Справа № 464/4076/16-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/783/798/16 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 серпня 2016 року Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Львівської області в складі
головуючого: ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
з участю прокурора: ОСОБА_5
при секретарі: ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , на ухвалу Сихівського районного суду м. Львова від 07 червня 2016 року,-

ВСТАНОВИЛА:
Цією ухвалою відмовлено у задоволенні подання Львівської виправної колонії №48 та в.о. голови спостережної комісії Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким засудженому ОСОБА_7 .

Своє рішення суддя мотивував тим, що засуджений до ЛВК №48 прибув 01.11.2006 року, відбув 2/3 строку покарання, за період відбування покарання надавалось одинадцять заохочень, але вимоги встановленого порядку відбування покарання порушував чотири рази, за що були накладені стягнення, 17.10.2013 року рішенням адміністративної комісії Львівської виправної колонії №48 засуджений визнаний таким, що не стає на шлях виправлення та не заслуговує на застосування заохочувальних норм, передбачених ст. ст. 100,101 КВК України.

Крім того, судом враховано те, що засуджений неодноразово судимий за умисні злочини, тяжкість вчиненого ним умисного злочину та форму вини, те, що своєю поведінкою та ставленням до праці не довів своє виправлення, а тому не має усіх належних умов, передбачених ст.82 КК України, для заміни йому покарання більш м`яким.

В апеляційній скарзі ОСОБА_7 просить ухвалу місцевого суду скасувати та винести нову ухвалу, якою застосувати до нього ст. 82 КК України. При цьому покликається на те, що він сумлінною працею та поведінкою довів, що став на шлях виправлення, 11 разів заохочувався та всього 4 рази на нього накладалися стягнення, які вже давно погашені, позитивно характеризується адміністрацією колонії, протягом всього строку його перебування в ЛВК № 48 був працевлаштований.

Також покликається на те, що в судовому засіданні першої інстанції у зв`язку з перебуванням начальника його відділення у відпустці, був присутній начальник відділення № 10 ОСОБА_8 , який недавно працює в цій колонії і відповідно, нічого не міг сказати про ОСОБА_7 , що місцевий суд і взяв до уваги, проігнорувавши характеристику від адміністрації колонії.

Заслухавши доповідача, думку засудженого ОСОБА_7 , який підтримав подану апеляційну скаргу, прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги і вважає рішення місцевого суду законним та обґрунтованим, ознайомившись з наявними матеріалами справи колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до положень ст.ст.82,107 КК України застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, або заміни невідбутої частини покарання більш м`яким є правом суду першої інстанції, а не його обов`язком. Відбуття засудженим 2/3 призначеного покарання не є безумовною підставою для звільнення його від відбування призначеного покарання умовно-достроково, або для заміни покарання.

Наявність заохочень у засудженого ОСОБА_7 не може свідчити про те, що він став на шлях виправлення, оскільки така поведінка є обов`язковою умовою відбування покарання, крім того відбуваючи покарання у ЛВК № 48 на нього 4 рази накладалися стягнення за порушення вимог встановленого порядку відбування покарання, останній раз в травні 2015 року.

Суддя місцевого суду підставно врахував також те, що 17.10.2013 року рішенням адміністративної комісії Львівської виправної колонії №48 засуджений ОСОБА_7 визнаний таким, що не стає на шлях виправлення та не заслуговує на застосування заохочувальних норм, передбачених ст. ст. 100,101 КВК України, що він відбуває покарання за вчинення особливо тяжкого злочину, раніше неодноразово судимий, звільнявся достроково та по амністії, але в межах року після чергового звільнення з місць позбавлення волі вчиняв нові злочини, тому прийшов до обґрунтованого висновку про відсутність переконливих доказів виправлення та перевиховання засудженого.

Наведене спростовує доводи апеляційної скарги тому підстав для задоволення апеляційної скарги колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 405, 407 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Сихівського районного суду м. Львова від 07 червня 2016 року, якою відмовлено у задоволенні подання Львівської виправної колонії №48 та в.о. голови спостережної комісії Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким засудженому ОСОБА_7 без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляд цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4