Ухвала іменем україни 08 вересня 2016 року м. Київ
Вищий спеціалізований суд України
з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі ОСОБА_4 ,
розглянувши в судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000012, за касаційною скаргою прокурора, який брав участь у розгляді провадження судом апеляційної інстанції, на ухвалу Апеляційного суду Вінницької області від 05 лютого 2016 року у щодо
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Лозовата Теплицького району Вінницької області, та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
кримінальне провадження щодо якого закрито у зв`язку з відсутністю в його діях складу кримінальних правопорушень, передбачених частинами 2, 3, ст. 191 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,
особи, щодо якої закрито кримінальне провадження, ОСОБА_5 ,
захисників ОСОБА_7 ,
ОСОБА_8 ,

в с т а н о в и в:
у касаційній скарзі прокурор зазначає вимогу про скасування ухвали суду апеляційної інстанції щодо ОСОБА_5 із призначенням нового розгляду в суді апеляційної інстанції у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону. На обґрунтування своїх вимог посилається на те, що суд апеляційної інстанції, закриваючи кримінальне провадження щодо ОСОБА_5 у зв`язку з відсутністю в його діях складу кримінальних правопорушень, передбачених частинами 2, 3, ст. 191 КК України, безпосередньо не досліджуючи докази, надав їм іншу оцінку, ніж суд першої інстанції, передчасно дійшовши висновку про відсутність в діях ОСОБА_5 вказаних кримінальних правопорушень. Зазначає, що суд апеляційної інстанції не навів переконливих мотивів і законних підстав на підтвердження своїх висновків про відсутність у діях ОСОБА_5 складу кримінальних правопорушень, передбачених частинами 2, 3 ст. 191 КК України.

На касаційну скаргу прокурора надійшло заперечення від захисника ОСОБА_5 ОСОБА_8 .

Вироком Піщанського районного суду Вінницької області від 13 листопада 2015 року ОСОБА_5 , раніше не судимого, засуджено до покарання у виді позбавлення волі
- за ч. 3 ст.191 КК України на строк 3 роки з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій, строком на 1 рік;
- за ч. 2 ст.191 КК України на строк 1 рік із позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій, строком на 1 рік.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно визначено покарання в виді позбавлення волі на строк 3 роки із позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій, строком на 1 рік.
Відповідно до ст. 75 КК України ОСОБА_5 звільнено від відбування основного покарання з випробуванням та іспитовим строком тривалістю 1 рік із покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України: не виїжджати за межі України на постійне проживання та повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання або роботи
Ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 05 лютого 2016 року вирок Піщанського районного суду Вінницької області від 13 листопада 2015 року щодо ОСОБА_5 скасовано, а кримінальне провадження щодо нього закрито у зв`язку з відсутністю в його діях складу кримінальних правопорушень, передбачених частинами 2, 3, ст. 191 КК України.

Заслухавши доповідь судді, прокурора, який підтримав касаційну скаргу та просив її задовольнити, особу, щодо якої закрито кримінальне провадження, та захисників, які заперечували проти задоволення касаційної скарги, перевіривши доводи, наведені у касаційній скарзі, колегія суддів дійшла висновку про наступне.

Місцевим судом ухвалено визнати винуватим ОСОБА_5 , який обіймав посаду головного лікаря комунальної установи «Піщанський районний медичний центр первинної медико-санітарної допомоги» (далі- Медичний центр), відповідно до контракту, укладеного із ним, Піщанською районною державною адміністрацією Вінницької області (далі Піщанська РДА) згідно з рішенням Піщанської РДА № 33 від 18 січня 2011 року, будучи службовою особою уповноваженою на виконання організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій, вчинив злочини за таких обставин.

