Справа №469/414/16-к 07.10.2016
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
7 жовтня 2016 року м. Миколаїв.

Апеляційний суд Миколаївської області у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:
Головуючого судді: ОСОБА_1 ,
Суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретаря: ОСОБА_4 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 0000138 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_5 на вирок Березанського районного суду Миколаївської області від 23.05.2016 року відносно

ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Гуково, Ростовської області, Російської Федерації, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, раніше судимого вироками Березанського районного суду Миколаївської області

1) від 22.06.2015 року за ст.185 ч.1КК України до громадських робіт на строк 100 годин;

2) 17.03.2016 року за ст.389 ч.2 КК України -обмеження волі на 1 рік. На підставі ст.75КК України звільнений від відбування покарання з випробувальним з іспитовим строком 1 рік,

зареєстрованого: АДРЕСА_1 , проживаючого АДРЕСА_2 ,

-обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ст.185 ч.3 КК України,

Учасники судового провадження:
прокурор: ОСОБА_6 ,

обвинувачений: ОСОБА_5 ,

захисник: ОСОБА_7 .

Короткий зміст вимог апеляційної скарги обвинуваченого.
Просить вирок змінити через неправильне застосування кримінального закону, яке вбачає у безпідставному застосуванні ст.71 та не застосуванні ст.70 КК України. Крім того, просить звільнити його від покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України.

Провадження №11-кп/784/626/16 Головуючий суду 1 інстанції: ОСОБА_8

Категорія: ст.185 ч.3 КК України Доповідач апеляційної інстанції: ОСОБА_1 .

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.
ОСОБА_5 визнаний винним у вчиненні злочину, передбаченому ст.185 ч.3 КК України, призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки.

Відповідно до ст.71 КК України остаточно призначено покарання шляхом часткового приєднання до покарання за цим вироком не відбутої частини покарання у виді обмеження волі на строк 2 місяці, що складає 1 місяць позбавлення волі за вироком Березанського районного суду від 17 березня 2015 року, у виді позбавлення волі на строк 3 роки 1 місяць.

Узагальнені доводи апеляційної скарги обвинуваченого.
Не оспорюючи встановлених судом фактичних обставин кримінального провадження, визнання винуватості, кваліфікації інкримінованих дій за ст.185 ч.3 КК України, а також виду та розміру призначеного покарання, вважає наявними підстави для звільнення його від відбування з випробуванням. Посилається на своє щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, невелику вартість викраденого майна, відшкодування шкоди та відсутність претензій до нього в потерпілої.

Крім того, вважає невірним призначення йому покарання за сукупністю з вироком Березанського районного суду Миколаївської області від 17.03.2016 року. Стверджує, що відсутні підстави для застосування ст.71 КК України, оскільки, на його думку, попередній вирок не набрав законної сили на час вчинення останнього злочину.

Встановлені судом першої інстанції обставини.
21.03.2016 року біля 21:00 год. ОСОБА_5 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, прийшов до домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 та таємно протиправно з корисливих мотивів, шляхом злому навісних скоб, проник до вищевказаного домоволодіння звідки повторно викрав продукти харчування, які належать ОСОБА_9 на загальну суму 599 грн.04 коп.

Заволодівши викраденим, ОСОБА_5 з місця вчинення злочину зник, розпорядившись майном на свою користь.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.
Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисника ОСОБА_7 на підтримку апеляційної скарги, думку прокурора ОСОБА_10 , який просив залишити оскаржуваний вирок без зміни, вивчивши матеріали кримінального провадження та додатково надані, обговоривши доводи апеляційної скарги в її межах, апеляційний суд прийшов до таких висновків.
Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_5 у вчиненні злочину, за який його засуджено, за обставин встановлених судом, відповідають фактичним обставинам справи і підтверджуються доказами, дослідженими в судовому засіданні та викладеними у вироку.
Дії ОСОБА_5 судом правильно кваліфіковані за ч.3 ст.185 КК України. В цій частині вирок ніким не оскаржений.
Що стосується покарання, то воно призначено обвинуваченому ОСОБА_5 відповідно до вимог ст.ст. 65, 66, 67 КК України, з урахуванням тяжкості та конкретних обставин вчиненого злочину, особи обвинуваченого, який не працює, негативно характеризується за місцем проживання, а також обставин, які пом`якшують покарання: щирого каяття, активного сприяння розкриттю злочину та обтяжуючої покарання обставини: вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння. Тобто судом враховані ті обставини, на які посилається апелянт.

Саме з огляду на вказані обставини, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про призначення покарання у виді позбавлення волі на певний строк та призначив його у мінімальному розмірі, передбаченому санкцією ст.185 ч.3 КК України.
Що стосується обсягу викраденого, відшкодування шкоди потерпілої, відсутності претензій з її боку, про що наголошує апелянт, то зазначене підлягає врахуванню в сукупності з іншими обставинами кримінального провадження.
Колегія суддів приймає до уваги вказані обставини, проте вони істотно не знижують суспільну небезпеку вчинених обвинуваченим дій з огляду на тяжкість злочину, особу засудженого, якій є раніше судимим, в тому числі й за вчинення аналогічного злочину, вчинив новий злочин в період іспитового строку в зв`язку з чим відсутні підстави для звільнення ОСОБА_5 від відбування покарання на підставі ст.75 КК України. Не встановлено обставин, які б свідчили про можливість його виправлення без відбування покарання.

Оскільки ОСОБА_5 вчинив новий злочин в період іспитового строку, призначеного вироком Березанського районного суду Миколаївської області від 17.03.2016 року, то йому правильно призначено покаранні з застосуванням вимог ст.ст.71, 72 КК України за сукупністю вироків.
Зазначений висновок відповідає вимогам ч.1 ст.71 КК України, згідно якої підставою для призначення покарання за сукупністю вироків є вчинення особою нового злочину після постановлення попереднього вироку, а не набрання ним законної сили, як твердить апелянт.
Зазначені норма закону роз`яснена у п.25 постанови Пленуму Верховного суду України від 24.10.2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», згідно якого за сукупністю вироків (ст.71 КК) покарання призначається, коли засуджена особа до повного відбування основного чи додаткового покарання вчинила новий злочин, а також коли новий злочин вчинено після проголошення вироку, але до набрання ним законної сили.
За такого є безпідставним посилання апелянта на неправильне застосування судом кримінального закону - ст.71 КК України.
Призначене обвинуваченому ОСОБА_5 покарання є справедливим. Воно є необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_5 та попередження вчинення ним нових злочинів.
Процесуальних порушень, які б могли потягти скасування чи зміну вироку, колегією суддів не встановлено.
Керуючись ст.ст.376 ч.2, 404, 405, 407, 419, 424, 426, 532 КПК України, апеляційний суд,
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 - залишити без задоволення, а вирок Березанського районного суду Миколаївської області від 23.05.2016 року відносно ОСОБА_5 без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий:
Судді: