Справа № 2604/7072/12
В И Р О К

іменем України

"17" січня 2013 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Старовойтової С.М.,

при секретарях Фоміній К.Г., Ковалівській Л.М.,

ОСОБА_1,

з участю прокурорів Волянській Л.В., Щасної А.Е., Ткачук Г.В.,

захисників ОСОБА_2, ОСОБА_3,

потерпілих ОСОБА_4, ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальну справу по обвинуваченню

ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, не працюючого, одруженого, який має на утриманні малолітню дитину, ІНФОРМАЦІЯ_4, зареєстрованого та проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5, раніше не судимого,

у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України,

ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_6, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_7, українця, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_8, працюючого таксисом ПП «Нове таксі 2005», одруженого, який має на утриманні двох малолітніх дітей, ІНФОРМАЦІЯ_9, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_10, раніше судимого:

- вироком Замостянського районного суду м. Вінниці від 24.09.1999 року за ч. 2 ст. 140 КК України на 3 роки позбавлення волі з конфіскацією майна;

- вироком Замостянського районного суду м. Вінниці від 19.10.1999 року за ч. 3 ст. 222, ч. 3 ст. 42 на 3 роки 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна;

- вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 11.07.2006 року за ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 309 КК України на 4 роки позбавлення волі;

- вироком Замостянського районного суду м. Вінниці від 14.03.2007 року за ч. 2 ст. 185, 71 КК України на 4 роки 6 місяців позбавлення волі, -

у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України,

в с т а н о в и в :

25 березня 2011 року в період часу між 22 годиною та 23 годиною 50 хвилин, знаходячись на території «Медичного містечка»по проспекту Комарова, 3 в м. Києві, ОСОБА_6, знаходячись у стані алкогольного спяніння, за попередньою змовою з особами, матеріали справи щодо яких виділені в окреме провадження, із застосуванням до потерпілого ОСОБА_5 насильства, що не є небезпечним для його життя чи здоровя, що виразилось у тому, що особи, матеріали справи щодо яких виділені в окреме провадження тримали потерпілого ОСОБА_5 за руки, відкрито викрав майно потерпілого, зірвавши з шиї потерпілого золотий ланцюжок вартістю 6600 гривень, мобільний телефон «Нокіа 1616»вартістю 280 гривень, в якому знаходилась сім-картка оператора мобільного звязку «Лайф»абонентський номер 093-504-02-77 вартістю 30 гривень, мобільний телефон «Нокіа 1800»вартістю 320 гривень, в якому знаходилась сім-картка оператора мобільного звязку «Київстар»абонентський номер 097-487-74-07 вартістю 30 гривень, на рахунку якого знаходились гроші в сумі 25 гривень; шкіряний гаманець чорного кольору вартістю 100 гривень, в якому знаходились гроші в сумі 400 гривень та картка поповнення мобільного звязку «Київстар»вартістю 31 гривня; ключі від офісу, які матеріальної цінності не становлять, завдавши потерпілому матеріальної шкоди на загальну суму 7816 гривень, після чого з викраденим майном з місця вчинення злочину зник, розпорядившись ним на власний розсуд.

Крім того, 26 березня 2011 року у невстановлений слідством час ОСОБА_6 знаходячись в приміщенні відділення ломбарду «Скарбниця», що розташований за адресою: м. Київ, ОСОБА_8 Лепсе, 53, зловживаючи довірою потерпілого ОСОБА_5, повторно заволодів його майном, а саме золотим хрестиком вартістю 1500 гривень за наступних обставин.

25 березня 2011 року близько 22 години ОСОБА_9, знаходячись в приміщенні відділення ломбарду «Скарбниця», що розташований за адресою: м. Київ, ОСОБА_8 Лепсе, 53, познайомився із раніше невідомим йому ОСОБА_5, який звернувся до ОСОБА_6 із проханням закласти його майно до ломбарду, а саме золотий хрестик, під паспорт останнього, ОСОБА_9, погодившись на прохання ОСОБА_5 та здав до вказаного ломбарду під грошову заставу у сумі 500 гривень золотий хрестик ОСОБА_5, попередньо домовившись із останнім про зустріч, щоб викупити із застави закладене майно, проте 26 березня 2011 року у невстановлений слідством час, ОСОБА_6, зловживаючи довірою ОСОБА_5, з корисливих мотивів звернувся до відділення ломбарду «Скарбниця», що розташований за адресою: м. Київ, ОСОБА_8 Лепсе, 53, звідки, достовірно знаючи, що закладене ним в заставу майно йому не належить, викупив із ломбарду золотий хрестик вартістю 1500 гривень, який належить потерпілому ОСОБА_5, тим самим повторно заволодівши його майном, зловживаючи довірою потерпілого, після чого з місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд, завдавши потерпілому ОСОБА_5 матеріальної шкоди на суму 1500 гривень.

Також 18 січня 2012 року ОСОБА_6О та ОСОБА_7 у невстановлений слідством час, знаходячись за місцем проживання за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_11, вступили у злочинну змову, з метою вчинення таємного викрадення чужого майна з автомобілів.

Реалізуючи свій умисел, ОСОБА_6 та ОСОБА_7, за попередньою змовою між собою, в цей же день близько 2 години 30 хвилин, знаходячись біля будинку № 4 по вулиці Двінській у м. Києві, підійшли до автомобіля НОМЕР_1, звідки шляхом пошкодження замка передніх пасажирських дверей повторно таємно викрали чуже майно, а саме каністру «Тосол»вартістю 65 гривень та рюкзак з інструментами загальною вартістю 200 гривень, що належить ОСОБА_10А, після чого з місця вчинення злочину зникли, розпорядившись викраденим на власний розсуд та завдавши потерпілій ОСОБА_11 матеріальної шкоди на загальну суму 265 гривень.

Крім того, у цей же день близько 2 години 40 хвилин, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 за попередньою змовою між собою, знаходячись біля будинку № 4 по вул. Двінській у м. Києві, підійшли до автомобіля НОМЕР_2, звідки шляхом пошкодження замка передніх пасажирських дверей, повторно таємно викрали чуже майно, а саме магнітолу ТЕС»вартістю 50 гривень, електродвигун вартістю 300 гривень, перфоратор «Мakito-2450»вартістю 300 гривень, автомобільну аптечку вартістю 60 гривень та спортивну сумку вартістю 50 гривень, в якій знаходився інструмент загальною вартістю 300 гривень, мапу м. Києва та шланг для перекачування рідини, які матеріальної цінності не становить, що належать потерпілому ОСОБА_4, після чого з місця вчинення злочину зникли, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд та завдавши потерпілому ОСОБА_4 матеріальної шкоди на загальну суму 1060 гривень.

