Справа № 146/366/16-к
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"12" травня 2016 р. Томашпільський районний суд Вінницької області
в складі головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
з участю прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
захисника ОСОБА_5

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 , будучи раніше засудженим за корисливі злочини проти власності, на шлях виправлення не став і вчинив новий аналогічний злочин за наступних обставин.
Так, 04.11.2015 року біля 10:00 год. ОСОБА_4 , перебуваючи в приміщенні кафе « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що розташоване на Привокзальній площі в смт. Вапнярка Томашпільського району Вінницької області, спілкувався за одним із столиком даного кафе з ОСОБА_6 . В ході спілкування ОСОБА_6 з метою вирішення особистих питань, покинув приміщення кафе, залишивши при цьому на столі за яким сидів разом із обвинуваченим, свій мобільний телефон марки «HUAWEINonorU 9508 вартістю згідно висновку експерта №1100 від 22.12.2015 року 1734,67 грн., та на стільці біля столу свій рюкзак вартістю 200 грн. з особистими речами всередині, а саме: рукавицями з тканини вартістю 10 грн.; термосом ємкістю 1 л вартістю 50 грн., лотком для їжі ємкістю 1 л вартістю 15 грн., робочою жилеткою вартістю 25 грн., шкіряним гаманцем вартістю 200 грн. у якому знаходились особисті документи та грошові кошти в сумі 200 грн.
В подальшому, ОСОБА_4 , перебуваючи у вказаному приміщенні кафе, скориставшись тимчасовою відсутністю ОСОБА_6 , діючи з корисливих спонукань, з метою заволодіння чужим майном, умисно викрав вищевказані речі потерпілого, а саме: із столу мобільний телефон, а із стільця рюкзак з вищевказаними у ньому речами.
При виході з кафе, ОСОБА_4 повідомив продавцеві, що вказані речі виносить своєму знайомому ОСОБА_6 , чим ввів її (продавця) в оману, щоб вона не усвідомлювала факт крадіжки та покинув дане приміщення кафе, а викраденим розпорядився на власний розсуд, чим заподіяв потерпілому матеріальної шкоди на загальну суму 2434,67 грн.
Обсяг доказів і порядок їх дослідження суд визначив допитом обвинуваченого, відомостей про речові докази і судові витрати у провадженні, а також які характеризують особу обвинуваченого.
Аналіз сукупності всіх доказів у кримінальному провадженні, у тому числі показань самого обвинуваченого, дають суду підстави визнати зазначене діяння ОСОБА_4 злочинним, виходячи з наступного.
В судовому засіданні ОСОБА_4 свою вину за обставин викладених в обвинувальному акті визнав повністю й по суті пред`явленого обвинувачення пояснив, що 04.1. 2015 року перебував на Привокзальній площі в смт. Вапнярці, де познайомився із раніше не відомим йому потерпілим. Останній запропонував обвинуваченому піти в кафе випити спиртних напоїв на що він (обвинувачений) погодився. В кафе спілкувалися між собою, вживали спиртні напої і через деякий час потерпілий сказав, що вийде в туалет і при цьому на столі, за яким вони сиділи лише вдвох, залишив свій мобільний телефон, а на стільці рюкзак, який мав при собі. Потерпілий тривалий час не повертався з туалету, а тому обвинувачений вирішив викрасти залишене ним (потерпілим) майно. Взявши зі столу мобільний телефон, а із стільця рюкзак, направився на вихід із приміщення кафе. При цьому продавцеві кафе, щоб остання не запідозрила крадіжки, сказав, що речі забрав з метою повернення їх потерпілому. Вийшовши з кафе, пішов до себе додому в с. Тиманівку. По приходу в село, попередньо оглянувши вміст рюкзака, де виявив робочу жилетку, лоток для їжі, гаманець з особистими документами та 200 грн., які залишив в рюкзаку і сховав його (рюкзак) за городами біля лісосмуги. Мобільний телефон забрав з собою. В подальшому мобільний телефон продав незнайомому чоловікові в м. Тульчині, рюкзак віддав своєму брату ОСОБА_7 .
Заслухавши пояснення обвинуваченого, дослідивши визначений судом обсяг доказів, суд уважає, що вина ОСОБА_4 у вчиненні злочину доказана і його дії правильно кваліфіковано за ч.2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.
Обставинами, які пом`якшуть покарання відповідно до ст. 66 КК України суд визнає щире каяття і сприяння розкриттю злочину.
Обставиною яка обтяжує покарання, відповідно до ст. 67 КК України суд визнає рецидив злочинів.
Призначаючи покарання, суд враховує характер і ступінь суспільної небезпечності вчиненого, особу обвинуваченого, який вчинив новий корисливий злочин проти приватної власності в період набрання законної сили вироком Тульчинського районного суду від 15.10.2015 року, що свідчить про небажання обвинуваченого стати на шлях виправлення, вироками Тульчинського районного суду Вінницької області від 12.01.2016 року та Томашпільського районного суду від 15.01.2016 року, які набрали законної сили, засуджений відповідно до 4 років і 1 місяця та трьох років і 9 місяців позбавлення волі, а тому суд уважає, що ОСОБА_4 підлягає призначенню покарання лише у виді позбавлення волі.
