Справа № 760/7736/16-к
Провадження № 1-кс/760/5232/16
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
29 квітня 2016 року слідчий суддя Солом`янського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність службових осіб національного антикорупційного бюро України, яка полягає у невнесенні відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви про кримінальне правопорушення,-

В С Т А Н О В И В:
Заявник в порядку ст.303 КПК України звернувся зі скаргою на бездіяльність службових осіб національного антикорупційного бюро України, щодо невнесення відомостей до ЄРДР по його заяві від 18.04.2016 року про кримінальне правопорушення, вчинене на його думку, народним депутатом України ОСОБА_4 , суддею Господарського суду м.Києва ОСОБА_5 та прокурорами прокуратури Голосіївського району м.Києва за ст. 364, 368 КК України.

В обґрунтування скарги посилався на те, що в порушення вимог ст. 214 КПК України відповідні відомості про вчинене, на його думку, кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань не внесені.

Тому просить зобов`язати відповідальних осіб НАБУ внести відповідні відомості про вчинення кримінального правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань за його заявою від 18.04.2016 року та розпочати досудове розслідування.

В судовому засіданні представник заявника подану скаргу підтримав та просив задовольнити.

Представник НАБУ в судовому засіданні проти поданої заяви заперечував посилаючись на її необґрунтованість та безпідставність.

Посилався на те, що подана заява ОСОБА_3 не містила конкретних фактичних обставин ( час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину), що можуть свідчити про вчинення кримінального корупційного правопорушення, здійснення досудового розслідування якого віднесено до підслідності детективів НАБУ, не було зазначено про обставини, що вказували на вчинення службовими особами дій, з використанням службового становища, з метою одержання неправомірної вигоди, що в свою чергу є умовою здійснення попереднього ї правової кваліфікації кримінального правопорушення за ст. 364 КК України.

Також звернув увагу на дотримання вимог чинного законодавства щодо початку кримінального провадження відносно судді, оскільки подана заява , зокрема, стосувалася оскарження дій судді господарського суду м.Києва, що пов`язане зі здійсненням ним судочинства.

У зв`язку з викладеним, зазначив, що розгляд порушених у заяві питань не належить до компетенції НАБУ, листом від 28.04.2016 року за №11-006/13620 заяву було направлено за належністю до Генеральної прокуратури України для розгляду , про що було повідомлено ОСОБА_3 .

Заслухавши доводи сторін, вивчивши матеріали скарги, приходжу до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені бездіяльність, зокрема, слідчого, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Судом встановлено, що 18.04.2016 року заявник звернувся до Національного антикорупційного бюро України із повідомленням (заявою) про кримінальне правопорушення, вчинене на його думку, народним депутатом України ОСОБА_4 , суддею Господарського суду м.Києва ОСОБА_5 та прокурорами прокуратури Голосіївського району м.Києва, яке полягало у тому, що вказані посадові особи сприяли викраденню групи приміщень та не звільнення згаданих приміщень в супереч рішенню Господарського суду м.Києва.

Листом НАБУ від 28.04.2016 року за №11-006/13620, заяву ОСОБА_3 направлено за належністю до Генеральної прокуратури України для розгляду.

Відповідно до ч.4 ст. 214 КПК України слідчий, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, зобов`язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення. Відмова у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не допускається.

Системний аналіз положень ст.ст. 214, 303 КПК України свідчить про те, що предметом судового контролю слідчого судді може бути лише бездіяльність слідчого чи прокурора щодо невнесення відомостей до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, тобто така заява як передумова для початку досудового розслідування в кримінальному провадженні має бути подана після створення ЄРДР та, по-друге, містити достатні дані про наявність в описаній заявником події ознак кримінально-караного діяння.

Аналізуючи норми ст.ст. 214, 218 КПК України слідчий суддя приходить висновку про обов`язок внесення до ЄРДР лише тих відомостей про кримінальне правопорушення, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.

Зі змісту поданої ОСОБА_3 скарги вбачається, що в заяві відсутні відомості щодо обставин, які можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 364,368 КК України, а також не наведено обставин, які можуть свідчити про вчинення зазначених в заяві дій.