Також цього ж дня близько 3 години, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 за попередньою змовою між собою, знаходячись біля будинку № 4 по вул. Двінській у м. Києві, підійшли до «Фольсваген ЛТ-35» державний номерний знак AI 5469 CM, звідки мали намір повторно таємно викрасти чуже майно, а саме авто-телевізор «Челенджер» вартістю 600 гривень, що належить ОСОБА_12, проте, пошкодивши замок передніх пасажирських дверей, не вчинили всіх дій, які вважали необхідним для доведення злочину до кінця, з причин, що не залежали від їх волі, оскільки були затримані працівниками міліції.

Допитаний у судовому засіданні підсудний ОСОБА_6 свою вину у предявленому обвинуваченні визнав частково, та показав, що дійсно 25 березня 2011 року у вечірній час він знаходився з ОСОБА_13 та ОСОБА_14, матеріали справи щодо яких виділені в окреме провадження, в районі житлового масиву «Караваєві дачі», в них не було грошей, а тому ОСОБА_6 вирішив закласти свій телефон у ломбард, куди вони разом і пішли, ОСОБА_13 та ОСОБА_14 залишились його чекати на вулиці, а він (ОСОБА_6) зайшов у ломбард «Скарбниця», де зустрів чоловіка, який хотів закласти свій хрестик, але в нього не було паспорта, тому цей чоловік звернувся до нього з проханням закласти хрестик на його (ОСОБА_6) паспорт, на що він (ОСОБА_6) погодився і заклав хрестик цього чоловіка на свій паспорт, за що отримав гроші в сумі приблизно 500-700 гривень та передав їх цьому чоловіку, при цьому залишив чоловіку номер свого телефону, щоб пізніше зустрітись і викупити його (чоловіка) хрестик з ломбарду, потім цей чоловік вирішив йому віддячити та пригостити, на що він (ОСОБА_6) погодився, вони вийшли на вулицю та разом з ОСОБА_14, ОСОБА_13 та чоловіком з ломбарду пішли до магазину, де купили горілку та продукти харчування, після чого разом пішли на територію «Медичного містечка» та стали вживати алкогольні напої, потім ОСОБА_5, який був у стані алкогольного спяніння, впав, а ОСОБА_13 та ОСОБА_14 його підняли, тримаючи за руки, після чого всі розійшлись, наступного дня вранці ОСОБА_14 знайшов в себе в кишені золотий ланцюжок та показав його йому (ОСОБА_6), і запропонував здати його в ломбард, на що він (ОСОБА_6) погодився, вони пішли в ломбард і він (ОСОБА_6) заклав ланцюжок на свій паспорт, оскільки паспорт був лише у нього, отримавши гроші, вони витратили їх на продукти харчування та алкогольні напої, через деякий час у нього (ОСОБА_6) зявилися гроші, він пішов до ломбарду та викупив свій телефон та хрестик ОСОБА_5, який хотів йому повернути, але ОСОБА_5 йому не дзвонив. Крім того, ОСОБА_6 показав, що 18.01.2012 року у нічний час він з ОСОБА_7 перебували за місцем проживання, а саме в квартирі АДРЕСА_1, у них не було цигарок, тому ОСОБА_7 запропонував йому вчинити крадіжку з автомобілів, він погодився, після чого, знаходячись біля будинку № 4 по вул. Двінській у м. Києві, підійшли до автомобіля «ВАЗ 2108», ОСОБА_7 вікдрив машину, а він в цей час спостерігав за навколишньою обстановкою, але, здається, у цьому автомобілі ОСОБА_7 нічого не взяв, потім ОСОБА_7 відкрив автомобіль «ВАЗ 2104», де взяв, здається, сумку з інструментами, а він знову спостерігав за навколишньою обстановкою, після чого вони взяли сумку та занесли її до гаражів, що були неподалік, потім вони побачили автомобіль «Фольксваген», і вирішили його відкрити і щось з нього викрасти, намагались відкрити двері цього автомобіля, але так і не відкрили, оскільки побачили працівників міліції, злякалися і побігли, але потім були затримані працівниками міліції.

Допитаний у судовому засіданні підсудний ОСОБА_7 свою вину у предявленому обвинуваченні визнав частково та показав, що 18 січня 2012 року у нічний час він з ОСОБА_6 перебували за місцем проживання, він запропонував ОСОБА_6 вчинити крадіжку з автомобіля, вони пішли на вулицю, підійшли до будинку № 4 по вул. Двінській у м. Києві, де побачили автомобіль «ВАЗ 2108», він (ОСОБА_7) відкрив за допомогою ножиців передні двері автомобіля, ОСОБА_6 в цей час спостерігав за навколишньою обстановкою, але у цьому автомобілі нічого цінного не знайшли, потім він відкрив за допомогою ножиців передні двері автомобіля «ВАЗ 2104», звідки викрав різні речі, які точно сказати не міг, оскільки було темно, поскладав їх в сумку, а потім віднесли цю сумку за гаражі, що були неподалік, потім вони йшли та побачили автомобіль «Фольксваген»і вони також вирішили його відкрити та викрасти з нього чуже майно, він намагався відкрити передні двері автомобіля за допомогою ножиців, але приїхали працівники міліції і затримали їх, тому він не завершив усі дії, які мав намір виконати для закінчення злочину.

Незважаючи на часткове визнання підсудними своєї вини у вчиненні злочину, їх вина повністю доведена наступними доказами:

- даними показань потерпілого ОСОБА_4, який будучи допитаний в судовому засіданні підтвердив показання надані ним на досудовому слідстві та пояснив, що ввечері 17 січня 2012 року він поставив свій автомобіль НОМЕР_3 біля будинку № 4 по вул. Двінській в м. Києві та пішов додому. Вранці наступного дня приблизно о 06:00 06:30 годині йому подзвонила сусідка та повідомила, що з його автомобіля викрали речі, він вийшов і побачив, що дійсно з автомобіля викрали авто-магнітолу марки », електродвигун, перфоратор марки akito- 2450», автомобільну аптечку, спортивну сумку, в якій знаходилися інструменти, мапу м. Києва, шланг для перекачування рідини, пізніше всі викрадені речі були йому повернуті;

