Справа № 386/1152/15-к
Провадження № 1-в/386/21/16
УХВАЛА
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
06 квітня 2016 року смт. Голованівськ

Голованівський районний суд Кіровоградської області

В складі головуючого судді ОСОБА_1

секретаря судового засідання ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3
начальника Голованівського
РВ КВІ УДПтС України
в Кіровоградській області ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Голованівськ подання начальника Голованівського РВ Кримінально-виконавчої інспекції УДПтС України в Кіровоградській області ОСОБА_4 про застосування покарання за наявності кількох вироків відносно ОСОБА_5

ВСТАНОВИВ:
Начальник Голованівського відділу кримінально-виконавчої інспекції ОСОБА_4 звернулась до суду з зазначеним поданням і вказала , що 12.01..2016 року Голованівським РВ КВІ було одержано та прийнято до виконання вирок Голованівського районного суду від 07.12.2015 року відносно ОСОБА_5 , засудженого за ч. 1 , ч. 2 , ч. 3 ст. 185 , ст.. 70 КК України до 4-х років і 6 місяців позбавлення волі , звільненого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 2 роки 6 місяців.
18.01.2016 року ОСОБА_5 було ознайомлено з порядком та умовами відбування покарання , йому оголошено постанову про встановлення днів явки на реєстрацію .
17.07.2013 року ОСОБА_5 був судимий Голованівським районним судом по ч. 1 , ч. 2 , ст.. 289 КК України до 5 років позбавлення волі , звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 2 роки , перебував на обліку в КВІ і ухвалою суду від 24.07.2015 року був звільнений від відбування покарання в зв`язку з закінченням іспитового строку .
Під час виконання вироку від 07.12.2015 року з`ясувалось , що ОСОБА_5 в період іспитового строку за вироком від 17.07.2013 року скоював нові злочини , про які до його звільнення від відбування покарання в зв`язку з закінченням іспитового строку відомо не було , тому заступник керівника Новоукраїнської місцевої прокуратури ОСОБА_6 звернувся до суду з заявою про перегляд ухвали суду про звільнення ОСОБА_5 від відбування покарання по закінченню іспитового строку за нововиявленими обставинами.
За наслідками розгляду заяви 11.02.2016 року ухвалу суду від 24.07.2015 року про звільнення ОСОБА_5 від відбування покарання було скасовано , особову справу ОСОБА_5 повернуто в КВІ для продовження нагляду за засудженим .
Таким чином , на виконанні в КВІ знаходиться два вироки суду відносно ОСОБА_5 про звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки та 2 роки 6 місяців.
Начальник РВ КВІ ОСОБА_4 просить розглянути питання про призначення ОСОБА_5 покарання за сукупністю вироків від 17.07.2013 року та від 07.12.2015 року .
В судовому засіданні ОСОБА_4 подання підтримала з підстав , зазначених в поданні , вважає , що згідно п. 10 Постанови Пленуму ВСУ № 7 від 24.10.2003 року в разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового злочину суд призначає йому покарання за правилами , передбаченими ст..ст.71,72 КК України.
Якщо про вчинення під час іспитового строку нового злочину стало відомо після винесення постанови про звільнення засудженого від покарання , суд який розглядає справу за новий злочин , вправі призначити покарання за сукупністю вироків лише за умови скасування цієї постанови.
Повторне звільнення від відбування покарання з випробуванням є неприпустимим .
Просить подання задовольнити.
Прокурор ОСОБА_3 клопотання підтримала , вважає , що засудженому ОСОБА_5 необхідно визначити покарання за сукупністю вироків відповідно до вимог ст.. 71 КК України на 5 (п`ять) років і 2 (два) місяці позбавлення волі .
Засуджений ОСОБА_5 в судове засідання двічі не з`явився , про день та час розгляду клопотання повідомлений належним чином , рекомендовані листи одержав під підпис 05.03.2016 р та 19.03.2016 р.
Згідно п. 2 ч. 4 ст. 539 КПК України неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання (подання), не перешкоджає проведенню судового розгляду, крім випадків, коли їх участь визнана судом обов`язковою або особа повідомила про поважні причини неприбуття.

Суд , заслухавши начальника Голованівського РВ КВІ ОСОБА_4 , прокурора , засудженого ОСОБА_5 , дослідивши додані до подання матеріали та матеріали кримінального провадження № 386/1152/15-к , оцінивши їх в сукупності дійшов до висновку , що подання підлягає задоволенню виходячи з наступного :
Судом встановлено , що ОСОБА_5 17.07.2013 року засуджений Голованівським районним судом Кіровоградської області по ч. 1 , ч. 2 ст. 289 КК України до 5 років позбавлення волі , згідно ст. 75 , 104, 76 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки .
24.07.2015 року ОСОБА_5 був звільнений від відбування покарання , призначеного йому за вироком суду від 17.07.2013 року по закінченню іспитового строку .
07.12.2015 року ОСОБА_5 був повторно засуджений Голованівським районним судом по ч. 1 , ч. 2 , ч. 3 ст. 185 , ст.. 70 КК України до 4-х років 6 місяців позбавлення волі . Згідно ст.. 75,76 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 2 роки 6 місяців .
Під час досудового розслідування та судового розгляду кримінального провадження було з`ясовано , що ОСОБА_5 в період іспитового строку , призначеного йому за вироком Голованівського районного суду від 17.07.2013 року , скоював нові злочини , тобто на шлях виправлення не став , але постанова про звільнення ОСОБА_5 скасована не була , ОСОБА_5 вважався таким , що не має судимості , тому органи досудового слідства перший епізод викрадення чужого майна ОСОБА_5 кваліфікували за ч. 1 ст. 185 КК України , без ознаки повторності .
В п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» зазначено , що у разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового злочину суд призначає йому покарання за правилами, передбаченими статтями 71, 72 КК України.

