Справа № 183/1145/16
№ 1-кп/183/435/16
В И Р О К
іменем України
06 травня 2016 року Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
секретаря - ОСОБА_2 ,
за участю прокурора - ОСОБА_3 ,
обвинуваченого - ОСОБА_4 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000542 відносно:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Новий Світ Старобешівського району Донецької області, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, військовослужбовця військової служби за контрактом у військовій частині НОМЕР_1 , не одруженого, судимого: 02.10.2015 року Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 407 КК України до позбавлення волі строком 3 роки, із застосуванням ст. 75 КК України з випробуванням строком 1 рік 6 місяців, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ,
обвинуваченого у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 407 КК України, -

в с т а н о в и в:
19 лютого 2013 року наказом №35 (по стройовій частині) командира військової частини НОМЕР_1 старшого солдата ОСОБА_4 зараховано до списків особового складу частини та призначено на посаду механіка-водія 3 парашутно-десантної роти 1 парашутно-десантного батальйону військової частини НОМЕР_1 .
З наведених обставин, старший солдат ОСОБА_4 будучи військовослужбовцем відповідно до вимог ст.ст. 9,11,12,127,128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України зобов`язаний суворо дотримуватись у своїй службовій діяльності вимог законів України, Статутів Збройних Сил України, бути взірцем виконання службового обов`язку та сумлінно і чесно виконувати обов`язки.
В період з 05 серпня 2014 року по 26 серпня 2014 року старший солдат ОСОБА_4 перебував на стаціонарному лікуванні у військовому шпиталі військової частини НОМЕР_2 .
28 серпня 2014 року старший солдат ОСОБА_4 повинен був прибути до військової частини НОМЕР_1 з військового шпиталю військової частини НОМЕР_2 та приступити до своїх службових обов`язків відповідно до займаної посади.
Однак, 28 серпня 2014 року старший солдат ОСОБА_4 усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, не з`явився вчасно на службу з військового шпиталю військової частини НОМЕР_2 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 , до військової частини НОМЕР_1 , свої службові обов`язки не виконував, час проводив на власний розсуд.
10 вересня 2014 року старший солдат ОСОБА_4 самостійно повернувся до військової частини НОМЕР_1 та приступив до виконання своїх службових обов`язків.
Таким чином, 28 серпня 2014 року старший солдат ОСОБА_4 не з`явився вчасно на службу без поважних причин з військового шпиталю військової частини НОМЕР_2 до військової частини НОМЕР_1 та був незаконно відсутнім на військовій службі по 10 вересня 2014 року, тобто понад десять діб,але не більше місяця.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 показав, що обставини викладені в обвинувальному акті не оспорює та повністю їх підтверджує. У скоєному щиро кається.
В судовому засіданні учасники судового розгляду не оспорювали обставини, при яких скоєно кримінальне правопорушення, тому суд вважає не доцільним досліджувати докази.
У відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України судом було з`ясовано, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст наведених вище обставин, а також встановлено відсутність сумнівів у добровільності їх позиції.
Крім того, учасникам судового провадження судом роз`яснені вимоги ч. 3 ст. 349 КПК України щодо позбавлення права оскарження обставин, які ніким не оспорюються, в апеляційному порядку.
Суд вважає встановленою вину обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні ним нез`явлення вчасно на військову службу без поважних причин тривалістю понад десять діб, але не більше місяця за ч. 2 ст. 407 КК України.

Обставинами, які пом`якшують покарання суд визнає - щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, з`явлення із зізнанням.

Обставин, які обтяжують покарання судом не встановлено.
При цьому, суд вважає, що щире каяття обвинуваченого, в даній ситуації, ґрунтується на належній критичній оцінці особою своєї протиправної поведінки і характеризується щирим осудом цієї поведінки, визнанням своєї провини, бажанням виправити ситуацію, а також готовністю нести кримінальну відповідальність.
Тому, з урахуванням тяжкості вчиненого злочину, враховуючи те, що ОСОБА_4 вину визнав повністю, за місцем мешкання характеризується задовільно, на час вчинення злочину не судимий, приймав участь в проведенні антитерористичної операції на сході країни, дає суду підстави для призначення ОСОБА_4 покарання із застосуванням ст. 75 КК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 374 КПК України, суд,-
у х в а л и в :
ОСОБА_4 визнати винним у пред`явленому обвинуваченні за ч. 2 ст. 407 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком 1 рік.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим за вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 02.10.2015 року, остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі строком 3 роки.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування призначеного йому покарання з випробуванням строком 1 рік 6 місяців.
На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до кримінально виконавчої інспекції у встановлені ними дні, не виїжджати без їх дозволу за межі України на постійне проживання, повідомляти їх про зміну місця свого проживання.
Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Апеляційного суду Дніпропетровської області, через Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області - протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Суддя ОСОБА_1