Ухвала
іменем україни
25 квітня 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України
з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючогоОСОБА_1 ,
суддівОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу Корольовського районного суду м. Житомира від 08 грудня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Житомирської області від 22 лютого 2016 року,
в с т а н о в и л а:
Ухвалою Корольовського районного суду м. Житомира від 08 грудня 2015 року заяву ОСОБА_4 про перегляд постанови Корольовського районного суду м. Житомира від 26 грудня 2008 року за нововиявленими обставинами залишено без задоволення.

Ухвалою Апеляційного суду Житомирської області від 22 лютого 2016 року ухвалу Корольовського районного суду м. Житомира від 08 грудня 2015 року залишено без змін.

У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_4 просить скасувати зазначені ухвали та призначити новий розгляд. Посилається на порушення вимог кримінального процесуального закону допущених районним та апеляційним судом при розгляді його заяви. Вказує на наявність підстав для відкриття кримінального провадження за нововиявленими обставинами.

Перевіривши доводи, наведені в касаційній скарзі, та долучені до неї копії судових рішень, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті провадження за скаргою слід відмовити, виходячи з наступного.

Як убачається з оскаржуваної ухвали районного суду, Корольовський районний суд м. Житомира прийняв рішення про необхідність залишення без задоволення заяви ОСОБА_4 про перегляд постанови цього ж суду від 26 грудня 2008 року за нововиявленими обставинами, мотивуюче таке рішення тим, що вказана постанова не підлягає перегляду в порядку ст. 459 КПК України, оскільки вона винесена на стадії досудового розслідування і не є остаточним рішенням.
З матеріалів провадження за скаргою вбачається, що постановою Корольовського районного суду м. Житомира від 26 грудня 2008 року скаргу ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на постанову про порушення кримінальної справи від 04 червня 2008 року за фактом заволодіння бюджетними коштами у великих розмірах шляхом зловживання службовим становищем та службового підроблення було залишено без задоволення.

За результатами розгляду кримінальної справи, яку було порушено зазначеною постановою від 04 червня 2008 року, суд ухвалив 18 лютого 2015 року обвинувальний вирок.

При цьому, при ухваленні цього вироку, відповідно до вимог ст. 368 КПК України, суд вирішував питання чи мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується особа, чи містить це діяння склад кримінального правопорушення і якою статтею закону України про кримінальну відповідальність він передбачений. Тобто по суті, перевіряв питання законності кримінальної справи, а також питання законності, допустимості та достатності доказів, наявних у її матеріалах для обвинувачення особи.

Отже, за результатами розгляду кримінального провадження (кримінальної справи) було постановлено обвинувальний вирок, під час ухвалення якого по суті вирішувалися питання та перевірялися обставини, які мали правове значення для його постановлення, у тому числі щодо достатності й допустимості доказів, до числа яких також відноситься і постанова про порушення кримінальної справи від 04 червня 2008 року, на яку ОСОБА_5 та ОСОБА_6 було подано скаргу до районного суду, яка була залишена без задоволення.

Статтею 459 КПК України передбачено оскарження судових рішень, що набрали законної сили за нововиявленими обставинами.

При цьому, за змістом наведеного положення процесуального закону нововиявлені обставини це встановлені розслідуванням або вироком суду, що набрав законної сили, і викладені у заяві учасників судового провадження юридичні факти, які знаходяться в органічному зв`язку з елементами предмета доказування у кримінальній справі і спростовують їх через попередню невідомість та істотність висновків, що містяться у вироку, ухвалі, як такі, що не відповідають об`єктивній дійсності. Тобто, це абсолютно нові, раніше невідомі обставини чи факти, що у матеріалах справи не висвітлені і потребують окремого розслідування.

Як вбачається з оскаржуваної ухвали районного суду, ОСОБА_4 порушував питання про перегляд за нововиявленими обставинами постанови районного суду про залишення без задоволення вказаної скарги на постанову про порушення кримінальної справи від 04 червня 2008 року. При цьому, такі рішення приймалися відповідно до положень КПК України 1960 року, які діяли на момент оскарження постанови, та відповідно були формою судового контролю за проведенням досудового слідства, при чому така скарга могла бути подана до моменту закінчення досудового слідства, оскільки після направлення кримінальної справи до суду питання щодо законності та правильності її порушення вирішувалися судом під час ухвалення судового рішення за результатом її розгляду.
Таким чином, з огляду на те що оскарження в судовому порядку постанови про порушення кримінальної справи було способом судового контролю за досудовим розслідуванням, а не розслідуванням чи розглядом цієї кримінальної справи (судовим провадженням) по суті, то постанова про відмову в задоволенні скарги на постанову про порушення кримінальної справи, в межах якої було постановлено остаточне судове рішення вирок, не відноситься до судових рішень, які можуть бути переглянуті в порядку, передбаченому ст. 459 КПК України, оскільки нововиявлені обставини, за підстав їх наявності та реального впливу на судове рішення є підставою з огляду на положення КПК України 1960 року та нового КПК України для перегляду остаточного рішення у кримінальній справі.
Враховуючи викладене, постанова Корольовського районного суду м. Житомира від 26 грудня 2008 року про залишення без задоволення скарги ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на постанову про порушення кримінальної справи від 04 червня 2008 року не може бути переглянута в порядку, передбаченому ст. 459 КПК України, тобто за нововиявленими обставинами, а рішення судів першої та апеляційної інстанцій є законними та обґрунтованими і відповідно підстав для задоволення касаційної скарги ОСОБА_4 колегія суддів не вбачає.
Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України в разі, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень вбачається, що підстав для задоволення скарги немає, то суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження.

Керуючись ч. 2 ст. 428 КПК України, колегія суддів
п о с т а н о в и л а:
відмовити ОСОБА_4 у відкритті касаційного провадження за його касаційною скаргою на ухвалу Корольовського районного суду м. Житомира від 08 грудня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Житомирської області від 22 лютого 2016 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

_________________ ОСОБА_1 __________________ ОСОБА_2 ___________________ ОСОБА_3