Справа № 401/1199/16-к
Провадження № 1-кп/401/140/16
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 травня 2016 року Світловодський міськрайонний суд Кіровоградської області в складі колегії:
головуючого судді ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2
ОСОБА_3
за участю:
секретаря ОСОБА_4
прокурора ОСОБА_5
захисників ОСОБА_6
ОСОБА_7
провівши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Світловодську підготовче судове засідання у кримінальному провадженні № 1201 6120 2700 00117 щодо ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
Обвинувальний акт з додатками щодо ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України надійшов до Світловодського міськрайонного суду 19 квітня 2016 року.
Сторона обвинувачення просила призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акту, вважаючи, що підстави для закриття провадження відсутні, обвинувальний акт складено у відповідності до вимог закону, провадження є підсудним цьому суду.
Потерпілий ОСОБА_9 клопотань не заявив, не заперечував проти призначення справи до судового розгляду.
Захисник адвокат ОСОБА_7 клопотав перед судом про зміну раніше обраного обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на домашній арешт, зазначав, що передбачені ст.. 177 КПК України ризики відсутні, ОСОБА_8 хворіє та потребує лікування, а його престаріла матір догляду.
Захисник адвокат ОСОБА_6 просив повернути обвинувальний акт прокуророві з підстав його невідповідності вимогам ст.291 КПК України. Вказував на те, що виклад фактичних обставин у обвинувальному акті не відповідає об`єктивно встановленим, є неповним, а викладені обставини не узгоджені між собою та містять суперечності. Відсутність викладу обставин, які були встановлені під час досудового розслідування, ставить під сумнів правильність правової кваліфікації. Крім того стверджує про невідповідність реєстру матеріалів досудового розслідування вимогам ч. 2 ст. 109 КПК України та наголошує на грубому порушенні при проведенні досудового розслідування права ОСОБА_8 на захист, яке полягає у тому, що його, як захисника підозрюваного, не повідомили про завершення досудового розслідування, не надали доступ до матеріалів кримінального провадження. Його повноваження на здійснення захисту ОСОБА_8 в ході проведення досудового розслідування підтверджувались дорученням Регіонального центру з надання безоплатної правової допомоги у Кіровоградській області, дія якого рішенням центру не припинялась, заміна його як захисника відповідно до положень ст. 54 КПК України слідчим не проводилась.
Заслухавши думки учасників кримінального провадження, вивчивши обвинувальний акт з додатками, суд приходить до наступного висновку.
У відповідності з ч. 4 ст. 110 КПК України, обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування.
Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у ст. 291 КПК України. За вимогами п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
Формулювання обвинувачення має містити дані щодо події кримінального правопорушення із зазначенням часу, місця, форми вини і мотивів, способу вчинення, наслідків та інших даних, на підставі яких відповідно до диспозиції певної статті Кримінального кодексу України можна встановити в діянні обвинуваченого склад кримінального правопорушення.
Зазначені вимоги кореспондуються та узгоджуються з висновками, що знайшли своє відображення в рішеннях Європейського суду з прав людини та у відповідності до вимог ч.5 ст.9 КПК України повинні застосовуватися поряд кримінальним процесуальним законодавством України.
Європейський суд з прав людини у справі «Абрамян проти Росії» від 09 жовтня 2008 року зазначив, що в тексті підпункту «а» пункту 3 статті 6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення (рішення Суду від 19 грудня 1989 року в справі «Камасінскі проти Австрії» № 9783/82 п. 79).
Також Європейський суд констатував, що положення підпункту «а» пункту 3 статті 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (рішення Суду від 25 березня 1999 року у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції» п. 52).
Таким чином, обвинувальний акт повинен бути викладений у такий спосіб, щоб його зміст відповідав вимогам ст. 291 КПК України за структурою, послідовністю викладення, наявністю обов`язкових елементів: викладення фактичних обставин, правової кваліфікації та формулювання обвинувачення.
Однак в обвинувальному акті, за яким ОСОБА_8 обвинувачується у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України, вимоги ст. 291 КПК України не дотримані.
Так, згідно п. 1, п. 2 ч. 1 ст. 91 КПК України, у кримінальному провадженні підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення ( час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.
В обвинувальному акті зазначено, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні закінченого замаху на умисне вбивство за таких обставин.
24 січня 2016 року близько 18 год. 30 хв. до власника будинку АДРЕСА_1 ОСОБА_8 прийшли знайомі йому ОСОБА_10 та ОСОБА_9 . Після сумісного вживання спиртних напоїв між ОСОБА_9 та ОСОБА_8 виникла сварка, в ході якої у останнього виник умисел на умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.
Виконуючи свій злочинний намір , діючи умисно та цілеспрямовано, ОСОБА_8 направився у будинок та дістав із сейфа свою мисливську рушницю «ИЖ 58МА» серія НОМЕР_1 , дозвіл № НОМЕР_2 від 21 липня 1997 року строком до 19 серпня 2016 року та, перебуваючи на подвір`ї вказаного вище домоволодіння, здійснив один постріл вгору, а другий постріл в ОСОБА_9 .
В результаті чого ОСОБА_8 спричинив ОСОБА_9 тілесні ушкодження у вигляді скроневого вогнепального поранення м`яких тканин правової бокової поверхні живота без проникнення в брюшну порожнину з оскольчатим переломом крила правої подведошної кістки по ходу раневого каналу, які відповідно до висновку експерта № 53 від 22 березня 2016 року відносяться до категорії середнього ступеню тяжкості.
Як видно з наведеного, у обвинуваченні відсутні обов`язкові елементи викладу фактичних обставин час, місце, спосіб, наявність прямого умислу, мотив, мета.
