АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/793/583/16 Справа № 705/2156/16-к Категорія: ст. 537, ст.539 КПК України Головуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 червня 2016 року Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючого суддів при секретарі ОСОБА_2 ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_5
з участю прокурораОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Черкаси кримінальне провадження за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 на ухвалу Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 11 квітня 2016 року,-

в с т а н о в и л а :
25 липня 2011 року Ковпаківським районним судом м.Суми ОСОБА_8 засуджений за ч.3 ст.149, ч.3 ст.303, ч.2 ст.355 КК України до позбавлення волі строком 8 років з конфіскацією майна.

Початок строку покарання за даною справою - 23.06.2010 року.

Кінець строку відбуття покарання 23.10.2016 року.

Адміністрація Старобабанівської виправної колонії № 92 за погодженням з Постережною комісією Умнської районної державної адміністрації Черкаської області звернулась до суду з клопотанням про умовно-достракове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_8 , мотивуючи тим, що засуджений змінив своє ставлення до відбування покарання, після накладення стягнень, які на час подання клопотання погашено. Пять разів заохочувався правами начальника колонії, виконує вимоги персоналу установи, не допускає порушень вимог пожежної безпеки, провину у скоєному злочині визнає, протягом строку відбування покарання зарекомендував себе позитивно.

Ухвалою Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 11.04.2016 року в задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_8 відмовлено, з тих мотивів, що засуджений ОСОБА_8 раніше був двічі судимий, однак після звільнення з місць позбавлення волі на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив та продовжував вчиняти нові умисні злочин, зокрема, був засуджений за вчинення злочину в організованій злочинній групі, що займалася торгівлею людьми, втягнення осіб в заняття проституцією. Під час перебування в СІЗО м.Суми характеризувався негативно, два рази був поміщений до карцеру. Стягнення погашені, заохочень не мав. 16.03.2012 року прибув в Петрівку ВК №49 в Кіровоградській області, де також характеризувався негативно, злісно порушував режим відбування покарання, мав 37 стягнень накладених правами начальника відділення установи, з яких 7 разів поміщався в ДІЗО. Стягнення погашені. Після мір виховного характеру змінив своє ставлення, за що п`ять разів заохочувався правами начальника колонії. За час перебування в Старобабанівській виправній колонії №92, з 26.11.2016 року, засуджений ОСОБА_8 зарекомендував себе позитивно. При цьому, суд першої інстанції зазначає, що сумлінна поведінка і ставлення до праці враховується за весь період перебування у виправно-трудовій установі, а не за час, який безпосередньо передує розгляду подання. Впродовж відбуття перших двох років покарання засуджений Лиховид мав понад тридцять стягнень, зокрема за нетактовну поведінку, вираження невдоволення законним діям адміністрації виправної колонії, тому суд першої інстанції вважає, що засуджений та його захисник не надали суду достатніх доказів того, що Лиховид своєю поведінкою та сумлінним ставленням до виконання обов`язків в період відбування покарання засвідчив успішність процесу виправлення, а тому умовно-достракове звільнення від відбування покарання є передчасним.

Не погоджуючись з рішенням районного суду, адвокат ОСОБА_7 , який діє в інтересах засудженого ОСОБА_8 порушує питання про скасування ухвали районного суду мотивуючи тим, що ухвала суду 1 інстанції не законна і не обґрунтована оскільки у відповідно зі ст.81 КК України є всі підстави його звільнення, оскільки ОСОБА_8 став на шлях виправлення, щиро кається у вчиненому злочині, стягнення, які накладалися в перші роки відбуття покарання пов`язані з важким психологічним станом, пов`язаного з ізоляцією від суспільства. Вказані стягнення на час розгляду клопотання є погашеними у встановленому законом порядку. При цьому, ОСОБА_8 на момент подання клопотання, відбув ? частини призначеного судом строку покарання, а саме як 6 років, має сумлінну поведінку, 7 заохочень, підтримує соціальні зв`язки, є одруженим чоловіком, покращив своє відношення до праці здобувши середню технічну освіту, а тому є всі підстави для звільнення його від відбування покарання.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, думку прокурора, який заперечував проти апеляційної скарги адвоката в інтересах засудженого,доводи адвоката ОСОБА_7 в підтримання своєї апеляційної скарги, вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга адвоката ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_8 не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку, про те, що основною, вирішальною ознакою умовно-дострокового звільнення засудженого ОСОБА_8 є його виправлення, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. З характеристики засудженого ОСОБА_8 вбачається, що останній засуджений за особливо тяжкий злочин за який призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком 8 років із конфіскацією всього майна. Протягом відбування покарання допускав порушення вимог режиму відбування покарання, за що мав 37 стягнень. 09.07.2014 року був переведений до дільниці ресоціалізації. Після мір виховного характеру змінив своє ставлення, за що п`ять разів заохочувався правами начальника колонії. Впродовж відбуття перших двох років покарання засуджений Лиховид мав стягнення, зокрема за нетактовну поведінку, вираження невдоволення законним діям адміністрації виправної колонії.

Відповідно до ч.2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Відповідно до вимог п.17 Постанови Пленуму ВСУ N 2 від 26.04.2002 р. «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» оскільки судовий розгляд питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання або заміну невідбутої частини покарання більш м`яким справляє великий виховний і запобіжний вплив як на самого засудженого, так і на інших осіб, суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії або служби у справах неповнолітніх по суті внесеного подання. Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування. Пояснення зазначених осіб і думка прокурора мають бути відображені в протоколі судового засідання.

Враховуючи вищевказане, і те, що умовно-дострокове звільнення осіб від відбування покарання має надзвичайно важливе значення для виправлення засуджених та запобігання вчиненню нових злочинів, тобто для досягнення мети, передбаченої ст. 50 КК України, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дотримався вищевказаних вимог Пленуму та КК України та дійшов вірного висновку про те, що необхідно відмовити в задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання у вигляді позбавлення волі засудженого ОСОБА_8 .

Колегія суддів вважає, що доводи в апеляційної скарги захисника про те, що судом першої інстанції постановлено не законну та не обґрунтовану ухвалу, оскільки у відповідності зі ст.81 КК України є всі підстави його звільнення від відбування покарання умовно-достроково - є безпідставними, оскільки останній не став на шлях виправлення та не заслуговує на застосування до нього умовно-дострокового звільнення від відбування покарання. Крім того, як вбачається з характеристики і як вірно зазначив суд першої інстанції засуджений ОСОБА_8 зарекомендував себе позитивно лише протягом останнього часу, тоді як сумлінна поведінка і ставлення до праці враховується за весь період перебування засудженого у виправно-трудовій установі.

Крім того, у відповідності зі п.2 Постанови Пленуму ВСУ N 2 від 26.04.2002 р. «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

За таких обставин, колегія суддів вважає ухвалу суду першої інстанції законною і обґрунтованою та підстав для скасування не знаходить, а тому апеляційна скарга адвоката ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_8 задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.404, 405, 539 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :
Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_8 - залишити без задоволення.

Ухвалу Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 11 квітня 2016 року про відмову в задоволенні клопотання начальника Старобабанівської виправної колонії № 92 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_9 залишити без змін.

Головуючий :

Судді :