Категорія:запобіжний захід Доповідач: ОСОБА_2
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18 листопада 2016 року місто Луцьк

Апеляційний суд Волинської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
слідчого - ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_9 в інтересах підозрюваного ОСОБА_10 на ухвалу слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 06 листопада 2016 року про застосування запобіжного заходу - тримання під вартою відносно ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , непрацюючого, з середньою освітою, не одруженого, в порядку ст.89 КК України судимості не має, який підозрюється у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст.185, ч.4 ст.185 КК України, у кримінальному провадженні № 0000498, -
В С Т А Н О В И В:
Ухвалою слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 06 листопада 2016 року задоволено клопотання старшого слідчого СУ ГУНП у Волинській області та обрано відносно підозрюваного ОСОБА_10 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів до 02.01.2017 року включно з визначенням розміру застави 100000 гривень.
Строк тримання під вартою ОСОБА_10 постановлено обчислювати з 04 листопада 2016 року.
Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що ОСОБА_10 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185, ч.4 ст.185 КК України, які відносяться до категорії тяжких, останній раніше судимий за вчинення кримінальних правопорушень проти власності, що вказує на його небажання стати на шлях виправлення. Крім того, ОСОБА_10 не працює, не має постійного джерела доходу, що свідчить про відсутність міцних соціальних зв`язків, а тому існує наявність ризиків, які дають підстави вважати, що підозрюваний, перебуваючи на волі, може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України і лише запобіжний захід у виді тримання під вартою може забезпечити його належну процесуальну поведінку.
У поданій апеляційній скарзі захисник зазначає, що судом в рішенні не спростовано заперечення сторони захисту щодо необґрунтованості підозри, яка оголошена ОСОБА_10 . Крім того, судом не в повній мірі взято до уваги характеризуючі дані підзахисного. Жодної реальної обставини, яка б вказувала на можливість переховування ОСОБА_10 від слідства та суду у правоохоронних органів немає. Стверджує, що забезпечити належним чином інтереси слідства можливо й в умовах домашнього арешту. Просить ухвалу слідчого судді Луцького міськрайонного суду від 06.11.2016 року скасувати та постановити нову, якою застосувати до ОСОБА_10 запобіжний захід у виді домашнього арешту з застосуванням технічного засобу контролю.
Заслухавши доповідача, який виклав суть ухвали слідчого судді та доводи апеляційної скарги, захисника, який апеляцію підтримав, з викладених в ній мотивів, прокурора і слідчого, які апеляційну скаргу заперечили, перевіривши матеріали кримінального провадження за доводами апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.
Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Слідчий суддя при розгляді клопотання, у відповідності до ст.194 КПК України, правильно прийшов до висновку, про необхідність задоволення клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Згідно пункту 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі "Нечипорук і Йонкало проти України", термін обґрунтована підозра означає, що існують факти та інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.
Як вбачається із матеріалів справи, при розгляді в суді першої інстанції клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор та слідчий довели обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_10 інкримінованих йому кримінальних правопорушень.
Оцінивши вагомість доказів, як того вимагає ст.178 КПК України, слідчий суддя прийшов до вірного висновку, що підозра за ч.3 ст.185, ч.4 ст.185КК України, про яку повідомлено ОСОБА_10 є обґрунтованою. При цьому слідчий суддя, виконуючи вимоги законодавства, не вирішував питання про доведеність винуватості підозрюваного, а лише констатував достатність даних для того, щоб підозрювати особу у вчиненні злочинів.
В оскаржуваній ухвалі слідчим суддею при вирішенні питання про задоволення клопотання слідчого щодо взяття під варту підозрюваного ОСОБА_10 відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України враховано наявність ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України, і що застосування до нього іншого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, не забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.
Враховано судом і те, що ОСОБА_10 раніше засуджувався за вчинення кримінальних правопорушень проти власності, знову підозрюється у вчиненні тяжких злочинів, за які передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років, що вказує на його небажання стати на шлях виправлення. Крім того, ОСОБА_10 офіційно не працює, не має постійного джерела доходу, що свідчить про відсутність міцних соціальних зав`язків, а перебуваючи на волі, не виключає можливості незаконно впливати на інших учасників у цьому провадженні та продовжувати злочинну діяльність.
Колегія суддів, вважає, що слідчим суддею у відповідності до вимог ст.ст.193, 194 КПК України були досліджені обставини у повному обсязі, необхідному для вирішення питання про обрання запобіжного заходу та об`єктивно взято до уваги дані про особу ОСОБА_10 .
Разом з тим, відповідно до вимог ч.3 ст.183 КПК України, слідчий суддя визначив розмір застави, який відповідає вимогам п.2 ч.5 ст.182 КПК України.
На думку апеляційного суду, з огляду на інкриміновану суму заподіяної шкоди, застава у зазначених межах здатна в повній мірі забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.
За таких обставин, слідчий суддя з`ясував обставини на підставі поданого слідчим клопотання і обґрунтовано обрав запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, а тому з врахуванням наведеного, підстав для скасування ухвали слідчого судді і постановлення нової ухвали з викладених в апеляційній скарзі доводів захисника, суд не вбачає.
На підставі наведеного, керуючись ч.3 ст.407, ч.1 ст.422 КПК України, суд, -
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу захисника в інтересах підозрюваного ОСОБА_10 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 06 листопада 2016 року про застосування запобіжного заходу - тримання під вартою відносно ОСОБА_10 строком на 60 днів до 02 січня 2017 року без змін.
Ухвала є остаточною й оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: