справа № 174/1094/14-к
п/с 1-кс/174/53/2016
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 квітня 2016 року м. Вільногірськ

Слідчий суддя Вільногірського міського суду Дніпропетровської області

ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора Вільногірського відділу Жовтоводської місцевої прокуратури Дніпропетровської області, ОСОБА_3 , скаржника ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Вільногірську Дніпропетровської області скаргу ОСОБА_4 про визнання бездіяльності протиправною у кримінальному провадженні № 0000195,-

В С Т А Н О В И Л А:

18.04.2016 року ОСОБА_4 звернулась до суду зі скаргою, де просить скасувати рішення Вільногірського відділу Жовтоводської місцевої прокуратури від 05.04.2016 року за № 03/48-402-16. Визнати бездіяльність слідчого СВ Вільногірського ВП ДзВП ГУНП у Дніпропетровській області ОСОБА_5 в кримінальному провадженні № 00000195 та зобов`язати слідчого ОСОБА_5 здійснити відповідні слідчі дії згідно постанови суду від 17.02.2016 року та вручити або надіслати поштою копію постанови від 22.0.2016 року. Встановити факт невиконання слідчим ОСОБА_5 рішення суду від 08.08.2014 року щодо неотримання деталізації дзвінків за період з 16 липня по 17 липня 2012 року. З підстав задоволення клопотання від 20.07.2015 року з боку слідчого ОСОБА_5 зобов`язати прокуратуру надати їй копію постанови слідчого судді на клопотання слідчого ОСОБА_5 щодо проведення обшуку в житлі чи іншому володінні громадян ОСОБА_6 та ОСОБА_7 . Скасувати постанову Вільногірського відділу Жовтоводської місцевої прокуратури від 12.04.2016 року за № 03/48-402-16 як невмотивовану та необґрунтовану. Повторно розглянути клопотання від 12.04.2016 року з наданням обґрунтованої та вмотивованої постанови. Вирішити питання щодо оголошення прокуратурою підозри громадянам ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в порядку, передбаченому п. 11 ч. 2 ст. 36 КПК України.

Прокурор прокуратури Вільногірського відділення Жовтоводської місцевої прокуратури ОСОБА_3 в судове засідання з`явився, проти задоволення скарги заперечував. Зокрема, пояснив, що на теперішній час у кримінальному провадженні зібрано недостатньо доказів для пред`явлення письмової підозри.

Слідчий про день, час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, в судове засідання не з`явився і відповідно до положень ч. 3 ст. 306 КПК України неявка слідчого не перешкоджає розгляду скарги.

В процесі судового розгляду заслухані пояснення заявника та прокурора, оглянуті долучені до скарги копії документів та інші матеріали.

Згідно ч. 3 ст. 110 КПК України рішення слідчого, прокурора приймається в формі постанови. Постанова виносить у випадках, передбачених цим кодексом, а також коли слідчий, прокурор визнає це за необхідне.

ОСОБА_4 просить скасувати рішення Вільногірського відділу Жовтоводської місцевої прокуратури від 05.04.2016 року за № 03/48-402-16, однак з копії листа, який нею долучено до своєї скарги випливає, що за результатами розгляду її скарги від 29.03.2016 року щодо бездіяльності слідчого СВ Вільногірського ВП ДзВП ГУНП у Дніпропетровській області ОСОБА_5 постанова прокурором не виносилась. Положеннями діючого кримінально-процесуального кодексу, зокрема п. 7 ч. 1 ст. 303 КПК України, не передбачена можливість оскаржити лист прокуратури.

У ст. 303 КПК визначено порядок оскарження бездіяльності, яка може полягати в наступному:

1) бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

2) бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами ст. 169 КПК.

3) бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений КПК строк.

4) бездіяльність слідчого або прокурора при застосуванні заходів безпеки.

В даному випадку ОСОБА_4 вказує на те, що бездіяльність слідчого в кримінальному провадженні № 00000195 полягає в тому, що її клопотання від 20.07.2015 року не розглянуто належним чином. В судовому засіданні з`ясовано, що з цього приводу постановлена ухвала слідчого судді від 17.02.2015 року, тобто дане питання вже було предметом судового розгляду і слідчого зобов`язано повторно розглянути клопотання ОСОБА_4 .

Клопотання розглянуто повторно і 22.02.2016 року винесена вмотивована постанова, яка поштою згідно супровідного листа від 22.02.2016 року за вих. № 1244 надіслана на адресу проживання ОСОБА_4 . Однак вона стверджує, що копію постанови до цього часу не отримувала. Прокурор пояснив, що така кореспонденція направляється простою поштою, а не рекомендованою з повідомленням про вручення, тому доказів вручення постанови немає.

Згідно п. 13 ч. 1 ст. 56 КПК України, протягом кримінального провадження потерпілий має право одержувати копії процесуальних документів та письмові повідомлення у випадках, передбачених цим Кодексом.
Виходячи з цього, слідчий суддя вважає за можливе, враховуючи положення ч. 2 ст. 220 КПК України та вказаної вище норми, зобов`язати слідчого СВ Вільногірського ВП ДзВП ГУНП у Дніпропетровській області ОСОБА_5 вручити особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин надіслати їй поштою копію постанови слідчого від 22.02.2016 року. І в цій частині скаргу ОСОБА_4 задовольнити.

З цього приводу слід зазначити, що в ст. 220 КПК України визначено строк протягом якого клопотання повинно бути розглянуто, але не визначено строк повідомлення про розгляд клопотання, тобто законом не встановлено строки вчинення певних дій слідчим.

Також ОСОБА_4 просить встановити факт невиконання слідчим ОСОБА_5 рішення суду від 08.08.2014 року щодо неотримання деталізації дзвінків за період з 16 липня по 17 липня 2012 року.

За результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, прокурора постановляється ухвала. У КПК визначено вичерпний перелік рішень, які може бути прийнято за результатами розгляду скарги: 1) про скасування рішення слідчого чи прокурора у випадку визнання його незаконним; 2) про зобов`язання припинити дію у випадку визнання її незаконною; 3) про зобов`язання вчинити певну дію у випадку визнання бездіяльності незаконною.

Положеннями діючого законодавства, зокрема, ст. 303 КПК України, не передбачено встановлення слідчим суддею будь-яких фактів невиконання рішення суду.

В судовому засіданні з`ясовано, що ОСОБА_4 визнана потерпілою у кримінальному провадженні № 0000195. Її скарга стосується саме цього кримінального провадження.

З долучених до скарги матеріалів випливає, що 20.02.2015 року ОСОБА_4 звернулась до органу досудового слідства з клопотанням в якому просила слідчого звернутись до слідчого судді з клопотанням про проведення обшуку в житлі чи іншому володінні громадян ОСОБА_6 та ОСОБА_7 . В судовому засіданні заявник пояснила, що їй точно не відомо чи задоволено її клопотання, бо копію постанови слідчого вона не отримувала. Прокурор пояснив, що таке клопотання не задоволено і з клопотанням про проведення обшуку слідчий не звертався і така ухвала слідчим суддею не виносилась. ОСОБА_4 пояснила, що ці обставни їй при поданні скарги відомі не були.

Отже, в цій частині скарга ОСОБА_4 викладена некоректно.

Згідно п. 7 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржене рішення слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій - особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представником, законним представником чи захисником.

Встановлений ч. 1 ст. 303 КПК перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора під час досудового розслідування є вичерпним. Тому скарги на інші рішення, дії чи бездіяльність не розглядаються під час досудового розслідування. Отже, за приписами ст. 303 КПК України постанова прокурора про відмову у задоволенні клопотання потерпілого про вручення письмового повідомлення про підозру не підлягає оскарженню під час досудового розслідування.
Види слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій перелічені в главах 20, 21 розділу 3 КПК України.

ОСОБА_4 звернулася до Вільногірського відділу Жовтоводської місцевої прокуратури Дніпропетровської області з клопотанням про вручення письмового повідомлення про підозру певним особам. Вказана дія за своїм змістом не є слідчою дією і питання щодо вручення письмової підозри віднесено законодавцем до глави 22 розділу 3 КПК України.

Крім того, слід зазначити, що ч. 1 ст. 277 КПК України закріплює право і обов`язок прокурора або слідчого за погодженням з прокурором складати письмове повідомлення про підозру, тобто вирішення питання про наявність достатніх підстав для її складення віднесено законом виключно до компетенції відповідних посадових осіб.

З тексту оскаржуваної постанови від 12.04.2016 року випливає, що з посиланням на положення ст.ст. 17, 36, 276 КПК України прокурором відмовлено в задоволенні клопотання потерпілого в зв`язку з тим, що зібраними матеріалами по кримінальному провадженню за № 0000195 не доведено вину громадянок ОСОБА_6 та її дочки ОСОБА_7 , а також існують інші обставини, що роблять оголошення про підозру та направлення кримінального провадження з обвинувальним актом до суду неможливим.

ОСОБА_4 не погоджується з вказаною постановою з підстав її неналежної вмотивованості та наполягає на тому, що в кримінальному провадженні зібрано достатньо доказів щоб вручити підозру певним особам у вчиненні злочину. На теперішній час за відомостями учасників судового розгляду досудове слідство не зупинено і триває.
Слід зазначити, що вимога про скасування вказаної вище постанови прокурора не може бути задоволена слідчим суддею, виходячи з положень наведених вище норм кримінально-процесуального кодексу.
В судовому засіданні ОСОБА_4 уточнила, що прокурора має бути зобов`язано розглянути повторної її клопотання від 12.04.2016 року із винесенням вмотивованої постанови.

В даному випадку клопотання потерпілої від 12.04.2016 року розглянуто у встановлений ч. 1 ст. 220 КПК України строк. Крім того, з наданих до суду копій документів випливає, що воно розглянуто в повному обсязі та в його задоволенні відмовлено вмотивованою постановою прокурора від 12.04.2016 року.
Щодо вимоги ОСОБА_4 про вирішення питання щодо оголошення прокуроторую підозри громадянам ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в порядку, передбаченому п. 11 ч. 2 ст. 36 КПК України, слідчий суддя зазначає наступне.

Згідно п. 11 ч. 2 ст. 36 КПК України прокурор, здійснюючи нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням, уповноважений повідомляти особі про підозру.
Однак, слідчий суддя, враховуючи положення ч. 1 ст. 277, п. 18 ч. 1 ст. 3, ст. 303 КПК України, не може втручатись у здійснення прокурором своїх повноважень щодо питання вручення письмової підозри. Тому в задоволенні прохання заявника адресованого слідчому судді також має бути відмовлено.

Виходячи з викладеного вище, скарга ОСОБА_4 може бути задоволена частково, законних підстав для задоволення скаргив повному обсязі не вбачається.

Керуючись ст.ст. 36, 56, 110, 202, 303, 304, 306-308, 533 КПК України,

ПОСТАНОВИЛА:

Скаргу ОСОБА_4 про визнання бездіяльності протиправною у кримінальному провадженні № 0000195 - задовольнити частково.

Зобов`язати слідчого СВ Вільногірського ВП ДзВП ГУНП у Дніпропетровській області ОСОБА_5 вручити ОСОБА_4 , а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин надіслати їй поштою копію постанови слідчого від 22.02.2016 року.

В задоволенні скарги ОСОБА_4 про визнання бездіяльності протиправною у кримінальному провадженні № 0000195 в іншій частині відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1