АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 11-cc/796/206/2016 Слідчий суддя в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст. 183 КПК Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 лютого 2016 року місто Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

з участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 25 грудня 2015 року,
ВСТАНОВИЛА:
Цією ухвалою задоволено клопотання прокурора відділу прокуратури міста Києва ОСОБА_6 та застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 22 лютого 2016 року включно, з визначенням застави в розмірі 2000 мінімальних заробітних плат, що становить 2436000 гривень, щодо

ОСОБА_8 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в місті Самбір Львівської області, громадянина України, з вищою освітою, не одруженого, який офіційно не працює, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України.

Згідно з ухвалою слідчого судді, застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_8 у вигляді тримання під вартою обґрунтовується тим, що він підозрюється у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення та може переховуватися від органів досудового розслідування і суду. Крім того, слідчий суддя послався на врахування даних про особу підозрюваного та дійшов висновку про недостатність підстав для застосування щодо ОСОБА_8 більш м`яких запобіжних заходів.

Не погоджуючись з таким рішенням, підозрюваний ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій, вважаючи ухвалу слідчого судді незаконною та необґрунтованою, просить її скасувати і постановити нову ухвалу, якою застосувати щодо нього запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою. Зокрема, ОСОБА_8 стверджує, що обґрунтування підозри у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, є ідентичним тому, по якому йому було пред`явлено обвинувачення у травні 2012 року та в подальшому направлено до Шевченківського районного суду міста Києва для розгляду по суті, за наслідками якого постановою суду від 29 січня 2015 року справу було повернуто прокурору міста Києва для організації проведення додаткового розслідування. Крім того, підозрюваний звертає увагу, що він перебуває під вартою з 18 травня 2012 року та стверджує, що відсутні ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які б виправдовували його подальше тримання під вартою.

Заслухавши доповідь судді, пояснення підозрюваного та захисника, які підтримали апеляційну скаргу і просили її задовольнити, пояснення прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив ухвалу слідчого судді залишити без змін, вивчивши матеріали провадження і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підозрюваного ОСОБА_8 не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з представлених в апеляційний суд матеріалів, в провадженні Головного управління Національної поліції у місті Києві перебуває кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001238 від 04 листопада 2015 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України.

22 січня 2010 року заступником прокурора міста Києва за фактом привласнення грошових коштів невстановленими службовими особами кредитної спілки «Український фінансовий союз» та здійснення ними службового підроблення порушено кримінальну справу № 50-5715 за ознаками злочинів, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 366 КК України.

28 квітня 2012 року прокурором міста Києва порушено кримінальну справу щодо ОСОБА_8 за ознаками злочинів, передбачених ч. 5 ст. 191 та ч. 2 ст. 366 КК України, яку того ж дня об`єднано з кримінальною справою № 50-5715.

16 травня 2012 року було винесено постанову про притягнення ОСОБА_8 в якості обвинуваченого за ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 366 КК України.

18 травня 2012 року Голосіївським районним судом міста Києва ОСОБА_8 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

13 липня 2012 року Голосіївським районним судом міста Києва було продовжено строк тримання під вартою ОСОБА_8 до чотирьох місяців, тобто до 18 вересня 2012 року.

15 серпня 2012 року кримінальна справа за обвинуваченням ОСОБА_8 з обвинувальним висновком надійшла до Шевченківського районного суду міста Києва для судового розгляду.

29 січня 2015 року кримінальну справу по обвинуваченню ОСОБА_8 повернуто до прокуратури міста Києва для організації проведення додатково розслідування.

16 жовтня 2015 року дане рішення ухвалою Апеляційного суду міста Києва залишено без змін.

04 листопада 2015 року прокуратурою міста Києва до Єдиного реєстру досудовим розслідувань за № 0001238 внесено відомості за фактом заволодіння грошовими коштами вкладників кредитної спілки «Український фінансовий союз», тобто за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України.

Постановою прокурора відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях прокуратури міста Києва від 04 листопада 2015 року підслідність у кримінальному провадженні було визначено за СУ ГУМВС України в місті Києві.

24 грудня 2015 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру в умисному заволодінні чужим майном в особливо великих розмірах шляхом зловживання своїм службовим становищем, за попередньою змовою з групою невстановлених слідством осіб, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України.