- показаннями потерпілого ОСОБА_5, який будучи допитаний в судовому засіданні пояснив, що 25 березня 2011 року ввечері він прийшов до ломбарду «Скарбничка», де хотів здати свій золотий хрестик, але не мав при собі паспорту, тому він попросив чоловіка, який стояв перед ним, а це був ОСОБА_6, дати свій паспорт для того, щоб він міг здати хрестик, на що ОСОБА_6 погодився та дав йому свій паспорт, він здав хрестик, після чого ОСОБА_6 залишив йому свій номер телефону для того, щоб він міг з ним звязатися протягом тижня та викупити хрестик з ломбарду, і він довірився ОСОБА_6 у тому, що зателефонувавши йому, зможе викупити свій хрестик з ломбарду. Вийшовши з ломбарду, він зустрівся з друзями ОСОБА_6 Славою, ОСОБА_14 та дівчиною, імені якої не знає, ОСОБА_6 сказав йому, що за те, що він йому допоміг, він повинен йому віддячити, а тому він разом з ОСОБА_6 та його друзями пішли до магазину, де потерпілий купив пляшку горілки обємом 1 л., пива та продукти харчування, після чого пішли на території «Медичного містечка» та вживали алкогольні напої. Потім в якийсь момент Слава та ОСОБА_14 схопили його (потерпілого) за руки, а ОСОБА_6 став позаду нього та почав знімати його золотий ланцюжок, після чого Слава та ОСОБА_9 побігли, а ОСОБА_14 ще трохи затримався, і потім теж пішов. Дівчина, яка була з ними, мабуть, пішла ще до пригоди, яка сталася з ним, після чого він вийшов з території «Медичного містечка» та зупинив автомобіль працівників міліції, яким повідомив про вчинений відносно нього злочин. Пізніше він виявив, що аркуш паперу з номером телефону ОСОБА_6 зник з його кишені, а також з кишень зникли два мобільні телефони моделі «Нокіа», гаманець з грошима, ключі від офісу та його записи, в процесу слідства йому було повернуто золотий хрестик та золотий ланцюжок;

- даними протоколу допиту потерпілої ОСОБА_11, які були оголошені в судовому засіданні, згідно яких вона показала, що 17 січня 2012 року повернулась з роботи на автомобілі «ВАЗ 2108»та залишила його автомобіль біля будинку № 4 по вулиці Двінській у м. Києві, 18 січня 2012 року близько 6 години 30 хвилин до неї зайшов сусід ОСОБА_12, та повідомив, що в її автомобілі зламаний замок та вулиці її чекають працівники міліції, щоб вона перевірила, що саме зникло з її автомобіля, коли вона вийшла на вулицю та підійшла до автомобіля, то виявила, що замок в автомобілі був зламаний замок, та викрадені речі, а саме: каністра «Тосол»вартістю 65 гривень та рюкзак з інструментами вартістю 200 гривень, пізніше приблизно за 30 метрів від автомобіля вона виявила викрадені з її автомобіля речі;

- даними протоколу допиту потерпілого ОСОБА_12, які були оголошені в судовому засіданні, згідно яких він показав, що 17 січня 2011 року після робочого дня залишив свій автомобіль «Фольксваген ЛТ-35»біля будинку № 4 по вулиці Двінській у м. Києві та пішов додому, у бардачку автомобіля залишив авто-телевізор «Челенджер»вартістю 600 гривень, 18 січня 2012 року приблизно о 6 годині 15 хвилин він підійшов до свого автомобіля, де побачив, що замок був зламаний, після чого він дізнався від працівників міліції, що з його автомобіля намагались викрасти цінні речі, крім того, зазначив, що побачив пошкоджений замок автомобіля «ВАЗ 2108», що належить його сусідці, про що її повідомив;

- показаннями свідка ОСОБА_15, який будучи допитаний в судовому засіданні пояснив, що взимку 2012 року, точної дати не памятає, вночі він йшов додому та біля будинку по вул. Празькій зустрів знайомого (свідок вказує на підсудного ОСОБА_7В.), після чого до них підійшли працівники міліції та затримали їх, після чого повели до патрульного автомобілі , в якому вже знаходився ОСОБА_6, (свідок вказує на підсудного ОСОБА_6О.), а потім їх всіх повезли до районного відділу міліції, де він надав пояснення і його відпустили.

- показання свідка ОСОБА_16, який будучи допитаний в судовому засіданні пояснив, що підсудного ОСОБА_6 він бачив в магазині «Мобілочка»на території Дарницького ринку, оскільки до нього підійшли працівники міліції та попросили бути понятим при огляді золотого ланцюжка, при цьому працівники міліції повідомили, що ОСОБА_6 викрав золотий ланцюжок, на столі в магазині він побачив золотий ланцюжок, який лежав в пакеті, у підсудного він нічого не бачив і підсудний нічого йому не пояснював;

- даними показань свідка ОСОБА_17, який будучи допитаний в судовому засіданні підтвердив показання надані ним на досудовому слідстві та працює на посаді інспектора БПС Дніпровського району м. Києва, в січні 2012 року, дати точної він не памятає, коли він знаходився на чергуванні надійшов виклик від чергового міліції про те, що невідомі особи зливають бензин з автомобілів, після чого він з колегою ОСОБА_18 приїхали на вул. Празьку, обстежили територію та нікого не виявили, він (свідок) зателефонував заявнику, що звертався в міліцію на мобільний телефон, що передали з чергової частини, який повідомив, що ті особи, які зливали бензин, поїхали на якомусь автомобілі, після чого він та ОСОБА_18 поїхали їх шукати, та у дворі біля автомобілів побачили двох людей, які почали тікати, вони побігли за ними, в результаті чого вони їх затримали. Потім вони побачили третього хлопця, який вийшов з боку гаражів і також його затримали, а пізніше за гаражами вони виявили речі, які викрали затримані з автомобілів та викликали слідчо-оперативну групу, затриманих вони відвезли до районного відділу міліції;

- даними показань свідка ОСОБА_18, який будучи допитаний в судовому засіданні підтвердив показання, надані ним на досудовому слідстві, та пояснив, що працює на посаді інспектора БПС Дніпровського району м. Києва, вночі, коли він знаходився на чергуванні, приблизно о 02:00 годині від чергового міліції надійшла інформація про те, що на вул. Празькій, невідомі особи зливають бензин з автомобілів, коли він з обстежували територію, то побачили, що двоє чоловіків, це були підсудні, намагалися зламати замок в мікроавтобусі біля будинку № 4 по вулиці Двінській, в м. Києві, побачивши їх ( працівників міліції), ці два чоловіка почали тікати, вони їх догнали та затримали, він особисто затримав підсудного ОСОБА_6, після чого оглянули приблизно 3-4 автомобілі, замки в них були зламані, в салонах було все перевернуто, після чого вони викликали власників даних автомобілів, потім пішли до гаражів, де виявили речі, які були викрадені з автомобілів, викликали слідчо-оперативну групу та доставили підсудних до Дніпровського РУГУ;

