АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА

Справа № 11-кп/796/1249/2016 Головуючий у І-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ч. 1 ст. 286 КК України Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

Головуючого: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду м. Києва кримінальне провадження № 00000767 щодо обвинуваченого за ч.1 ст. 186 КК України

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженця м. Києва, зареєстрованого та проживаючого в

АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 25 квітня 2016 року,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_7

представника потерпілого та цивільного позивача ОСОБА_8

захисника ОСОБА_9

обвинуваченого ОСОБА_6

ВСТАНОВИЛА:

Вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 25 квітня 2016 року ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України та йому призначено покарання у виді штрафу у розмірі 350 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що на день постановлення вироку становить 5950 грн. з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік.

Цивільний позов цивільного позивача ОСОБА_10 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої злочином задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_10 10 000 грн. моральної та 248 022,97 грн. матеріальної шкоди, а також судових витрат на суму 1218 грн., а всього 259 240,97 грн.

Вироком суду ОСОБА_6 визнаний винним у тому, що він 05 вересня 2015 року близько 22 години 50 хвилин, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керуючи технічно справним автомобілем «КІА RIO», державний номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись в лівій смузі проїзної частині проспекту Визволителів зі сторони вул. Райдужна в напрямку проспекту Броварського в м. Києві, здійснив зіткнення із мотоциклом «HARLEY DAVIDSON», державний номерний знак НОМЕР_2 , який у цей час рухався попереду керованого ОСОБА_6 автомобіля в другій смузі руху, під керуванням водія ОСОБА_11 , на задньому пасажирському сидінні якого знаходився пасажир ОСОБА_12 .
Під час руху водій ОСОБА_6 допустив порушення вимог пунктів 1.5, 2.3 підпункт «б», 2.9 підпункт «а», 10.1 та 10.3 Правил дорожнього руху України:

- п. 1.5: дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків;
- п. 2.3 (б): для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;
- п. 2.9 (а) водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин;
-п. 10.1: перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або
небезпеки іншим учасникам руху;
- п. 10.3: у разі перестроювання водій повинен дати дорогу транспортним засобам, що рухаються в попутному напрямку по тій смузі, на яку він має намір потроїтися. За одночасного перестроювання транспортних засобів, що рухаються в одному напрямку, водій, який знаходиться ліворуч, повинен дати дорогу транспортному засобу, що знаходиться праворуч.

Порушення вищевказаних вимог Правил дорожнього руху України з боку водія ОСОБА_13 виразились в тому, що він, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керуючи технічно справним автомобілем «КІА RIO», державний номерний знак НОМЕР_1 , проявив неуважність до дорожньої обстановки і її змін, перед початком зиконання маневру перестроювання в другу смугу руху, не переконався, що цей його маневр буде безпечним і не створить перешкод іншим учасникам руху, не надав дорогу мотоциклу «HARLEY DAVIDSON», державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_11 , який рухався в попутному напрямку по тій смузі, на яку він мав намір перестроїтися, виїхав в другу смугу руху, де і здійснив зіткнення з мотоциклом.
Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди пасажиру мотоцикла «HARLEY DAVIDSON», ОСОБА_12 було спричинено тілесні ушкодження у видісадна лівого ліктьового суглобу та закритої травми лівої стопи: уламкового перелому в дистальній третині діафізу 5 плюснової кістки із зміщенням уламків, які відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, що спричинилитривалий розлад здоров`я на строк понад 21 добу.

Порушення вимог п. п. 1.5, 2.3 підпункт «б», 2.9 підпункт «а», 10.1 та 10.3 Правил дорожнього руху збоку водія ОСОБА_6 знаходяться в причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди та її наслідками.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 , посилаючись на необґрунтованість та незаконність вироку у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, просить вирок суду скасувати та закрити кримінальне провадження за відсутністю в його діях складу злочину, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України.

При цьому просить визнати висновок судово-медичної експертизи № 1757/Е від 20.10.2015, судової автотехнічної експертизи № 531 ат від 26.10.2015 та речовий доказ дзеркало від автомобіля, як недопустимі докази у кримінальному провадженні.

Стверджує, що керованим ним автомобілем не допускалось зіткнення із мотоциклом і це повністю підтверджується показаннями свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , висновком експерта № 618 від 10.12.2015, згідно якого встановити сліди взаємного контакту його автомобіля з мотоциклом не представилось можливим, тобто такі сліди відсутні, натомість суд першої інстанції належним чином не навів підстав, з яких не врахував вказані доказі.

Вважає, що зіткнення транспортних засобів біля заїзду на прилеглу територію «Газова АЗС», яка розташована по проспекту Визволителів, 15 в м. Києві, є невірною як і те, що одним протоколом огляду місця ДТП проведено огляд двох різних місць із різними подіями, оскільки його автомобіль в подальшому наїхав на огорожу.

Висновок СМЕ № 1757/Е від 20.10.2015 вважає недопустимим доказом, так як постанова про призначення експертизи винесена з порушенням норм КПК України і була проведена на підставі неповноцінних документів, які не містять вичерпних даних про характер ушкоджень, їх клінічний перебіг та інші необхідні відомості.