Так, не зазначено час вчинення злочину, а саме здійснення пострілу, не конкретизовано місце вчинення злочину. Досудовим розслідуванням вказано, що до власника будинку АДРЕСА_1 ОСОБА_8 прийшли його знайомі, але де цей власник перебував на той час невідомо. Не вказано де , за якою адресою, у приміщенні чи на вулиці розпивали ОСОБА_8 та потерпілий спритні напої, через що між ними виникла сварка, у кого та у зв`язку з чим виник умисел на протиправне заподіяння смерті іншій людині та кого саме.
Не зазначено обставини вчинення злочину та не вказано, де знаходився потерпілий у момент здійснення пострілу обвинуваченим, чи був цей постріл прицільним, якщо так, то у які частини тіла потерпілого цілився обвинувачений.
Не зазначено, якими набоями та коли було споряджено знаряддя злочину мисливську рушницю.
Обвинувачуючи ОСОБА_8 у закінченому замаху на умисне вбивство та наполягаючи на тому, що він виконав усі дії, необхідні для умисного протиправного заподіяння смерті іншій людині до кінця, досудовим розслідуванням не вказано, які ж причини , що не залежали від волі обвинуваченого, перешкодили завершити йому злочинний намір.
Таким чином, аналізуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що обвинувальний акт відносно ОСОБА_8 не відповідає вимогам кримінального процесуального закону, оскільки обвинувачення викладено незрозуміло, непослідовно, не містить обов`язкових складових у розумінні вимог п.13 ч.1 ст. 3, ч.2 ст.291, ч. 4 ст.110 , ч. 1 ст. 91 КПК України, відтак є неконкретним та таким, що порушує право обвинуваченого на захист в силу того, що позбавляє можливості здійснювати належний захист від конкретного обвинувачення.
Вказане є суттєвим порушенням міжнародних стандартів у галузі судочинства, які послідовно стверджують про неприпустимість нехтування презумпцією невинуватості та правом на справедливий судовий розгляд.
Відповідно до ч.2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, частини 2 ст.14 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права, ч. 1 ст.11 Загальної декларації прав людини, кожен кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.
Наслідком таких суттєвих порушень при складанні обвинувального акту є застосування п.4 ч. 3 ст. 314 КПК України, а саме повернення його прокурору як такого, що не відповідає вимогам КПК України.
Крім того, в обвинувальному акті вказано, що обвинувачений є власником будинку та мешкає за адресою АДРЕСА_1 , а потерпілий АДРЕСА_2 . Однак вулиці з такими назвами у м. Світловодську відсутні в силу дії рішення Світловодської міської ради № 79 від 14 січня 2016 року, ухваленого на виконання вимог Закону України № 317-VIII від 09 квітня 2015 року «Про засудження комуністичного та націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарних режимів в Україні та заборону пропаганди їхньої символіки".
Слушним є доводи захисника ОСОБА_6 про невідповідність Реєстру матеріалів досудового розслідування нормам КПК України, з якого, зокрема, вбачається, що в ході проведення досудового розслідування 25 січня 2016 року двічі проводився огляд трупа, якого насправді немає.
Неприпустимим є порушення , яке полягає у обмеженні права захисника ОСОБА_6 на повідомлення про завершення досудового розслідування, доступу до матеріалів кримінального провадження, ознайомлення з ними, тощо.
Підсумовуючи вищевикладене, з метою недопущення порушення загальних засад кримінального провадження, стандартів практики Європейського суду з прав людини, стороні обвинувачення слід усунути вказані недоліки, привести обвинувальний акт у відповідність до вимог законодавства.
Згідно ч.3 ст. 314 КПК України, під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого.
Вирішуючи порушене стороною захисту клопотання з приводу зміни обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді утримання під вартою на домашній арешт, суд враховує, що в ході досудового розслідування відносно ОСОБА_8 обирався запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, проте ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Кіровограда від 13 квітня 2016 року він був змінений на утримання під вартою, так як ОСОБА_8 не виконав покладені на нього судом обов`язки , передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, зокрема обов`язок прибувати до слідчого, прокурора за першою вимогою, обов`язок заборони залишати місце постійного проживання щодня у період з 20 години вечора до 06 години 30 хвили ранку, обов`язок повідомлення слідчого, прокурора чи суду залежно від стадії кримінального провадження про зміну свого місця проживання та докладення зусиль для пошуку роботи.

ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні замаху на особливо тяжкий злочин, покарання за який передбачене у виді позбавлення волі на строк від 7 до 15 років. Будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України для застосування стосовно обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, в судовому засіданні наразі не встановлено.

Враховуючи практику Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що суд своїм рішенням повинен забезпечити не лише права обвинувачених, але й високі стандарти охорони загально - суспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства, з метою запобігти ризикам, суд не знаходить підстав для зміни запобіжного заходу на більш м`який, а тому вважає необхідним продовжити застосування обраного раніше запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Керуючись ст.ст. 177, 291, 314, 331 КПК України, колегія суддів,-
УХВАЛИЛА:
Обвинувальний акт з додатками щодо ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні злочину , передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України повернути прокурору відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування органами національної поліції та підтримання державного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів у кримінальному провадженні прокуратури Кіровоградської області раднику юстиції ОСОБА_11 для усунення недоліків.
В задоволенні клопотання захисника ОСОБА_7 про зміну обвинуваченому запобіжного заходу з утримання під вартою на домашній арешт відмовити.
Дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 вважати продовженою до 20 червня 2016 року включно відповідно до ухвали Світловодського міськрайонного суду від 22 квітня 2016 року.
Ухвала про повернення обвинувального акту прокуророві може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду Кіровоградської області протягом семи днів з дня її проголошення.
Головуючий суддя ОСОБА_1
Судді ОСОБА_2
ОСОБА_3