- показання свідка ОСОБА_19, який будучи допитаний в судовому засіданні підтвердив показання надані ним на досудовому слідстві, згідно 18.01.2012 року, знаходячись на чергуванні в складі слідчо-оперативної групи, отримав виклик від чергового про необхідність виїзду за адресою: м. Київ, вул. Двінська, 4, після чого він разом з слідчим Харіним виїхали на місце події, де побачили затриманих працівниками БПС Дніпровського РУ ГУ МВС України у м. Києві ОСОБА_6 та ОСОБА_7 за підозрою у вчиненні крадіжок з автомобілів, також у затриманого ОСОБА_6 він виявив та вилучив частину ножиців та дві викрутки, про що було складено відповідні документи;

- даними показання свідка ОСОБА_20, який будучи допитаний в судовому засіданні підтвердив показання надані ним на досудовому слідстві, згідно яких він працює на посаді слідчого слідчого відділу Дніпровського РУ ГУ МВС України у м. Києві, 18.01.2012 року близько 6 години 10 хвилин, знаходячись на добовому чергуванні у складі слідчо-оперативної групи, він отримав виклик від чергового про необхідність виїзду за адресою: м. Київ, вул. Двінська, 4, де працівники автопатруля затримали осіб за підозрою у вчиненні крадіжки з автомобілів, на місці події було проведено огляд місця події, оглянуті автомобілі «ВАЗ 2108», «ВАЗ 2104» та «Фольксваген ЛТ-35», у яких були пошкоджені замки дверей, в подальшому біля гаражів, що неподалік від місця події, було виявлено спортивну сумку з інструментами, перфоратор, авто-магнітолу, електричний двигун, резиновий шланг, пластикову пляшку, також були складені відповідні протоколи, крім того, зазначив, що оперуповноваженим ОСОБА_19, що був у складі слідчо-оперативної групи, у ОСОБА_6 було виявлено та вилучено дві викрутки та частину металевих ножиців;

- даними протоколу огляду місця події від 04.04.2011 року, згідно яких у приміщенні службового кабінету № 209 Соломянського РУ ГУ МВС України у м. Києві ОСОБА_6 добровільно видав хрестик з білого та жовтого металу розміром приблизно 4х2 см з відбитком клейма проби № 585, пояснивши, що даний хрестик належить потерпілому ОСОБА_21, який він викупив з ломбарду «Благо»02.04.2011 року, та добровільно видав два залоговий чеки, за якими він викупив з ломбарду «Благо»ланцюжок та хрестик потерпілого від 29.03.2011 року та 02.04.2011 року, зазначивши, що ланцюжок добровільно видав раніше після того, як його викупив з ломбарду;

- даними протоколу предявлення речей (документів) для впізнання від 06.05.2011 року та довідки до нього, згідно яких потерпілий ОСОБА_5 серед ювелірних прикрас, предявлених йому для впізнання, впізнав речі, що належить йому та були викрадені у нього, а саме хрестик, що був попередньо вилучений у ОСОБА_6;

- даними протоколу огляду місця події від 18.01.2012 року, згідно якого при огляді місцевості за адресою: м. Київ, вул. Двінська, 4, було оглянуто автомобіль «Фольксваген»світлого кольору державний номерний знак НОМЕР_4, який мав пошкодження правих пасажирських дверей, біля автомобіля виявлено пластикову пляшку обємом 5 л, оглянуто автомобіль НОМЕР_5, який має пошкодження правих пасажирських дверей, двері відчинені, біля автомобіля виявлено автомобільну аптечку, оглянуто автомобіль НОМЕР_6, що мав пошкодження дверей з боку сидіння водія, двері відчинені;

- даними протоколу огляду місця події від 18.01.2012 року, згідно яких при огляді місцевості біля гаражів, виявлено спортивну сумку, всередині якої знаходився перфоратор, двигун, інструменти та авто магнітола;

- даними протоколу огляду речових доказів, згідно яких слідчим були оглянуті предмети, вилучені з місця події згідно протоколу огляду місця події;

- даними протоколу вилучення від 18.01.2012 року, згідно якого на місці події по вул. Двінській, 4 у м. Києві у ОСОБА_22 було вилучено дві викрутки та частину ножиців, при цьому ОСОБА_6 пояснив, що викрутки належать йому, а частина ножиців не належать йому;

- даними протоколу огляду речових доказів від 19.01.2012 року, згідно яких слідчим було оглянуто речові докази, вилучені з місця події згідно протоколу вилучення;

- даними протоколу огляду виявлення, огляду та вилучення від 28.01.2012 року, згідно яких було оглянуто каністру з «Тосол»та сумку з інструментами, що згідно пояснень ОСОБА_11 були викрадені з її автомобіля та які вона знайшла приблизно за 30 метрів від місця вчинення злочину;

- даними протоколу огляду речових доказів від 28.01.2012 року, згідно яких слідчим були оглянуті предмети вилучені згідно протоколу огляду виявлення, огляду та вилучення від 28.01.2012 року;

- даними протоколу допиту ОСОБА_6 в якості підозрюваного від 29 березня 2011 року, згідно яких ОСОБА_6, зокрема показав, що 25 березня 2011 року у вечірній час він разом з ОСОБА_13 та ОСОБА_14 прийшов до ломбарду щоб закласти свій мобільний телефон, оскільки не мав грошей, у ломбарді до нього звернувся невідомий чоловік, який представився ОСОБА_21, з проханням, щоб він заклав його золотий хрестик на свій паспорт, так як той не мав паспорту, на що він погодився та заклав його хрестик на свій паспорт, а гроші в сумі приблизно 800 гривень передав Діаміну, після чого ОСОБА_21 запропонував разом випити алкогольних напоїв і він, ОСОБА_21, ОСОБА_13, ОСОБА_14 та дівчина, імені якої не знає, придбали в магазині продукти харчування, після чого пішли у парк на території «Медичного містечка», де вживали алкогольні напої, в процесі вживання алкогольних напоїв ОСОБА_21 спянів, захитався і впав, ОСОБА_14 та ОСОБА_13 почали його піднімати під руки, а він (ОСОБА_6) взяв його за комірець і піднімав, в цей час ланцюжок ОСОБА_21 обірвався та залишився в руках у нього (ОСОБА_6), після чого він поклав його до своєї кишені, після чого він, ОСОБА_14 та ОСОБА_13 повернулись до будинку, де робили ремонт, а зранку наступного дня запропонував ОСОБА_13 поїхати з ним до ломбарду та здати ланцюжок, ОСОБА_14 у цей час ще спав, після чого вони поїхали до ломбарду «Благо», що по вулиці Сормовській у м. Києві, де заклав золотий ланцюжок і отримав за нього 4400 гривень, отримані гроші витратив разом з ОСОБА_13, також за ці гроші викупив з ломбарду свій мобільний телефон та хрестик ОСОБА_21, який пізніше також заклав у ломбард по вул. Сормовській;