Отже, вважає, що в ході судового розгляду стороною обвинувачення не було надано достатніх та допустимих доказів на доведення наявності в його діях складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України.

Зазначає, що в стані алкогольного сп`яніння він не перебував, а вжив лікарські настої на спирті після скоєння наїзду на бетонну огорожу метрополітену, але судом його показання ніяк не досліджені.

Також зазначає, що 22.04.2016 суд провів судове засідання лише за його участі, в ході якого йому було надано останнє слово і всупереч вимогам ст. 376 КПК України 25.04.2016 головуючий не проголосив вирок в судовому засіданні, права та обов`язки йому як обвинуваченому не роз`яснив.

В запереченнях на апеляційну скаргу представник потерпілого та цивільного позивача ОСОБА_8 , вказуючи на безпідставність та необґрунтованість доводів апеляційної скарги, просив залишити її без задоволення, в вирок суду без змін.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу, прокурора і представника потерпілого та цивільного позивача, які проти неї заперечили, провівши судові дебати та вислухавши останнє слово обвинуваченого, перевіривши доводи апеляційної скарги та вивчивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення з наступних підстав.

Перевіривши висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України, колегія суддів апеляційного суду вважає їх такими, що відповідають фактичним обставинам справи, є обґрунтованими, підтвердженими зібраними у встановленому законом порядку доказами, ретельно перевіреними та належним чином дослідженими в судовому засіданні.

Зокрема, винуватість ОСОБА_6 підтверджується показаннями потерпілого ОСОБА_12 який їхав на задньому сидінні мотоцикла в якості пасажира, про те, що вони рухались по бул. Перова в напрямку просп. Визволителів зі швидкістю 20 км/год, та відчули удар в ліву частину мотоциклу, від якого впали за землю, а мотоцикл покотився далі, ударився об бордюр і перевернувся. Також він бачив, як після зіткнення щось залетіло під відбійник. Перебуваючи в шоковому стані від підвівся з землі та підійшов до відбійника і підібрав з землі бокове дзеркало від автомобіля, на якому написано «КІА». Після цього до них під`їхав екіпаж патрульної поліції, який викликав швидку допомогу, та яким він віддав знайдене ним дзеркало і надав пояснення з приводу дорожньо-транспортної пригоди. Згодом повідомили, що неподалік сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «КІА», який здійснив зіткнення з огорожею і всі поїхали туди. Вказує, що під час досудового розслідування обвинувачений хотів відшкодувати йому завдану шкоду, але за закриття справи.

Показання свідка ОСОБА_10 пасажира мотоцикла, є аналогічними показанням потерпілого.

З показань свідка ОСОБА_14 працівника патрульної служби, вбачається, що він і ОСОБА_15 здійснювали патрулювання в Дніпровському районі. Неподалік просп. Навої їхній автомобіль випередив мотоцикл. Через деякий час він побачив, як попереду на проїзну частину падає мотоцикл, а від нього від`їжджає автомобіль в напрямку Броварського проспекту. Під`їхавши до місця пригоди, він з напарником надали першу дорогу водієві та пасажиру мотоцикла і повідомили по рації про автомобіль, який зник з місця пригоди. Пасажир мотоциклу надав йому бокове дзеркало від автомобіля з надписом «КІА» і тому вніс уточнення до орієнтування, у відповідь на яке надійшло повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду на Броварському проспекті за участю автомобіля «КІА» схожого на автомобіль, який зник з місця пригоди. Одночасно з цим до них під`їхав свідок водій, який бачив як відбулась дана дорожньо-транспортна пригода. Він особисто поїхав на місце пригоди, де стояв автомобіль «КІА» і, примірявши дзеркало, зрозумів, що воно повністю підходить до даного автомобіля. Водій автомобіля «КІА» перебував в стані алкогольного сп`яніння.

Аналогічні показання дала свідок ОСОБА_15 , а крім того додала, що водій автомобіля «КІА» відмовлявся відповідати на запитання. Також після дорожньо-транспортної пригоди до них підійшов чоловік, який повідомив, що бачив момент зіткнення автомобіля «КІА» з мотоциклом.

Свідок ОСОБА_17 показав, що коли він рухався на автомобілі, то попереду нього рухався мотоцикл, а позаду легковий автомобіль. Він побачив, як його зліва випередив автомобіль «КІА», який на повороті змістився праворуч, де здійснив зіткнення з лівою частиною мотоцикла. Після зіткнення автомобіль призупинився, але продовжив рух і залишив місце ДТП. Побачивши, що водій та пасажир мотоциклу після падіння рухаються, він поїхав за автомобілем «КІА», який на Броварському проспекті зіткнувся з огорожею.

Дані, наведені в показаннях потерпілого та свідків обвинувачений категорично заперечує, але при цьому стверджує, що обставини ДТП він не пам`ятає, оскільки під`їжджаючи до Броварського проспекту йому зненацька стало зле і він втратив свідомість.

