Дунаєвецький районний суд Хмельницької області
Справа № 674/455/16-к
Провадження № 1-кп/674/34/16
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
14 квітня 2016 року

Дунаєвецький районний суд Хмельницької області

в складі головуючого-судді ОСОБА_1

з участю прокурора ОСОБА_2

потерпілого ОСОБА_3

обвинуваченої ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дунаївці кримінальне провадження про обвинувачення

ОСОБА_4 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки та мешканки АДРЕСА_1 , громадянки України, із загальною середньою освітою, не одруженої, на утриманні малолітня дитина, не працюючої, раніше судимої:

- 26.03.2013 року Тростянецьким районним судом Вінницької області за ст. 190 ч.1 КК України до позбавлення волі строком на 2 роки, із застосуванням ст. 75 КК України звільненої від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки;

- 21.03.2016 року Кам`янець-Подільським міськрайонним судом Хмельницької області за ст. 190 ч.2, ст.ст. 71, 72 КК України до позбавлення волі строком на 1 рік і шість місяців,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 190 ч.2 КК України

Встановив:
Обвинувачена ОСОБА_4 в грудні 2013 року, в березні та вересні 2015 року вчинила шахрайські дії і повторно, 19 грудня 2015 року, близько 10 год. 30 хв. неподалік с. Петрівське Дунаєвецького району Хмельницької області, знаходячись в автомобілі «Фольксваген ЛТ-35», що належить ОСОБА_3 , з метою заволодіння грошовими коштами, повідомила останньому неправдиві відомості про накладення на нього порчі, переконала його в необхідності проведення ритуального обряду і шляхом обману заволоділа коштами в сумі 3 000 гривень.

Тобто, обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 190 ч.2 КК України.

В судовому засіданні обвинувачена винуватою себе визнала повністю і підтвердила, що дійсно в середині грудня 2015 року, з метою заволодіння коштами, перебуваючи в салоні білого автомобіля, під приводом проведення ритуального обряду для зняття порчі в потерпілого ОСОБА_3 , шляхом обману, заволоділа коштами в сумі 3000 гривень.

В скоєному щиро кається.

Крім цього, винуватість обвинуваченої підтверджується і іншими доказами.

Так, потерпілий ОСОБА_3 пояснив суду, що в грудні 2015 року, по дорозі в м. Дунаївці Хмельницької області, в його автомобіль в якості пасажира присіла обвинувачена, під час розмови остання повідомила, що йому пороблено і для зняття порчі необхідно провести обряд, для проведення якого потрібно 3000 гривень, які і віддав.

Протоколом пред`явлення особи для впізнання та фототаблицями (а.п.27-30) який підтверджує, що в присутності двох понятих, потерпілий ОСОБА_3 серед інших осіб, впізнав обвинувачену, яка заволоділа його коштами.

Довідкою та копіями вироків (а.п.49, 56; 57-59), які підтверджують, що ОСОБА_4 раніше судима за шахрайство.

Отже, аналізуючи вищенаведені докази, суд приходить до висновку, що винуватість обвинуваченої доведена в повному обсязі, а тому її дії за ст. 190 ч.2 КК України кваліфіковано вірно, оскільки заволоділа чужим майном шляхом обману, повторно.

При призначенні виду та міри покарання обвинуваченій, суд враховує ступінь тяжкості скоєного, що злочин відносяться до категорії середньої тяжкості, її особу, що раніше неодноразово судима, на утриманні малолітня дитина, характеризується позитивно.

В скоєному щиро розкаялась, тяжких наслідків не наступило, активно сприяла розкриттю злочину, що суд визнає одними із обставин, котрі пом`якшують покарання обвинуваченої.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченої суд не знаходить.

Крім того, судом встановлено, що ОСОБА_4 , раніше неодноразово судима, певних висновків не зробила, вчинила новий злочин, що свідчить про систематичність, стійкість її злочинних намірів, відсутність каяття та небажання стати на шлях виправлення.

А тому, враховуючи наведене, підвищену суспільну небезпечність особи ОСОБА_4 , стійке небажання виправитись, суд приходить до висновку, що для її виправлення потрібна тільки реальна міра покарання, пов`язана з ізоляцією від суспільства.

Підстав для призначення більш м`якого покарання, з врахуванням тяжкості вчиненого та підвищеної суспільної небезпечності особи обвинуваченої, суд не знаходить.

Також, судом встановлено, що згідно вироку Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області ОСОБА_4 21 березня 2016 року засуджено за ст. 190 ч.2, ст. 71, ст. 72 КК України до позбавлення волі строком на один рік і шість місяців і даний злочин вчинила до винесення вказаного вироку, а тому відповідно до ч.4 ст. 70 КК України, остаточне покарання їй слід призначити за сукупністю злочинів, відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.

Цивільний позов у провадженні не заявлено.

Речові докази та процесуальні витрати відсутні.

Керуючись ст. ст. 370, 374 КПК України, суд

Засудив :
Визнати винуватою ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 190 ч.2 КК України і призначити покарання у виді позбавлення волі строком на два роки.

Згідно ст.ст. 70 ч.4, 70 ч.1 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначеним покаранням за вироком Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 21 березня 2016 року за ст. 190 ч.2 КК України у виді одного року і шести місяців позбавлення волі і остаточно визначити їй покарання у виді позбавлення волі строком на два роки.

На вирок може бути подано апеляційну скаргу до апеляційного суду Хмельницької області через Дунаєвецький районний суд Хмельницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Головуючий /підпис/ Вірно: Голова Дунаєвецького райсуду ОСОБА_1