УКРАЇНА
Апеляційний суд Житомирської області

Справа №285/4320/15-к Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ст.128 КК Доповідач ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 жовтня 2016 року м. Житомир
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:
головуючого судді: ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі: ОСОБА_5 ,
з участю прокурора: ОСОБА_6 ,
обвинуваченого: ОСОБА_7 ,
захисника: ОСОБА_8 ,
потерпілої: ОСОБА_9 ,
представника потерпілої: ОСОБА_10 ,
ОСОБА_7 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Новоград-Волинського
Житомирської області, зареєстрованого по
фактично проживаючого по
визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 125, ст. 128 КК України та призначено покарання:
-за ч.2 ст. 125 КК України 150 годин громадських робіт;
-за ст. 128 КК України - 160 годин громадських робіт.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим остаточно призначено покарання за сукупністю кримінальних правопорушень 160 годин громадських робіт.
Цивільний позов потерпілої ОСОБА_9 задоволено. Стягнуто з ОСОБА_7 на її користь 3041, 17 грн. на відшкодування матеріальної і 3000 грн. на відшкодування моральної шкоди та 551 грн. 20 коп. судового збору за подачу позовної заяви.
Повернуто ОСОБА_9 зайво сплачений судовий збір в сумі 826 грн. 80 коп.
Згідно вироку суду, ОСОБА_7 визнаний винним та засуджений за те, що близько 22 години 08 червня 2015 року знаходячись на тротуарі по вул. Житомирської у м. Новоград-Волинському, біля паркану стадіону «Авангард», де між ним та ОСОБА_9 виникла сварка на грунті тривалих особистих неприязних відносин, в ході якої ОСОБА_7 тримаючи ОСОБА_9 за ліву руку наніс долонею своєї руки декілька ударів по обличчю та по волосистій частині її голови. В результаті потерпілій ОСОБА_9 було заподіяно тілесні ушкодження у вигляді синців та саден на обличчі які належать до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я.
Близько 22 години 08 червня 2015 року ОСОБА_7 перебуваючи разом з ОСОБА_9 на тротуарі по вул. Житомирській в м. Новоград-Волинському Житомирської області, під час сварки між ними, що виникла на грунті тривалих особистих неприязних відносин, тримаючи ОСОБА_9 за обидві руки, відштовхнув її від себе, не відпускаючи при цьому її рук, від чого ОСОБА_9 відступила назад та, перечепившись за бортовий камінь дороги (бордюр), впала з тротуару на проїжджу частину вулиці, приземлившись на правий бік і праву руку, внаслідок чого одержала тілесні ушкодження у виді перелому правої променевої кістки у нижній частині (типовому місці) з синцем в нижній частині правого передпліччя з переходом на кисть, які належать до тілесних ушкоджень середньої тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я.
В апеляційній скарзі потерпіла ОСОБА_9 просить вирок змінити. Призначити ОСОБА_7 покарання у виді обмеження волі чи арешту на максимальний строк, передбачений відповідними статтями КК України. Посилається на те, що призначене ОСОБА_7 покарання є занадто м`яким. Судом безпідставно не взято до уваги того факту, що їй були нанесені тілесні ушкодження саме середньої тяжкості, що обвинувачений ОСОБА_7 до цього систематично їй погрожував розправою, оскільки у них раніше склалися неприязні стосунки у зв`язку з цивільним процесом по поділу майна та з цього приводу вона неодноразово скаржилася до правоохоронних органів про вжиття відповідних мір. ОСОБА_7 свою вину в скоєному злочині так і не визнав, то про яке розкаяння можна говорити, намагався очорнити її та зробити винною в тому, що сам накоїв. У вироку зазначено неправдиві відомості щодо перебування її у стані алкогольного сп`яніння. Судом не було взято до уваги того факту, що свідки зі сторони обвинуваченого у своїх показах плутались, давали покази, які не могли зорієнтувати, як дійсно відбувалася подія у просторі та часі, а дружина обвинуваченого взагалі вказала факти, які ніколи не могли існувати. Суд поверхнево розглянув дану справу, своє рішення нічим не обґрунтував, не зрозуміло на якій підставі призначив ОСОБА_7 м`яке покарання. Обвинувачений не тільки не став на шлях виправлення, він навіть не вибачився перед нею, добровільно до ухвалення вироку не відшкодував заподіяну шкоду та навіть не визнав самого факту вчиненого ним протиправного діяння.