Втім, показання потерпілого та свідків підтверджуються іншими доказами у кримінальному провадженні, зокрема протоколами огляду місця події дорожньо-транспортної пригоди від 06.09.2015, схема дорожньо-транспортної пригоди з фототаблицями, відповідно до яких зіткнення відбулось біля заїзду на прилеглу територію «Газова АЗС», яка розташована по проспекту Визволителів, 15 в м. Києві.

Довід апеляційної скарги щодо невірно зазначеного місця зіткнення транспортних засобів є безпідставними, оскільки окрім протоколу огляду місця події дорожньо-транспортної пригоди від 06.09.2015, ця обставина підтверджується показаннями потерпілого ОСОБА_12 та свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 і ОСОБА_17 .

Відповідно до протоколу огляду транспортного засобу та фототаблиць до нього від 13.10.2015, автомобіль «КІА», д.н.з. НОМЕР_1 має механічні пошкодження передньої частини автомобіля: відсутній передній бампер, деформовано кришку капоту, передні праві та ліві двері та крила, відсутні блок фари, тріщини лобового скла, пошкоджені колеса та диски, відсутнє праве дзеркало заднього виду, розбита панель автомобіля, спрацьовані подушки безпеки.

Протоколом огляду предметів та фототаблиць до нього від 14.09.2015 встановлено, що бокове дзеркало заднього виду є від автомобіля «КІА» сірого кольору з написом «КІА» «smr» «023590», а отже вказане дзеркало правильно визнано судом першої інстанції речовим доказом, з чим погоджується колегія суддів, а доводи апеляційної скарги щодо визнання недопустимим цей речовий доказ вважає безпідставними.

На думку колегії суддів є безпідставними й доводи апеляційної скарги щодо визнання недопустимими доказів - висновків судово-медичної експертизи № 1757/Е від 20.10.2015 та судової автотехнічної експертизи № 531 ат від 26.10.2015 з тих підстав, які зазначені в апеляційній скарзі, так як вказані експертизи проведені у відповідності до вимог закону і доводи апеляційної скарги не впливають на їх висновки.

Крім того, питання щодо допустимості доказів, на які вказує апелянт, вирішувалось судом першої інстанції під час судового засідання, але суд не знайшов підстав для визнання їх недопустимими. Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, зазначені докази узгоджуються між собою, а тому колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо належності, допустимості, достовірності, достатності зазначених доказів для належної правової оцінки дій обвинуваченого та визнання його винуватості, і доводи апеляційної скарги цього не спростовують.

Доводи апеляційної скарги обвинуваченого про те, що в стані алкогольного сп`яніння він не перебував, а вжив лікарські настої на спирті, спростовуються його ж показаннями про те, що після наїзду на огорожу метрополітену, він прийшов до тями коли біля нього перебували якісь люди та поліцейські, які відвезли його освідування до медичного закладу «Соціотерапія», яким було встановлено стан його сп`яніння, а отже ці доводи є безпідставними.

Твердження апелянта про свою невинність у вчиненні ДТП, так як відсутні сліди контакту його автомобіля з мотоциклом, спростовуються показаннями потерпілого ОСОБА_12 та свідка ОСОБА_10 , з яких вбачається, що поштовх автомобіля припав в ділянку їхніх лівих ліктів та ногу ОСОБА_10 , від чого вони впали з мотоциклу.

Показання зазначених осіб щодо отриманих тілесних ушкоджень підтверджуються висновками судово-медичних експертиз щодо них.

Кваліфікація дій ОСОБА_6 за ч.1 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження.

Щодо доводів апеляційної скарги про те, що 22.04.2016 суд провів судове засідання без сторони обвинувачення, а саме прокурора, потерпілого, цивільного позивача та їхнього представника, в ході якого йому було надано останнє слово та не проголошення вироку, то це не відповідає дійсності, оскільки прокурор в судовому засіданні був присутній, а явка інших учасників судового провадження на останнє слово обвинуваченого не є обов`язковою.

Також про дату проголошення вироку ОСОБА_6 був належним чином повідомлений, однак в судове засідання з`явився вже після проголошення вироку, копію якого отримав особисто, що не суперечить вимогам закону.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що судом першої інстанції під час судового розгляду були дотримані вимоги ст. 22 КПК України про те, що сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом, зберігалась об`єктивність та неупередженість, створювались необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, і не було допущено будь-яких порушень вимог кримінального процесуального закону, про що зазначається в апеляційній скарзі.

Покарання ОСОБА_6 призначено судом першої інстанції у відповідності до ст. 65 КК України, і є правильним, як і вирішення питання щодо цивільного позову.

При перевірці кримінального провадження, істотних порушень кримінального процесуального закону, які б могли стати підставою для скасування чи зміни вироку суду першої інстанції, не встановлено, а тому він має бети залишений без змін, а апеляційна скарга щодо його скасування без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 25 квітня 2016 року щодо ОСОБА_6 без змін.

Касаційна скарга може бути подана до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді: _____________ ______________ _____________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4