Справа № 279/2888/16-к
УХВАЛА
іменем України
02 червня 2016 року м. Коростень Житомирської області
Слідчий суддя Коростенського міськрайонного суду Житомирської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , слідчого СВ Коростенського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Житомирській області ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , володільця автомобіля ОСОБА_5 , розглядаючи клопотання сторони кримінального провадження - слідчого СВ Коростенського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Житомирській області ОСОБА_3 про арешт автомобіля марки "FIAT BRAVO" з реєстраційним номером НОМЕР_1 та дорогоцінного каміння "Бурштин", -
в с т а н о в и в :
Слідчий СВ Коростенського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Житомирській області ОСОБА_3 звернулася в суд з клопотанням про арешт автомобіля марки "FIAT BRAVO" з реєстраційним номером НОМЕР_1 та дорогоцінного каміння "Бурштин".

У своєму клопотанні слідчий зазначила, що "…25.05.2016 до чергової частини Коростенського ВП надійшов рапорт оперуповноваженого Коростенського МВ УСБУ в Житомирській області капітана ОСОБА_6 про те, що поблизу с. Клочеве Коростенського району було зупинено автомобіль марки "Фіат Браво", чорного кольору, д/н НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Під час огляду автомобіля, на задньому сидіння пасажира було виявлено камінь великого розміру, темно-коричневого кольору та дрібне каміння від світло-жовтого до коричневого кольору, схоже на каміння "бурштину".

По даному факту 26 травня 2016 року СВ Коростенського ВП ГУ НП в Житомирській області були внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000791, за ознаками злочину, передбаченого ст. 198 КК України.

В ході проведення досудового слідства, відповідно до показів свідка ОСОБА_6 , було встановлено, що 26.05.2016 року в ході виконання службових завдань, ним було отримано достовірну інформацію, про те, що невстановлена особа, з Олевського району до міста Коростень, яка пересувається на транспортному засобі марки "Фіат Браво", чорного кольору, д/н НОМЕР_1 , незаконно перевозить заборонені за обігом предмети, а також дорогоцінне каміння загальнодержавного значення «Бурштин».

26.05.2016 року в присутності понятих було проведено огляд транспортного засобу марки "Фіат Браво", чорного кольору, д/н НОМЕР_1 , під час якого, на задньому сидінні пасажира виявлено та вилучено каміння схоже на дорогоцінне каміння «бурштин»..."

Тому слідчий, "…Враховуючи наявність достатніх підстав вважати, що вилучений у ході проведення огляду місця події від 26.05.2016, автомобіль марки "Фіат Браво", чорного кольору, д/н НОМЕР_1 , а також дорогоцінне каміння «бурштин», , є знаряддями злочину та у випадку не накладення на його арешту може бути зіпсований, знищений, а також з метою встановлення істини у кримінальному провадженні, збереження вище вказаних речей, а саме: автомобіля марки "Фіат Браво", чорного кольору, д/н НОМЕР_1 , який є знаряддям злочину, дорогоцінне каміння «бурштин», яке здобуте злочинним шляхом - згідно п.п.1, 4 ч. 2 ст. 167 КПК України, який зберіг на собі сліди злочину та набуті в результаті вчинення кримінального правопорушення…" просила накласти арешт на майно, а саме на: автомобіль марки "FIAT BRAVO" з реєстраційним номером НОМЕР_1 , який вилучено під час огляду місця події від 26.05.2016 року, який перебував у володінні ОСОБА_5 та відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу належить ОСОБА_7 ; дорогоцінне каміння "Бурштин", яке вилучене в автомобілі марки "FIAT BRAVO" з реєстраційним номером НОМЕР_1 .

В судовому засіданні слідчий клопотання підтримала, яке просила задовольнити та пояснила, що про підозру у даному кримінальному провадженні нікому не повідомлено. Арешт майна слід здійснити з метою збереження цього майна, яке визнано речовим доказом.