- даними протоколу очної ставки, проведеної між потерпілим ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_6 від 6 травня 2011 року, згідно яких потерпілий ОСОБА_5 підтвердив свої показання, надані раніше про те, що познайомився з ОСОБА_6 у ломбарді, якого попросив закласти його хрестик на свій паспорт, на що ОСОБА_6 погодився, після чого ОСОБА_6 написав на аркуші паперу свій номер телефону та імя щоб вони могли зустрітись з метою викупу хрестику з ломбарду, потім він, ОСОБА_6 та його друзі вживали алкогольні напої на території «Медичного містечка», але в якийсь час відчув як двоє хлопців схопили його за руки майже одночасно, а хтось з хлопців почав зривати ланцюжок з його шиї, він обернувся та побачив, що ОСОБА_6 зривав з нього ланцюжок, а двоє хлопців, що були з ним, зривали ланцюжок з шиї, після чого почав нишпорити у його кишенях, звідки забрав два мобільні телефони, гроші в сумі приблизно 400 гривень, папірці із записами, у тому числі з номером телефону ОСОБА_6, після чого втекли, також йому стало відомо, що ОСОБА_6 наступного дня без його відома викупив з ломбарду золотий хрестик, що належав йому, а обвинувачений ОСОБА_6 заперечив показання ОСОБА_5, зазначивши, що він бачив, що ланцюжок з шиї потерпілого знімав ОСОБА_14, а він лише допомагав потерпілому піднятись, коли той впав та не викрадав у нього ніяких речей, при цьому вказав, що дійсно перезаклав хрестик потерпілого до іншого ломбарду без його згоди, а також погодився, що викрадений у ОСОБА_5 ланцюжок заклав у ломбард на свій паспорт, зазначений ланцюжок йому передав ОСОБА_14;

- даними протоколу допиту ОСОБА_6 в якості обвинуваченого від 6 травня 2011 року, згідно яких обвинувачений показав, що 25 березня 2011 року у вечірній час він разом з ОСОБА_13 та ОСОБА_14 прийшов до ломбарду щоб закласти свій мобільний телефон, оскільки не мав грошей, у ломбарді до нього звернувся невідомий чоловік, який представився ОСОБА_21, з проханням, щоб він заклав його золотий хрестик на свій паспорт, так як той не мав паспорту, на що він погодився та заклав його хрестик на свій паспорт, а гроші в сумі приблизно 800 гривень передав ОСОБА_21, після чого вони вийшли на вулицю і він познайомив ОСОБА_21 зі своїми друзями ОСОБА_13 та ОСОБА_14, ОСОБА_21 запропонував разом випити горілки, після чого вони в магазині придбали горілку та продукти харчування і пішли у парк на території «Медичного містечка», де вживали алкогольні напої, в процесі вживання алкогольних напоїв ОСОБА_21 спянів, захитався і впав, ОСОБА_14 та ОСОБА_13 почали його піднімати, коли він (ОСОБА_6) підійшов, щоб допомогти, то побачив у руці ОСОБА_14 золотий ланцюжок, після чого повернулись разом з ОСОБА_14 і ОСОБА_13 у будинок, в якому робили ремонт, де лягли спати, а на ранок ОСОБА_14 Міша дістав з кишені ланцюжок і вони вирішили закласти його ломбард, і оскільки паспорт був лише у нього, то заклали на його (ОСОБА_6) паспорт, за який отримали у ломбарді 4400 гривень, за ці гроші разом з ОСОБА_14 та ОСОБА_13 викупили з ломбарду його мобільний телефон і хрестик, який заклали в інший ломбард, а також зазначив, що ніяких речей у ОСОБА_21 він не забирав;

- даними протоколу допиту ОСОБА_6 в якості обвинуваченого від 17 лютого 2012 року, згідно яких ОСОБА_6 показав, що 25 березня 2012 року у вечірній час у ломбарді «Скарбниця», що по бульвару І.Лепсе у м. Києві, заклав свій мобільний телефон та золотий хрестик потерпілого, після чого разом з потерпілим, ОСОБА_14 і ОСОБА_13, на території «Медичного містечка» вживали алкогольні напої, ніяких речей у потерпілого він не викрадав та не бачив, щоб викрадав хтось інший, наступного дня 26.03.2011 року вранці ОСОБА_14 показав йому та ОСОБА_13 золотий ланцюжок, який, які він пояснив, забрав у потерпілого, та запропонував його здати у ломбард, зазначений ланцюжок вони здали у ломбард на його паспорт, а частину грошей він витратив на те, що викупив з ломбарду свій телефон та хрестик потерпілого, який заклав в інший ломбард, хоча домовився з потерпілим, що зустрінеться з ним, коли ой захоче викупити свій хрестик;

- даними протоколу допиту ОСОБА_13 в якості підозрюваного від 29 березня 2011 року, згідно яких він показав, що 25 березня 2011 року у вечірній час його направник по роботі ОСОБА_6 запропонував піти до ломбарду і закласти його мобільний телефон, після чого вони та їх спільний напарник по роботі ОСОБА_14 пішли до ломбарду «Скарбниця»по ОСОБА_8 Лепсе в м. Києві, він та ОСОБА_14 чекали ОСОБА_6 на вулиці біля ломбарду, звідки він вийшов з чоловіком, потім вони всі разом пішли до магазину, купили горілки та пішли до парку, де вживали алкогольні напої, в процесі вживання алкогольних напоїв чоловік, що вийшов з ОСОБА_6 з ломбарду, спянів та впав, він та ОСОБА_14 піднімали його за руки, а ОСОБА_6 з боку спини, після чого пішли спати, наступного дня вранці ОСОБА_6 показав йому золотий ланцюжок та сказав, що знайшов його, а потім запропонував закласти його в ломбард, на що він (ОСОБА_13) погодився і вони поїхали з ОСОБА_6 до ломбарду, що знаходиться в районі Дарниці, а ОСОБА_14 в цей час ще спав, ОСОБА_6 отримав за ланцюжок у ломбарді близько 4000 гривень, після чого поїхали в інший ломбард, де ОСОБА_6 заклав свій мобільний телефон, та викупили телефон ОСОБА_6 і якийсь хрестик, що це був за хрестик йому не відомо, 27.03.2011 року ОСОБА_6 знову запропонував поїхати до ломбарду і закласти хрестик, і вони поїхали до того ж ломбарду, де заклали минулого дня ланцюжок, там ОСОБА_6 заклав хрестик;

