Справа № 372/187/16-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/780/187/16 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 29.04.2016

УХВАЛА
Іменем України

29 квітня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 , за участю апелянта - адвоката ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Обухівського районного суду Київської області від 19 січня 2016 року про накладення арешту на майно,-

В С Т А Н О В И Л А:

Як зазначено у вищевказаній ухвалі слідчого судді, слідчий звернувся до суду з клопотанням, в якому просив накласти арешт на квартиру, посилаючись на незаконне заволодіння цим майном шляхом шахрайства, відомості про це внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000054 від 16 січня 2016 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України. При цьому також вказується, що досудовим розслідуванням встановлено, що 01 січня 2015 року між ОСОБА_7 та ОСОБА_8 було укладено договір оренди квартири за адресою: АДРЕСА_1 , власником якої є ОСОБА_8 . На підставі вказаного договору ОСОБА_7 проживає в квартирі, сплачує орендну плату, поніс витрати на ремонт. У грудні 2015 року до голови правління ОСББ ,,Сердолік звернулась особа, яка назвалася ОСОБА_9 та представником власника квартири, ним було вчинено дії, направлені на отримання документів, необхідних для відчуження квартири. Свідки під час досудового розслідування вказали на окремі обставини, які вказують на неналежність повноважень цієї особи та можливість заволодіння майном шляхом шахрайства.

Ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 19 січня 2016 року накладено арешт на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 .

Не погоджуючись з вказаною вище ухвалою слідчого судді апелянт - адвокат ОСОБА_6 подав на неї апеляційну скаргу, в якій просить поновити йому строк на оскарження ухвали слідчого судді Обухівського районного суду Київської області від 19 січня 2016 року з підстав поважності його пропуску та скасувати оскаржувану ухвалу. Поважність пропуску строку на оскарження обґрунтовує тим, що внаслідок подачі апеляційної скарги на ухвалу про відмову у задоволення клопотання про скасування арешту на майно від 25 березня 2016 року апелянтом було пропущено строк на апеляційне оскарження ухвали про накладання арешту від 19 січня 2016 року, передбачений ст. 395 КПК України. Щодо аргументації незаконності самої ухвали слідчого судді, апелянт вказує, що судом не дотримано умов та підстав накладення арешту на майно, визначених ст. 170 КПК України. Так, ухвалою суду накладено арешт на квартиру, як на майно, що ніби - то належить ОСОБА_10 , однак до клопотання не було подано жодного документа, який би підтверджував право власності на майно. В той же час відповідно до Свідоцтва про право власності від 09 квітня 2009 року, виданого на підставі Наказу Головного управління житлового забезпечення від 08 квітня 2009 року №561-С/КІ арештоване майно належить на праві приватної власності ОСОБА_8 , якого не було повідомлено про розгляд клопотання про накладання арешту на його квартиру в суді. Крім того, ні на момент винесення оскаржуваної ухвали, ні на момент подання апеляційної скарги ОСОБА_8 , на майно якого нібито наклали арешт, не має жодного процесуального статусу в кримінальному провадженні № 0000054, в тому числі і статусу підозрюваного. Взагалі в справі відсутні будь - які докази, що вказують на вчинення ОСОБА_9 кримінального правопорушення. Апелянт вважає, що слідчий суддя при винесенні даної ухвали вийшов за межі повноважень, передбачених процесуальним законодавством України та порушив вимоги ст. 170 КПК України. Також при задоволенні клопотання слідчий суддя, в супереч процесуальним нормам КПК України, не дослідив належного власника майна, на яке було накладено арешт. Твердження слідчого судді, що право власності ОСОБА_10 на квартиру підтверджується ,,... інформаційною довідкою із державних реєстрів ... є хибними. Крім того, апелянт вважає, що суддею проігноровано п.2.6 Узагальнення судової практики щодо розгляду слідчим суддею клопотань про застосування заходів забезпечення кримінального провадження Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 лютого 2014 року. Також винесена ухвала слідчим суддею суперечить нормам КПК України, зокрема ст.ст. 24, 309, ч. 2 ст. 376, тобто права на її оскарження в апеляційному порядку.

Заслухавши доповідь судді, пояснення апелянта - адвоката ОСОБА_6 , який підтримав апеляційну скаргу, а також просив суд поновити строк на апеляційне оскарження вищезгаданої постанови слідчого судді, перевіривши надані матеріали та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Розглянувши клопотання апелянта про поновлення йому строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Обухівського районного суду Київської області від 19 січня 2016 року про накладення арешту на майно, приймаючи до уваги те, що суддя в оскаржуваній ухвалі зазначив, що вона оскарженню не підлягає, що не відповідає, як правильно зазначає апелянт положенням ст. 309 КПК України та з метою не порушення права апелянта на оскарження згаданої ухвали, колегія суддів вважає, що пропущений апелянтом строк на апеляційне оскарження вказаної ухвали слідчого судді підлягає задоволенню.

Що ж до рішення по апеляційній скарзі адвоката ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Обухівського районного суду Київської області від 19 січня 2016 року, то колегія суддів приходить до такого.

Так, згідно із ч. 1 ст. 171 КПК України з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.

В обґрунтування вищевказаного клопотання слідчий послався на те, що 16 січня 2016 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено за №0000054 відомості про вчинення кримінального правопорушення за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України. На даний час існує необхідність обмежити право осіб реєструвати, перереєстровувати та розпоряджатися квартирою АДРЕСА_3 , до моменту встановлення осіб, причетних до вчинення кримінального правопорушення, проведення необхідних експертиз по справі, вчиненні інших слідчих дій. Невжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт вказаної квартири, яка належить ОСОБА_8 , до зясування всіх обставин справи, може привести до її незаконного відчуження третім особам.

Вивченням наданих матеріалів встановлено, що розгляд вказаного вище клопотання та прийняте рішення слідчим суддею відповідають вимогам ст. ст. 170, 172, 173 КПК України.

Підстави та мотиви прийнятого слідчим суддею рішення наведені в ухвалі судді і базуються на фактичних даних, які встановлені під час перевірки матеріалів, на підставі яких було прийнято вказане рішення.

Доводи, які зазначені в апеляційній скарзі, апеляційний суд вважає такими, що не впливають на правильність висновків суду першої інстанції та законність прийнятого ним рішення щодо накладання арешту на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 .

Разом з тим посилання слідчого судді в резолютивній частині оскаржуваної ухвали на те, що: ,,Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення, оскарженню не підлягає, заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді підлягає виключенню з обґрунтувань, які наведені вище.

На підставі наведенного, керуючись ст. ст. 309, 376, 399, 419 та 422 колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:
Ухвалу слідчого судді Обухівського районного суду Київської області від 19 січня 2016 року про накладення арешту на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 змінити. Виключити з резолютивної частини вказаної ухвали посилання на те, що: ,,Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення, оскарженню не підлягає, заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді. В решті ухвалу залишити без змін.

Головуючий підпис

Судді: підписи