Захисник ОСОБА_4 , який представляє інтереси ОСОБА_5 (володільця автомобіля від власника ОСОБА_7 ) так і сам володілець цього автомобіля ОСОБА_5 заперечили проти арешту автомобіля марки "FIAT BRAVO" з реєстраційним номером НОМЕР_1 , виходячи з наступного. Автомобіль не може бути речовим доказом по даному кримінальному провадженню, оскільки ОСОБА_5 (як законний володілець автомобіля та син власника, який безпосередньо має право керування цим транспортним засобом, про що зазначено у свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу) до даного кримінального провадження ніякого відношення не має. Крім того, по даному кримінальному провадженню, яке внесено до ЄРДР за ст.198 КК України, цей автомобіль не може бути як майно здобуте незаконним шляхом, як і речовим доказом. Даний автомобіль являється засобом руху для його власника ОСОБА_7 , яка в даний час знаходиться у реанімаційному відділенні лікарні, а також потрібен для швидкого вирішення для власника придбання та перевезення ліків. Також даний автомобіль не може бути відчудженим, оскільки він придбаний для власника, як інваліда, який має вади з опорно-руховим апаратом через органи соціального захисту. Тому просили відмовити в арешті автомобіля за його безпідставністю. Що стосується каміння, вилученого в автомобілі, то вони вважають, що його треба повернути законному власнику, оскільки той знайшов його.

Встановлено, що 26.05.2016 року проведено огляд місця пригоди поблизу будинку № 5 по вул. Грушевського у м. Коростені, тобто поблизу приміщення Коростенського ВП ГУНП, під час якого проведено огляд автомобіля марки "FIAT BRAVO" з реєстраційним номером НОМЕР_1 , в ході якого виявлено та вилучено "… автомобіль марки "FIAT BRAVO" з реєстраційним номером НОМЕР_1 та дорогоцінне каміння "Бурштин"…"

Також встановлено, що постанови слідчого СВ Коростенського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Житомирській області визнання речовими доказами автомобіля марки "FIAT BRAVO" з реєстраційним номером НОМЕР_1 чи дорогоцінного каміння "Бурштин" у матеріалах кримінального провадження (яке надано слідчому судді у непрошитому та не пронумерованому вигляді) не має.

Згідно ч.2 ст.100 Кримінального процесуального кодексу України, речовий доказ або документ, наданий добровільно або на підставі судового рішення, зберігається у сторони кримінального провадження, якій він наданий. Сторона кримінального провадження, якій наданий речовий доказ або документ, зобов`язана зберігати їх у стані, придатному для використання у кримінальному провадженні. Речові докази, які отримані або вилучені слідчим, прокурором, оглядаються, фотографуються та докладно описуються в протоколі огляду. Зберігання речових доказів стороною обвинувачення здійснюється в Порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Тоді як у відповідності з п.20 вказаного вище Порядку, зберігання речових доказів у вигляді автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, здійснюється на спеціальних майданчиках і стоянках для зберігання тимчасово затриманих транспортних засобів.

Автомобіль марки "FIAT BRAVO" з реєстраційним номером НОМЕР_1 з 26.05.2016 року і по теперішній час, зберігається з порушеннями порядку визначеному Кабінетом Міністрів України, а саме автомобіль зберігається на вулиці у дворі приміщення Коростенського відділу поліції за адресою: м. Коростень, вул. Грушевського, 5. Вказане місце не пристосоване для зберігання автомобілів, до вказаного майна є вільний доступ сторонніх осіб. Що свідчить про те, що у сторони кримінального провадження не має можливості та умов для зберігання транспортних засобів у вигляді легкових автомобілів.

За приписами ч.6 ст.100 Кримінального процесуального кодексу України, речові докази, що не містять слідів кримінального правопорушення, зберігання яких через громіздкість або з інших причин неможливо без зайвих труднощів повертаються власнику (законному володільцю) або передаються йому на відповідальне зберігання, якщо це можливо без шкоди для кримінального провадження.