- даними протоколу очної ставки від 6 травня 2011 року, проведеної між ОСОБА_5 та ОСОБА_13, згідно яких ОСОБА_5 підтвердив показання надані ним раніше, зазначивши, зокрема, що ОСОБА_13 допомагав ОСОБА_6 зривати з нього золотий ланцюжок, а ОСОБА_13 заперечив показання потерпілого, зазначивши, що не утримував потерпілого за руки, а допомагав його піднятись з землі, коли він впав, при цьому разом з ОСОБА_6 піднімав його за руки, а ОСОБА_14 допомагав, стоячи позаду, не викрадав речі потерпілого та не бачив, щоб хто-небудь це робив, а наступного дня вранці ОСОБА_14 показав, що у нього є золотий ланцюжок і вони утрьох здали його в ломбард та викупили з іншого ломбарду хрестик;

- даними протоколу допиту ОСОБА_14 в якості підозрюваного, згідно яких ОСОБА_14 показав, що 25.03.2011 року разом зі своїми колегами по роботі приїхав до ломбарду «Скарбниця», де ОСОБА_6 заклав свій телефон, в цей час він та Славик чекали на вулиці та не заходили до ломбарду, потім ОСОБА_6 вийшов з невідомим йому чоловіком і вони разом пішли до магазину, де купили горілку і продукти харчування та пішли в парк неподалік «Медичного містечка», де вживали алкогольні напої, у парку цей чоловік погано себе почував і він зі Славиком його піднімав з землі під руки, а ОСОБА_6 підійшов позаду і почав їх допомагати, і в цей час розірвався ланцюжок, і ОСОБА_6 його забрав і поклав до кишені, після чого вони пішли спати, а вранці наступного дня ОСОБА_6 сказав про те, що у нього є ланцюжок і вони здали його у ломбард;

- даними протоколу очної ставки, проведеної між ОСОБА_5 та ОСОБА_14 від 6 травня 2011 року, згідно яких ОСОБА_5 підтвердив показання надані ним раніше, зазначивши, зокрема, що ОСОБА_14 допомагав ОСОБА_6 зривати з нього золотий ланцюжок, а ОСОБА_14 заперечив показання потерпілого, вказавши, що у той час як він разом з потерпілим ОСОБА_13 та ОСОБА_6 вживали алкогольні напої, потерпілий впав на землю і вони його разом піднімали, можливо, у цей час його ланцюжок і порвався, але він його не бачив, крім того, зазначив, що після цього, ОСОБА_6 і ОСОБА_13 відійшли, а він залишився з потерпілим та потерпілий звернувся до нього з проханням, щоб він (ОСОБА_14) пішов разом з ним до міліції, оскільки у нього зникли мобільні телефони та ключі, проте він (ОСОБА_14) пішов шукати ОСОБА_6 та ОСОБА_13, а коли повернувся на місце, де залишився потерпілий, то його вже там не було, наступного дня вранці йому стало відомо про те, що золотий ланцюжок знаходиться у ОСОБА_6, проте коли він зняв його з потерпілого, він (ОСОБА_14) цього не бачив, у цей же день ОСОБА_6 та ОСОБА_13 заклали золотий ланцюжок у ломбард, а також вказав, що на його запитання про те, звідки у нього золотий ланцюжок, ОСОБА_6 відповів, що коли він піднімав потерпілого, то він випадково розірвався;

- даними протоколу допиту ОСОБА_14, згідно яких він показав, що разом з ОСОБА_22 і Славиком, з якими працює знаходився біля ломбарду, де ОСОБА_22 закладав свій мобільний телефон, звідки він вийшов з потерпілим, після чого всі разом вживали алкогольні напої, в процесі чого потерпілий впав, а вони всі разом допомагали його підвестись, а потім Славик та ОСОБА_22 кудись відійшли, після чого потерпілий повідомив, що у нього зняли чи зірвали золотий ланцюжок, при цьому він (ОСОБА_14) сказав потерпілому щоб той зачекав та пішов шукати Славика і ОСОБА_22, а коли повернувся, то потерпілого не було, наступного дня вранці ОСОБА_6 показав йому золотий ланцюжок та повідомив, що він потрапив до нього випадково, після чого Славик та ОСОБА_6 заклали цей ланцюжок до ломбарду, а гроші витратили на продукти харчування та алкогольні напої;

- даними показань ОСОБА_7 в якості підозрюваного від 18.01.2012 року, згідно яких він показав, що 17.01.2012 року близько 2 години 30 хвилин, знаходячись за місцем проживання ОСОБА_6, де вони разом проживали, запропонував ОСОБА_6 вчинити крадіжки з автомобілів, на що ОСОБА_6 погодився і взяв з собою дві викрутки, а він (ОСОБА_7) взяв з собою частину металевих ножиців, після чого вони вийшли на вулицю та направились у бік вулиці Двінської в м. Києві. Коли вони вийшли з приміщення будинку, то розподілили між собою ролі, згідно яких ОСОБА_6 повинен був спостерігати за навколишньою ситуацією, а він ( ОСОБА_7) повинен був пошкодити замок, відчинити двері та заволодіти речами, що знаходяться в автомобілях, так, знаходячись біля будинку № 4 по вул. Двінській у м. Києві, вони побачили транспортні засоби, що знаходились на узбіччя проїжджої частини дороги, та близько 2 години 40 хвили підійшли до автомобіля «ВАЗ 2108», ОСОБА_6 стояв позаду, а він за допомогою ножиців пошкодив замок пасажирських дверей та відчинив їх та побачив, що в автомобілі нічого цінного немає, а тому закрив двері вказаного автомобіля, після чого разом направились до наступного автомобіля «ВАЗ 2104», приблизно о 2 годині 45 хвилин він пошкодив замок автомобіля, відчинив двері, звідки викрав авто магнітолу, яку передав ОСОБА_6, а з багажнику викрав сумку, в якій знаходились електродвигун та інструменти, зазначені речі також передав ОСОБА_6, зазначені речі віднесли до гаражу, що знаходився неподалік, після чого знову повернулись до автомобілів та приблизно о 3 годині підійшли до автомобіля «Фольксваген ЛТ 35»та він (ОСОБА_7) став відкривати замок за допомогою ножиців, щоб здійснити крадіжку з автомобіля, але побачили працівників міліції, які в подальшому їх затримали;

