Справа № 743/370/16-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/795/689/2016
Категорія - ч.3 ст. 297 КК України Доповідач ОСОБА_2
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
14 липня 2016 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

з участю прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в порядку апеляційного розгляду кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000110 від 20.02.2016 року, за апеляційними скаргами прокурора, який брав участь в розгляді справи судом першої інстанції ОСОБА_9 та першого заступника прокурора Чернігівської області ОСОБА_10 на вирок Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 29 квітня 2016 року щодо:

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Ріпки Ріпкинського району Чернігівської області, українця, громадянина України, з вищою освітою, не одруженого, не працюючого, не судимого, інваліда 3-ї групи, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 297 КК України, -

Вироком Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 29 квітня 2016 року ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 297 КК України та призначено покарання у виді 4 років обмеження волі. На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_8 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом іспитового строку в 2 роки 6 місяців не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки. Відповідності до ст. 76 КК України покладено обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінальновиконавчої інспекції; повідомляти кримінальновиконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично з`являтися для реєстрації в кримінальновиконавчій інспекції.

При розгляді кримінального провадження судом першої інстанції встановлено, що 20.02.2016 р., близько 11 год. 30 хв., ОСОБА_8 , знаходячись на території Центрального кладовища по вул. Любецькій в смт. Ріпки Ріпкинського району Чернігівської області, де в нього виник умисел, спрямований на наругу над місцем поховання, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, нехтуючи громадською моральністю у сфері шанобливого ставлення до померлих та місць їх поховання, а також честі і гідності померлих, тобто з хуліганських мотивів, підпалив поховальні вінки на могилі, в якій похована ОСОБА_12 , та на могилі, в якій похований ОСОБА_13 , чим осквернив вказані могили та спричинив шкоду моральним засадам суспільства в частині поваги до померлих та місць їх поховання.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, 20.02.2016 р., близько 11 год. 45 хв., ОСОБА_8 , знаходячись на території Центрального кладовища по вул. Любецькій в смт. Ріпки Ріпкинського району Чернігівської області, діючи повторно, порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, нехтуючи громадською моральністю у сфері шанобливого ставлення до померлих та місць їх поховання, а також честі і гідності померлих, тобто з хуліганських мотивів, підпалив поховальні вінки на могилі, в якій похований ОСОБА_14 , на могилі, в якій похований ОСОБА_15 , на могилі, в якій похований ОСОБА_16 , та на могилі, в якій похований ОСОБА_17 , чим осквернив вказані могили та спричинив шкоду моральним засадам суспільства в частині поваги до померлих та місць їх поховання.

Перший заступник прокурора Чернігівської області звертаючись з апеляційною скаргою, просить вирок місцевого суду скасувати у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого та постановити новий, яким ОСОБА_8 визнати винним у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 297 КК України та призначити покарання у виді 4 років обмеження волі.

Не оспорюючи доведеності вини та кваліфікації дій обвинуваченого, вважає, що з урахуванням положень ст.65 КК України суд безпідставно застосував до обвинувачено вимоги ст. 75 та ст. 76 КК України. Вважає, що судом не враховано, що вчинений обвинуваченим злочин відноситься до категорії тяжких злочинів. Крім того, не враховано думку потерпілої ОСОБА_18 , яка наполягала на покаранні у виді реального позбавлення волі. Стверджує, що посилання суду на вік, матеріальний та сімейний стан обвинуваченого, його формально позитивну характеристику не давали підстави для призначення покарання на підставі ст. 75 КК України. Звертає увагу суду, що місцевий суд безпідставно зазначив у вироку, що не може визнати обставиною, що обтяжує покарання вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння, оскільки така обставина в обвинувальному акті не вказана, а суд з власної ініціативи не вправі вказувати її. На думку автора скарги, відповідно до положень п.5 ч.1 ст. 368 КПК України, ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити, чи є обставини, що обтяжують або пом`якшують покарання обвинуваченого, і які саме. За вказаних підстав призначене покарання не є необхідним та достатнім для виправлення та перевиховання обвинуваченого, а тому має бути призначене без застосування положень ст. 75 КК України та визнати обставину, що обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_8 вчинення ним кримінального правопорушення у стані алкогольного сп`яніння.

В своїй апеляційній скарзі прокурор, що приймала участь в розгляді справи судом першої інстанції, заявив вимоги щодо постановлення нового вироку та призначення обвинуваченому ОСОБА_8 реального покарання, а саме постановити новий, яким ОСОБА_8 визнати винним у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 297 КК України та призначити покарання у виді 4 років обмеження волі. В обґрунтування своєї позиції вказала, що злочин вчинений загально небезпечним способом - шляхом підпалу. Крім того, вважає, що обвинувачений припинив свою протиправну діяльність лише після того, як на нього звернула увагу свідок. При цьому просить врахувати позицію потерпілих, які наполягали на ізоляції обвинуваченого від суспільства, а тому призначене місцевим судом вважає таким, що не відповідає в повній мірі положенням ст.ст. 50, 65 КК України та особі обвинуваченого.

Інші учасники кримінального провадження апеляційних скарг на вирок суду не подавали.