Відповідно до ст.170 Кримінального процесуального кодексу України - "1. Арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

2. Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди."

Проаналізувавши клопотання слідчого в сукупності з наданими доказами та враховуючи, що вилучений у ході проведення огляду місця події від 26.05.2016 року - автомобіль марки "FIAT BRAVO" з реєстраційним номером НОМЕР_1 , не може бути знаряддям злочину, внесеного до ЄРДР за ст.198 КК України, не являється предметом спеціальної конфіскації чи конфіскації майна, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), приходжу до висновку, що дане клопотання в частині арешту автомобіля не підлягає задоволенню.

При цьому враховуються також те, що слідчим не доведе необхідність арешту автомобіля, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 Кримінального процесуального кодексу України, зокрема підстави і мету та відповідне обґрунтування необхідності арешту такого майна, яким є автомобіль марки "FIAT BRAVO" з реєстраційним номером НОМЕР_1 .

Що стосується клопотання в частині арешту "дорогоцінного каміння "бурштин", то вважаю, що в цій частині слід клопотання задовольнити з метою збереження речових доказів та запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження, а також з метою визначення ідентифікації вилученого каміння і в зв`язку з цим кваліфікації вчиненого злочину та дій винних осіб.

Отже клопотання слідчого підлягає частковому задоволенню, а автомобіль марки "FIAT BRAVO" з реєстраційним номером НОМЕР_1 , 2008 року випуску, чорного кольору, як тимчасово вилучене в особи майно, підлягає негайному поверненню законному володільцю, яким являється ОСОБА_5 .

Адже згідно норм ст.2 Кримінального процесуального кодексу України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

На підставі ч.3 ст.41 Конституції України, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Вважаю, що за таких обставин, відсутні законні підстави для накладення арешту на автомобіль марки "FIAT BRAVO" з реєстраційним номером НОМЕР_1 , 2008 року випуску, чорного кольору, оскільки згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі "East/West Alliance Limited проти України", будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи.

Європейський суд з прав людини наголошує на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод полягає у тому, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі "Іатрідіс проти Греції" (Iatridis v. Greece) [ВП], заява № 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі "Антріш проти Франції", від 22 вересня 1994 року, Series А № 296-А, п. 42, та "Кушоглу проти Болгарії" (Kushoglu v. Bulgaria), заява № 48191/99, пп. 49-62, від 10 травня 2007 року).

Європейський суд з прав людини також нагадує, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льон рот проти Швеції" (Sporrong and Lonnroth v. Sweden), пп. 69 і 73, Series A № 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства" (James and Others v. the United Kingdom), п. 50, Series A № 98.)

Тому враховуючи викладене вище та керуючись ст.ст.170 - 173 Кримінального процесуального кодексу України, ч.3 ст.41 Конституції України, -

п о с т а н о в и в :
Клопотання слідчого СВ Коростенського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Житомирській області ОСОБА_3 про арешт майна - задовольнити частково.

Накласти арешт на каміння, яке за зовнішніми ознаками схоже на дорогоцінне каміння "Бурштин", яке вилучено під час огляду 26.05.2016 року з автомобіля марки "FIAT BRAVO" з реєстраційним номером НОМЕР_1 .

В задоволенні решти клопотання про арешт майна - відмовити.

Автомобіль марки "FIAT BRAVO" з реєстраційним номером НОМЕР_1 , 2008 року випуску, чорного кольору, який вилучено 26.05.2016 року під час проведення огляду місця пригоди, поряд із приміщенням Коростенського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Житомирській області, яке розташоване за адресою: м. Коростень, вул. Грушевського, 5, яким керував ОСОБА_5 - негайно повернути законному володільцю ОСОБА_5 .

Копію ухвали вручити заінтересованим особам у кримінальному провадженні.

Ухвалу слідчого судді може бути оскаржено безпосередньо до апеляційного суду Житомирської області протягом п`яти днів з дня її проголошення, а якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Суддя Коростенського міськрайонного суду

Житомирської області ОСОБА_1