справа № 760/4408/16-к
провадження № 1-кс/760/2751/16
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 березня 2016 року м. Київ
Слідчий суддя Солом`янського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
за участю заявника ОСОБА_3
за участю представника НАБУ ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_3 на повторну бездіяльність Національного антикорупційного бюро України, щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, -
в с т а н о в и в:
09.03.2016 до Солом`янського районного суду м. Києва надійшла скарга ОСОБА_3 на повторну бездіяльність Національного антикорупційного бюро України, щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями зазначена скарга була передана судді 09.03.2016.
Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 26.02.2016 він подав до НАБУ заяву про вчинення кримінального правопорушення, однак НАБУ порушило вимоги статті 214 КПК, Положення про порядок Єдиного реєстру досудових розслідувань та станом на 07.03.2016 не повідомило його про внесення до ЄРДР відомостей щодо поданої заяви про вчинення кримінального правопорушення від 26.02.2016.
На підставі вищезазначеного заявник просив суд, зобов`язати НАБУ внести відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань на підставі поданої заяви про вчинене кримінальне правопорушення за правовою кваліфікацією статей 382, 365, 366, 367, 368, 396 КК.
У судовому засіданні заявник подану скаргу підтримав та просив її задовольнити.
Представник НАБУ проти задоволення вимог поданої скарги заперечував, посилаючись на те, що відповідно до вимог кримінального процесуального законодавства бездіяльність НАБУ не може бути оскаржена, та просив відмовити у задоволенні скарги у зв`язку з її безпідставністю.
Розглянувши матеріали справи, суддя дійшов висновку, що у задоволенні скарги належить відмовити з таких підстав.
26.02.2016 ОСОБА_3 подав до НАБУ заяву про вчинення кримінального правопорушення в.о. прокурора м. Києва ОСОБА_5 , яке було зареєстровано за № 204/7794-01.
Правила статті 303 КПК визначають вичерпний перелік рішення, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, та право на оскарження.
Так відповідно до пункту 1 частини першої статті 303 КПК на досудовому провадженні може бути оскаржена бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна.
Таким чином, відповідно до вимог статті 303 КПК у встановлених випадках можуть бути оскаржені рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, а не НАБУ, як державного правоохоронного органу, на який покладається попередження, виявлення, припинення, розслідування та розкриття корупційних правопорушень, віднесених до його підслідності, а також запобігання вчиненню нових.
Згідно з частиною першою статті 214 КПК слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування. Слідчий, який здійснюватиме досудове розслідування, визначається керівником органу досудового розслідування.
Крім цього, частина четверта статті 214 КПК визначає, що слідчий, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, зобов`язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення. Відмова у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не допускається.
З системного аналізу статей 214, 303 КПК випливає, що предметом судового контролю слідчого судді може бути лише бездіяльність слідчого чи прокурора щодо невнесення відомостей до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, тобто така заява як передумова для початку досудового розслідування в кримінальному провадженні має бути подана після створення ЄРДР та, по-друге, містити достатні дані про наявність в описаній заявником події ознак кримінально-караного діяння.
Таким чином, обов`язок вносити відомості до ЄРДР виникає лише у випадку, якщо обставини, які зазначені в заяві про вчинення кримінального правопорушення свідчать та мають ознаки кримінального правопорушення.
Згідно з пунктом 2.3, 2.17 Положення про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань, затвердженого наказом Генерального прокурора України № 69 від 17.08.2012 року, до Реєстру підлягають внесенню відомості, які характеризують кримінальне правопорушення, тобто, при внесенні до Реєстру фабули кримінального правопорушення в обов`язковому порядку відображається дата, час, адреса, місце, спосіб, знаряддя, засоби та інші особливості вчинення кримінального правопорушення, розмір збитків, прізвище фізичної особи (осіб) або дані про юридичну особу (осіб), які є потерпілими, дані про осіб, які вчинили кримінальні правопорушення, інші необхідні відомості.
Таким чином, відомості про кримінальне правопорушення, викладені у заяві, повідомленні чи виявлені з іншого джерела, повинні відповідати вимогам пункту 4 частини п`ятої статті 214 КПК, зокрема мати короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.
Так, згідно з частини першої статті 2 КК підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом.
Відповідно до частини першої статті 11 КК злочином є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом злочину.
Крім цього, КК визначає вичерпний перелік суспільно небезпечних діянь, які є злочинами та характеризує, у чому саме полягає об`єктивна та суб`єктивна його сторона, кваліфікуючі ознаки та інше.
У випадках, якщо в заяві чи повідомленні є об`єктивні дані, що свідчать про ознаки злочину, то є підстави вважати таке звернення саме заявою чи повідомленням про злочин і лише за такими заявами та повідомленнями приймаються передбачені законом процесуальні рішення.
Однак заява ОСОБА_3 про вчинення кримінального правопорушення, яка знаходиться в матеріалах справи, не містить об`єктивних ознак, що вказують на склад кримінального правопорушення та вчинення суспільно небезпечного діяння, а тому відсутні правові підстави для внесенні відомостей до ЄРДР.
Відповідно до пункту 4 частини другої статті 307 КПК слідчий суддя при розгляді скарг на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може постановити ухвалу про відмову у задоволенні скарги.
З матеріалів справи та заяви про вчинення кримінального правопорушення випливає, що відсутні правові підстави для внесенні відомостей до ЄРДР на підставі викладених заявником обставин.
У зв`язку з цим скарга є необґрунтованою, а тому не підлягає задоволенню.
Керуючись статтями 214, 303, 304, 305, 306, 307, 308, 309, 369-372 КПК, суд,-
у х в а л и в:
У задоволенні скарги ОСОБА_3 на повторну бездіяльність Національного антикорупційного бюро України, щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Слідчий суддя ОСОБА_1