25 грудня 2015 року прокурор відділу прокуратури міста Києва ОСОБА_6 звернувся до Шевченківського районного суду міста Києва з клопотанням про застосування щодоОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Це клопотання мотивоване тим, щоОСОБА_8 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років, з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю та з конфіскацією майна, можепереховуватися від органів досудового розслідування і суду, незаконно впливати на свідків та потерпілих у провадженні.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 25 грудня 2015 року дане клопотання прокурора задоволено та щодо ОСОБА_8 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 22 лютого 2016 року включно, з визначенням застави в розмірі 2000 мінімальних заробітних плат, що становить 2436000 гривень.

Під час розгляду зазначеного клопотання слідчий суддя правильно встановив, що наведені у ньому дані, виклад яких зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, свідчать про наявністьобґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України.

Як вбачається з ухвали слідчого судді, журналу судового засідання та технічного запису, на основі наданих прокурором матеріалів, які обґрунтовують клопотання, слідчий суддя дослідив клопотання і матеріали, які його обґрунтовують, та встановив, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце та підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, які приведені у клопотанні прокурора та доданих до нього матеріалах.

Враховуючи, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на наведені у клопотанні прокурора дані у слідчого судді були всі підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України. Більш того, якщо виходити з поняття «обґрунтована підозра», приведеного в п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», то обґрунтована підозра означає, що існують факти і інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Фактів і інформації, які переконливо свідчать про причетність ОСОБА_8 до вчинення вищевказаного кримінального правопорушення, в клопотанні прокурора та доданих до нього матеріалах міститься достатньо для висновку про обґрунтованість повідомленої ОСОБА_8 підозри.

Отже, слідчий суддя, вивчивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, у висновках, які зробив орган досудового розслідування відносно ОСОБА_8 , чогось очевидно необґрунтованого чи недопустимого не встановив. Не виявлено таких обставин і колегією суддів, а тому доводи підозрюваного про необґрунтованість повідомленої йому підозри слід визнати безпідставними.

Перевіряючи доводи клопотання прокурора на предмет наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про їх наявність з огляду на конкретні обставини кримінального провадження, на тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_8 у разі визнання його винним у вчиненні цього злочину, а також з огляду на суспільну небезпечність самого кримінального правопорушення, у вчиненні якого він підозрюється. Зокрема, наявні в матеріалах кримінального провадження докази та обставини, на які посилається прокурор у клопотанні, дають достатні підстави вважати, що підозрюваний, всупереч його ж ствердженням, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілих і свідків у провадженні. Тому слідчий суддя обґрунтовано вказав, що більш м`які запобіжні заходи не здатні запобігти зазначеним ризикам.

В сукупності із вищенаведеними обставинами для вирішення справи у відповідності до вимог закону слідчий суддя врахував дані, які характеризують особу підозрюваного ОСОБА_8 , та інші обставини, передбачені ст. 178 КПК України.

У відповідності до вимог ч. 3 ст. 183 та абз. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України слідчий суддя визначив підозрюваному ОСОБА_8 також розмір застави, як альтернативу запобіжному заходу у вигляді тримання під вартою, який щодо нього застосований.

Таким чином, доводи підозрюваного щодо незаконності та необґрунтованості оскаржуваної ухвали є непереконливими, оскільки слідчий суддя при розгляді клопотання повно та об`єктивно дослідив всі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, при цьому вислухавши та врахувавши пояснення всіх учасників судового розгляду.

Як наслідок, слідчий суддя прийняв правильне рішення про необхідність задовольнити клопотання прокурора, врахувавши, що строк дії ухвали слідчого судді не може перевищувати 60 днів.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, колегія суддів не вбачає, а сукупний строк тримання підозрюваного ОСОБА_8 під вартою саме під час досудового розслідування не перевищує меж, встановлених п. 2 ч. 3 ст. 197 КПК України.

Керуючись ст. ст. 176 178, 182, 183, 194, 196, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 25 грудня 2015 року, якою задоволено клопотання прокурора відділу прокуратури міста Києва ОСОБА_6 та застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 22 лютого 2016 року включно, з визначенням застави в розмірі 2000 мінімальних заробітних плат, що становить 2436000 гривень, щодо ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , залишити без змін, а апеляційну скаргу підозрюваного ОСОБА_8 залишити без задоволення.
Ухвала апеляційного суду оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

_____________________ _______________________ ____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4