Справа № 381/4320/15-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/135/16 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 54 02.03.2016

УХВАЛА
Іменем України
02 березня 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Київської області в складі:

Головуючого-судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі судового засідання ОСОБА_5

прокурора - ОСОБА_6

обвинуваченого - ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою заступника прокурора Київської області на вирок Фастівського міськрайонного суду Київської області від 25 листопада 2015 року якою

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Фастова, Київської області, українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 , раніше судимого Фастівським міськрайонним судом Київської області за ч. 1 ст. 185 КК України - 200 годин громадських робіт, з яких відпрацював 132 години,

- засудженого за ч. 2 ст. 389 КК України 1 рік обмеження волі;

На підставі ст. 72 КК України, невідбуту частину покарання у виді громадських робіт за вироком Фастівського міськрайонного суду Київської області від 31.10.14р. переведено у обмеження волі та повністю приєднано до призначеного покарання.

Згідно ст.ст. 71, 72 КК України, остаточно за сукупністю вироків приєднано до призначеного покарання за даним вироком частково невідбуту частину покарання за попереднім вироком та остаточно визначено покарання - 1 рік 8 днів обмеження волі.

Згідно ст. 75 КК України, звільнено ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням та іспитовим терміном - 1 рік.

На підставі ст. 76 КК України, зобов`язано обвинуваченого не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу КВІ, повідомляти інспекцію про зміну місця проживання та роботи, періодично з`являтися на реєстрацію до КВІ.

Згідно вироку, 25 грудня 2014 року у Фастівському міськрайонному відділі кримінально виконавчої інспекції управління Державної пенітенціарної служби України в Київській області за адресою: м. Фастів, вул. Осипенка, 6, ОСОБА_7 був ознайомлений під підпис з порядком та умовами відбування покарання у вигляді громадських робіт, з встановленими днями явки на реєстрацію та попереджений про притягнення до кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 389 КК України у разі порушення ним порядку і умов відбування покарання. Також, під підпис ОСОБА_7 було вручено направлення для відбування призначеного вироком покарання у вигляді двохсот годин громадських робіт на стадіон «Рефрижератор» дитячо юнацької спортивної школи Фастівської Державної адміністрації.
Відповідно до наказу директора дитячо юнацької спортивної школи Фастівської районної державної адміністрації №01 від 12.01.2015 року ОСОБА_7 був прийнятий робітником на стадіон «Рефрижератор» на безоплатні громадські роботи для відбування покарання у вигляді двохсот годин громадських робіт. Контроль за виконанням ОСОБА_7 визначених йому робіт та дотримання ним правил техніки безпеки було покладено на директора стадіону «Рефрижератор» - ОСОБА_8
12 січня 2015 року директором стадіону було проведено з ОСОБА_7 інструктаж з техніки безпеки та ознайомлено з графіком роботи, згідно яких він повинен був виконувати з 08.00 до 12 години кожний день, крім вихідних та святкових днів. Того ж дня ОСОБА_7 приступив до відбуття громадських робіт.
Згідно табелю виходу на роботу за січень місяць 2015 року ОСОБА_7 було відпрацьовано 60 годин, за лютий місяць 2015 року 72 години громадських робіт. З 26 лютого 2015 року ОСОБА_7 , порушуючи умови відбування покарання, достовірно знаючи наслідки, умисно без поважних причин не з`явився для відбування громадських робіт в кількості 68 годин, які йому залишилось відпрацювати.
Окрім того, 31 жовтня 2015 року ОСОБА_7 без поважних причин не з`явився на реєстрацію до Фастівського МРВ КВІ у визначені йому дні, починаючи з 02 березня 2015 року, чим також порушив порядок у і умови відбування призначеного йому покарання.

В апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи доведеності вини обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, правильності кваліфікації його дій, просить вирок суду першої інстанції скасувати у зв`язку з неправильним застосуванням Закону України про кримінальну відповідальність, невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через м`якість. Ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_7 винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України та призначити йому покарання у виді 1 року обмеження волі.
На підставі ст. ст. 71, 72 КК України, остаточно за сукупністю вироків, приєднати до призначеного покарання за даним вироком частково не відбуту частину покарання за попереднім вироком Фастівського міськрайонного суду Київської області та остаточно призначити йому покарання - 1 рік 8 днів обмеження волі.
Так, судом вірно встановлено, що невідбута частина покарання за вироком Фастівського міськрайонного суду Київської області від 31.10.14р. у виді громадських робіт становить 68 годин, що в перерахунку за ст. 72 КК України становить 8 днів 12 годин обмеження волі. Проте, в резолютивній частині вироку після призначення покарання за ст. 289 ч. 2 КК України суд зазначив, що на підставі ст. 72 КК України, повністю приєднує невідбуту частину покарання у виді громадських робіт за попереднім вироком, яку переведено у обмеження волі. В подальшому, на підставі ст.ст. 71,72 КК України, судом остаточно за сукупністю вироків, приєднано до призначеного покарання за даним вироком частково невідбуту частину покарання за попереднім вироком та призначено обвинуваченому покарання - 1 рік 8 днів обмеження волі. Тобто, суд зазначив про одночасне повне та часткове приєднання невідбутого покарання за вироком Фастівського міськрайонного суду Київської області від 31.10.14р. Проте, судом фактично застосовано принцип часткового приєднання.
Крім того, звільняючи ОСОБА_7 від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України, суд не врахував, що останній ухилився від відбування покарання у виді громадських робіт та безпідставно звільнив від відбування покарання, не навівши у вироку відповідні доводи, які б вказували на можливість виправлення обвинуваченого без реального відбування покарання, тобто призначене покарання не відповідає вимогам ст. ст. 65, 75 КК України, є передчасним, невмотивованим та постановлене без врахування конкретних обставин справи.
Заслухавши доповідача, думку прокурора, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, обвинуваченого, який вважав вирок суду законним та обгрунтованим, дослідивши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до слідуючого висновку.
В судовому засіданні обвинувачений повністю визнав свою вину у скоєному, у зв`язку з чим, за згодою учасників процесу судове слідство було проведено відповідно до вимог ст. 349 ч. 3 КПК України. Кваліфікація дій ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 389 КК України, тобто в ухиленні від відбування громадських робіт особою, засудженою до цього покарання, є вірною, що не оскаржується апелянтом.
Міра покарання, визначена ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 389 КК України відповідає ступеню тяжкості та суспільній небезпечності скоєного. При цьому, судом враховані конкретні обставини справи, дані про особу обвинуваченого, який позитивно характеризується за місцем проживання, а також те, що він не перебуває на обліку у лікарів нарколога та психіатра. До обставин, що пом`якшують покарання, суд обґрунтовано відніс щире каяття та повне визнання вини. Обставин, що обтяжують відповідальність судом не встановлено.
Враховуючи вищенаведені обставини, а також і те, що ОСОБА_7 є потерпілим від ОСОБА_9 катастрофи - 4 категорія, має молодий вік, а також зважаючи й на те, що обвинувачений офіційно не працює, колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції про можливість виправлення обвинуваченого без відбування покарання, у зв`язку з чим прийняв рішення про звільнення від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України, яке є вмотивованим, своєчасним, відповідає вимогам ст.ст. 50, 65 КК України та є домірним скоєному. Тому, доводи апелянта в цій частині є безпідставними та формальними.
Разом з тим, в резолютивній частині вироку після призначення покарання за ст. 289 ч. 2 КК України суд зазначив, що на підставі ст. 72 КК України, повністю приєднує невідбуту частину покарання у виді громадських робіт за попереднім вироком, яку переведено у обмеження волі. Проте, судом фактично застосовано принцип часткового приєднання. Тому, вирок суду в цій частині підлягає зміні. Доводи прокурора з цього питання є такими, що відповідають вимогам закону.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418 КПК України, колегія суддів, -
У Х В А Л И Л А :
Вирок Фастівського міськрайонного суду Київської області від 25 листопада 2015 року щодо ОСОБА_7 змінити.
Вважати ОСОБА_7 засудженим за ч. 2 ст. 389 КК України до покарання у виді 1 року обмеження волі.
На підставі ст. 72 КК України, невідбуту частину покарання у виді громадських робіт за вироком Фастівського міськрайонного суду Київської області від 31.10.14р. перевести у обмеження волі та частково приєднати до призначеного покарання.
На підставі ст. ст. 71, 72 КК України, остаточно за сукупністю вироків, приєднати до призначеного покарання за даним вироком частково не відбуту частину покарання за попереднім вироком Фастівського міськрайонного суду Київської області від 31.10.14р. та остаточно призначити ОСОБА_7 покарання - 1 рік 8 днів обмеження волі.
Згідно ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням та іспитовим терміном - 1 рік.
На підставі ст. 76 КК України, зобов`язати обвинуваченого не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу КВІ, повідомляти КВІ про зміну місця проживання та роботи, періодично з`являтися на реєстрацію до КВІ.
В решті вирок суду залишити без змін.
Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 3 місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.
Головуючий

Судді