Якщо про вчинення під час іспитового строку нового злочину стало відомо після винесення постанови про звільнення засудженого від покарання (ч. 1 ст. 78 КК України ) , суд, який розглядає справу про новий злочин, вправі призначити покарання за сукупністю вироків лише за умови скасування цієї постанови в установленому порядку.

Згідно п. 11 зазначеної Постанови ПВС У № 7 від 24.10.2003 року у випадках вчинення особою, звільненою від відбування покарання з випробуванням, нового злочину після закінчення іспитового строку суди повинні долучати до справи копію судового рішення про звільнення засудженого від призначеного покарання або про направлення його для відбування останнього. Якщо таке рішення не ухвалювалося, суд при розгляді справи про новий злочин не вправі призначати покарання за сукупністю вироків.

Обмежень щодо повторного застосування ст. 75 КК України стосовно особи, яка вчинила новий злочин після звільнення від призначеного покарання на підставі ч. 1 ст. 78 КК України , закон не містить.

Враховуючи вимоги чинного законодавства суд, призначаючи покарання ОСОБА_5 по вироку суду від 07.12.2015 року , не мав підстав для застосування ст.. 71 КК України ,тобто не міг призначити покарання за сукупністю вироків , на законних підставах застосував ст.. 75,76 КК України так як ОСОБА_5 на час ухвалення вказаного вироку вважався таким , що не має судимості і обмежень щодо повторного застосування ст.. 75 КК України щодо особи , яка звільнена від призначеного покарання на підставі ч. 1 ст. 78 КК України , не було.
Ухвалою суду від 11.02.2016 року ухвалу суду від 24.07.2015 року щодо звільнення ОСОБА_5 від відбування покарання в зв`язку з закінченням іспитового строку скасовано , особову справу ОСОБА_5 повернуто в КВІ для продовження контролю за засудженим за вироком суду від 17.07.2013 року , тобто фактично на виконанні в КВІ перебуває 2 вироки відносно однієї і тієї ж особи , звільненої від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки та 2 роки і 6 місяців .
Згідно з п. 11 ч. 1 ст.537 КПК України під час виконання вироків суд, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, має право вирішувати питання про застосування покарання за наявності кількох вироків.

Відповідно до п. 25 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання» за наявності щодо засудженого вироку, який не виконано і про який не було відомо суду, що постановив останній за часом вирок, суд за місцем виконання цього вироку зобов`язаний визначити порядок застосування покарання за всіма вироками відповідно до ст. 71 КК України.

За ч. 1 ст.71 КК України якщо засуджений після постановления вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Пунктом 2 частини 2 статті 539 КПК України передбачено, що клопотання про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 10, 11, 13 частини першої статті 537 цього Кодексу.

Відповідно до п. 10 Постанови ПВС України № 11 від 21.12.1990 року з відповідними змінами , в порядку , передбаченому ст.. 537-539 КПК України суди вправі вирішувати питання , пов`язані з виконанням вироків , за наявності інших вироків ,зокрема, коли щодо засудженого є вирок , який не виконано і про який не було відомо суду , що постановив останній за часом вирок і тому суд не призначив покарання за сукупністю вироків .

Згідно п. 12. вказаної Постанови не підлягають розгляду в порядку, передбаченому ст.537-539 КПК України, питання, які зачіпають суть вироку та погіршують становище засудженого; звужують або розширюють обсяг обвинувачення, стосуються прогалин і недоліків вироків в частині кваліфікації злочинів, призначення покарання, вирішення цивільного позову.

Зокрема не можна в такому випадку - призначити покарання за сукупністю вироків, коли при винесенні останнього за часом вироку суду було відомо про наявність інших невиконаних вироків, але питання про призначення покарання згідно зі ст.71,72 КК України не було вирішено.

Враховуючи те , що на моменти ухвалення вироку Голованівським районним судом від 07.12.2015 року суду було відомо , що обвинувачений ОСОБА_5 звільнений від відбування покарання по закінченню іспитового строку і вирок щодо нього виконано , через що судом не застосовано вимоги ст.. 71 КК України, суд вважає , що подання підлягає задоволенню , відносно засудженого ОСОБА_5 необхідно застосувати покарання за наявності 2-х вироків враховуючи вимоги ст.. 71 КК України в межах санкції першого та другого вироків без погіршення становища засудженого .

На підставі викладеного , керуючись ст.. 71 КК України ,
ст.. ст.. 372, 376 , 537-539 КПК України , суд
П о с т а н о в и в :
Подання начальника Голованівського РВ КВІ УДПРтС України в Кіровоградській області ОСОБА_4 задовольнити .

Згідно ст. 71 КК України до призначеного ОСОБА_5 покарання за вироком Голованівського районного суду Кіровоградської області від 07.12.2015 року в вигляді 4-х років 6 місяців позбавлення волі і згідно ст.. 75,76 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки 6 місяців частково приєднати невідбуту частину покарання , призначену йому за вироком Голованівського районного суду Кіровоградської області суду від 17.07.2013 року і призначити ОСОБА_5 остаточне покарання за сукупністю вироків в вигляді 5 ( п`яти) років позбавлення волі .

Згідно ст.. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 (три ) роки.

Згідно ст. 76 КК України зобовязати ОСОБА_5 в період іспитового строку не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання та систематично зявлятися в інспекцію на реєстрацію.
Початок іспитового строку обраховувати з моменту ухвалення останнього вироку , тобто з 07.12.2015 року .
Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Кіровоградської області через Голованівський районний суд протягом семи днів з дня її оголошення .
Повний текст ухвали складено 08.04.2016 року .

Суддя: ОСОБА_1