1Справа № 335/6149/15-к 1-кп/335/97/2016
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20 травня 2016 року м.Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м.Запоріжжя

у складі: головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

потерпілого ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Запоріжжя кримінальне провадження внесене до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань за № 0002540 від 4 червня 2015 року за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, українця, громадянина України, який має середню спеціальну освіту, одруженого, має на утриманні малолітню дитину 2016 року народження, працюючого на ТОВ «АО «Содружество» на посаді охоронця-стрілка та ПАТ «Запорізький електроапаратний завод» на посаді зварювальника, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

-вироком Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 3 січня 1996 року за ч. 2 ст. 141 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 2 роки. На підставі ст. 45 КК України, вважати засудженим умовно з іспитовим строком на 1 рік і 6 місяців; вироком Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 26 лютого 2001 року за ч. 2 ст. 206, ч. 3 ст. 142, ст. 42 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки. На підставі ст. 43 КК України, частково приєднано покарання по вироку Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 19 вересня 1997 року та призначено остаточне покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки і 2 місяці. Звільнено 23 березня 2002 року умовно-достроково. Не відбутий строк покарання становить 11 місяців 12 днів;вироком Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 4 лютого 2003 року за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 357, ст. 70 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 2 роки. На підставі ст. 71, ст. 81 КК України, приєднано не відбутий строк покарання за вироком Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 26 лютого 2001 року та призначено остаточне покарання у вигляді позбавлення волі строком на 2 роки і 6 місяців. Звільнено 30 липня 2005 року по відбуттю строку покарання; вироком Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 6 вересня 2007 року за ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст. 185, ст. 70 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 1 рік і 6 місяців. Звільнено 29 вересня 2008 року по відбуттю покарання; вироком Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 12 січня 2010 року за ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 роки. Звільнено 10 липня 2013 року по відбуттю покарання,

у вчиненні злочину, передбаченого частиною 3 статті 185 Кримінального Кодексу України,
ВСТАНОВИВ:
03 червня 2015 року, о 23 годині 50 хвилин, ОСОБА_5 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, знаходячись біля двору будинку АДРЕСА_3 , діючи з корисливих мотивів, повторно, усвідомлюючи що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, проник до гаражу, який розташований на території зазначеного двору, звідки таємно викрав майно, яке належить ОСОБА_4 , а саме апарат високого тиску AR 780 TSS Blue Clean вартістю 6 000 гривень, спричинивши останньому матеріальний збиток на зазначену суму.

Обвинувачений ОСОБА_5 допитаний в суді, не оспорюючи час, місце, спосіб, мотив і мету, форму вини за злочином, передбаченим ч. 3 ст.185 КК України, винним у обвинуваченні визнав себе повністю, підтвердив обставини викладені в обвинувальному акті, розкаявся і пояснив, що дійсно у червні 2015 року біля двору будинку АДРЕСА_3 , усвідомлюючи що за його діями ніхто не спостерігає, в гаражі у ОСОБА_4 викрав апарат високого тиску. Вказану мийку він у подальшому повернув потерпілому, вибачився перед потерпілим. Зазначав, що став на шлях виправлення, усвідомлює недопустимість протиправної поведінки, має малолітню дитину, з народженням якої змінився його світогляд, вчиняючи злочин, він просто не мав при собі грошей, щоб розплатитися за таксі. Просить суд не позбавляти його свободи.

У судовому засіданні потерпілий ОСОБА_4 підтвердив, що з його гаражу ОСОБА_5 викрав автомийку. Однак цю автомийку йому було повернуто, наразі жодних претензій до обвинуваченого він не має. Просить суд не позбавляти ОСОБА_5 свободи і вважає, що виправлення ОСОБА_5 можливо в умовах проживання у родині.

Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники процесу не оспорюють всі фактичні обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам процесу положення ст. 349 КПК України про позбавлення права на оскарження цих обставин в апеляційному порядку, провів судовий розгляд із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого, допитом потерпілого та дослідженням даних про особу обвинуваченого.

За таких обставин суд вважає доведеною вину ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому злочину за обставинами викладеними у обвинувальному акті та кваліфікує дії останнього за ч. 3 ст. 185 КК України, за ознаками таємного викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно, поєднаного з проникненням у сховище.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_5 у відповідності зі ст.65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини що пом`якшують і обтяжують покарання.

Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_5 згідно ст.66 КК України, суд визнає, що обвинувачений щиро розкаявся вчиненому, визнав свою провину, активно сприяв розкриттю злочину, добровільно відшкодував збитки потерпілому.

Обвинувачений щиро розкаявся у вчиненому, під час провадження досудового слідства та в судовому засіданні давав правдиві показання і тим самим сприяв установленню істини у справі.

Обставин, що обтяжують покарання не встановлено.

Варто зазначити, що підстав для визнання обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_5 рецидиву злочинів, з огляду на попередню його судимість за крадіжку, у суду немає. Неоднократність вчинення корисливих злочинів утворює таку кваліфікуючу ознаку як повторність злочинів. Дії обвинуваченого кваліфіковані як органом досудового розслідування, так і судом за ч. 3 ст. 185 КК України, у тому числі за такою кваліфікуючою ознакою, як повторність. Ця ознака, в даному випадку, по суті, є кваліфікуючою, а тому, відповідно до ч. 4 ст. 67 КК України, не може ще раз враховуватися при призначенні покарання, як така, що його обтяжує.