Заслухавши доповідача, позицію прокурора, який просив задовольнити апеляційні скарги з мотивів в них зазначених, думку захисника та обвинуваченого, які просив вирок місцевого суду залишити без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Під час апеляційного перегляду матеріалів кримінального провадження колегія суддів,

В С Т А Н О В И Л А:

20.02.2016 р., близько 11 год. 30 хв., ОСОБА_8 , знаходячись на території Центрального кладовища по вул. Любецькій в смт. Ріпки Ріпкинського району Чернігівської області, де в нього виник умисел, спрямований на наругу над місцем поховання, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, нехтуючи громадською моральністю у сфері шанобливого ставлення до померлих та місць їх поховання, а також честі і гідності померлих, тобто з хуліганських мотивів, підпалив поховальні вінки на могилі, в якій похована ОСОБА_12 , та на могилі, в якій похований ОСОБА_13 , чим осквернив вказані могили та спричинив шкоду моральним засадам суспільства в частині поваги до померлих та місць їх поховання.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, 20.02.2016 р., близько 11 год. 45 хв., ОСОБА_8 , знаходячись на території Центрального кладовища по вул. Любецькій в смт. Ріпки Ріпкинського району Чернігівської області, діючи повторно, порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, нехтуючи громадською моральністю у сфері шанобливого ставлення до померлих та місць їх поховання, а також честі і гідності померлих, тобто з хуліганських мотивів, підпалив поховальні вінки на могилі, в якій похований ОСОБА_14 , на могилі, в якій похований ОСОБА_15 , на могилі, в якій похований ОСОБА_16 , та на могилі, в якій похований ОСОБА_17 , чим осквернив вказані могили та спричинив шкоду моральним засадам суспільства в частині поваги до померлих та місць їх поховання.

Своїми умисними діями, які виразились в нарузі над могилою, вчиненій з хуліганських мотивів та повторно, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 297 КК України.

У відповідності до вимог ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, як під час досудового розслідування, так і в ході судового розгляду матеріалів провадження судом першої інстанції та апеляційної обвинувачений ОСОБА_8 свою вину в інкримінованому кримінальному правопорушенні визнав повністю і щиро розкаявся.

В засіданні апеляційного суду також підтвердив свою позицію, показав, що скоїв злочин за обставин, встановлених органами досудового розслідування, не оспорював як фактичних обставин справи, так і кваліфікації його дій і просив вирок місцевого суду залишити без змін.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом, згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Однак зазначені вимоги кримінального та кримінального процесуального законодавства судом першої інстанції при винесенні вироку не були дотримані, про що правомірно йдеться у поданій апеляційних скаргах прокурора та заступника прокурора області.

Обґрунтованими є і доводи апеляційної скарги про невідповідність призначеного покарання тяжкості злочину і особі обвинуваченого. Вказані вимоги не були в повній мірі дотримані судом першої інстанції.

Колегія суддів, скасовуючи вирок суду, вважає необхідним ухвалити новий вирок, яким на підставі частини 1 статті 421 КПК України, застосувати закон про більш суворе покарання, оскільки в даному випадку це питання порушене в апеляційній скарзі прокурора.

Виходячи з положень ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам справедливості, співмірності, індивідуалізації.

Так, суд, керуючись нормами закону, врахував дані про особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують покарання щире каяття у скоєному, сприяння розкриттю злочину, відсутність матеріальних претензій потерпілої, посередні характеристики, відсутність судимостей, проте не у повній мірі взяв до уваги, що обвинувачений, будучи в стані алкогольного сп`яніння, грубо порушив моральні принципи і традиції щодо поховання померлих і повагу до пам`яті і праху покійних. Вчинення такого злочину в найбільшій мірі завдає моральної шкоди рідним і близьким померлих, а також шкодить належному вихованню людей щодо їхнього ставлення до загальнолюдських цінностей.

На думку суддів апеляційного суду, глибина морального падіння ОСОБА_8 , який у стані алкогольного сп`яніння став підпалювати вінки на могилах людей на кладовищі є настільки глибокою, що виправити та перевиховати його можна тільки в умовах ізоляції від суспільства, тому вирок місцевого суду підлягає скасуванню унаслідок неправильності звільнення обвинуваченого від призначеного покарання з випробуванням.

Крім того, як вбачається з вироку, суд безпідставно не врахував обставину, що обтяжує покарання скоєння злочину в стані алкогольного сп`яніння. У відповідності до роз`яснень, які містяться в п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення кримінального покарання» 2003 року, ця обставина може бути врахована незалежно від того, чи була вона зазначена як обтяжуюча покарання органами досудового розслідування. А тому за вказаних обставин, на думку колегії суддів, саме покарання в умовах ізоляції від суспільства відповідатиме вимогам ст.65 КК України та буде правильним, необхідним й достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.

Обговорюючи питання про призначення покарання, колегія суддів апеляційного суду вважає, що такі обставини, як повне визнання своєї вини та щиросердне каяття а також третя групі інвалідності, встановлена обвинуваченому, є обставинами, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину і з їх урахуванням можна призначити покарання нижче від найнижчої межі, встановленої законом за даний злочин.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 407, 409, 413,420, 376 КПК України, колегія суддів, -

З А С У Д И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора, який брав участь в розгляді справи судом першої інстанції ОСОБА_9 та апеляційну скаргу першого заступника прокурора Чернігівської області ОСОБА_19 задовольнити частково.

Вирок Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 29 квітня 2016 року щодо ОСОБА_8 скасувати в частині призначеного покарання.

ОСОБА_8 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 297 КК України та призначити покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді обмеження волі строком на 2 (два) роки.

Строк покарання обраховувати з моменту фактичного його затримання для приведення вироку до виконання

В іншій частині вирок місцевого суду залишити без змін.

Вирок апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, на нього може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4