ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17.03.2016 року м. Харків

Московський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

потерпілого ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Харкові кримінальне провадження, внесене до ЄРДР № 0003822 від 07.08.2015 року за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження м. Харків, громадянина України, освіта середня, не одруженого, не працюючого, раніше судимого: 17.12.2004 г. Московським районним судом м. Харкова за ч.1, 2 ст. 309, ст. 70 КК України до трьох років позбавлення волі, відповідно до ст.ст. 75, 76 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 3 роки, 13.12.2005 р. постановою Московського районного суду м. Харкова запобіжний захід змінено на тримання під вартою, звільнений 16.05.2007 року умовно-достроково на 1 рік 3 місяці 1 день, 16.04.2010 р. Московським районним судом м. Харкова за ч.2 ст. 307 КК України до 6 років позбавлення волі з конфіскацією майна, звільненого 29.07.2014 року умовно-достроково на не відбутий строк 6 місяців 15 днів, який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_5 06.08.2015 року, близько 17.00, проходив повз ЗОШ № 64, яка розташована за адресою: м. Харків, вул. Роберта Ейдемана, 5-В та побачив відчинені двері спортивної зали, після чого вирішив зайти у приміщення ЗОШ № 64, щоб поцікавитись про спортивні секції, які там проходять. Знаходячись у приміщенні спортивної зали ЗОШ № 64, діючи умисно, за раптово виниклим умислом, направленим на таємне викрадення чужого майна, із корисливих спонукань, з метою особистого збагачення за рахунок злочинної діяльності, усвідомлюючи, що за його діями ніхто не спостерігає, таємно шляхом вільного доступу із кімнати тренерів, що розташована в зазначеній спортивній залі, викрав спортивний рюкзак, який для потерпілого ОСОБА_4 матеріальної цінності не представляє, в якому знаходився мобільний телефон «НТС Desire 601» imei: НОМЕР_1 , вартістю згідно з висновком судово-товарознавчої експертизи № 324 від 11.09.2015 року 2447,00 грн. з карткою мобільного оператора «LIFE» вартістю згідно з висновком судово-товарознавчої експертизи № 324 від 11.09.2015 року 15,00 грн., силіконовий чохол на зазначений мобільний телефон, вартістю згідно з висновком судово-товарознавчої експертизи № 324 від 11.09.2015 року 95,00 грн., навушники ТМ «PHILIPS SHE 9503» вартістю згідно з висновком судово-товарознавчої експертизи № 324 від 11.09.2015 року 297,00 грн. та іншими дрібними речами, що належать ОСОБА_4 , після цього з місця скоєння кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим майном на свій розсуд, чим спричинив матеріальну шкоду потерпілому ОСОБА_4 , згідно
з висновком судово-товарознавчої експертизи № 324 від 11.09.2015 року, на загальну суму 2854,00 грн.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, визнав повністю, у скоєному щиро розкаявся та дав показання, які відповідають обставинам вчинення кримінального правопорушення, встановленим як досудовим розслідуванням, так і судовим розглядом. Цивільний позов потерпілого ОСОБА_4 в частині позовних вимог про відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 5000 грн. визнав у повному обсязі, в частині відшкодування моральної шкоди покладався на розсуд суду.

За таких обставин, згідно з положеннями ч. 3 ст. 349 КПК України, враховуючи, що проти цього не заперечували учасники судового провадження, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин справи, які ніким не оспорюються. При цьому судом встановлено, що зазначені особи правильно розуміють зміст цих обставин, добровільність їх позицій не викликає сумнівів. Судом роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Потерпілий ОСОБА_4 в судовому засіданні підтримав свої позовні вимоги в частині відшкодування йому матеріальної шкоди у розмірі 5000 грн., оскільки на цей час йому повернули лише рюкзак, а телефон та інші викрадені речі на цей час подорожчали. Моральну шкоду, спричинену злочином, він оцінив у 5000 грн., оскільки внаслідок викрадення мобільного телефону, не зміг своєчасно влаштуватися на роботу. Але на сумі відшкодування моральної шкоди у розмірі 5000 грн. не наполягав.

Судом дії обвинуваченого ОСОБА_5 кваліфікуються як кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка).
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд приймає до уваги ступень тяжкості скоєного кримінального правопорушення, наслідки, які настали від його скоєння, обставини що пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого, його відношення до скоєного правопорушення, та данні про його особистість.

Кримінальне правопорушення, що вчинив обвинувачений, відповідно до ст.12 КК України віднесено до злочинів середньої тяжкості.

Обвинувачений раніше судимий, судимість не знята та не погашена у встановленому законом порядку, працює без укладення трудового договору, має постійне місце мешкання. На обліку у лікаря психіатра не перебуває. Згідно з повідомленням КЗОЗ «Обласний наркологічний диспансер» від 24.09.2015 р. № 8122, ОСОБА_5 перебуває у зазначеній установі на профілактичному обліку з 2014 р. з діагнозом: вживання психостимуляторів, без синдрому залежності.

Відповідно до ст.66 КК України, обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого, є щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, передбачених ст. 67 КК України, судом не встановлено.

При вирішенні питання про вид та міру покарання, суд враховує характер та ступень тяжкості скоєного обвинуваченим кримінального правопорушення, данні про його особистість, обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченого, та вважає, що виправлення та перевиховання ОСОБА_5 можливо без ізоляції від суспільства, а тому, призначаючи йому покарання у вигляді позбавлення волі, суд вважає можливим звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням відповідно до ст. 75 КК України.

Питання про долю речових доказів суд вирішує відповідно до п.п.9, 10 ст.100 КПК України. Судових витрат не має.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди суд задовольняє та стягує з обвинуваченого ОСОБА_5 на користь потерпілого відповідно до ст.ст. 1166, 1167 ЦК України, на відшкодування матеріальної шкоди 5000 грн. та на відшкодування моральної шкоди 2000 грн.

Запобіжний захід суд не обирає, оскільки останній не був обраний обвинуваченому в ході досудового розслідування.

Керуючись ст. ст. 369-371, 373, 374 КПК України, суд
У Х В А Л И В:

Визнати ОСОБА_5 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України, і призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком в 3 (три) роки.

Згідно з ст. 76 КК України покласти на засудженого обов`язки не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання та роботи, періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчої інспекції.

Речові докази закупівельний акт на ім`я ОСОБА_6 за фактом продажу мобільного телефону «НТС 601», imei: НОМЕР_1 , та СD-R диск з відеозаписом, зберігати в матеріалах кримінального провадження.
Стягнути з ОСОБА_5 на корить ОСОБА_4 на відшкодування матеріальної шкоди 5000 (п`ять тисяч) грн.
Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 на відшкодування моральної шкоди 2000 (дві тисячі) грн.
Вирок може бути оскаржений через Московський районний суд м. Харкова до апеляційного суду Харківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ч. 2 ст. 394 КПК України.

Прокурору та засудженому копію вироку вручити негайно після його проголошення.

Суддя ОСОБА_1