Згідно з ч. 2 ст. 65 КК України особа, яка здійснила злочин, повинно бути призначено покарання, необхідне та достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів.

Скоєний ОСОБА_5 злочин у відповідності до ст. 12 КК України віднесено законом до категорії тяжких злочинів, але від дій ОСОБА_5 тяжких наслідків не настало, а матеріальна шкода відшкодована потерпілому у повному обсязі добровільно і цивільний позов у зв`язку із чим не заявлено.

За наведених обставин справи, тяжкості вчиненого одиничного злочину, даних про особу обвинуваченого, який характеризується за місцем проживання позитивно, має постійне місце проживання, мешкає в родині, одружений (а.с. 31), має на утриманні малолітню дитину: ОСОБА_7 - ІНФОРМАЦІЯ_2 , також батьків пенсіонерів ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , на диспансерному обліку в Запорізькій психіатричній лікарні не перебуває (а.с.35), однак перебуває на диспансерному в Запорізькому наркологічному диспансері з 01.11.1995 року (а.с.37), при цьому відповідно до наданих суду сертифікатів проходження профілактичних наркологічних оглядів від 08.05.2002 році, 05.08.2005 року для праці у шкідливих умовах протипоказань не має, офіційно працевлаштований: має два офіційних місця роботи: ТОВ «АО «Содружество» (знаходиться на території ПАТ«Запорізький арматурний завод») на посаді охоронця-стрілка та ПАТ «Запорізький електроапаратний завод» на посаді зварювальника на машинах контактного зварювання на ділянці ТНП, за місцем роботи ТОВ «АО «Содружество», згідно до наданої характеристики, характеризується виключно позитивно, раніше судимий за вчинення корисливих злочинів та принципу індивідуалізації покарання, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі в межах санкції статі, необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів і саме таке покарання буде мати достатню превентивну роль для обвинуваченого.

З урахуванням всіх цих обставин у сукупності з відомостями про особу обвинуваченого, його ставлення до скоєного, наявність пом`якшуючих покарання обставин, а також те, що обвинувачений за час досудового слідства та розгляду справи у суді свідомо і неухильно дотримувався загальноприйнятих норм і правил поведінки, встановлених у суспільстві, пануючих моральних принципів, суд прийшов до висновку, що обвинувачений на теперішній час загрози для суспільства не становить, має міцні соціальні та родинні зв`язки, соціально адаптований, підстав очікувати продовження обвинуваченим вчинення правопорушень суд не встановив.

Обвинувачений ОСОБА_5 є працездатним, суспільно корисним, прагне усунути наслідки скоєного, щиро кається.

Суд враховуючи позицію прокурора, який просив суд призначити покарання із застосуванням ст. 75,76 КПК України та позицію потерпілого, який просить не позбавляти волі обвинуваченого, приймаючи до уваги наявність кількох пом`якшуючих покарання обставин, перебування на утриманні обвинуваченого малолітньої дитини, а також того, що тяжких наслідків від скоєного не настало, а матеріальний збиток відшкодований у повному обсязі та неодноразового засудження ОСОБА_5 за вчинення аналогічних злочинів проти власності, суд вважає за необхідне призначити йому покарання не у мінімальному розмірі санкції ч.3 ст.185 КК України у виді позбавлення волі і вважає, що забезпечити виправлення обвинуваченого ОСОБА_5 можливо без реального відбування ним покарання, без ізоляції від суспільства - в умовах проживання у родині, але в умовах контролю за його поведінкою та виконанням покладених на нього обов`язків органами кримінально-виконавчої інспекції протягом іспитового строку у максимальному розмірі, який сам втілює в собі погрозу реального відбування призначеного покарання у разі невиконання обвинуваченим умов випробування, що є необхідним і достатнім обмеженням прав і свобод обвинуваченого.

Крім того, суд виходить із встановленої статтею 50 КК України мети покарання, яка передбачає окрім кари, виправлення і запобігання вчиненню винними нових злочинів, заснованої на вимогах виваженості та справедливості, з урахуванням позиції Європейського Суду з прав людини, відповідно до якої покарання, як втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, покарання має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи).

На погляд суду, враховуючи принцип індивідуалізації покарання, саме таке покарання буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.

Питання про речові докази суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

Судові витрати за проведення судових експертиз у справі відсутні.

Запобіжний захід у даному кримінальному провадженню не обирався.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд -,

З А С У Д И В:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні злочину, передбаченому ч. 3 ст. 185 КК України і призначити покарання за ч. 3 ст. 185 КК України у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст.ст. 75, 76 КК України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звільнити від відбування покарання у вигляді позбавлення волі з випробувальним терміном, якщо протягом 3 (трьох) років іспитового строку він не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції;
Речові докази у справі: апарат високого тиску AR 780 TSS Blue Clean повернути за належністю; один слід тканини, який було поміщено до спец пакету № 2761396 знищити.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Запорізької області через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Обвинувачений та захисник мають право на ознайомлення з журналом судового засідання та подання на нього письмових зауважень.

Учасники судового провадження протягом строку апеляційного оскарження мають право заявити клопотання про ознайомлення з матеріалами кримінального провадження.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1