- даними показань ОСОБА_7 в якості обвинуваченого, згідно яких ОСОБА_7 надав показання, аналогічні тим, які були надані ним в якості підозрюваного;

- даними показань ОСОБА_6 в якості підозрюваного від 18.01.2012 року, згідно якого він показав, що 18.01.2012 року близько 2 години 30 хвилин, перебуваючи за місцем свого проживання отримав від ОСОБА_7 пропозицію вчинити крадіжки з автомобілів, оскільки грошей у нього не було, то він погодився, після чого взяв дві викрутки і частину металевих ножиців, а ОСОБА_7 також взяв частину металевих ножиців, на вулиці вони домовились, що він (ОСОБА_6) буде спостерігати за навколишньою обстановкою, а ОСОБА_7 буде пошкоджувати замки дверей автомобіля, відкривати двері та вчиняти крадіжки з автомобіля, знаходячись біля будинку № 4 по вул. Двінській у м. Києві, вони побачили транспортні засоби, що знаходились на узбіччя проїжджої частини дороги, та близько 2 години 40 хвили підійшли до автомобіля «ВАЗ 2108», він (ОСОБА_6) стояв позаду та спостерігав за навколишньою обстановкою, а ОСОБА_7 за допомогою ножиців пошкодив замок пасажирських дверей та відчинив, подивися всередині автомобіля, але повідомив, що в автомобілі нічого цінного немає, а тому закрив двері вказаного автомобіля, після чого разом направились до наступного автомобіля «ВАЗ 2104», приблизно о 2 годині 45 хвилин ОСОБА_7 пошкодив замок автомобіля, відчинив двері, звідки викрав авто магнітолу, яку передав йому (ОСОБА_6), а з багажнику викрав сумку, в якій знаходились інструменти, зазначені речі також передав йому, які віднесли до гаражу, що знаходився неподалік, після чого знову повернулись до автомобілів та приблизно о 3 годині підійшли до автомобіля «Фольксваген ЛТ-35»та ОСОБА_7 став відкривати замок за допомогою ножиців, щоб здійснити крадіжку з автомобіля, але вони побачили працівників міліції, які в подальшому їх затримали;

- даними протоколу допиту ОСОБА_6 в якості обвинуваченого згідно якого він дав показання, аналогічні тим, що були ним надані під час його допиту в якості підозрюваного;

- даними протоколу очної ставки, проведеної між ОСОБА_6 та ОСОБА_7, згідно якої вони визнали свою вину у вчинених злочинах та підтвердили показання, надані ними під час їх допиту в якості підозрюваних та обвинувачених;

- даними показань ОСОБА_7 в якості обвинуваченого від 13 березня 2012 року, згідно яких він уточнив, що злочини були вчинені ним разом з ОСОБА_23 18.01.2012 року, а з автомобіля «ВАЗ 2108»він викрав сумку з інструментами та пластикову пляшку з рідиною, схожою на «Тосол», які передав ОСОБА_6, а він їх відніс приблизно за 30 метрів від місця події, щоб у подальшому забрати, щодо викрадення речей з інших автомобілів та обставин викрадення підтвердив свої показання, надані раніше під час допиту в якості підозрюваного та обвинуваченого;

- даними показань ОСОБА_6 в якості обвинуваченого від 13 березня 2012 року, згідно яких ОСОБА_6 уточнив, що разом з ОСОБА_7 вчинив крадіжки з автомобілів та замах на крадіжку за обставин, вказаних ним раніше, зазначивши, що дійсно з автомобіля «ВАЗ 2108»ОСОБА_7 викрав рюкзак з інструментами та плішку «Тосолу», яку передав йому (ОСОБА_6), а він відніс приблизно за 30 м, щоб пізніше забрати ці речі.

Суд не бере до уваги як докази у справі протоколи допиту свідків ОСОБА_24 ( а.с. 223 т. 1) та ОСОБА_16 ( а.с. 224 т. 1), а також протокол огляду місця події від 28.03.2011 року (а.с. 62-64 т. 1) оскільки дані у них викладені нерозбірливим почерком, що позбавляє суд належним чином оцінити зазначені доказ та дати йому належну оцінку.

Зібрані у справі докази, що були досліджені судом, суд вважає послідовними, логічними, такими, що узгоджуються між собою та відповідають фактичним обставинам справи, і покладає їх в основу обвинувального вироку.

Оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд вважає необґрунтованим обвинувачення ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 185 КК України, у вчиненні повторного таємного викрадення чужого майна по епізоду незаконного заволодіння золотим хрестиком потерпілого ОСОБА_5 у відділені ломбарду «Скарбниця», що розташований за адресою: м. Київ, ОСОБА_8 Лепсе, 53,за наступних підстав.

Допитаний в судовому засіданні підсудний ОСОБА_6 показав, що на прохання потерпілого ОСОБА_5 заклав у ломбард його золотий хрестик на свій паспорт, при цьому повідомив потерпілому свій номер мобільного телефону з тим, щоб він міг йому зателефонувати та протягом тижня зустрітись із потерпілим щоб він міг викупити свій хрестик, проте наступного для самостійно пішов до ломбарду, де заклав хрестик потерпілого, викупив зазначений хрестик та заклав його в інший ломбард, де отримав за нього гроші.

Крім того, допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_5 показав, що, знаходячись у ломбарді «Скарбниця»звернувся до ОСОБА_6 з проханням закласти його золотий хрестик на паспорт ОСОБА_6, оскільки він не мав з собою паспорту, а його потрібні були гроші, на що ОСОБА_6 погодився і заклав його хрестик в ломбард на свій паспорт, а гроші передав йому (потерпілому), при цьому ОСОБА_6 надав йому свій номер мобільного телефону та запевнив, що зустрінеться з ним з тим, щоб він (ОСОБА_5) мав можливість викупити свій хрестик з ломбарду, і він (потерпілий) довірився ОСОБА_6, оскільки його слова не викликали у нього сумніву.

