Справа № 140/1547/15-к
Провадження №11-кп/772/681/2016
Головуючий у суді 1-ї інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 червня 2016 року м. Вінниця

Колегія суддів Апеляційного суду Вінницької області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 та ОСОБА_4

секретаря ОСОБА_5
за участю прокурора ОСОБА_6
адвокатів ОСОБА_7 , ОСОБА_8
потерпілого ОСОБА_9
обвинуваченого ОСОБА_10
розглянула у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 0000318 за апеляційною скаргою потерпілого на вирок Немирівського районного суду Вінницької області від 09.03.2015, яким засуджено
ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , одруженого, раніше не судимого,
-за ч. 1 ст. 122 КК України до покарання у виді 1 року позбавлення волі та відповідно до ст. 75 КК України звільнено від відбування призначеного покарання з іспитовим строком 1 рік, з покладенням обов`язків, передбачених п. 3 ч. 1 ст. 76 КК України
в с т а н о в и л а:
13 травня 2015 року близько 13 год. 30 хв. ОСОБА_10 знаходячись в с. Марксово, Немирівського району, Вінницької області, по вулиці Шевченка почув суперечку ОСОБА_9 із його сусідами, яка відбувалась на вулиці, неподалік від господарства, що розташоване по АДРЕСА_2 . Підійшовши до ОСОБА_9 , ОСОБА_10 також розпочав суперечку із ним, так як вже на протязі тривалого часу в нього із ОСОБА_9 існують неприязні відносини.
В ході даної суперечки ОСОБА_10 , маючи намір на умисне спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_9 , взяв правою рукою за комір його верхнього одягу та кулаком лівої руки наніс йому один удар в область правої щоки, після чого маючи намір повторно вдарити ОСОБА_9 по животі, наніс йому один удар кулаком по правій руці, якою ОСОБА_9 прикривався від ударів, тримаючи її перед собою.
Своїми умисними протиправними діями, ОСОБА_10 спричинив ОСОБА_9 тілесні ушкодження у вигляді синців в області правої щоки, в області нижнього повіка правого ока, закритого перелому човноподібної кістки правої кисті. Дані тілесні ушкодження, згідно висновку експерта № 121 від 03.06.2015, а саме тілесні ушкодження у вигляді синців в області правої щоки, в області нижнього повіка правого ока відносяться до легких тілесних ушкоджень, які не спричинили короткочасний розлад здоров`я, а закритого перелому човноподібної кістки правої кисті до середніх тілесних ушкоджень, які спричинили тривалий, понад 21 день розлад здоров`я та виникли від дії тупого твердого предмета, можливо кулаком руки людини, в строк та за обставин на які вказує ОСОБА_9 та свідок ОСОБА_11 .
В своїй апеляційній скарзі потерпілий, просить вирок суду скасувати внаслідок м`якості призначеного покарання та ухвалити новий вирок, яким засудити ОСОБА_10 за ст. 122 ч. 1 КК України та призначити покарання у виді 3 років позбавлення волі.
На думку потерпілого ОСОБА_10 вину у скоєному не визнав та не відшкодував шкоду завдану злочином.
Крім того, суд зазначив у вступній частині вироку, що в ОСОБА_10 троє неповнолітніх дітей, що не відповідає дійсності.
Адвокат ОСОБА_7 , в інтересах ОСОБА_10 , подав свої заперечення на апеляційну скаргу потерпілого в яких просить вирок суду залишити без змін, а апеляційну скаргу потерпілого без задоволення.
Заслухавши доповідача, потерпілого та його представника, які просили вирок суду скасувати із ухваленням нового вироку, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу потерпілого частково, обвинуваченого ОСОБА_10 та його адвоката, які просили вирок суду залишити без змін, перевіривши матеріали справи в межах апеляційної скарги та обговоривши її доводи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу потерпілого слід задовольнити частково.
Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Доведеність вини ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, та кваліфікація його дій за ч. 1 ст. 122 КК України не оскаржується.
Згідно вимог ст. 65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Відповідно до ст. 75 КК України, якщо суд при призначенні покарання, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.
Відповідно до роз`яснень, які містяться в п. 9 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24.10.2003 року, рішення суду про звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням має бути належним чином мотивоване.
На думку колегії суддів, суд першої інстанції таких вимог Закону не дотримався, та вирішуючи питання про звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням відповідно до ст. 75 КК України, не надав належної оцінки тому, що завдана шкода не відшкодована та не розкаявся у вчиненому, що свідчить про небажання обвинуваченого ставати на шлях виправлення.
Лише відсутність судимості та позитивна характеристика не є достатніми підставами для звільнення від призначеного покарання.
Крім того, у ОСОБА_10 немає трьох неповнолітніх дітей, про що помилково зазначено у вступній частині вироку, а дві доньки ОСОБА_12 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) та ОСОБА_13 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ), про що в матеріалах кримінального провадження міститься характеристика із вищезазначеними відомостями (а.с. 57).
Таким чином, на переконання колегії суддів, викладені обставини свідчать про неможливість виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів без реального відбування ним покарання.
За таких обставин, апеляційна скарга потерпілого підлягає частковому задоволенню, вирок суду у частині призначеного ОСОБА_10 покарання - скасуванню через невідповідність призначеного судом покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого з постановленням нового вироку.
Відповідно до змісту положень ст. 50 КК України, покарання за вироком суду, з-поміж інших завдань, має на меті не тільки кару, а повинно досягти мети виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так й іншими особами.
У відповідності до загальних засад призначення покарання, визначених ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, зокрема, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, особи винного та обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Призначаючи ОСОБА_10 покарання, колегія суддів Апеляційного суду враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, а також дані про особу обвинуваченого, який вперше притягується до кримінальної відповідальності, позитивно характеризується.
Обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, немає, а тому колегія суддів апеляційного суду уважає необхідним призначити ОСОБА_10 покарання у виді позбавлення волі на 1 рік, як вірно дійшов висновку і суд першої інстанції, однак з реальним його відбуванням.
Зважаючи на викладене, керуючись ст. ст. 405, 407, 420 КПК України, колегія суддів
у х в а л и л а :
апеляційну скаргу потерпілого задовольнити частково.
Вирок Немирівського районного суду Вінницької області від 09.03.2015, щодо ОСОБА_10 в частині призначеного покарання, у зв`язку з безпідставністю звільнення обвинуваченого від його відбування на підставі ст.75 КК України - скасувати.
ОСОБА_10 призначити покарання:
за ч. 1 ст. 122 КК України у виді позбавлення волі строком 1 рік.
Виключити зі вступної частини вироку Немирівського районного суду Вінницької області від 09.03.2015, посилання на те, що ОСОБА_10 має на утриманні трьох наповнолітніх дітей.
Врешті вирок Немирівського районного суду Вінницької області від 09.03.2015 залишити без змін.
Строк відбування покарання ОСОБА_10 відраховувати з часу приведення вироку до виконання.
Даний вирок може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення безпосередньо до суду касаційної інстанції.
Відповідно до ч.4 ст.532 КПК України судові рішення апеляційної інстанції набирають законної сили з моменту проголошення.
Судді: (підписи)
ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3

З оригіналом згідно: ОСОБА_2