Справа № 462/4792/16-к
У Х В А Л А
06 вересня 2016 року м.Львів

Слідчий суддя Залізничного районного суду м.Львова ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду у м.Львові клопотання слідчого СВ Залізничного ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_3 , погоджені із заступником начальника Залізничного відділу Львівської місцевої прокуратури №2 ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні №0003178, про поновлення пропущеного процесуального строку на звернення з клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна та накладення арешту на майно,

встановив:
Слідчий СВ Залізничного ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_3 , за погодженням із заступником начальника Залізничного відділу Львівської місцевої прокуратури №2 ОСОБА_4 , 05.09.2016 року звернувся в суд з клопотаннями про накладення арешту на майно, а саме: предмет схожий на столовий ніж та 2 уламки цегли, якими ОСОБА_5 спричинив тілесні ушкодження ОСОБА_6 та які були виявлені по АДРЕСА_1 , та про поновлення пропущеного з поважних причин процесуального строку, передбаченого для подання клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна.

В обґрунтування клопотань слідчий покликається на те, що з 03.09.2016 року в провадженні СВ Залізничного ВП ГУ НП у Львівській області перебувають матеріали досудового розслідування у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за №0003178 за фактом нанесення умисного тяжкого тілесного ушкодження, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.121 КК України. 03.09.2016 року під час огляду місця події на вул.Залізнична, 42а в м.Львові вказаний предмет схожий на столовий ніж та 2 уламки цегли було вилучено. Оскільки вказані речі є речовими доказами у кримінальному провадженні, тому просить накласти арешт на майно і за вказаних обставин поновити процесуальний строк, передбачений для подання клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна, так як такий пропущений з поважних причин.

В судовому засіданні слідчий та прокурор клопотання підтримали, покликаючись на мотиви таких, які просять задовольнити.

Заслухавши доводи слідчого і прокурора, дослідивши клопотання та додані до них матеріали, перевіривши матеріали кримінального провадження №0003178, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до витягу з кримінального провадження №0003178, 03.09.2016 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості про кримінальне правопорушення, кваліфіковане за ч.1 ст.121 КК України.

Згідно матеріалів клопотання, досудовим розслідуванням встановлено, що 03.09.2016 року близько 11.00 год. ОСОБА_5 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись неподалік будинку № 42 «а» по вулиці Залізнична у м. Львові, маючи умисел на заподіяння тілесних ушкоджень, наніс множинні удари руками та ногами по голові та тулубу ОСОБА_6 , спричинивши тяжку поєднану травму: відкриту ЧМТ, рвану рану голови, розрив тонкої і товстої кишки, наявну внутрішню кровотечу, що у відповідності до наказу МОЗ від 17.01.2016 №6 відноситься до тяжких тілесних ушкоджень та небезпечністю для життя в момент заподіяння.

03.09.2016 року під час огляду місця події на вул. Залізнична, 42а у м.Львові було вилучено предмет схожий на столовий ніж та 2 уламки цегли.

Частина 5 ст.237 КПК України передбачає, що при проведенні огляду дозволяється вилучення лише речей і документів, які мають значення для кримінального провадження, та речей, вилучених з обігу.
Відповідно до вимог ч.7 ст.237 КПК України вилучені при огляді речі і документи, що не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.
Згідно з ч.1 ст.167, ч.5 ст.171 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення. Клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.
Частиною першою ст.113 КПК України передбачено, що процесуальні строки - це встановлені законом або відповідно до нього прокурором, слідчим суддею або судом проміжки часу, у межах яких учасники кримінального провадження зобов`язані (мають право) приймати процесуальні рішення чи вчиняти процесуальні дії.

Відповідно до ч.1 ст.117 КПК України, пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду.

Таким чином, посилання слідчого на ті обставини, якими він обґрунтовує поважність пропуску строку для звернення до слідчого судді з клопотанням про арешт вилученого у ході проведення огляду місця події 03.09.2016 року майна, суд розцінює такими, що є поважними і підлягають до задоволення, оскільки підтверджуються матеріалами кримінального провадження.

Щодо клопотання про накладення арешту на майно, то таке також підлягає задоволенню.

Зміст ст.167 КПК України дає визначення критеріїв, яким повинно відповідати тимчасово вилучене майно. Так, згідно ч.2 ст.167 КПК України, тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей, щодо яких є достатні підстав вважати, що вони: підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Зазначений перелік критеріїв є вичерпним та розширеному тлумаченню не підлягає.