Відповідно до п. 3.3 контракту № 1 від 22 березня 2011 року, п. 5.11 Наказу Міністерства праці та соціальної політики України, Міністерства охорони здоров`я України № 308/519 від 05 жовтня 2005 року «Про впорядкування умов оплати праці працівників закладу охорони здоров`я та установ соціального захисту населення» передбачено, що при виході у щорічну відпустку виплата матеріальної допомоги на оздоровлення керівнику Медичного центру проводиться в розмірі посадового окладу.
ОСОБА_5 , діючи умисно, переслідуючи корисливий мотив, зловживаючи своїм службовим становищем та діючи всупереч інтересам установи, 29 листопада 2011 року видав наказ № 80, та повторно 08 серпня 2013 року - наказ № 68 відповідно до яких йому незаконно було нараховано та виплачено матеріальну допомогу на оздоровлення в розмірі середньомісячної заробітної плати, при виході в щорічну чергову відпустку.
На виконання зазначених наказів бухгалтерією закладу ОСОБА_5 у листопаді-грудні 2011 року та відповідно в серпні 2013 року було нарахована та виплачена матеріальна допомога на оздоровлення в розмірі 2652,74 грн, та 7346 грн, з яких - 1949,74 грн і відповідно 5148 грн він незаконно привласнив, чим завдав збитків Медичному центру на вказані суми.

Згідно з вимогами ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Відповідно до положень ст. 438 КПК України підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.
При цьому ст.412 КПК України передбачено, що істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог КПК України, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Ухвала суду апеляційної інстанції є такою, що постановлена з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, що потягло неправильне застосування кримінального закону, і підлягає скасуванню з призначенням нового апеляційного розгляду з огляду на таке.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, не погоджуючись із постановленим вироком, обвинувачений ОСОБА_5 , його захисник ОСОБА_7 , заступник прокурора Вінницької області, звернулися із апеляційними скаргами на вирок суду. При цьому стороною захисту висувалася вимога про скасування вироку щодо ОСОБА_5 у зв`язку з відсутністю в його діях складу кримінальних правопорушень, передбачених частинами 2, 3 ст. 191 КК України, в обґрунтування чого посилалися на невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, яке полягало в неконкретності підозри, пред`явленої ОСОБА_5 .

Зі змісту ст. 370 КПК України, якою визначено вимоги щодо законності, обґрунтованості та умотивованості судового рішення, убачається, що законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом; обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу; вмотивованим рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
У свою чергу положеннями ст. 94 КПК України передбачено, що суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Виходячи з принципу безпосередності дослідження доказів, апеляційний суд не вправі дати їм іншу оцінку, ніж ту, яку дав суд першої інстанції, якщо ці докази не було досліджено при апеляційному перегляді вироку.

При цьому апеляційний суд зробив висновок про те, що місцевий суд дійшов помилкового висновку про винуватість ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частинами 2, 3 ст. 191 КК України, оскільки це суперечить доказам, дослідженим судом першої інстанції. Одночасно суд апеляційної інстанції навів та оцінив ті докази, які на його переконання, свідчать про відсутність у ОСОБА_5 умислу на заволодіння чужим майном шляхом зловживання службовим становищем, у тому числі вчинене повторно. При цьому суд апеляційної інстанції проаналізував і надав свою оцінку нормативно-правовим актам, які регламентують порядок преміювання та надання матеріальної допомоги керівників закладів, їх заступників, зокрема і головного лікаря, на які місцевий суд посилався як на такі, що підтверджують винуватість ОСОБА_5 у вчиненні злочинів

За таких обставин, касаційна скарга прокурора підлягає задоволенню, ухвала суду апеляційної інстанції скасуванню, як така, що не відповідає вимогам законності та обґрунтованості.
Під час нового розгляду у суді апеляційної інстанції суду необхідно ретельно, з використанням усіх процесуальних можливостей перевірити доводи, викладені в поданих апеляціях, безпосередньо дослідити докази у кримінальному провадженні, дати належну оцінку усіх доказів у кримінальному провадженні, та, дотримуючись положень глави 31 КПК України, прийняти законне й обґрунтоване судове рішення.

Керуючись статтями 433, 434, 436 КПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а:

касаційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді провадження судом апеляційної інстанції, задовольнити.
Ухвалу Апеляційного суду Вінницької області від 05 лютого 2016 року у щодо ОСОБА_5 скасувати та призначити новий розгляд в суді апеляційної інстанції.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3