Справа № 317/2800/16-к
Провадження № 1-в/317/1044/2016
У Х В А Л А

15 липня 2016 року

Запорізький районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3

засудженого: ОСОБА_4

адвоката : ОСОБА_5

представника адміністрації БВК УДПтС України в Запорізькій області №99: ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні подання БВК УДПтС України в Запорізькій області №99 про застосування пільги у вигляді умовно дострокового звільнення відносно засудженого ОСОБА_4 , засудженого вироком Біляївського районного суду Одеської області за ст. 15 ч.2, ст. 153 ч.2, ст. 152 ч.3, ст. 70 ч.1 КК України до 8 років позбавлення волі, -

ВСТАНОВИВ:

26 червня 2016 року до Запорізького районного суду Запорізької області надійшло подання БВК УДПтС України в Запорізькій області №99 датоване 26.05.2016 року, про застосування пільги у вигляді умовно дострокового звільнення відносно засудженого ОСОБА_4 .

В обґрунтування подання адміністрація БВК УДПтС України в Запорізькій області №99 зазначила, що ОСОБА_4 був засуджений вироком від 12.06.2012 року Біляївського районного суду Одеської області за ст.ст.15 ч2, 153 ч2, 152 ч3, 70 ч1 КК України до 8 років позбавлення волі. Ухвалою Запорізького районного суду Запорізької області від 11.02.2016року ОСОБА_4 зараховано строк тримання під вартою з 05.07.2011року по 21.08.2012року(включно) на підставі ст.72 ч 5 КК України.

Початок строку : 05.07.2011 року Кінець строку : 20.05.2018 року

Станом на 26.05.2016 року відбув більш як 3/4 строку покарання, тобто 6 років 7 днів.

Оскільки адміністрація БВК УДПтС України в Запорізькій області №99 вважає, що засуджений став на шлях виправлення, тому звернулось до суду із вказаним поданням та просила суд звільнити умовно-достроково засудженого ОСОБА_4 з місць позбавлення волі на весь залишений строк.

В судовому засіданні, яке відбулося 07.07.2016 року, представник адміністрації БВК УДПтС України в Запорізькій області №99 ОСОБА_7 підтримав подання та просив суд його задовольнити.

Прокурор ОСОБА_3 , який також був присутній в судовому засіданні проти подання адміністрації БВК УДПтС України в Запорізькій області №99 заперечував, просив суд в поданні відмовити, оскільки він вважає, що ОСОБА_4 засуджений за особливо тяжкий злочин, на підтвердження того, що особа виправилася адміністрація виправної колонії жодних доказів не надала, а тому повинен в повній мірі понести покарання, яке було призначено йому вироком суду.

Засуджений ОСОБА_4 07.07.2016 року заявив клопотання про надання йому безоплатної юридичної допомоги.

Його клопотання суд задовольнив та виніс ухвалу, якою доручив Регіональному центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги у Запорізькій області призначити адвоката для здійснення захисту за призначенням.
11.07.2016 року Регіональний центр з надання безоплатної вторинної правової допомоги у Запорізькій області надіслав на адресу суду доручення №008-0003136, яким призначив адвоката ОСОБА_5 захисником засудженого ОСОБА_4

15.07.2016 року в судовому засіданні після узгодження позиції із підзахисним, адвокат ОСОБА_5 підтримав подання БВК УДПтС України в Запорізькій області №99, просив суд задовольнити.

Засуджений ОСОБА_4 також підтримав подання БВК УДПтС України в Запорізькій області №99, однак наполягав на тому, що він не скоював злочину за який він відбуває покарання та провину свою не визнавав.

За таких обставин, дослідивши матеріали подання, особової справи засудженого, вислухавши думку учасників процесу, суд приходить до висновку, що подання БВК УДПтС України в Запорізькій області №99 про застосування пільги у вигляді умовно дострокового звільнення відносно засудженого ОСОБА_4 , є таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 537 КПК України, під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
Відповідно до ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання являє собою дострокове звільнення засудженого від подальшого відбування призначеного йому покарання за умови, що він своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. При цьому не менш значною умовою є визнання винуватості засудженого у скоєному злочині.
Як вбачається із наданих документів до суду адміністрацією БВК УДПтС України в Запорізькій області №99, ОСОБА_4 відбуває покарання з 15.09.2012 року. Протягом перших двох років відбування покарання допустив 5 порушень установленого порядку відбування покарання. За період останніх двох років відбування покарання за сумлінну поведінку та ставлення до праці отримав 3 заохочення правами начальника відділення СПС.

За вироком суду цивільного позову не має. У відношенні до персоналу установи грубість не проявляє, виконує вимоги. Приймає участь у суспільному житті відділення, роботі самодіяльної організації засуджених, програмах диференційованого виховного впливу, прагне підвищення свого загальноосвітнього рівня, на профілактично виховні заходи реагує позитивно, робить відповідні висновки. За характером спокійний, врівноважений, у відношенні із засудженими не конфліктний, підтримує стосунки із засудженими позитивної спрямованості. Дотримується вимог особистої санітарії та гігієни. Суспільно корисні зв`язки з рідними підтримує.

Основними засобами виправлення і ресоціалізації засуджених є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.
Відповідно до ст. 118 КВК засуджені до позбавлення волі повинні працювати в місцях і на роботах, які визначаються адміністрацією колонії. Засуджені залучаються до суспільно корисної праці з урахуванням наявних виробничих потужностей, зважаючи при цьому на стать, вік, працездатність, стан здоров`я і спеціальність. Засуджені залучаються до праці, як правило, на підприємствах, у майстернях колоній, а також на державних або інших форм власності підприємствах за умови забезпечення їх належної охорони та ізоляції.
Як зазначено в характеристиці та в особовій справі, засуджений ОСОБА_4 з 2015 року на виробництві установи не працевлаштований.

Самим засудженим в судовому засіданні було зазначено, що він своєї винуватості не визнає у скоєному злочині за який він несе покарання, вказане дає підстави вважати суду, що особа лише робить вигляд, що виправився з ціллю отримання заохочувальної норми, та в повній мірі не освідомив всю тяжкість скоєного злочину.

Тому суд, вважає, що а ні адміністрацією виправної колонії, а ні самим засудженим до суду не було надано достатніх доказів, які підтверджують виправлення особи.

Керуючись ст.ст. 537,539 КПК України, ст.81 КК України, суд -

УХВАЛИВ:

В поданні БВК УДПтС України в Запорізькій області №99 про застосування пільги у вигляді умовно дострокового звільнення відносно засудженого ОСОБА_4 відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена до апеляційного суду Запорізької області через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом семи днів з дня її оголошення.

У разі подання апеляції прокурором, виконання зупиняється.

Суддя: ОСОБА_1