Справа № 0411
А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д З А К А Р П А Т С Ь К О Ї О Б Л А С Т І
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

04.11.2016 м. Ужгород
Апеляційний суд Закарпатської області в складі суддів:
ОСОБА_1 (головуючий), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_4 ,
за участю прокурора ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційною скаргою першого заступника прокурора Закарпатської області на вирок Хустського районного суду від 09 грудня 2015 року, яким
ОСОБА_6 , уродженця с.Велятино Хустського району Закарпатської області, громадянина України, який має середню освіту, розлученого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за АДРЕСА_1 , раніше судимого: 1/03.03.2014 року Хустським районним судом за ст.15 ч.2 - 185 ч.1 КК України до 140 годин громадських робіт; 2/08.04.2015 року Хустським районним судом за ст.ст.15 ч.2 - 185 ч.2, 185 ч.2 КК України до 5 місяців арешту; 3/13.11.2015 року Хустським районним судом за ст.ст.15 ч.2 - 185 ч.2 КК України до 3років обмеження волі, із застосуванням ст.75 КК України - з випробуванням на строк 1 рік,
визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст.185 ч.2, 389 ч.2 КК України, та призначено йому покарання у вигляді:
за ст.185 ч.2 КК України - 1 /одного/ року 6 /шести/ місяців обмеження волі;
за ст.389 ч.2 КК України - 2 /двох/ років обмеження волі.
На підставі ст.70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено покарання у вигляді 2 /двох/ років обмеження волі.
Відповідно до ст.71 КК України до призначеного покарання частково приєднати невідбуте покарання за вироком Хустського районного суду від 03.03.2014 року у вигляді 120 /ста двадцяти/ годин громадських робіт, що, згідно п.4 ч.1 ст.72 КК України, відповідає 15 /п`ятнадцяти/ дням обмеження волі. Остаточно призначено покарання у вигляді 2 /двох/ років 15 /п`ятнадцяти/ днів обмеження волі.
На підставі ст.70 ч.4 КК України приєднано покарання, визначене вироком Хустського районного суду від 13.11.2015 року, шляхом часткового складання покарань та остаточно призначити покарання у вигляді 3 /трьох/ років 1 /одного/ місяця обмеження волі.
На підставі ст.75 КК України звільнено ОСОБА_6 , від відбування покарання з випробуванням строком на 2 /два/ роки.
У відповідності зі ст.76 КК України зобов`язано засудженого ОСОБА_6 , повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання та роботи; з`являтися для реєстрації до кримінально-виконавчої інспекції з періодичністю, встановленою цим органом.
Речовий доказ по справі: сміттєвий бак синього кольору з написом «АВЕ Виноградово», який знаходиться на зберіганні у ОСОБА_7 , - залишено ОСОБА_7 .
Згідно встановлених судом обставин, обвинувачений ОСОБА_6 , будучи засудженим 3 березня 2014 року Хустським районним судом за ст.15 ч.2 - 185 ч.1 КК України до 140 годин громадських робіт, будучи 5 травня 2014 року ознайомленим з порядком та вимогами відбування покарання, а також попередженим про кримінальну відповідальність за ч.2 ст.389 КК України у разі ухилення від відбування покарання, був зобов`язаний приступити до виконання громадських робіт 07.05.2014 року, про що він надав до КВІ Хустського району ДПтС України в Закарпатській області підписку, проте він, діючи умисно, ухилився від відбуття покарання у вигляді громадських робіт: до виконання громадських робіт так і не приступив, на реєстрацію до КВІ Хустського району ДПтС України в Закарпатській області не з`являвся без поважних причин.
Станом на 08.12.2015 року невідбутий строк громадських робіт у ОСОБА_6 складає 140 годин.
Крім того, обвинувачений ОСОБА_6 12 лютого 2015 року, біля 4 години, знаходячись біля кафе-бару «Селена» на вулиці К.Січі в м.Хуст Закарпатської області, діючи умисно, з корисливих мотивів, повторно, таємно викрав чуже майно, яке належало TOB «АВЕ Виноградово», а саме: сміттєвий бак синього кольору з написом «АВЕ Виноградово», який стояв біля входу в кафе, вартістю 231грн.58коп., після чого з місця скоєння злочину зник, а вкраденим майном розпорядився за своїм розсудом.
В апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи фактичні обставини справи, доведеність вини та правильність кваліфікації дій ОСОБА_6 , порушує питання про скасування вироку щодо нього та ухвалення нового з призначенням покарання без застосування ст.75 КК України, оскільки вважає призначене обвинуваченому покарання з застосуванням ст.75 КК України необґрунтованим.
Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, думку прокурора, який підтримав подану апеляційну скаргу, пояснення та останнє слово обвинуваченого ОСОБА_6 , який просив не позбавляти його волі та вважав ухвалений відносно нього вирок законним і обґрунтованим, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи сторін, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора не підлягає до задоволення з таких підстав.
У відповідності до ст.404 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.
Як встановлено матеріалами кримінального провадження, досудове розслідування і судовий розгляд по ньому проведені з дотриманням вимог розділів ІІІ, ІV КПК України. Викладені у вироку висновки про винність обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.2 ст.389 КК України при обставинах, вказаних у вироку суду, ґрунтуються на зібраних доказах, зокрема показаннях обвинуваченого, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, через що досліджувалися в порядку ст.349 КПК України і такі сторонами не оспорюються.
Дії обвинуваченого ОСОБА_6 правильно кваліфіковано за ч.2 ст.185 та ч.2 ст.389 КК України, як таємне викрадення чужого майна, вчинене повторно та ухилення від відбування громадських робіт, особою, засудженою до цього покарання.
Покарання обвинуваченому ОСОБА_6 призначено у відповідності з вимогами ст. 65 КК України, з урахуванням тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, пом`якшуючих відповідальність обставин та даних, що характеризують винну особу, і таке покарання є справедливим, достатнім для його виправлення і попередження вчинення ними нових кримінальних правопорушень.
Судом саме з урахуванням обставин, що пом`якшують покарання і даних про особу обвинуваченого ОСОБА_6 призначено покарання необхідне й достатнє для його виправлення та попередження вчинення нових правопорушень.
На думку апеляційного суду, наведені у вироку мотиви, з яких суд першої інстанції дійшов висновку про можливість звільнення обвинуваченого ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання на підставі ст.75 КК України є обґрунтованими.
Суд першої інстанції обґрунтовано послався на наявність кількох пом`якшуючих покарання обставин, зокрема, визнання вини, щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, а також відсутність обтяжуючих покарання обставин.
Оцінюючи обґрунтованість застосування судом першої інстанції ст. 75 КК України при звільнені ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання судом враховано також конкретні обставин справи, зокрема: відсутність претензій з боку потерпілої особи, наявністю у обвинуваченого ряду тяжких захворювань (хронічний гепатит не уточненого ґенезу, активна фаза, виразкова хвороба 12 палої кишки, портальний цироз печінки) та перебування у зв`язку з цим на обліку у лікарів.
Окрім цього, злочини, за які засуджено ОСОБА_6 , є злочинами невеликої та середньої тяжкості.
З урахуванням наведених обставин апеляційний суд, вважає, що зазначені обставини давали суду підстави для висновку про можливість звільнення ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання на підставі ст.75 КК України.
У виписці з історії хвороби, яку надав апеляційному суду ОСОБА_6 , також зазначено про наявність у обвинуваченого ряду тяжких захворювань, таких як цироз печінки, а/ф ст. субкомпенсації, портальна гіпертензія: гепато-лієнальний синдром, ВРВС І-ІІ ст., асцит, коагулопатія, гепатогенна ерозивна гастропатія, гепатогенна енцефалопатія, ГЦН ІІ ст., активна виразка антрального відділу шлунку, реактивний панкреатит, вторинна анемія, дисметаболічна кардіоміопатія.
Враховуючи наведене, колегія суддів не може визнати твердження прокурора в апеляційній скарзі щодо необґрунтованості звільнення обвинуваченого ОСОБА_6 від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України, адже суд першої інстанції дійшов належного висновку про можливість виправлення обвинуваченого ОСОБА_6 без відбування покарання й на законних підставах звільнив його від відбування покарання з випробуванням. Таке рішення суд належним чином мотивував.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, апеляційний суд
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу першого заступника прокурора Закарпатської області залишити без задоволення.
Вирок Хустського районного суду від 09 грудня 2015 року про обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.2 ст.389 КК України залишити без зміни.
На ухвалу Апеляційного суду Закарпатської області безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ може бути подана касаційна скарга протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.
Судді: