У х в а л а

Іменем України

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі:

головуючого-судді ОСОБА_11,
суддів ОСОБА_12 і ОСОБА_13,

розглянувши у судовому засіданні в м. Києві 25 лютого 2016 року заяву захисника ОСОБА_4 про перегляд ухвали колегії суддів судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03 червня 2014 року щодо ОСОБА_5,

в с т а н о в и л а :

вироком Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 20 травня 2013 року ОСОБА_5 засуджено за пунктами 1, 6, 12 частини другої статті 115 Кримінального кодексу України (далі - КК) до покарання у виді позбавлення волі на строк п'ятнадцять років з конфіскацією майна, яке є власністю засудженого, крім житла; за частиною четвертою статті 187, пунктами 4, 11 частини другої статті 115 КК - виправдано за недоведеністю його участі у вчиненні злочинів.

Цим же вироком засуджено ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8, заяви про перегляд Верховним Судом України судових рішень щодо яких не подано.

Вироком Апеляційного суду Хмельницької області від 04 листопада 2013 року рішення суду першої інстанції скасовано в частині призначеного ОСОБА_5 покарання та його виправдання. Призначено йому покарання за пунктами 1, 6, 12 частини другої статті 115 КК у виді довічного позбавлення волі з конфіскацією майна, яке є його власністю, крім житла. Виключено з обвинувачення ОСОБА_5 посилання на вчинення ним умисного вбивства ОСОБА_9 та ОСОБА_10 на замовлення та з особливою жорстокістю. Стягнуто з ОСОБА_5 судові витрати у розмірі 400 грн.

В порядку статті 365 КК (1960р.) із вступної частини вироку суду першої інстанції виключено посилання на судимість ОСОБА_5

У решті вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_5 залишено без зміни.

Ухвалою колегії суддів судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03 червня 2014 року вирок Апеляційного суду Хмельницької області від 04 листопада 2013 року щодо ОСОБА_5 залишено без зміни.

Захисник ОСОБА_4 подав до Верховного Суду України заяву про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03 червня 2014 року щодо ОСОБА_5 з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 445 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) ‒ неоднакове застосування судом касаційної інстанції однієї і тієї самої норми права, передбаченої законом України про кримінальну відповідальність у подібних правовідносинах, що зумовило ухвалення різних за змістом судових рішень. Обґрунтовуючи свою заяву, заявник вказує на безпідставність засудження ОСОБА_5 за пунктами 1, 6, 12 частини другої статті 115 КК. Стверджує, що висновки суду про спрямованість умислу в діях його підзахисного на вчинення умисного вбивства за попередньою змовою, не відповідають фактичним обставинам і не підтверджені зібраними по справі доказами. Вважає, що дії засудженого ОСОБА_5 слід кваліфікувати за частиною другою статті 121 КК. Просить скасувати ухвалу касаційного суду і направити справу на новий розгляд до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

На підтвердження неоднакового застосування однієї і тієї самої норми права, передбаченої законом України про кримінальну відповідальність, захисник ОСОБА_4 додав до заяви копію ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 лютого 2011 року.

Одночасно захисник заявив клопотання про поновлення строку для подання заяви про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03 червня 2014 року щодо ОСОБА_5 Причину пропуску строку обґрунтовує тим, що його підзахисний, перебуваючи в місцях позбавлення волі, не був достеменно обізнаним про порядок і підстави перегляду Верховним Судом України судових рішень касаційної інстанції та не мав для цього необхідних матеріалів.

Заслухавши суддю-доповідача та перевіривши доводи заяви і клопотання про поновлення строку, колегія суддів дійшла висновку про таке.

Згідно з частиною першою статті 447 КПК, заява про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої пунктом 1 або 2 частини першої статті 445 цього Кодексу, подається протягом трьох місяців з дня ухвалення судового рішення, стосовно якого заявлено клопотання про перегляд, або з дня ухвалення судового рішення, на яке здійснюється посилання на підтвердження підстави, передбаченої пунктом 1 або 2 статті 445 цього Кодексу, якщо воно ухвалено пізніше.

Відповідно до копій долучених до заяви документів, ухвала Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ стосовно ОСОБА_5 була постановлена 03 червня 2014 року. Заяву про її перегляд захисником подано до Верховного Суду України 22 лютого 2016 року, тобто після закінчення тримісячного терміну.

Судове рішення касаційної інстанції, надане заявником на підтвердження неоднакового правозастосування (порівнюване), постановлено 01 лютого 2011 року, що також значно перевищує тримісячний процесуальний строк, встановлений у частині першій статті 447 КПК для подання заяви про перегляд Верховним Судом України судових рішень.

Отже, захисник ОСОБА_4 звернувся до Верховного Суду України з вказаною заявою поза межами визначеного процесуальним законом тримісячного терміну.

Відповідно до вимог частини шостої статті 447 КПК України, у разі пропущення строку, встановленого частинами першою - третьою цієї статті, з причин, визнаних поважними, суд за клопотанням особи, яка подала заяву про перегляд судового рішення, може поновити цей строк.

Під поважними причинами пропущення процесуального строку слід розуміти неможливість особи подати заяву у передбачений законом строк у зв'язку з такими обставинами, які були чи об'єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що подала заяву про перегляд судових рішень, пов'язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили або ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений законом строк.

Такі обставини мають бути підтверджені належними та допустимими доказами.

Як убачається із наявних у Верховному Суді України даних, з моменту постановлення судом касаційної інстанції ухвали щодо ОСОБА_5 минуло більше ніж півтора роки, за цей час засуджений неодноразово звертався до Верховного Суду України з проханням про перегляд судових рішень щодо нього. У відповідях від 19 червня 2014 року, 05 вересня 2014 року, 23 вересня 2014 року, 16 лютого 2015 року та 30 квітня 2015 року йому було роз'яснено порядок та підстави перегляду Верховним Судом України судових рішень касаційної інстанції, а отже ОСОБА_5 був обізнаним про порядок та строки звернення до Верховного Суду України з відповідною заявою та мав достатньо часу для вирішення питання щодо отримання правової допомоги.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що посилання захисника на те, що перебування ОСОБА_5 у місцях позбавлення волі, відсутність у нього відповідних знань та необхідних матеріалів для звернення до Верховного Суду України позбавило його можливості вчасно підготувати заяву про перегляд судового рішення та подати її у визначений законом строк, не може бути визнано переконливим, а причина пропуску строку поважною, тому у задоволенні клопотання про поновлення цього строку слід відмовити, а заяву захисника ОСОБА_4 залишити без розгляду.

На підставі викладеного, керуючись частиною шостою статті 447, статтею 450 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

відмовити захиснику ОСОБА_4 у задоволенні клопотання про поновлення строку для подання заяви про перегляд Верховним Судом України ухвали колегії суддів судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03 червня 2014 року щодо ОСОБА_5.

Заяву захисника ОСОБА_4 про перегляд Верховним Судом України ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03 червня 2014 року щодо ОСОБА_5 - залишити без розгляду.

С у д д і :

ОСОБА_12 ОСОБА_13 ОСОБА_11