Справа № 408/1126/16-к
Провадження № 11-кп/782/182/16
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 липня 2016 року Апеляційний суд Луганської області у складі:

головуючого ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

секретаря ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

розглянувши на відкритому судовому засіданні в м. Сєвєродонецку кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченої ОСОБА_7 на вирок Біловодського районного суду Луганської області від 24 травня 2016 року, яким:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку м. Луганська, освіта середня, не працююча, маючу на утриманні трьох малолітніх дітей, раніше не засуджену, зареєстровану та проживаючу за адресою АДРЕСА_1 ,

засуджена: за ч. 3 ст. 135 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки.
Запобіжний захід обрано тримання під вартою, строк відбування покарання обчислено з 24 травня 2016 року.
В С Т А Н О В И Л А :
Вироком суду ОСОБА_7 визнана винною у тому, що 30.11.2015 року о 03-30 годин знаходячись у власному будинку АДРЕСА_1 , без медичної допомоги народила немовля - дівчинку, яку в подальшому зареєстрували як ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Не маючі наміру виконувати свої материнські обов`язки та маючи умисел на залишення немовля без нагляду, з метою приховування факту народження дитини, близько о шостий годині ранку перенесла немовля з будинку до приміщення літньої кухні, яка не опалювалася, де залишила її, закривши двері до кухні, де немовля перебувало без нагляду до 8 годин 15 хвилин. Проводивши чоловіка на роботу, ОСОБА_7 зайшла до приміщення кухні та побачила, що кіт відгриз частину правої руки немовляті. ОСОБА_7 , не надаючи дитині первинної медичної допомоги, не зважаючи на її тяжкий стан, продовжуючи реалізацію свого злочинного наміру, спрямованого на залишення дитини, яка перебуває в небезпечному для життя стану, без допомоги, закутала травмоване немовля в простирадло та поклала до сумки, після чого на автомобілі ВАЗ 21120 д.н. НОМЕР_1 відвезла дитину до будинку АДРЕСА_2 , де залишила сумку з дитиною в під`їзді.

В результаті протиправних дій ОСОБА_7 немовляті згідно висновку судово-медичної експертизи № 8 від 18.02.2016 року були заподіяні тілесні ушкодження у вигляді постгемарогічної нормохромної регенераторної анемії важкого ступеню, комбіновану травму, травматичну ампутацію на рівні верхньої третини плечової кості, загальне переохолодження. По ступеню тяжкості вказані тілесні ушкодження відносяться до категорії важких тілесних ушкоджень, які мали загрозу для життя ОСОБА_8 .

В апеляції обвинувачена ОСОБА_7 , не оспорюючи фактичних обставин справи, вказує, що судом призначено їй надто суворе покарання. Суд першої інстанції не врахував, що вона раніше не засуджена та виховує трьох неповнолітніх дітей. Просить, призначити їй покарання не пов`язане з позбавленням волі.
Заслухавши суддю-доповідача, думку захисника який підтримав доводи апеляції, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляції обвинуваченої і вважає вирок суду законним та обґрунтованим, провівши судові дебати, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляції, колегія суддів приходить до наступного.
Вина ОСОБА_7 за ч.3 ст.135 КК України вироком суду доведена, дії кваліфіковані вірно, що не оскаржується у апеляції.
При призначенні міри покарання ОСОБА_7 суд відповідно до вимог ст.65 КК України врахував обставини скоєння злочину, а саме те, що вона не вжила жодних заходів для забезпечення здоров`я та життя новонародженій дитини та створила низьку подій, що привели до тяжких наслідків у результаті яких немовля стала інвалідом, з урахуванням супіні тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно до ст.12 КК України віднесено до категорії тяжких, суд обґрунтовано призначив обвинувачений покарання у вигляді позбавлення волі.
При цьому враховуючі обставину яка пом`якшує покарання: щире каяття, а також з урахуванням того, що обвинувачена раніше не засуджена, характеризується задовільно та має на утримані трьох неповнолітніх дітей, на думку колегії суддів, суд першої інстанції обґрунтовано призначив ОСОБА_7 покарання по мінімальній межі санкції ст.135 ч.3 КК України.
Враховуючі наведене, апеляція обвинуваченої задоволенню не підлягає.
Підстав для застосування до обвинуваченої ст.ст.69,75 КК України колегія суддів не вбачає.
Між тим, враховуючі зміни внесені до ч.5 ст.72 КК України згідно з Законом України № 838 V111 від 26.11.2015 року, відповідно до яких зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, колегія суддів вважає за необхідне зарахувати обвинуваченій ОСОБА_7 у строк відбування покарання у вигляді позбавлення волі, строк її попереднього ув`язнення з 24 травня 2016 року по 1 липня 2016 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, що не тягне за собою зміну рішення суду першої інстанції.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів,
У Х В А Л И Л А :
Вирок Біловодського районного суду Луганської області від 24 травня 2016 року відносно ОСОБА_7 залишити без змін, а її апеляцію без задоволення.
Зарахувати ОСОБА_7 у строк відбування покарання у вигляді позбавлення волі, строк її попереднього ув`язнення з 24 травня 2016 року по 1 липня 2016 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Ухвала Апеляційного суду набирає законної сили після її оголошення, але на неї може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ. Касаційна скарга подається безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_9 ОСОБА_1