Тому, зважаючи на положення ст.ст. 167, 237 КПК України, тимчасово вилучатися можуть лише речі та документи, які відповідають критеріям, визначеним у ч.2 ст.167 КПК України. Інші речі та документи під час огляду не можуть бути тимчасово вилучені. А отже у випадку тимчасового вилучення речей чи документів, слідчий повинен при зверненні до слідчого судді з клопотанням про арешт майна навести переконливі мотиви, що зазначені речі відповідають критеріям ч.2 ст.167 КПК України та може ставити питання про їх арешт лише з правових підстав, що визначені у ч.2 ст.170 КПК України. Посилатися на інші правові підстави слідчий не може, оскільки, якщо речі та документи не відповідатимуть критеріям ч.2 ст.167 КПК України, вони будуть вважатися такими, що вилучені та зберігаються органом досудового розслідування поза дозволеним законом порядком. Відповідно слідчий суддя не може розглядати таке майно як предмет арешту і накладати на нього арешт.
У відповідності до ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існують достатні підстави вважати, що воно є предметом, засобом чи знаряддям вчинення злочину, доказом злочину, набуте злочинним шляхом, доходом від вчиненого злочину, отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину або може бути конфісковане у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого чи юридичної особи, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру, або може підлягати спеціальній конфіскації щодо третіх осіб, юридичної особи або для забезпечення цивільного позову.
Метою арешту майна є забезпечення кримінального провадження, забезпечення цивільного позову у кримінальному провадженні, забезпечення конфіскації або спеціальної конфіскації.
Постановою слідчого СВ Залізничного ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_3 від 03.09.2016 року предмет схожий на столовий ніж та 2 уламки цегли визнано речовими доказами.

Статтею 100 КПК України визначено, що на речові докази може бути накладено арешт в порядку ст.ст. 170-174 КПК України, та згідно ч.2 ст.170 КПК України слідчий суддя накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, визначеним в ч.2 ст.167 КПК України.

Тому, з огляду на положення ч.2 ст.167, ч.2 ст.170 КПК України, майно, яке має ознаки речового доказу повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Оскільки у даному кримінальному провадженні є всі підстави вважати, що предмет схожий на столовий ніж та 2 уламки цегли були знаряддям злочину, якими підозрюваний ОСОБА_5 наносив тілесні ушкодження ОСОБА_6 , арешт на це майно є обґрунтованим за наявності для цього правових підстав.

Арешт майна з підстав передбачених ч.2 ст.170 КПК України по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та, на відміну від двох останніх правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.

Як встановлено при розгляді клопотання вилучене під час огляду місця події 03.09.2016 року майно має статус тимчасово вилученого майна. Отже, слідчий у клопотанні мав право ставити питання про накладення арешту на вказані речі, з тих підстав, що вони відповідають критеріям, вказаним у ч.2 ст.167 КПК України, тобто з підстав передбачених ч.2 ст.170 КПК України.

Слідчий суддя не знаходить у висновках органу досудового розслідування при зверненні з клопотанням про накладення арешту на автомобіль, ключі і документи на автомобіль порушень вимог КПК України та чогось очевидно безпідставного чи довільного.

Перевіряючи доводи клопотання про арешт майна, слідчий суддя враховує вищезазначені обставини кримінального провадження, те, що предмет схожий на столовий ніж та 2 уламки цегли визнано речовими доказами у кримінальному провадженні, що обмеження права власності ОСОБА_5 є співрозмірним з потребами кримінального провадження та дійшов висновку про необхідність задовольнити клопотання слідчого з метою недопущення його відчуження, втрати або настання інших наслідків, які можуть перешкоджати кримінальному провадженню.

Керуючись ст.ст. 113, 117, 167, 170-173, 237, 309 КПК України, слідчий суддя

ухвалив:
Клопотання слідчого СВ Залізничного ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_3 , погоджені із заступником начальника Залізничного відділу Львівської місцевої прокуратури №2 ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні №0003178, про поновлення пропущеного процесуального строку на звернення з клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна та накладення арешту на майно задовольнити.

Поновити пропущений з поважних причин процесуальний строк, передбачений для подання клопотання про арешт тимчасово вилученого майна.

Накласти арешт на майно, вилучене в ході проведення огляду місця події від 03.09.2016 року, які були виявлені по АДРЕСА_1 , а саме: предмет схожий на столовий ніж та 2 уламки цегли.

Відповідно до ч.1 ст.174 КПК України власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосереднього до апеляційного суду Львівської області.

Слідчий суддя: (підпис)

З оригіналом згідно.

Слідчий суддя: ОСОБА_1