При цьому, як убачається з матеріалів кримінального провадження, відповідно до вироку Тульчинського районного суду Вінницької області від 15.10.2015 року ОСОБА_4 було засуджено за ст. 185 ч.2, 71,72 КК України до трьох місяців і 10 днів арешту і дане покарання, починаючи з 24.11.2015 року засуджений відбував у Стрижавській ВК №81. Однак, на підставі ухвали Тульчинського районного суду від 07.12.2015 року переведений в порядку п.12 ч.1 ст. 537 КПК України у Вінницький СІЗО для розгляду іншого кримінального провадження у вищевказаному суді, і за наслідками розгляду якого вироком Тульчинського районного суду від 12.01.2016 року засуджений за ст.ст. 185 ч.2 і 3, 70,71,72 КК України до чотирьох років і 1 місяця позбавлення волі.
Окрім того, вироком Томашпільського районного суду від 15.01.2016 року ОСОБА_4 засуджено за ст. 185 ч. 2 і 3, 70, 72 КК України до трьох років і 9 місяців позбавлення волі.
Вищевказані вироки судів набрали законної сили і кожен з них звернений до самостійного виконання. В обох вироках початком строку відбування покарання зазначено 24.11.2015 року. При цьому, відповідно до вищевказаних вироків суду, злочини за які ОСОБА_4 засуджено, були вчинені відповідно в період з 22.12.2014 року по 15.11.2015 року, а тому, при призначенні покарання ОСОБА_4 за новим вироком, застосуванню підлягають положення ч.4 ст. 70 КК України.
Як уже зазначалося вище, починаючи з 21.12.2015 року ОСОБА_4 , на підставі ухвали Тульчинського районного суду із установи відбування покарань, Стрижавської ВК №81 був переведений в порядку п.12 ч.1 ст. 537 КПК України у Вінницький СІЗО для розгляду інших кримінальних проваджень, в т.ч. й провадження, яке є предметом даного судового розгляду. Тобто, ОСОБА_4 утримується у Вінницькому СІЗО з 21.12.2015 року й по даний час.
Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції Закону від 26.11.2015 року № 838-VШ) строк перебування ОСОБА_4 у Вінницькому СІЗО для участі у судовому розгляді кримінальних проваджень за період з 21.12.2015 по 12.05.2016 року підлягає зарахуванню в строк відбування призначеного покарання з розрахунку один день перебування в установах попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
При зарахуванні ОСОБА_4 строку перебування в установах попереднього ув`язнення в строк відбування покарання, суд приймає до уваги й роз`яснення дані у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №223 20/0/4 від 11.01.2016 відповідно до яких суд першої інстанції, призначаючи покарання, зобов`язаний враховувати положення ст. 72 КК (в редакції Закону) та зараховувати строк попереднього ув`язнення, вираховуючи його до моменту постановлення вироку. Наступне зарахування, зокрема у випадку тримання особи під вартою до набрання вироком законної сили, здійснюється місцевим судом, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, або апеляційним судом в разі оскарження вироку та постановлення нового чи залишення вироку суду першої інстанції без зміни, або у випадку його зміни.
Згідно ч.2 ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.
Матеріалами справи встановлено, що вартість проведеної у кримінальному провадженні товарознавчої експертизи складає 306,90 грн., які підлягають стягненню з ОСОБА_4 в доход держави.
Згідно ч. 1 ст. 100 КПК України речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166, 170-174 цього Кодексу.
Таким чином, наданий потерпілим ОСОБА_6 як речовий доказ CD-диск з відеозаписами з камер спостереженняі який долучено до матеріалів кримінального провадження, підлягає залишенню в матеріалах останнього, а переданий під зберігальну розписку ОСОБА_6 належний йому портфель, підлягає поверненню останньому.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.
Окрім того, як убачається із реєстру матеріалів досудового розслідування, заходи забезпечення у даному кримінальному провадженні не застосувались.
Разом з тим, як уже зазначалося вище набрали законної сили і звернені до виконання вироки Тульчинського від 12.01.2016 року і Томашпільского від 15.01.2016 року районних судів відповідно до яких ОСОБА_4 засуджено до покарання у виді позбавлення волі, а тому суд дійшов висновку, що до вступу вироку у законну силу ОСОБА_4 слід обрати запобіжний захід у виді утримання під вартою.
На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 368, 370-374 КПК України, суд,

ЗАСУДИВ:
ОСОБА_4 визнати винним за ст. 185 ч. 2 КК України і призначити покарання два роки позбавлення волі. На підставі ч.4 ст. 70 КК України шляхом часткового складання цього покарання з покараннями, призначеними йому за вироком Тульчинського районного суду Вінницької області від 12 січня 2016 року у виді чотирьох років і одного місяця позбавлення волі; Томашпільського районного суду від 15 січня 2016 року у виді трьох років і 9 місяців позбавлення волі, остаточно за сукупністю злочинів визначити покарання чотири роки і чотири місяці позбавлення волі, зарахувавши в строк відбування покарання строк перебування ОСОБА_4 у Вінницькому СІЗО для участі у судовому розгляді кримінальних проваджень за період з 21.12.2015 по 12.05.2016 року відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України з розрахунку один день перебування в установах попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Початок строку відбування покарання рахувати з 24 листопада 2015 року.
До вступу вироку у законну силу обрати ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді утримання під вартою
Стягнути з ОСОБА_4 в доход держави 306,90 грн. процесуальних витрат на залучення експерта.
Речовий доказ, CD-диск з відеозаписами з камер спостереження, який долучено до матеріалів кримінального провадження, залишити в матеріалах останнього.
Речовий доказ, переданий під зберігальну розписку ОСОБА_6 належний йому портфель, повернути останньому.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до апеляційного суду Вінницької області протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Томашпільський районний суд.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.
Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.
Суддя: ОСОБА_1