Так, згідно з п.п. 2.3 2.16 Положення про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань, затвердженого наказом Генерального прокурора України № 69 від 17.08.2012 року, до Реєстру підлягають внесенню відомості, які характеризують кримінальне правопорушення, тобто, при внесенні до Реєстру фабули кримінального правопорушення в обов`язковому порядку відображається дата, час, адреса, місце, спосіб, знаряддя, засоби та інші особливості вчинення кримінального правопорушення, розмір збитків, прізвище фізичної особи (осіб) або дані про юридичну особу (осіб), які є потерпілими, дані про осіб, які вчинили кримінальні правопорушення, інші необхідні відомості.

Отже, відомості про кримінальне правопорушення, викладені у заяві, повідомленні чи виявлені з іншого джерела повинні відповідати вимогам п. 4 ч. 5 ст. 214 КПК України, зокрема мати короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.

Так, згідно з ч. 1 ст. 2 КК України підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно-небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом.

Проте, вивчивши подану заявником заяву про злочин, вважаю, що вона не містить об`єктивних ознак, що вказують на склад кримінального правопорушення та вчинення посадовою особою суспільно небезпечного діяння, передбаченого ст. 364, 368 КК України, а тому відсутні підстави для внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань по поданій заяві.

Крім того, з поданої заяви вбачається, що заявник у заяві про вчинення злочину від 18.04.2016 року, вказував на те, що в діях судді Господарського суду м.Києва ОСОБА_5 при здійсненні правосуддя, в рамках господарської справи №5011-18/8313-2012 , наявні ознаки злочину передбаченого ст. 368 КК України, оскільки незаконно скасував рішення суду ухвалене на користь заявника за нововиявленими обставинами.

Частиною 2 ст. 126 Конституції України визначено гарантії незалежності і недоторканності суддів, згідно з якими вплив на суддів у будь-який спосіб забороняється, що означає заборону будь-яких дій стосовно суддів незалежно від форми їх прояву з боку державних органів, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб, установ, організацій, громадян та їх об`єднань, юридичних осіб з метою перешкодити виконанню суддями професійних обов`язків чи схилити їх до винесення неправосудного рішення. Заборона впливу на суддів у будь-який спосіб поширюється на весь час обіймання ними посади судді.

Разом з тим відповідно до положення ч. 1 цієї статті Конституції України недоторканність суддів як гарантія їхньої незалежності у виконанні професійних обов`язків може не обмежуватися обсягом, визначеним у ч. 3 статті 126 Конституції України.

Додаткові гарантії незалежності і недоторканності суддів, крім уже передбачених Конституцією України, можуть встановлюватися також законами. Не допускається зниження рівня гарантій незалежності і недоторканності суддів в разі прийняття нових законів або внесення змін до чинних законів.

Згідно з положенням ч. 2 ст. 22 Конституції України, конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані.

Це стосується і визначеного ст. 55 Конституції України права на судовий захист. Зниження рідня гарантій незалежності суддів опосередковано може призвести до обмеження можливостей реалізації права на судовий захист .

Аналогічні роз`яснення змісту гарантій незалежності й недоторканності суддів надане у постанові Пленуму Верховного Суду України "Про незалежність судової влади" від 13 червня 2007 р.

Згідно з п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 8 від 13 червня 2007 року «Про незалежність судової влада», судові рішення вважаються законними, доки вони не скасовані в апеляційному чи касаційному порядку або не переглянуті компетентним судом в іншому порядку, визначеному процесуальним законом.

Процесуальні дії судді, законність і обґрунтованість рішень суду можуть бути предметом розгляду лише в апеляційному та касаційному порядку, визначеному процесуальним законом.

Аналогічної позиції дотримується і Консультативна рада європейських суддів, яка в пункті 57 Висновку №11 (2008) до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень підкреслює, що зміст конкретних судових рішень контролюється, насамперед, за допомогою процедур апеляції або перегляду рішень у національних судах та за допомогою права на зверненні до Європейського суду з прав людини.

З огляду на вищевикладене та враховуючи те, що розгляд викладених у заяві ОСОБА_3 від 18.04.2016 року обставин не належить до компетенції НАБУ, зважаючи на наведені вимоги КПК України, слідчий суддя приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення скарги ОСОБА_3 .

Керуючись ст.ст. 2, 7, 214, 303, 304, 307, 309, 369-372, 395 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:
У задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність службових осіб національного антикорупційного бюро України, яка полягає у невнесенні відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви про кримінальне правопорушення, відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1