваченого ОСОБА_9 вироком Ковпаківського районного суду м. Суми засуджено за ст. 186 ч. 1 КК України до покарання у виді 140 годин громадських робіт.

З 16 березня 2016 року ОСОБА_9 перебуває на обліку Ковпаківського районного відділу кримінально-виконавчої інспекції м. Суми, його ознайомлено з порядком та умовами відбування покарання, роз`яснено правовий статус засуджених до громадських робіт, він попереджений про кримінальну відповідальність за ухилення від відбування призначеного судом покарання, крім того ОСОБА_9 повідомлено про обов`язок періодично з`являтися на реєстрацію до кримінально-виконавчої інспекції.

З 21 березня 2016 року ОСОБА_9 приступив до виконання покарання у виді громадських робіт у комунальному підприємстві «Сумикомунінвест» Сумської міської ради, але відпрацювавши лише 16 годин, від подальшого відбування громадських робіт умисно ухилився.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_9 просить пом`якшити покарання, призначене судом за ухилення від відбування громадських робіт, враховуючи його слабке здоров`я, крім того звернути увагу на ту обставину, що причиною ухилення від покарання є тиск на нього працівників правоохоронних органів, які неодноразово приходили до додому та звинувачували його у вчиненні злочинів, до яких він не мав відношення, що спонукало його до переховування і, як наслідок, до невиконання судового рішення.

Захисник ОСОБА_7 в апеляційній скарзі наголошує на аналогічних вимогах щодо надто суворого покарання, призначеного ОСОБА_8 , крім того стверджує, що суд належним чином не врахував стан здоров`я обвинуваченого, який перебуває на обліку у психоневрологічному диспансері та має ознаки психічного захворювання.

Вислухавши доповідь судді про зміст оскаржуваного судового рішення та доводи, викладені в апеляційних скаргах, обвинуваченого та його захисника про пом`якшення покарання, думку прокурора про законність судового рішення, провівши судові дебати, перевіривши матеріали кримінального провадження та проаналізувавши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до наступного.

Згідно ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати вирок або ухвалу і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Відповідно до статті 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Підставою для скасування вироку суду в суді апеляційної інстанції, згідно з вимогами ст. 409 КПК України, є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Перевіряючи вирок суду першої інстанції в межах поданих апеляційних скарг, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції зазначених вимог кримінального процесуального закону дотримався не в повній мірі.

За змістом ст. 349 ч. 3 КПК України суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, при цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Згідно записів у журналі судового засідання від 9 серпня 2016 року, обвинувачений ОСОБА_9 із інкримінованим йому обвинуваченням погоджувався та проти дослідження доказів за вимогами ст. 349 ч. 3 КПК України не заперечував.

Водночас, при прослуховуванні диска із звукозаписом судового засідання, колегією суддів було встановлено, що обвинувачений свою вину в ухиленні від відбування громадських робіт не визнавав, неодноразово стверджував, що якби не працівники міліції, які неодноразово відвідували його за місцем проживання та звинувачували у злочинах, до яких він не мав ніякого відношення, то ухилення від відбування покарання він би не допустив, але враховуючи слабке здоров`я, дії працівників правоохоронних органів його відлякували і він вимушений був переховуватися.

На думку колегії суддів, за наведених обставин суд першої інстанції не повинен був застосовувати вимоги ст. 349 ч. 3 КПК України, а визначити інший обсяг доказів, що мали бути досліджені в судовому засіданні, а також порядок їх дослідження, оскільки фактично обвинувачений ОСОБА_9 своєї вини у вчиненні інкримінованого йому злочину не визнав.

Крім того, колегія суддів вважає, що суд, визначивши спрощений порядок дослідження доказів, належним чином не врахував, що за висновком амбулаторної судово-психіатричної експертизи, яка мається в матеріалах кримінального провадження, обвинувачений ОСОБА_9 протягом тривалого часу виявляє ознаки легкої розумової відсталості, має поверхневі міркування та уповільнений темп мислення, у зв`язку з чим неодноразово проходив лікування у психіатричних закладах.

Наведені обставини свідчать про допущені судом істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили ухвалити обгрунтоване рішення та, згідно положень ст. ст. 409, 412 КПК України є підставою для скасування вироку.

Таким чином колегія суддів приходить до висновку, що подані апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню, а вирок суду скасуванню з призначенням нового розгляду у суді першої інстанції.

Під час нового судового розгляду суду необхідно, дотримуючись вимог кримінально-процесуального закону врахувати викладене та ретельно перевірити інші доводи апеляційних скарг обвинуваченого та його захисника, при цьому, призначаючи новий розгляд у суді першої інстанції колегія суддів не вирішує наперед питання про достовірність або недостовірність доказів, застосування судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність та покарання.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 331, 404, 405, 407, 409, 412, 415 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_9 та його захисника ОСОБА_7 задовольнити частково.

Вирок Ковпаківського районного суду м. Суми від 9 серпня 2016 року відносно ОСОБА_9 за ст. 389 ч. 2 КК України у зв`язку з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону скасувати і призначити новий розгляд у тому ж суді в іншому складі.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

.