Враховуючи зазначене та оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд вважає необхідним кваліфікувати дії ОСОБА_6 по зазначеному епізоду за ч. 2 ст. 190 КК України як заволодіння чужим майно шляхом зловживання довірою, вчинене повторно.

Крім того, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності з точки зору належності, допустимості та достовірності, суд вважає доведеною вину ОСОБА_6 у відкритому викраденні чужого майна (грабежі), поєднаному з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоровя потерпілого, вчиненому повторно, за попередньою змовою групою осіб, таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненому повторно за попередньою змовою групою осіб, та незакінченому замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчиненому повторно за попередньою змовою групою осіб.

Усі дії ОСОБА_6 суд вважає необхідним кваліфікувати за ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України.

Оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності з точки зору належності, допустимості та достовірності, суд вважає доведеною вину ОСОБА_7 у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненому повторно за попередньою змовою групою осіб, та незакінченому замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчиненому повторно.

Дії ОСОБА_7 суд вважає необхідним кваліфікувати за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України.

Призначаючи підсудному ОСОБА_6 покарання, суд, відповідно до вимог ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, що відповідно до ст. 12 КК України належать до злочинів середньої тяжкості та тяжких злочинів, дані про його особу, який на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, має постійне місце проживання, за яким характеризується посередньо, одружений, має на утриманні малолітню дитину, не працює, раніше не судимий.

Обставин, що помякшує покарання ОСОБА_6, судом не встановлено.

Обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_6, суд визнає вчинення злочину у стані алкогольного спяніння.

Враховуючи суспільну небезпеку вчинених злочинів, особу ОСОБА_6, а також те, що він не відшкодував завдану потерпілому шкоду в повному обсязі, суд вважає необхідним призначити йому покарання у виді позбавлення волі в межах санкцій ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 190 та ч. 2 ст. 185 КК України та на підставі ст. 70 КК України визначити покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, оскільки його виправлення не можливе без ізоляції від суспільства, а також з метою попередження вчинення ним нових злочинів.

Підстав для звільнення ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання суд не вбачає.

Таке покарання суд вважає необхідним і достатнім для виправлення винного та попередження вчинення ним нових злочинів.

Призначаючи підсудному ОСОБА_7 покарання, суд, відповідно до вимог ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, що відповідно до ст. 12 КК України належать до злочинів середньої тяжкості, дані про його особу, який на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, одружений, має на утриманні двох малолітніх дітей, працює, раніше неодноразово судимий.

Обставин, що помякшують та обтяжують покарання ОСОБА_7, судом не встановлено.

Враховуючи суспільну небезпеку вчинених злочинів, особу ОСОБА_7, який раніше неодноразово судимий і на шлях виправлення не став, суд вважає необхідним призначити йому покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 2 ст. 185 КК України та на підставі ст. 70 КК України визначити покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, оскільки його виправлення не можливе без ізоляції від суспільства, а також з метою попередження вчинення ним нових злочинів.

Підстав для звільнення ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання суд не вбачає.

Таке покарання суд вважає необхідним та достатнім для виправлення винного та попередження вчинення ним нових злочинів.

Відповідно до ст. 328 КПК України підлягає вирішенню цивільний позов у справі.

Відповідно до ст. 28 КПК України, особа, яка зазнала шкоди від злочину має право пред'явити позов до особи, яка вчинила злочин.

Згідно ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_5 в частині відшкодування йому матеріальної шкоди є обґрунтованим, підтверджується зібраними у справі доказами, а тому підлягає задоволенню.

Згідно ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода, зокрема, полягає у фізичному болі та стражданнях, яких фізична особа зазнала з ушкодженням здоров"я, у душевних стражданнях, яких вона зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї. Моральна шкода може відшкодовуватись грішми. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Щодо цивільного позову потерпілого ОСОБА_5 в частині відшкодування моральної шкоди, то суд вважає, що позов в цій частині підлягає частковому задоволенню з урахуванням того, що злочином потерпілому заподіяно моральних страждань та з урахуванням віку, майнового та сімейного стану підсудного, обставин справи, суд вважає, що цивільний позов в частині відшкодування моральної шкоди необхідно задовольнити в розмірі 1000 гривень.

Судові витрати у справі відсутні.

В порядку ст. 81 КПК України підлягає вирішенню питання речових доказів.

На підставі викладеного та керуючись статями 323, 324 КПК України, суд, -

з а с у д и в :

ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання:

- за ч. 2 ст. 186 КК України у виді 4 ( чотирьох) років 2 (двох) місяців позбавлення волі;

- за ч. 2 ст. 190 КК України у виді 2 ( двох) років позбавлення волі;

- за ч. 2 ст. 185 КК України у виді 2 (двох) років (шести) місяців позбавлення волі;

- за ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України у виді 1 ( одного) року 6 (шести) місяців позбавлення волі.

На підставі ст. 70 КК України остаточне покарання ОСОБА_6 визначити за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді 4 (чотирьох) років 2 (двох) місяців позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_6 до набрання вироком законної сили залишити без зміни у виді взяття під варту.

Строк відбуття покарання ОСОБА_6 рахувати з 18 січня 2012 року.

ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання:

- за ч. 2 ст. 185 КК України у виді 2 (двох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі;

- за ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України у виді 1 (одного) року 6 (шести) місяців позбавлення волі.

На підставі ст. 70 КК України остаточне покарання ОСОБА_7 визначити за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді 2 (двох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили залишити без зміни у виді взяття під варту.

Строк відбуття покарання ОСОБА_7 рахувати з 18 січня 2012 року.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_5 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_5 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 1216 гривень та в рахунок відшкодування моральної шкоди 1000 гривень.

Речові докази у справі, а саме:

- золоті ланцюжок та хрестик, - залишити у власності потерпілого ОСОБА_5В;

- рюкзак з інструментами та пляшка «Тосол», - залишити у власності потерпілої ОСОБА_10;

- спортивну сумку з інструментами, перфоратор », авто-могнітолу », електричний двигун, резиновий шланг, - залишити у власності потерпілого ОСОБА_4І;

- дві викрутки та частину ножиців, що передані на зберігання в камеру зберігання речових доказів Дніпровського РУ ГУ МВС України у м. Києві (т. 1 п.с. 139-140), - знищити.

На вирок може бути подана апеляція до Апеляційного суду м. Києва через Дніпровський районний суд м. Києва протягом 15 діб з моменту його проголошення, а засудженими, що перебувають під вартою у той же строк з моменту отримання копії вироку.

Суддя С.М. Старовойтова