Ухвала
іменем україни
22 листопада 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду
цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: при секретарі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у судовому засіданні касаційні скарги засуджених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , а також захисника ОСОБА_7 на вирок Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04 серпня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 16 грудня 2015 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003235, за обвинуваченням
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Павлограда Дніпропетровської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого останній раз 30 липня 2007 року вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 187, ч. 3 ст. 289 КК із застосуванням статей 70, 71 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років 4 місяці, звільненого 02 квітня 2013 року по відбуттю строку покарання,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 2 ст. 121 КК;
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянки України, уродженки с. Вежайка Усть Вимського району Комі РФ, що зареєстрована та мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , у силу ст. 89 КК таку, що не має судимості,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК,
за участю прокурора ОСОБА_8 ,
захисників ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,
засуджених ОСОБА_6 , ОСОБА_5 ,
в с т а н о в и л а:
Згідно із зазначеним вироком, залишеним без зміни ухвалою суду апеляційної інстанції ОСОБА_5 засуджено за ч. 2 ст. 121 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 10 років та ч. 4 ст. 187 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 15 років з конфіскацією всього належного йому майна.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно визначено ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі на строк 15 років з конфіскацією всього належного йому майна.
ОСОБА_6 засуджено за ч. 2 ст. 186 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців.
До початку касаційного розгляду засуджені ОСОБА_5 та ОСОБА_6 заявили клопотання про ознайомлення з матеріалами кримінального провадження, у тому числі з журналами судових засідань та з їх технічними записами судового процесу, оскільки їхні аналогічні клопотання, які вони подавали до апеляційного суду після постановлення оскаржуваної ухвали від 16 грудня 2015 року, розглянуті не були. Крім того, ОСОБА_6 у своїй касаційній скарзі висловлювала бажання подати доповнення до неї після повного ознайомлення з матеріалами кримінального провадження.
Заслухавши доповідь судді, пояснення сторони захисту на підтримку заявлених клопотань, думку прокурора з приводу необхідності забезпечення засудженим права на ознайомлення з матеріалами провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження й обговоривши доводи, наведені у скаргах та клопотаннях, колегія суддів дійшла висновку, що провадження необхідно зняти з розгляду з огляду на таке.
Згідно з положеннями, закріпленими у ст. 425 КПК, особам, які мають право подати касаційну скаргу, надається можливість ознайомитися в суді з матеріалами кримінального провадження для вирішення питання про подання касаційної скарги.
Відповідно до ч. 1 ст. 20 зазначеного Кодексу, якою передбачено право особи на захист, яке полягає у наданні особі можливості надати усні або письмові пояснення з приводу обвинувачення, право збирати і подавати докази, брати особисту участь у кримінальному провадженні, користуватися правовою допомогою захисника, а також реалізовувати інші процесуальні права, передбачені цим же Кодексом.
Порушення права на захист є істотним порушенням кримінального процесуального законодавства та перешкоджатиме суду прийняти законне та обґрунтоване судове рішення.
Як убачається з матеріалів кримінального провадження, 21 грудня 2015 року засуджені ОСОБА_5 та ОСОБА_6 надсилали до апеляційного суду клопотання про ознайомлення з матеріалами кримінального провадження для підготовки касаційної скарги, однак суд жодним чином на них не відреагував (т. 5 а.п. 18-22 зв.).
За таких обставин, доводи засуджених про недотримання судом їхніх процесуальних прав, які забезпечують їм право на захист, що полягає в належній підготовці до складання касаційної скарги шляхом ознайомлення з матеріалами кримінального провадження, є обґрунтованими.
Керуючись наведеними вимогами процесуального закону та фактичними обставинами, колегія суддів дійшла висновку про необхідність зняття провадження з касаційного розгляду та відправлення матеріалів до суду першої інстанції для забезпечення права засуджених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на захист в частині виконання їх права, передбаченого ст. 425 КПК.
Керуючись статтями 433, 434, 436 КПК, колегія суддів
у х в а л и л а:
Провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 та ОСОБА_6 за касаційними скаргами засуджених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_7 зняти з касаційного розгляду, а матеріали кримінального провадження повернути до Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області для виконання вимог, передбачених ч. 2 ст. 425 КПК.
Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.
С у д д і:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3