В запереченнях захисник ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_7 просить вирок залишити без зміни. Посилається на те, що вирок є законним та обґрунтованим, призначене покарання відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого. Покарання ОСОБА_7 призначене в межах санкції статтей за який його засуджено, злочин є невеликої тяжкості та неумисним. Судом враховано думку потерпілої, яка просила призначити обвинуваченому покарання у вигляді громадських робіт. ОСОБА_7 вирок не оскаржував, а тому слід вважати, що останній погодився з ним та визнав свою провину, частково відшкодував завдану потерпілій шкоду 500 грн. Потерпіла фактично оскаржує кваліфікацію вчиненого злочину. Щодо показань свідків, то свідки давали показання під присягою і їх покази не були спростовані потерпілою ні іншими доказами.
Заслухавши доповідь судді, потерпілу, яка підтримала апеляційну скаргу, прокурора, який просив рішення суду першої інстанції залишити без зміни, перевіривши судове рішення відповідно до вимог ст. 404 КПК України в межах апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.
Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 125, ст. 128 КК України відповідає обставинам кримінального провадження та ґрунтується на сукупності зібраних та належним чином оцінених судом доказах і ніким з учасників процесу не оспорюється.
Відповідно до ст. 50 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Згідно ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 суд дотримався загальних засад передбачених ст.ст. 50, 65 КК України. Судом першої інстанції враховано ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які відносяться до злочинів невеликої тяжкості, особу винного, який за місцем проживання характеризується задовільно, раніше не судимий, відношення обвинуваченого до скоєного, думку потерпілої, яка просила покарати обвинуваченого суворо та призначити покарання у виді громадських робіт. Обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання судом не встановлено.
Враховуючи наведене, суд першої інстанції правильно прийшов до висновку що необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів є покарання у виді громадських робіт. Покарання ОСОБА_7 призначено в межах санкцій частини статей за якими його визнано винним, в тому числі з урахуванням думки потерпілої і її представника, які просили призначити покарання ОСОБА_7 у виді громадських робіт і у даному випадку воно не є м?яким. Доводи потерпілої з приводу того, що покарання є занадто м`яким безпідставні.
Щодо доводів потерпілої, що судом безпідставно не взято до уваги того факту, що їй були нанесені тілесні ушкодження саме середньої тяжкості то вони не відповідають матеріалам провадження. ОСОБА_7 за матеріалами кримінального провадження засуджений саме за заподіяння ОСОБА_9 середньої тяжкості тілесне ушкодження з необережності.
Безпідставними є і доводи про те, що у вироку зазначено неправдиві відомості, що потерпіла перебувала в стані алкогольного сп?яніння. Вирок таких даних не містить.
Не відповідають обставинам провадження доводи потерпілої, що судом не було взято до уваги того факту, що свідки зі сторони обвинуваченого у своїх показах плутались, давали покази, які не могли зорієнтувати, як дійсно відбувалася подія у просторі та часі, а дружина обвинуваченого взагалі вказала факти, які ніколи не могли існувати, суд поверхнево розглянув дану справу, своє рішення нічим не обґрунтував, не зрозуміло на якій підставі призначив ОСОБА_7 м`яке покарання. Зміст вироку відповідає вимогам ст. 374 КПК України. У ньому міститься формулювання обвинувачення, визнане судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення, докази на підтвердження встановлених судом обставин, мотиви неврахування окремих доказів, мотиви призначення покарання.
Доводи потерпілої, що обвинувачений не став на шлях виправлення, не вибачився перед нею, добровільно, до ухвалення вироку не відшкодував заподіяну шкоду, не визнав самого факту вчиненого ним протиправного діяння, не розкаявся, намагався її очорнити та зробити винною, раніше погрожував їй розправою, не є обставинами у даному випадку, які дають підстави для зміни чи скасування вироку суду. У зв?язку з тим, що вина ОСОБА_7 у вчиненні правопорушень щодо потерпілої ОСОБА_9 була доведена, з метою його виправлення та запобіганню вчинення нових правопорушень йому судом призначено покарання у виді громадських робіт. Такий процес не є одномоментним, і як правило потребує певного часу.
Підстав для зміни чи скасування вироку суду колегія суддів не знаходить.
Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів, -
п о с т а н о в и л а:
Апеляційну скаргу потерпілої ОСОБА_9 залишити без задоволення, а вирок Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 12 липня 2016 року, щодо ОСОБА_7 - без зміни.
Ухвала може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.
Судді: